overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

27.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 31.08.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, спільного побуту не ведуть, проживають окремо. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, відповідач заперечень проти позову не надав. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності на позовних вимогах наполягає, просить відновити їй прізвище [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.06.2003 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 399 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач надала заяву про відновлення їй прізвища [PERSON] , суд вважає за необхідне відновити їй це прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

27.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 08.08.2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 19. Від шлюбу з відповідачем у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Дитина мешкає з позивачем, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглянути без її участі. (а.с. 15) Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. (а.с. 16) Судом встановлено, що 08.08.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб Виконкомом Святогірської міської ради Донецької області, актовий запис № 19. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Дитина здорова та на диспансерному обліку не перебуває (а.с. 8), проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). З липня 2014 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але здоровий, інвалідом не являється, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

27.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сім'я розпалась через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на шлюб, сім»ю, несумісність характерів, сварки та як наслідок, втрати почуття любові та взаємоповаги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить залишити їй післяшлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує в задоволенні позову. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - шлюб між сторонами зареєстрований 01.05.2004 р., Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №17 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 01.05.2004 року); - від спільного шлюбу є малолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 12.01.2005 р. Іванівською сільською радою Врадіївського району, свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Іванівською сільською радою Врадіївського району, свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Врадіївського району) - майнового спору між сторонами немає, спору про місце проживання дітей немає - сторони дійшли згоди про їх проживання біля позивача (показання позивача [PERSON] в якості свідка); - за період спільного проживання між подружжям склалися неприязні відносини на ґрунті частих сварок, сторони не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо з березня-місяця 2009 року, спільного господарства не ведуть (показання позивача в якості свідка). Суд вважає, що між сторонами склалися відносини з приводу розірвання шлюбу. При прийнятті рішення суд, керується ст. 112 Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як шлюб носить формальний характер, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

27.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11300 грн. 55 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2009 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.06.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 11300 грн. 55 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 3620 грн. 54 коп., заборгованість по процентам - 4697 грн. 75 коп., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1967 грн. 95 коп. штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 514 грн. 31 коп. (а.с 9-12). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

27.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 24330 грн. 57 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7020.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 18-31). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2014 року становить 24330 грн. 57 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 7013,56 грн., заборгованості за відсотками - 11896,36 грн., 3785,86 грн. - комісії та 1634,79 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9-17). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

27.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 8846 грн. 79 коп. і судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-60). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.06.2014 року становить 8846 грн. 78 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 3486,88 грн., заборгованості за відсотками - 4462,44 грн. та 897,46 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8-11). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

27.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 01.07.2014року він передав відповідачу 50.000грн. за жилий будинок з господарським будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Згідно домовленості він передав відповідачу грошові кошти у сумі 50.000грн., вона протягом місяця повинна підготувати була документи для переоформлення належного їй нерухомого майна на його ім'я через нотаріальну контору, але відповідач не виконала взяті на себе обов'язки, мотивуючи, що хвора або їй ніколи. Вважає, що він як учасник угоди виконав усі зобов'язання, тобто передав гроші за будинок, а відповідач передала йому документи на будинок, тому просить суд визнати угоду дійсною та визнати за ним право власності на вище вказаний будинок. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 01.07.2014року [PERSON] передав [PERSON] 50.000грн. за жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], що підтверджується розпискою. Відповідно до домовленості позивач передав гроші за будинок, а відповідач повинна була на протязі місяця оформити усі документи на будинок для належного переоформлення у нотаріальній конторі. Однак [PERSON] не виконала узятих на себе зобов'язань, відповідно до розписки, мотивуючи тим, що хворіє, що їй ніколи переоформити об'єкт нерухомості. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що варто визнати угоду купівлі - продажу будинку, розташованого по [ADDRESS], укладену між [PERSON] та [PERSON] дійсною, оскільки позивач виконав узяті на себе зобов'язання, а саме: передав відповідачу грошові кошти 50.000грн. за будинок. Тому варто визнати за позивачем право власності на будинок, розташований по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

27.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 523073 грн 91 коп. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнав. Він пояснив, що через втрату заробітку та різке підвищення курсу долару США не має можливості належним чином виконувати умови кредитного договору та сплачувати кредит, отриманий в іноземній валюті. Співвідповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 05.08.2008 року Акціонерний комерційний банк «Форум», правонаступником якого є позивач, і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 0023/08/27/1-Nv відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 58400 доларів США строком до 04.08.2033 року, зі сплатою за користування кредитом 13% річних (далі по тексту - Договір, а. с. 5 - 11). Згідно пункту 2.3 Договору відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати в повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків не менше 195 доларів США. Пунктом 4.1 Договору передбачено нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 0.2% за кожний день прострочення. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов Договору, того ж дня банк уклав зі співвідповідачами договори поруки. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови Договору виконує неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 04.08.2014 року складає 523073 грн 91 коп., зокрема: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 489447 грн 09 коп., прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 26540 грн 18 коп., поточна заборгованість по сплаті процентів - 6009 грн 29 коп., пеня - 1077 грн 35 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 12), правильність якого відповідачами не спростовано, що є підставою для її стягнення в солідарному порядку. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

27.08.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому зазначила, що з вересня 2011 року вона проживала разом з відповідачем у зареєстрованому шлюбу. Від вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], народжена [INFO] та син [PERSON], народжений [INFO]. Однак подружнє життя між ними не склалося і в липні 2014 року відповідач вигнав її та дітей з будинку і припинив з цього часу будь-яким чином утримувати дітей. Тому, посилаючись на відмову відповідача [PERSON] добровільно надавати матеріальну (грошову) допомогу на утримання їх спільних дітей, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, що проживають разом з нею, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України. Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтвах про народження (копії) серії [NUMBER] від 15.03.2012 року та серії [NUMBER] від 11.11.2013 року, позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] являються батьками наступних дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої Баратівською сільської ради Новобузького району Миколаївської області за № 1648 від 19.08.2014 року, на утриманні громадянки [PERSON], яка зареєстрована [INFO], перебувають неповнолітні діти: [PERSON], 2012 року народження та [PERSON], 2013 року народження. Дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з липня 2014 року відповідач по справі [PERSON] - батько неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], проживає окремо від дітей, майнової чи грошової допомоги на їх утримання не надає, позивачка самостійно утримує дітей, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо їх утримання жодним способом. Як встановлено в судовому засіданні з відповідача аліменти на утримання інших осіб не стягуються. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст.182, ст.183 СК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved