Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання 1/2 частини жилого будинку (квартира № 2), що знаходиться в місті Києві по [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та її - [PERSON]; визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; визнання права власності по 1/4 частині цієї квартири № 2 за [PERSON] та [PERSON] 25 червня 2015 року представник позивача подала до суду нову редакцію позовної заяви, збільшила вимоги в частині визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 201-203). 21 вересня 2015 року [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог та просила суд ухвалити рішення, яким визнати 1/2 частину жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та її - [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] у м. Києві (а.с. 217-218). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її брат [PERSON] - власник 1/2 частину будинку [ADDRESS] у м. Києві, залишивши заповіт на 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Проживаючи разом з братом, який хворів та потребував догляду, однією сім'єю, вона за його згоди та за власні кошти здійснила перебудову будинку, істотно поліпшила його, а саме: замінила всю сантехніку, здійснила облицювання кафелем санвузла, замінила двері, замінила електричні проводи, здійснила оздоблення внутрішніх стін будинку, здійснила перекриття даху метало черепицею, утеплила та оздобила зовнішні стіни будинку, замінила вікна. Внаслідок цього збільшилась площа будинку, він значно зріс в ціні. Після смерті брата вона та його мати понесли витрати на його поховання, тому вважає, що вона набула право власності на 1/4 частину будинку, проте спадкоємці не визнають за нею це право. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року за заявою стони позивача до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] та [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Зазначив, що позов визнає, претензій не має (а.с. 103). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась. [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 24 квітня 2015 року приватний будинок [ADDRESS] в м. Києві зареєстрований: 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 1978 року та 1/2 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 02 квітня 2007 року (а.с. 106). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с .110). Згідно довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів № 1 [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 28 квітня 2009 року по день смерті. На даний час у квартирі ніхто не зареєстрований (а.с. 112). Відповідно заповіту від 25 грудня 2008 року [PERSON] 1/2 частину будинку та земельної ділянки на [ADDRESS] заповів в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 5799 (а.с. 145). Згідно заповіту від 23 грудня 2013 року [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів у рівних частках [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зваричем О.І. і зареєстровано в реєстрі за № 2672 (а.с. 127). Відповідач [PERSON], син померлого [PERSON] [INFO] року. звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М. з заявою про прийняття спадщини (а.с. 117). 15 квітня 20014 року до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М. з заявою про прийняття спадщини звернулася донька [PERSON] - [PERSON] (а.с. 136). 23 січня 2014 року [PERSON], яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Халявки Н.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 129). Свідоцтво про право на спадщину спадкоємці не отримували. Позивач просить задовольнити позов з підстав, передбачених ч. 4 ст. 368 та ст. 392 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. З наведеної норми матеріального права вбачається, що спільною сумісною власністю є майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї. На підтвердження своїх доводів позивач посилається на покази свідків та письмові докази. Так, свідок [PERSON] показав суду, що знає позивача і знав [PERSON], оскільки виконував в будинку [PERSON] ремонтні роботи в 2012 році. Фактично ремонтувався майже весь будинок. Всі розрахунки за виконані роботи проводила позивач. Вона їздила з ним в магазин за будівельними матеріалами. Говорила, що брала кредит на придбання деяких матеріалів. Договір на проведення робіт в письмовій формі вони не укладали. Чи приймали участь в будівництві інші особи йому невідомо. [PERSON] під час ремонт говорив, що всі розрахунки за його проведення буде робити [PERSON] Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що проживав з [PERSON] на одній вулиці. Допомагав на вихідних у ремонті будинку в 2012 році. Ремонтували в будинку майже все. Про оплату за виконану роботу знає зі слів [PERSON], яка йому говорила, що брала кредити. Чи хтось ще оплачував ремонт йому не відомо. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] і [PERSON] її сусіди. Вони разом росли. Зі слів [PERSON] знає, що та брала кредит на ремонт будинку, який проводився в 2012 році. З [PERSON] з приводу ремонту не спілкувалася. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд вважає, що з показів свідків не вбачається, що їм відомо про спільне проживання позивача з [PERSON], як членів сім'ї, ведення ними спільного господарства та набуття в результаті цього 1/2 частини будинку. Свідки підтвердили факт проведення ремонтних робіт в будинку. Разом з тим свідки показали, що про проведення ремонту за кошти позивача їм відомо з її слів. Жоден свідок не підтвердив, що [PERSON] та [PERSON] мали домовленість про створення спільної сумісної власності. Позивач не надала жодного доказу, який би свідчив щодо періоду її проживання однією сім'єю з братом. У позовній заяві місцем її проживання вказана квартира [ADDRESS]. За місцем проживання свого брата вона не була зареєстрована. Про волевиявлення власника щодо переходу права власності на його 1/2 частину будинку свідчать складені [PERSON] заповіти, в яких спадкоємицею [PERSON] не значиться. У п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім'ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК України, статті 1 закону України від 7 квітня 2011 року 1 «Про засади запобігання і протидії корупції». Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. У ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що члени сім»ї - особи, які перебувають під опікою, піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Позивач не надала суду доказів, які б свідчили про спільне проживання її та [PERSON], що пов'язане спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, набуття в результаті спільної праці та за спільні грошові 1/2 частини спірного будинку. Суд вважає, що не свідчать про такі обставини та не є доказами на їх підтвердження і посилання сторони позивача на чеки про придбання матеріалів, якими сторона позивача підтверджує частину витрат на ремонт будинку. Також не є такими доказами і посилання на понесені витрати на поховання брата позивача - [PERSON] З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed