overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

28.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 20 серпня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, добровільно не надає матеріальну допомогу дітям, незважаючи на те, що проходить службу на контрактній основі і має можливість матеріально утримувати дітей. Просить стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в повному обсязі, наполягає на ухваленні заочного рішення, враховуючи, що відповідач ухиляється від судового розгляду. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, про поважні причини неявки суду, не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, суд вважає за можливе згідно зі ст. 224 ЦПК України розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка наполягає на такому вирішеннісправи. Суд, взявши до уваги позицію позивачки [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 серпня 2012 року у виконавчому комітеті Саївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8 від 20.08.2011 року. Шлюб не розірваний. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьком дітей в свідоцтві про їх народження вказаний [PERSON], відповідач у справі. Свого батьківства [PERSON] відносно дітей не оспорював. Діти проживають з матір'ю позивачкою у справі. Відповідач з 08.12.2015 року по теперішній час проходить службу як солдат на контрактній основі, отримує виногороду за свою роботу, аліменти нікому не сплачує, заперечень проти позову про стягнення аліментів на утримання дітей не надав, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у зазначеному розмірі на утримання дітей на користь позивачки, починаючи з 28.04.2017 року до досягнення дітьми повноліття, але не менш 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Задовольнивши позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

28.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2017 року, оскільки відповідач з сім`єю не проживає і не надає добровільно матеріальну допомогу, не заперечує свого батьківства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебувають у шлюбі з 26.08.2016 року. Шлюб зареєстровано Кіровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 472. Від шлюбу мають малолітню [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження записаний [PERSON]. Відповідач свого батьківства не оспорює, є працездатним і не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, зазначеному позивачкою в заяві, тому суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у зазначеному розмірі щомісяця, не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Задовольнивши вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

28.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути на її користь з відповідача, [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття - [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає, хоча вважає, що може надавати таку допомогу, оскільки є працездатним та проходить службу у Збойних Силах України за що отримає заробітну плату, утримання дитини потребує значних матеріальних витрат, тому позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від якого у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] батьком якого, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2013 року є, [PERSON]. Судом також встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], що підтверджується довідкою Новоєлизаветівської сільської ради Ширяївського району Одеської області № 806 від 14.07.2017 року і угоди про сплату аліментів між батьками не має. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає. Таким чином, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд, визначаючи розмір аліментів враховує положення ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 28.04.2017 року. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

28.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. У заяві позивачка вказала, що крім неї в спірній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON], яка там не проживає понад шість місяців, комунальні послуги не сплачує, кореспонденції не получає, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки самостійно зняти відповідачку з реєстрації не може. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності, на підставі договору дарування від 22.08.2016 року належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки ПП «ЖЕК-10» від 27.04.2017 за №767 року у спірній квартирі, крім позивачки, зареєстрована також її сестра, відповідачка по справі [PERSON] З 30.05.2012 року відповідачка у вказаній квартирі не проживає, будь якого звязку з квартирою не має, витрати по утриманню та збереженню майна не несе. Особисту кореспонденцію за вказаною адресою не отримує. Факт не проживання [PERSON] за зазначеною адресою, підтверджується актом про не проживання від 27.04.2017 року, що завірений ПП «ЖЕК-10». Суд зазначає, що при розгляді справи будь-яких перешкод для проживання відповідача у спірному домоволодінні з боку позивача, судом встановлено не було. Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. А за такого, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

28.04.2017 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] та третіх осіб ТОВ «ЛІСКИ-М», ОСББ «Ліски-Богатир» про виселення. У своєму позові позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова і належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Проте, відповідно до акту від 03.10.2016 року, було виявлено, що в даній квартирі проживає [PERSON]. Але виконавчим комітетом Миколаївської міської ради рішення щодо надання квартири [ADDRESS] відповідачу не приймалося. Оскільки відповідач самоправно вселився в квартиру [ADDRESS], просив висилити останню з вищезазначеної квартири без надання її іншого жилого приміщення. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. До судового засідання відповідач не зявилася, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 4 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України, особи, які самоправно вселилися до житлового приміщення підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, встановлено що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова і належить до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва. Відповідно до відомостей, які містяться у будинковій книзі будинку по вул.Генерала Карпенка,67 у м.Миколаєві, з 24.11.1995 року та по теперішній час в квартирі №24 зареєстрований померлий [PERSON], який з реєстрації не знятий. Отже, за фактичними обставинами справи та наведеними правовими нормами слідує, що відповідач самовільно зайняла квартиру №24 за адресою вул. Генерала Карпенка,67 в м.Миколаєві, ордер на вказану кімнату їй не видавався, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останні судові витрати в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

28.04.2017 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], у м. Горлівка Донецької області, який народився, [INFO] у місті Горлівка Донецької області. Органи державної реєстрації актів цивільного стану відмовились зареєструвати його смерть, посилаючись на відсутність висновку медичної установи про причину смерті. Встановлення цього факту заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть. У судовому засіданні заявник свої доводи, викладені в заяві підтримала, та наполягала на задоволенні своєї заяви. Представник зацікавленої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник другої зацікавленої особи - Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Суд, заслухав пояснення заявника, вивчив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з довідки про смерть №750 від [INFO], [PERSON] помер [INFO] у м. Горлівка Донецької області, причина смерті - злоякісне новоутвороення правої легені з метастазами у внутрішні органи. Народився, [INFO] у місті Єнакієве Донецької області, . Суд вважає, що факт смерті [INFO] у м. Горлівка Донецької області, [PERSON], який народився [INFO] у місті Горлівка Донецької області в певний час і при певних обставинах підтверджений, як показаннями заявника так і письмовими матеріалами справи: Довідкою про смерть № 750 від 03.02.2017 року (арк.с18), договором - заявкою № 286 від 05.04.2017 року (арк.с. 19), договором - заказом № 6/4 від 04.04.2017 року (арк.с. 20), фотокартками з місця поховання. Згідно з повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бахмут Бахмутського міськрайонного управління юстиції від 28.04.2017 року, не можливо без рішення суду провести реєстрацію факту смерті [PERSON] через відсутність належно оформленого медичного висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання коштів на поховання та свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

28.04.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 13.01.2017 року при здійсненні перевірки на предмет дотримання споживачем. Правил користування електроенергією для населення було встановлено безоблікове користування електроенергією відповідачем, про що було складено акт. Матеріальна шкода, спричинена безобліковим використанням електроенергії складає 17458 грн. 24 коп. Зазначену суму позивач просив стягнути. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач не зявився, про час слухання справи повідомлявся вчасно, про причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне : Актом № S 6575 від 13.01.2017 року про порушення правил користування електричною енергією встановлено, що відповідач безобліково користується електроенергією. Своїми діями відповідач порушив Правила користування електроенергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, за що повинен нести цивільно-правову відповідальність. Відповідно п.53 зазначених Правил відповідач повинен відшкодувати шкоду, спричинену відповідачу. Розмір спричиненої шкоди позивачем визначено відповідно до [PERSON] обчислення розміру відшкодування шкоди, спричиненої енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, яка затверджена Постановою національної комисії регулювання електроенергетики України 04.05.2006 р. і складає на час ухвалення рішення 17458 грн. 24 коп. Вказану суму, а також судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

28.04.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 22.16.2016 року при здійсненні перевірки на предмет дотримання споживачем. Правил користування електроенергією для населення було встановлено безоблікове користування електроенергією відповідачем, про що було складено акт. Матеріальна шкода, спричинена безобліковим використанням електроенергії складає 9890 грн. 37 коп. Зазначену суму позивач просив стягнути. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач не зявився, про час слухання справи повідомлявся вчасно, про причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне : Актом № S 5353 від 22.12.2016 року про порушення правил користування електричною енергією встановлено, що відповідач безобліково користується електроенергією. Своїми діями відповідач порушив Правила користування електроенергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, за що повинен нести цивільно-правову відповідальність. Відповідно п.53 зазначених Правил відповідач повинен відшкодувати шкоду, спричинену відповідачу. Розмір спричиненої шкоди позивачем визначено відповідно до [PERSON] обчислення розміру відшкодування шкоди, спричиненої енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, яка затверджена Постановою національної комисії регулювання електроенергетики України 04.05.2006 р. і складає на час ухвалення рішення 9890 грн. 37 коп. Вказану суму, а також судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

28.04.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 27.01.2017 року при здійсненні перевірки на предмет дотримання споживачем. Правил користування електроенергією для населення було встановлено безоблікове користування електроенергією відповідачем, про що було складено акт. Матеріальна шкода, спричинена безобліковим використанням електроенергії складає 12697 грн. 16 коп. Зазначену суму позивач просив стягнути. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач не зявився, про час слухання справи повідомлявся вчасно, про причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне : Актом № S 6628 від 27.01.2017 року про порушення правил користування електричною енергією встановлено, що відповідач безобліково користується електроенергією. Своїми діями відповідач порушив Правила користування електроенергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, за що повинен нести цивільно-правову відповідальність. Відповідно п.53 зазначених Правил відповідач повинен відшкодувати шкоду, спричинену відповідачу. Розмір спричиненої шкоди позивачем визначено відповідно до [PERSON] обчислення розміру відшкодування шкоди, спричиненої енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, яка затверджена Постановою національної комисії регулювання електроенергетики України 04.05.2006 р. і складає на час ухвалення рішення 12697 грн. 16 коп . Вказану суму, а також судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

28.04.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 07.10.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживали однією сім'єю до 01.03.2017 року. Від спільного життя дітей не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків вказувала те, що вони втратили почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, виникали постійні сварки, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 07.10.2011 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №27 (а.с.5). Від спільного життя дітей не мають. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved