Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

28.01.2014 р. [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зобов»язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі дублікатів ключів від квартири та вселення його в жиле приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є сином [PERSON] та [PERSON], які перебували у шлюбі з 21.11.1992 р. по 1999 р. До розірвання шлюбу він з батьками проживав в [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу він з матір»ю переїхав проживати за адресою: [ADDRESS] Позивач посилається на те, що в зазначеній квартирі крім нього зареєстрований його дядько, [PERSON], та його син, [PERSON], які після смерті батька в 2007 р. перешкоджають йому користуватися квартирою, не надають ключі і уникають позасудового врегулювання спору. Позивач вважає своє право на користування спірним жилим приміщенням порушеним в зв»язку з чим вимушений звернутись до суду. Крім того, 23.10.2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що відповідач у справі, який є його племінником, з часу реєстрації в спірній квартирі, а саме з червня 2005 р., не вселявся, ніколи в ній не проживав, і вселитися в квартиру не намагався, не ніс будь-яких витрат по утриманню зазначеного майна, ніяких його речей в квартирі не має. Будь-яких перешкод відповідачу щодо користування спірною квартирою ніхто не чинив, оскільки він ніколи не виявляв бажання проживати в ній, не звертався до житлових та правоохоронних органів з питання існування перешкод у користуванні житлом. На підставі положень ст.ст.71, 72 ЖК України позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Зазначені позови були об»єднані судом в одне провадження. В ході судового розгляду представники [PERSON] підтримали заявлений позов, просили його задовольнити, посилаючись на те, що їх довіритель має право користування [ADDRESS], оскільки він зареєстрований за даною адресою, однак [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди у користуванні жилим приміщенням, не надаючи ключі від квартири, заперечуючи його право на проживання. Проти задоволення позову [PERSON], представники [PERSON] заперечували. Представник [PERSON],[PERSON] в ході судового розгляду підтримала заявлений позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщення, просила його задовольнити, обґрунтовуючи тим, що відповідач з моменту народження не вселявся і ніколи не проживав у спірній квартирі, про своє право на проживання ні до смерті його батька, ні після його смерті не заявляв і не звертався до правоохоронних органів або ж до експлуатуючої організації з приводу перешкоджання йому у користуванні квартирою, оскільки весь час проживав зі своєю матір»ю. У задоволенні позову [PERSON] представника [PERSON], [PERSON] просила відмовити. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а позов [PERSON], [PERSON] необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [ADDRESS] перебуває на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», належить територіальний громаді і власником особового рахунку є [PERSON] На момент розгляду справи в квартирі зареєстровані:[PERSON], його син - [PERSON], та племінник - [PERSON], який зареєстрований на даній житловій площі з 07.06.2005 р. Звертаючись до суду [PERSON] посилається на те, що він з моменту народження і до розірвання шлюбу його батьками: [PERSON] та [PERSON] 05.01.1999 р. проживав в квартирі [ADDRESS]. За життя батька він також міг вільно користуватись квартирою, інколи там проживати, однак після його смерті в 2007 р, відповідачі почали перешкоджати йому користуватись квартирою. Обов»язок доказування законодавець покладає на сторони у справі. Відповідно до положень ст..ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В порушення зазначених норм чинного законодавства [PERSON] не надано суду жодного доказу на підтвердження тих обставин, на які він посилається. Натомість, в ході розгляду справи вони були спростовані наступними доказами. Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знають сім»ю [PERSON] близько 30 років зазначили, що після одруження батько [PERSON] - [PERSON] з дружиною і дитиною в спірній квартирі не проживали, а мешкали в квартирі його дружини. Також свідки повідомили, що [PERSON] ніколи в [ADDRESS] не проживав, оскільки його батькові перешкоджали у спілкуванні з сином. Після смерті батька позивача в квартирі залишились проживати [PERSON] та його син - [PERSON] Відсутність [PERSON] за місцем реєстрації також підтверджується актами, складеними комісією експлуатуючої організації ТОВ Фірма «Квартет ЛТД» від 24.03.2013 р., 24.04.2013 р., 20.02.2013 р. Дійсно, відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім»ї наймача або власника житлового приміщення мають право користування займаним приміщення нарівні з власником або наймачем. Згідно з ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров»я, в якому вона проживає. [PERSON] до свого повноліття мав право вселитись і проживати будь з ким з його батьків, у тому числі з батьком в [ADDRESS]. Як зазначалось судом вище, місцем проживання [PERSON] було місце проживання його матері на [ADDRESS]. За час життя батька, ні після його смерті [PERSON] в квартирі не проживав та не звертався до житлово-експлуатаційної організації з заявами про збереження за ним житла, як за тимчасово відсутнім. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду до постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім'ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Будь-яких підстав для збереження за [PERSON] права користування жилим приміщенням судом не встановлено. Наявність реєстрації [PERSON] в спірній квартирі не підтверджує його право користування зазначеним жилим приміщенням. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В роз»ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. З боку [PERSON] суду не надано жодного доказу, що [PERSON] та [PERSON] перешкоджали їм користуватись [ADDRESS], що він намагався вселитись в дану квартиру, або існували інші перешкоди для користування спірним жилим приміщенням. На підтвердження фактів перешкоджання користуватись [ADDRESS] [PERSON] надав суду лист Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 19.03.2014 р. № 53/47-АЗ, про те, що останній звертався 30.12.2013 р. та 31.12.2013 р. до районного відділу міліції з приводу неможливості проживання в квартирі, а також висновок ДІМ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві Войченка С.М, за результатами даних звернень. До зазначених доказів суд відноситься критично, оскільки вони зібрані після звернення [PERSON], [PERSON] в жовтні 2013 р. з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. Докази на підтвердження того, що зазначені перешкоди існували до жовтня 2013 р. суду не надані. Суду не надано доказів, що [PERSON] несе витрати по утриманню [ADDRESS], сплачує за надані послуги, або там знаходяться його речі. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є обґрунтованими, доведеними з боку позивачів і підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені в зв»язку з їх недоведеністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved