Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

27.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 30.06.2009року по 10.12.2014 року, працюючи гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті та був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я. 12.08.2014 року, о 10.20год. під час виконання трудових обов'язків, внаслідок аварії і групового нещасного випадку його та ще двадцять одного гірника було травмовано на підприємстві, внаслідок чого, після отримання першої медичної допомоги, його було доставлено до медичного закладу - ЦМЛ м.Селидове, а в подальшому до опікового відділення міської лікарні №3 м.Краматорська, де він перебував на лікуванні з 15.08.2014 року по 01.09.2014 року. З 02.09.2014 року по 25.09.2014 року він знаходився на амбулаторному лікуванні у хірурга та невропатолога, з 26.09.2014 року по 07.10.2014 року - на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ЦРЛ м.Красноармійська, з 10.10.2014 року по 21.10.2014 року - у терапевтичному відділенні, а з 18.11.2014 року по 02.12.2014 року - в другому неврологічному відділенні Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна клінічна лікарня профзахворювань», де йому було поставлено наступний діагноз: гостре отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості (12.08.2014р.). Стан після перенесеного гострого отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості (12.08.2014р.) внаслідок спалаху метано-повітряної суміші - токсико-гипоксична енцефалопатія з рефлекторною пірамідною недостатністю, вестибулопатією, вегето-судинною дистонією за змішаним типом, антено-невротичний синдром, термоінгаляційне ураження з виходом у гострий обструктивний бронхіт, легенева недостатність першого ступеня. Захворювання пов'язане з нещасним випадком на виробництві. Крім того, ним отримано опік полум'ям вибуху першого-другого-третього ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок (53% площі тіла) у вигляді гіпертрофічних опікових рубців тулуба, рук без порушення функції суглобів, сверблячий дерматит. Опіковий шок середнього ступеня тяжкості. 10.12.2014 року, згідно довідок Обласної профпатологічної медико-соціальної комісії, йому встановлено 60% первинно втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, потребує в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні та протипоказано роботу в підземних умовах, важка фізична праця на висоті, з механізмами, що рухаються, з токсичними речовинами та газами. У зв'язку із ушкодженням здоров'я, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку 12.08.2014року, у нього погіршилося здоров'я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, його стан здоров'я постійно погіршується, він постійно проходить лікування, не може виконувати певні види робіт у побуті, на теперішній час обмежений у виборі роботи, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку повинен сплатити відповідач у розмірі 200000,00грн., заподіяної професійним каліцтвом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника [PERSON], на позові наполягає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягав. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивач не надав доказів отримання ним моральної шкоди. Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соцстрахування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, рішення по справі винести на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 30.06.2009 року по 10.12.2014 року, працюючи гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті та був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с.7). 12.08.2014 року з позивачем [PERSON] під час виконання трудових обов'язків стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, в результаті якого позивач отримав опік полум'ям І-ІІ-ІІІ ступеня обличчя, шиї, рук, тулуба. S=40% (5%) поверхні тіла. Опіковий шок середнього ступеня. Отруєння чадним газом та продуктами горіння легкого ступеня, про було складено акт №11 про нещасний випадок, поязаний з виробництвом від 23.12.2014 року (а.с.14-20) та акт спеціального розслідування группового нещасного випадку зі смертельними наслідками, що стався 12.08.2014 року о 10.20год. (а.с.21-40). Тривалий час позивач знаходився на лікуванні в медичних закладах (а.с.9-13) і в зв'язку з одержаною травмою 10.12.2014 року згідно довідок Обласної профпатологічної медико-соціальної комісії позивачу встановлено 60% первинно втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності до 10.12.2015 року (а.с.8), потребує в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні та протипоказано роботу в підземних умовах, важка фізична праця на висоті, з механізмами, що рухаються, з токсичними речовинами та газами. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про охорону праці», а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику «внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством. Судом встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 60% працездатності, визнаний інвалідом 3 групи до 10.12.2015 року, у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина. 12.08.2014 року позивач [PERSON] отримав виробничу травму внаслідок нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом №111 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 25.12.2014 року (а.с.14-20) і при цьому мало місце не тільки порушення позивачем вимог «Інструкції про охорону праці», безпечному виконанню і поведінки в шахті гірника, а також при цьому мала місце протиправність дій відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» пов'язаних з порушенням Закону України «Про охорону праці», «Правил безпеки у вугільних шахтах», що стало причиною нещасного випадку (а.с.18-19). Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов'язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв'язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. П.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9/2004р. ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Факт ушкодження здоров'я позивача підтверджений висновком МСЕК. Моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Виходячи із наведених вище обставин, довідок МСЕК, суд вважає, що [PERSON] заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 60% до 10.12.2015 року, позивач визнаний інвалідом 3 групи до 10.12.2015 року, тобто не безстроково, а також одержує щомісячні виплати Фонду соціального Страхування у зв'язку з одержаною травмою в розмірі 6596,91грн. (а.с.58) та одержав одноразову допомогу в розмірі 82824,00грн. (а.с.57), суд вважає, що відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 27 000,00 грн. Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору - в розмірі 270,00грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial