overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

28.11.2016 року, [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та просить: -« Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS].» (а.с.1-2) Свою вимогу мотивує тим, що він є власником вищевказаної квартири, в якій також зареєстрована та проживає відповідачка, що позбавляє його можливості розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні, позивач та його представник - [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідачка позов не визнала, мотивуючи тим, що іншого житла вона не має. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.319 ч.1,2 ЦК України, яка передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та ст.321 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні та ст.391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, як вбачається з Договору куплі - продажу від 07.06.2002 року, [PERSON] є власником кв.[ADDRESS] Згідно з довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» №18 від 04.01.2017 року (а.с.24), у вищевказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідачка. Оцінивши зібрані по справі докази, суд робить висновок, що реєстрація та проживання відповідачки за вищевказаною адресою, дійсно позбавляє позивача можливості повноцінно володіти майном, яке належить йому на праві власності, а тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн., що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Такого висновку суд дійшов на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та яка передбачала, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, сплачується судовий збір - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та з урахуванням вимог ст.5 ч.1 п.10 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, як вбачається з посвідчення Серії [NUMBER], [PERSON] є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії.(а.с.9) На підставі викладеного, -ст.ст.319,321,391 ЦК України, -ст.ст.4,5 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики, процентів за користування коштами, процентів річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позову зазначив, що між сторонами у період з вересня 2013 року по квітень 2016 року було укладено низку договорів позики, відповідно до яких відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти у гривнях та доларах США, однак отриманих у позику коштів не повернув. Просив суд стягнути з відповідача загалом 80560,90 грн., з яких: 46851,23 грн. основний борг за договорами позики; 8280,15 грн. проценти за користування коштами; 5678,05 грн. інфляційні втрати; 19751,47 грн. - проценти річних, покласти на відповідача судові витрати. 08.08.2017 р. позивач уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача загалом 114571,09 грн., з яких: 52869,51 грн. основний борг за договорами позики; 11312,79 грн. проценти за користування коштами; 6929,17 грн. інфляційні втрати; 43459,62 грн. проценти річних. У судовому засіданні позивач та його представник не були присутні, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечивши проти ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився. Оскільки його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи є невідомими, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України викликався в суд через оголошення у пресі. Про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та третьої особи Миколаївської Універсальної Товарно-Сировинної Біржі про визнання договору купівлі-продажу, дійсним. В позовній заяві позивач зазначив, що 10.11.2001 року на Миколаївської Універсальної Товарно-Сировинної Біржі, між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири № 55 за адресою м. Миколаїв, вул. Крилова,15, але договір не був нотаріально посвідчений, у звязку з чим вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Представник третьої особи Миколаївської Універсальної Товарно-Сировинної Біржі, у судове засідання не зявився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2001 року на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинної Біржі, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Судом встановлено, що всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

28.11.2016. року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.09.2007 року у Відділ РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, актовий запис №232. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій проти розірвання шлюбу не заперчує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.09.2007 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.7/ Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбу, але рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.03.2016 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачем 31.10.2016 року, останній матеріальної допомоги на утримання дітей, регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Просила суд стягувати на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення ними повноліття. Сторони в судове засідання не зявилися, однак надали до суду заяви, в яких: позивач підтримала свої вимоги, а відповідач визнав позов, прохали справу розглядати в їх відсутності. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться на утриманні матері, а батько [PERSON] (а.с.4,5,8) своїх зобов'язань по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, у відповідності до ст. ст. 180, 199 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу із відповідачем вона має малолітню доньку [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини добровільно не надає допомоги на утримання доньки. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви, за змістом яких позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнав, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, малолітня [PERSON] проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, а тому вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач має незадовільний стан здоров*я, та інших утриманців, \~він офіційно працює, у зв*язку з чим суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

28.11.2016 року Баштанським районним судом винесено рішення про задоволення позовних вимог по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років. Проте судом не вказано про стягнення із відповідача судового збору на користь держави, оскільки в позові зазначено три позовні вимоги,а рішення прийнято в частині лише двох вимог. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. В судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце проведення судового засідання по винесенню додаткового рішення повідомлялись вчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 220ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги з привод якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

28.11.2016 року, в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 12.07.2012 року.(а.с.4) Вимогу мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому тривалий час шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі. (а.с.29) Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позов визнав.(а.с.33) Ознайомившись із заявами, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

28.11.2016 року Жовківським районним судом Львівської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено повністю, а саме розірваношлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.01.2014 року виконавчим комітетом Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 01. Однак Жовківським районним судом Львівської області не вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Проти стягнення з нього судових витрат не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. А тому, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON], позов якої судом задоволено повністю, згідно квитанції TS 206366 від 24.10.2016 року оплатила 551,20 грн. що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно п.2. ч.1 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішив питання про право не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

28.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - Пятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його брата [PERSON], який помер 21.02.2015 року відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: вул. Партизанська, буд.19, с. Пятка, Чуднівського району, Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті брата, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, власником якого він був. Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не зявився, у тексті позовної заяви міститься клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність. Відповідач Пятківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови, згідно якої Пятківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

28.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 25.04.1987 року відділом ЗАГСу виконавчого комітету Салехардської міської ради Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, актовий запис №117, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що єдиною сімєю перестали проживати з квітня 1999 року через поведінку відповідача, який систематично зловживав спиртними напоями, нехтував її інтересами та почуттями, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про згоду на розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved