Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

27.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним майнові права на двокімнатну квартиру № 406 1-го поверху 12-ї секції житлового будинку на вул. Шевченка, 418 у м. Львові та стягнути з [PERSON] «Ірокс» в його користь судові витрати: 10 000 грн. витрат на правову допомогу та 5 676 грн. 12 коп. судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2011р. гр-ка [PERSON] уклала з [PERSON] «Ірокс» договір № 013/6 та договір № 13/6 підряду у будівництві, згідно якого підрядник зобовязався виконати роботи по будівництву для неї двокімнатної квартири № 193 6-ї секції по вул. Шевченка, 418 в м. Львові, загальною площею 85,54 кв.м. та передати обєкт у власність замовника. Остаточна вартість квартири становила 470 470,00 грн. 14.02.13р. між сторонами були внесені зміни та доповнення до вищевказаних договорів, згідно яких за взаємною згодою сторін змінено обєкт інвестування на двокімнатну квартиру № 414 12-ї секції 1-го поверху, загальною площею 63,8 кв.м. та вартістю 350 900 грн. Дана сума була повністю оплачена замовником декількома частинами. 01.11.16р. між [PERSON] «Ірокс», [PERSON] та [PERSON] укладено зміни до договорів № 013/6 та № 13/6 від 12.05.11р., згідно яких номер квартири змінено на № 406 (12 секція) по вул. Шевченка, 418 в м. Львові, а грошові кошти внесені [PERSON] в розмірі 421,248,00 грн., що становить 100 % вартості зараховуються за позивачем [PERSON] Таким чином, згідно вказаних змін, позивачу передані всі права та обовязки по вищевказаних договорах підряду у будівництві. Департамент ДАБІ зареєструвало декларацію про готовність обєкта до експлуатації ще 28.09.15р., яка внесена до єдиного реєстру про готовність обєкта до експлуатації за № ЛВ 1431152732079. Однак, відповідач по сьогоднішній день так і не зареєстрував в державному реєстрі речових прав документів, необхідних для реєстрації права власності на квартиру, як це вимагає «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затверджений Постановою Кабміну № 1127. Позивач вважає, що зобов'язання по договорам повністю виконані, крім того в квартирі проведені оздоблювальні роботи, останній проживає в ній. Однак відповідач [PERSON] «Ірокс» не виконує свої зобовязання щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, у звязку з чим в нього немає правовстановлюючого документу щодо права власності на дану квартиру, внаслідок чого змушений звернутись до суду. Ухвалою від 28.02.18р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, розгляд по суті призначено на 29.03.18р. 15.03.18р. гендиректором [PERSON] «Ірокс» [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача заперечує. Свою позицію мотивує тим, права позивача жодним чином не порушенні. Вважає, що майнові права є відмінними від права власності, і позивач не вказав, які саме її майнові права порушенні (право володіння, розпорядження, користування). Також вважає, що в контексті ч.2 ст. 331 ЦК України, визнання майнових прав є можливим тільки до введення обєкта в експлуатацію. 29.03.16р. представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову, покликався на обставини та факти, викладені в заяві. Додатково пояснив, що право власності підлягає обовязковій державній реєстрації, чого уникає відповідач. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні що у заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснили, що невиконання відповідачем належним чином своїх обовязків призводить до порушення законних прав позивача. Представник відповідача [PERSON] позов заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.11р. між гр-ка [PERSON] та [PERSON] «Ірокс» укладено договір № 013/6 (попередній договір) та Договір № 13/6 підряду будівництва (завершення) об'єкта незавершеного будівництва. Згідно умов договору, замовник [PERSON] оплачує вартість об'єкта незавершеного будівництва та вартість будівельно-монтажних робіт по цьому об'єкту, а саме двохкімнатної квартири № 193 (6 секція) загальною проектною площею 85,54 кв. м. 4-го житлового поверху по вул. Шевченка, 418 в м. Львові, а підрядник [PERSON] «Ірокс» зобов'язується закінчити виконання будівельно-монтажних робіт по завершенню будівництва квартири в 4-му кварталі 2011 р. та передати об'єкт завершеного будівництва у власність Замовника. Вартість будівництва квартири складала 470 470,00 грн., частина якої була оплачена замовником декількома платежами в період з 12.05.11р. по 14.02.13р. в сумі 286 130,00 грн., о стверджується копіями квитанцій прибуткових касових ордерів в матеріалах справи. 14.02.13р. сторонами були внесені зміни та доповнення до вищевказаних договорів № 013/6 та № 13/6, згідно яких об'єкт інвестування змінено на двохкімнатну квартиру № 414 12-ї секції 1-го житлового поверху, загальною проектною площею 63,8 кв.м. Згідно змін, замовник сплачує підряднику вартість об'єкту інвестування в сумі 350 900,00 грн. При цьому сторони домовились, що сплачені [PERSON] грошові кошти в сумі 286.130,00 грн. зараховуються до вказаної вартості та були повністю сплачені [PERSON] декількома платежами, що вбачається із копій квитанцій в матеріалах справи. Також, 01.11.2016р. між [PERSON] «Ірокс», [PERSON] та позивачем [PERSON] укладені зміни до договорів № 013/6 та № 13/6 від 12.05.2011р., згідно яких номер квартири 414 (12 секція) змінено на номер 406 (12 секція). Крім того, пунктом 4 цих змін передбачено, що грошові кошти, внесені [PERSON] за двохкімнатну квартиру № 406 на 1-му поверсі (12 секція) по вул. Шевченка, 418 у м. Львові в розмірі 421.248,00 грн., що становить 100% вартості зараховуються за позивачем [PERSON]. Пунктом 5 встановлено, що після підписання даних змін, [PERSON] передає всі права та обов'язки по Договорам № 013/6 та 13/6 від 12.05.2011 р. [PERSON]. Таким чином, [PERSON] повністю виконала свої зобов'язання по договорам, після чого нею передано всі права та обовязки [PERSON], який на даний час проживає у спірній квартирі та оплачує вартість комунальних послуг. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно частини 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно частини 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт нерухомого майна проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна встановлюється законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно частини 1 ст. 39 вищевказаного Закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Так, 28.09.2015р. Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Львівській обл. зареєстровано «Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації» четвертої черги будівництва (секції 11, 12) багатоквартирного житлового будинку у м. Львові по вул. Шевченка, 418, яка внесена до єдиного державного реєстру зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 1431152732079. У відповідності з ч. 1 ст. 5 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, а згідно частини 2 ст. 18 перелік документів для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України. З наведеного слід дійти висновку, що у відповідності до чинного законодавства України, для виникнення права власності обовязковим є проведення державної реєстрації. Як встановлено, [PERSON] «Ірокс» не виконує своїх обов'язків, передбачених пп. 1-4 пункту 62 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р. Відтак, у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи, необхідні для реєстрації права власності на квартиру № 406 в житловому будинку № 418 по вул. Шевченка у м. Львові. Згідно п.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Так, відповідно до підпункту 9 пункту 1 ст. 27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання майнових прав на спірну квартиру є підставними та підлягають до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення з [PERSON] «Ірокс» 10 000 грн. витрат на правову допомогу, на думку суду така підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, право на правову допомогу гарантовано ст. ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частино 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На виконання вказаних вимог, суду представлено договір про надання правничої допомоги № 13/18, укладений між позивачем [PERSON] та АО «Юридична фірма «[PERSON] і партнери», акт приймання-передачі послуг № 16/03/18. Згідно розрахунку витрат на правничу допомогу по даній справі, вартість такої складає 10 000 грн., та включає в себе аналіз матеріалів справи, аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції, підготовку процесуальних документів, надання правових консультацій та була повністю оплачена позивачем [PERSON] згідно квитанції від 16.03.18р. у відділенні ПАТ «Приватбанк» в м. Львові. Відтак, в силу ст.ст. 137, 141 ЦПК України, з [PERSON] «Ірокс» слід стягнути в користь [PERSON] судові витрати - 10 000 грн. витрат на правову допомогу та 5 676 грн. 12 коп. сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: approved