overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

27.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини. Свої вимоги вона мотивує тим, що 18.10.2013 р. між нею та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб. За період шлюбу у них народилася [INFO] року донька [PERSON]. Сімейне життя між нею та відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що мають різні характери, різні погляди на життя та сім`ю. В теперішній час вони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру, не ведуть спільне господарство. За період після розпаду сім`ї відповідач не надає її достатньої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання дитини, яка проживає з нею та знаходяться на її повному забезпеченні. Посилаючись на викладене, вона просила суд розірвати їх шлюб та стягувати щомісячно аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2015 року до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто до [INFO] року. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, погодився на розлучення з позивачкою та сплачувати аліменти на утримання дитини. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 18.10.2013 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балтського районного управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). В свідоцтві про народження доньки [PERSON] (а.с. 5) зазначено, що вона народилася [INFO] року і її батьком є відповідач по справі [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні представник позивачки, сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалось у зв'язку з тим, що мають різні характери, різні погляди на життя та сім`ю. В теперішній час вони разом не проживають, сімейних відносин не підтримують та відновлювати їх не мають наміру, не ведуть спільне господарство. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за період після розпаду сім`ї відповідач не надає позивачці достатньої матеріальної допомоги щодо матеріального забезпечення та утримання дитини, донька проживає з позивачкою та знаходиться на її повному забезпеченні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

27.10.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 24 березня 2018 року включно. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши заяву позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб тому що: Сторони перебувають між собою в щлюбі, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, 12.10.2013 року, актовий запис №03 (а.с.6), від якого вони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), позивач не працює та перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років, діти знаходяться на утриманні матері (а.с.7-9), відповідач допомоги на утримання своєї дружини не надає, мешкає окремо. Відповідно до ст.84 Сімейного Кодексу України дружина , з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів , суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї дружини у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісяця. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 487,20 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

27.10.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 15.03.2013 року, про що зроблено актовий запис № 02. Зазначала, що під час сімейного життя у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Стверджував, що від самого початку подружнього життя їхній шлюб був невдалим, оскільки відповідач зраджував та ображав її, принижував як жінку та бив. Також у їхній сімї виникали постійні конфлікти та сварки. Вказувала, що відповідач не дбає про сімю і на сьогоднішній день їх шлюб існує формально, так як подружжя не проживають разом більше року та втратили один до одного почуття любові та поваги. Приймала міри для збереження сімї, однак такі не дали бажаного результату. Вважає, примирення між ними не можливим, а тому просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зазначивши, що після розірвання шлюбу бажає іменуватись прізвищем «Терендій». Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області за актовим записом № 02. Під час сімейного життя у них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, на даний час їх шлюб існує лише формально, подружніх відносин протягом тривалого часу ними не підтримується, проживають окремо. Примирення не бажають. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітей, які є свідками конфліктів між батьками, що негативно впливає на їхній психологічний розвиток та ставлення до батьків, а тому згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання даного шлюбу. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України є всі підстави для залишення позивачці за її вимогою прізвища «Терендій», яке остання обрала під час реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

27.10.2015 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач не вносив плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.08.2013 року і станом на 01.07.2015 року у нього утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 7706,83грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1218,00грн. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та постійно мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.08.2013 року по 01.07.2015 року заборгованість відповідача складає 7706,83грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

27.10.2015 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачам, які є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідачі не вносили плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.11.2013 року і станом на 01.06.2015 року у них утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 6486,51грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачами не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 1218,00грн. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі постійно мешкають за адресою [ADDRESS], та є власниками. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.11.2013 року по 01.06.2015 року заборгованість відповідачів складає 6485,51грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

27.10.2015 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ Краматорськтеплоенерго здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не вносила плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.11.2009 року і станом на 01.06.2015 року у неї утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 6952,50грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 1218,00грн. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована та постійно мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобовязаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.11.2009 року по 01.06.2015 року заборгованість відповідачки складає 6952,50грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

27.10.2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 27.07.1991 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матірю. З травня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 27.07.1991р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З травня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

27.10.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що він з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1999, який був зареєстрований Виконкомом Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені на початку травня 2016 року, на теперішній час вони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач [PERSON] вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дітей на час розгляду справи не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Судом встановлено, що з 18.09.1999 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8, 9). Шлюбні відносини між сторонами припинені на початку травня 2016 року, на теперішній час вони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей на час розгляду справи не мають. Згідно ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.12.2016 сторонам було надано двохмісячний строк на примирення (а.с.20). Після спливу встановленого судом двохмісячного строку на примирення, сторони так і не дійшли згоди, щодо поновлення шлюбних відносин. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, судом були вжиті достатні заходи для збереження шлюбу, які не призвели до поновлення шлюбних відносин сторін, а тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.24, 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

27.10.2016 [PERSON] звернулась до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання шлюбу фактичним розпадом сім'ї з липня 2014 року через проведення АТО, припиненням сторонами спільного проживання і ведення спільного господарства, неможливістю подальшого спільного проживання і збереження шлюбу. Відповідач залишився проживати у м. Горлівка Донецької області, а позивач з дітьми переїхала до смт Семенівка Полтавської області. Позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину на місяць, до досягнення повноліття, обґрунтовано тим, що сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не має постійного доходу. Позивач вимоги позову підтримала повністю, повідомила, що відповідач знає про судові засідання, тому не відповідає на спроби суду передати йому відповідні телефонограми. Позивач телефоном контактує з відповідачем. Позивач допускає можливість не задоволення позову у частині стягнення саме по 1500,00 грн на кожного із дітей. Належно повідомлений про судове засідання відповідач вдруге у судове засідання не з'явився, відомості щодо поважності причин його неявки у судове засідання відсутні, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не надходили. Ураховуючи зазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

27.10.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03.04.2015. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була змушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач [PERSON]в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком сина позивача - [PERSON], [INFO], - а.с.4. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.5. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.2016. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 79, 84, 88, 169, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved