Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

28 липня 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначивши заінтересованою особою Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, посилалась на те, що вона є донькою [PERSON], померлої [INFO], яка на час смерті своєї матері - [PERSON], померлої [INFO], мешкала разом із нею за адресою: [ADDRESS]. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері заявниця не може у зв'язку з відсутністю документів на підтвердження належності вказаної квартири на час смерті спадкодавцю. З огляду на зазначене, [PERSON] звернулась до суду з даною заявою та просила суд встановити факт того, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]; встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON], як такої, що відкрилась до 01 січня 2004 року (а. с. 2-5). У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просила її задовольнити. Заінтересована особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, пояснення свідків, вивчивши матеріали даної справи окремого провадження, приходить до висновку щодо можливості задоволення даної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворівського районного управління юстиції м. Одеса (а. с. 8). Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а. с. 7). З довідки обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 89 «Геолог» від 09 липня 2013 року вбачається, що [PERSON] за життя мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17), що також підтверджується копією паспорту [PERSON], згідно з якою за вказаною адресою вона була зареєстрована з 13 грудня 1991 року (а. с. 12 на звороті). Відповідно до архівної довідки № В-24-2014, виданої Державним архівом Дніпропетровської області 27 березня 2014 року у книзі реєстрації актів цивільного стану РАЦС м. Дніпропетровська є актовий запис від 23 жовтня 1933 року № 2708 про народження 19 жовтня 1933 року дитини жіночої статі, прізвище та ім'я якої російською «[PERSON]», мати якої російською «[PERSON]», батько «[PERSON]», прізвище батьків «[PERSON]» (а. с. 18). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Дніпропетровським Інвентарбюро 26 грудня 1991 року за № УІІІ-33 належала на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується відомостями, що містяться в договорі дарування вказаної квартири, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. 27 грудня 1991 року та зареєстрований реєстрі за № 2-3006 (а. с. 19-20). В квартирі [ADDRESS] [PERSON] була зареєстрована з 27 червня 1972 року, що вбачається, з копії паспорту на ім'я [PERSON] (а. с. 13-15). Судом було встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Згідно з показами свідків [PERSON] та [PERSON] заявницю та її родину вони знають багато років, [PERSON] працює разом із заявницею, а [PERSON] мешкає поблизу. Обидві підтвердили, що [PERSON] була матір'ю [PERSON] та бабусею заявниці, яка, в свою чергу була донькою [PERSON] За життя померлі бабуся та матір заявниці мешкали разом за адресою: [ADDRESS]. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Положенням ст.. 1276 ЦК України передбачено, що у разі, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши усі докази, які було досліджено судом в ході судового засідання в їх сукупності, наявні в матеріалах справи документи, приймаючи до уваги покази свідків, які усі в сукупності встановлюють, що [PERSON], [INFO], померла [INFO], на час своєї смерті мешкала разом зі своєю рідною донькою - [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], за адресою: [ADDRESS], та відповідно до норм діючого на вказаний час ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON], яка складається з квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved