Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

27.11.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.04.2010 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2014 року було розірвано. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на утриманні останньої. З метою уникнення непорозумінь між сторонами з приводу участі в утриманні неповнолітньої дитини, позивач звернулась до суду з даним позовом та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 27.11.2014 року, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 250 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 18.04.2010 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.07.2014 року у цивільній справі №127/9368/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано (а.с.5). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 16.09.2010 року (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію ПП «Бокуд» №2314 від 26.11.2014 року (а.с.6). В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, при визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Окрім того, суд враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, офіційно не працює, інших утриманців окрім спільної дитини сторін не має. А тому, з огляду на вищенаведене та, враховуючи, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає за можливе позов задовольнити. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Тому, витрати, понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 250 грн., що підтверджується квитанцією №393 від 28.11.2014 року, виданою адвокатом [PERSON] (а.с.17), також підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved