Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

27.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому просить встановити факт прийняття спадщини після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, а саме: 72/100 частки домоволодіння, яке розташоване у [ADDRESS], а також визнати за ним право власності на зазначену частину домоволодіння в порядку спадкування, оскільки фактично прийняв спадщину після смерті матері. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], який постійно проживав разом з його матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Право особистої власності батьків на 72/100 частки домоволодіння, яке розташоване в м. Харкові по [ADDRESS], підтверджується свідоцтвом на право особистої власності від 10.07.1962 року. Після смерті батька відкрилася спадщина на частку домоволодіння за вказаною адресою, яку [PERSON] заповів позивачу, згідно заповіту від 23.11.1994 року. Проте, протягом установленого законом строку, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач спадщину не прийняв, як за заповітом, так і за законом. Спадщину після [PERSON] прийняла його мати, дружина померлого, [PERSON], яка фактично вступила у володіння спадковим майном, здійснюючи дії по управлінню ним, яка проживала за однією адресою з померлим. Право власності на спадкове майно після [PERSON], [PERSON] у встановленому законом порядку не оформила, хоча володіла належним [PERSON] майном до своєї смерті. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІУ, [PERSON] зазначає, що він має право на спадкування за законом в першу чергу. На час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, прийняв спадщину своєї матері, але у визначений законом термін не звернувся до державної нотаріальної контори для видачі йому свідоцтва про право на спадщину. 19.06.2017 року позивач звернувся до Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Салімовської Марини Миколаївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки позивач надавнедостатньо документів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту прийняття спадщини у певному місці. У зв'язку з викладеним, позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 26.01.2018 року на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування надіслано для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Жовтневий районний суд м. Харкова ухвалою від 12.03.2018 року позовну заяву [PERSON] до Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування прийняв до провадження та призначив підготовче засідання, за його результатами 10.04.2018 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, яка призначена до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини. При цьому позивач пояснив, що після смерті батька [PERSON], який залишив заповіт на його ім'я, позивач спадщину у вигляді частини домоволодіння по [ADDRESS] в м. Харкові не прийняв, з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався, оскільки вважав такий вчинок не етичним за життя його матері, яка проживала у належному їм з батьком домоволодінні. А вже після того, як погіршився стан здоров'я матері, [PERSON] став проживати у спірному домоволодінні з 2000 року, доглядав матір до її смерті і фактично прийняв після неї спадщину. Представник відповідача Харківської міської ради Хрущ Є.І. надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. Суд, заслухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши показання свідків [PERSON] та [PERSON], письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне. Позивач [PERSON] народився [INFO] року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Як вбачається з копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10.07.1962 року, виданого на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих №18-38 про перерозподіл ідеальних долей в домоволодінні [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на праві особистої власності є власниками 72/100 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.12.1997 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] помер [INFO] року у місті Харків у віці 76 років, про що 08.12.1997 року зроблено відповідний актовий запис №18283 (а.с. 6). [PERSON] залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Кривошеїною І.М., за яким всю належну йому на праві особистої власності частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] заповів синові [PERSON] (а.с.7). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] року у місті Харків у віці 88 років, про що [INFO] року зроблено відповідний актовий запис №11598 (а.с. 5). 19.06.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салімовської Марини Миколаївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки [PERSON] було пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений законодавством, а також у зв'язку неподанням документів, які підтверджують факт спільного проживання з [PERSON], померлою [INFO] року (а.с.12) Разом з тим, відповідно до акту підтвердження фактичного проживання особи, складеного 11.07.2017 року вказано, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є сусідами [PERSON] та підтверджують, що [PERSON], [INFO], дійсно з 2000 року по 2015 рік фактично проживав в жилому будинку за адресою: [ADDRESS]. До 2009 року доглядав за хворою матір'ю, [PERSON], яка проживала в даному будинку та померла [INFO] року (а.с.13). Крім того, на підтвердження факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, [PERSON] надав копію квитанції на оплату житлово-комунальних послуг, в якій вказано, щоособовий рахунок відкритий на [PERSON]; копію акту прийому-передачі вузла обліку природного газу на відповідальне зберігання від 06.05.2009 року, який підписано сином [PERSON] [PERSON] (а.с.14, 15). Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салімовської М.М. від 08.08.2017 року за вих. №470/01-16, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, зареєстрованої та проживаючої на день смерті за адресою: [ADDRESS], спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салімовської М.М. не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.18). Свідок [PERSON], вік якої 77 років і яка доводиться позивачу рідною сестрою,в судовому засіданні пояснила, що в 1997 році помер батько, який проживав з матір'ю по [ADDRESS] в м. Харкові. З 2000 року, після того як матір [PERSON] зламала ногу, за вказаною адресою став постійно проживати [PERSON] , де він і проживав на момент смерті матері, доглядав її, оскільки матір поступово осліпла. Сама [PERSON] весь час проживала за іншою адресою, у неї хворіла донька, яка померла. Свідок зазначила, що на спадщину будь-коли не претендувала, тому і не зверталась з відповідною заявою до нотаріальної контори. Свідок [PERSON], [INFO], племінник позивача, у судовому засіданні пояснив, що його батько був братом позивача і помер, однак, оскільки його батьки були глухонімі, фактично з народження і до 8 класу його виховувала бабуся [PERSON]. За адресою [ADDRESS] з 2000 року, після того як бабуся зламала ногу, а потім осліпла, також разом з бабусею постійно проживав і позивач[PERSON], який доводиться свідкові рідним дядьком. Більш за вказаною адресою з родини ніхто не проживав. [PERSON] відомі вказані обставини, оскільки він часто відвідував бабусю, яка його виховала. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності. Статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Зазначені положення закону узгоджуються зі змістом ст. 549 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року, яка була чинна до 01.01.2004 року якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Наказом Міністерства юстиції України № 914/5 від 26.05.2009 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів» визначено, рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Враховуючи викладені положення закону на підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що після смерті батька [PERSON] [INFO] року син померлого позивач [PERSON] спадщину за заповітом не прийняв з підстав, повідомлених ним в судовому засіданні, не прийняли спадщину і інші діти спадкодавця. Спадщину після смерті чоловіка фактично прийняла дружина [PERSON], яка постійно проживала, в тому числі на момент смерті чоловіка [PERSON], у належній їм обом частині домоволодіння по [ADDRESS] в м. Харкові, однак спадкові права не оформила. Після смерті [PERSON] [INFO] року фактично прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом у вигляді зазначеної частини домоволодіння позивач [PERSON] Зазначений факт встановлено судом на підставі показань свідків та письмових доказів, за таких обставин суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] до Харківської міської ради в повному обсязі і визнання за ним права власності в порядку спадкування на 72/100 частки домоволодіння, яке розташовано в м. Харкові по [ADDRESS] і належало матері позивача на день її смерті на праві власності. З огляду на викладене та

Outcome: approved