Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

27 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] року померла її баба по лінії матері, [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розміром 4,08 умовних кадастрових гектари, яка знаходиться на території Ободівської сільської ради. Спадщину після баби фактично прийняла дочка останньої, а її мати, [PERSON]. [INFO] року остання померла. Після смерті матері відкрилася спадщина на вищевказану земельну частку (пай), яку вона фактично успадкувала після баби, але юридично свої права не оформила. Зазначає, що вона фактично прийняла спадщину після матері, однак отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезгадану земельну частку (пай) не має можливості у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на земельну частку (пай), розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Ободівської сільської ради, посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на ім'я [PERSON]. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася без повідомлення причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 30). Представник останньої за довіреністю, [PERSON], подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 42). Представник відповідача - Ободівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа, в якому просить розглянути справу без участі їх представника, позов визнають (а. с. 34). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальна контори Сумської області в судове засідання також не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 27). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, а також норми нині діючого ЦК України, так як правовідносини продовжували діяти після набрання чинності вказаним Законом. До правовідносин щодо прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] застосовуються положення Цивільного кодексу України 2003 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що бабою позивачки [PERSON] по лінії матері, [PERSON], була [PERSON] (а. с. 6-9, 12-13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], остання померла [INFO] року (а. с. 11). З довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 27 квітня 2016 року вбачається, що на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 06 грудня 1996 року №348 на ім'я [PERSON] виданий сертифікат серії [NUMBER] на земельну частку (пай) площею 4,08 в умовних кадастрових гектарах про що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам АПТЗТ «Ободівське», зроблено запис за №133 (а. с. 14). У відповідності до довідки Ободівської сільської ради Білопільського району від 14 квітня 2016 року №225 [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] року проживала та була зареєстрована разом зі своєю дочкою [PERSON] в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Ободівської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] постійно, протягом шести місяців із дня смерті [PERSON] проживала у спадковому будинку, проводила за ним догляд, користувалася земельною ділянкою (а. с. 16). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 03 червня 2016 року №44059173 спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилася (а. с. 28). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої [INFO] року матері, [PERSON], але юридично її не оформила. Однак, вказана обставина у відповідності до ст. 1296 ЦК України не позбавляє [PERSON] права на спадщину після матері. Судом також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Відповідно до довідки Ободівської сільської ради Білопільського району від 14 квітня 2016 року №226 [PERSON] до дня смерті [INFO] року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживала разом зі своєю дочкою [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] постійно, протягом шести місяців із дня смерті матері, [PERSON], і по теперішній час здійснює догляд за будинком, майном, присадибною ділянкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). Як вбачається з копії спадкової справи, спадщину після [PERSON], яка померла [INFO] року, прийняла позивачка (а. с. 35-41). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка прийняла спадщину після померлої матері шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року матері, [PERSON], має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землях, які перебували в колективній власності АПТЗТ «Ободівське», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 06 грудня 1996 року №348 на ім'я [PERSON]. Однак, позивачка позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою сертифіката, а також внаслідок того, що за життя мати позивачки юридично не оформила свої права на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved