Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

28 вересня 2020 року директор комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі- КП «Спецжитлофонд», позивач) [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7954,09 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 1727,74 грн., 3% річних у розмірі 737,00 грн., судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.09.2004 року № 1785 «Про будинки та виробничі споруди у [ADDRESS] » будинок у [ADDRESS] було закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві господарського відання. Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.03.2014 № 106 новозбудованому будинку було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] ». В подальшому КП «Спецжитлофонд» виконує функції з утримання будинку і прибудинкової території, надає житлово-комунальні послуги та проводить розрахунки з власниками житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги. Власником квартири [ADDRESS] є відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується додатковим договором від 02.04.2014 до договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30». Між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON] укладено Договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 23.04.2014 року та про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 23.04.2014. За час проживання у кв. [ADDRESS] у відповідача виникла заборгованість по квартирній платі за комунальні послуги за період з 01.12.2016 по 30.06.2017 у розмірі 7954,09 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. На підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.05.2017 року № 14 КП «Спецжитлофонд» передало, а Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» прийняло на технічне обслуговування та експлуатацію багатоквартирні житлові будинки згідно переліку, в т.ч. будинок [ADDRESS] , що також підтверджується авізо прийняття-передачі будинку на технічне обслуговування та експлуатацію від 30.06.2017 року. Зазначає, що на адресу відповідача неодноразово надсилалися вимоги-попередження щодо сплати заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, але заборгованість не оплачена до цього часу. Таким чином, на підставі статті 625 ЦК України, за період з 01.08.2017 по 01.09.2020 року боржнику нарахована інфляційна складова боргу в розмірі 1727,74 грн. та 3 % річних в розмірі 737,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Плахотнюк К.Г. від 06 травня 2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 42-43). У засіданні сторони 03.09.2021 відсутні. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Відповідач про дату, час, та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, судова повістка, направлена за адресою зареєстрованого його місця проживання, повернута відділом зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено що, відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 24.09.2004 року № 1785 «Про будинки та виробничі споруди у [ADDRESS] » будинок у [ADDRESS] було закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві господарського відання та дозволено КП виступати замовником та інвестором будівництва будинків на земельній ділянці у [ADDRESS] . Вказаним розпорядженням КП «Спецжитлофонд» зобов`язано здійснити будівництво нових будинків та ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку. (а.с. 7-9). Розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.03.2014 № закінченому будівництвом обєкту за адресою: [ADDRESS] » присвоїти поштову адресу: [ADDRESS] » (а.с. 10). На підставі наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 31.05.2017 року № 14 КП «Спецжитлофонд» передало, а Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» прийняло на технічне обслуговування та експлуатацію багатоквартирні житлові будинки згідно переліку, в т.ч. будинок в [ADDRESS] », що також підтверджується авізо прийняття-передачі будинку на технічне обслуговування та експлуатацію від 30.06.2017 року. (а.с. 24) КП «Спецжитлофонд» є юридичною особою, яке створене рішенням Київської міської ради від 01 березня 2001 року № 217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Згідно з п. 3.1 розділу 3 Статуту КП «Спецжитлофонд», затвердженого розпорядженням КМДА від 19.04.2001 року (в редакції від 22.08.2017 № 1014), метою діяльності підприємства є утримання, обслуговування, експлуатація, ремонт, реконструкція та будівництво житлового та нежитлового фонду; зберігання майна; вжиття заходів для належного використання житлових та інших приміщень житлового фонду тощо. Пунктом 3.2 Статуту передбачено, що предметом діяльності підприємства є, у тому числі, надання послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для забезпечення житлового і нежитлового фонду в установленому порядку; збір квартирної плати за надання комунальних послуг, плати за оренду житлових приміщень (а.с. 27-34). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується додатковим договором № 2 від 02.04.2014 до договору про фінансування будівництва житла за програмою «70х30» від 12 січня 2011 року № 14/М (а.с. 14-15). За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Таким чином, відповідач був та є споживачем житлово-комунальних послуг. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 23.04.2014 року між КП «Спецжитлофонд» та [PERSON] укладено Договор № 05/01-851 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 16-17) та Договір № 05/01-851-к про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (а.с. 18-19). Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідач свої зобов`язання за договорами про надання послуг належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій та за комунальні послуги за період з 01.12.2016 року по 30.06.2017 року включно в сумі 7954,09 грн, що підтверджується долученим позивачем рахунком-попередженням заборгованості за вказаний період (а.с. 20-21). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та житлово-комунальних послуг, на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Доказів належного виконання зобов`язання, та сплати за надані житлово-комунальні послуги, стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано суду докази на спростування розрахунків позивача. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Виходячи з того, що відповідач нерегулярно вносив плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З приведеного позивачем розрахунку, наданого до суду та перевіреного судом, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 1727,74 грн., 3 % річних складає 737,00 грн. Розрахунку інфляційних втрат та річних, наданого позивачем, відповідач не спростував. За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved