Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

27.03.2019 року до Дзержинського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , тертя особа, що не заявляє самостійних вимог: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: визнати [PERSON] батьком [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження [PERSON] № 1603 від 14.02.1984 року, в графі «Відомості про батька: Прізвище, власне ім`я, по батькові:» - « [PERSON] ». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , й підтверджується свідоцтвом про народження від 14.02.1984 року, актовий запис №1603. Батьки позивача протягом 1982-1983 років підтримували теплі стосунки, в офіційному шлюбі не перебували. При складанні акту запису про народження №1603 від 14.02.1984 року було помилково зазначено прізвище, а саме: у графі «Відомості про батька: Прізвище, власне ім`я, по батькові:» - « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Батько позивача, [PERSON] , є громадянином Литовської Республіки, з станом здоров`я та у зв`язку з проживанням в іншій державі відповідач не має можливості бути присутнім на судових засіданнях, про що надав відповідну заяву. 21.06.2016 року [PERSON] склав угоду про визнання батьківства, нотаріально посвідчену нотаріусом 1-го нотаріального бюро Вільнюського району, про визнання [PERSON] його сином. Окрім цього, [PERSON] склав нотаріально засвідчену заяву від 29.05.2017 року № 2269, якою визнає [PERSON] своїм сином та не заперечує проти свого батьківства. 29.05.2017 року [PERSON] , на підставі нотаріально завіреної довіреності № 2271, уповноважив [PERSON] вести його справи та бути представником. 28.08.2018 року позивач, як представник відповідача, подав заяву про внесення змін до актового запису про народження у зв`язку з визнанням батьківства до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, до якої додано зазначені довіреність та заяву від 29.05.2017 року. Листом від 11.09.2018 року № 13253/15.1-04-05 позивачу надано відповідь, де повідомлено про неможливість задоволення вказаної заяви на підставі ст. 126 СК України. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.02.1984 року, актовий запис №1603. Проте, в свідоцтві про народження було допущено помилку, а саме: у графі «Відомості про батька: Прізвище, власне ім`я, по батькові:» - « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 21.06.2016 року [PERSON] склав угоду про визнання батьківства, нотаріально посвідчену нотаріусом 1-го нотаріального бюро Вільнюського району, про визнання [PERSON] його сином. Окрім цього, [PERSON] склав нотаріально засвідчену заяву від 29.05.2017 року № 2269, якою визнає [PERSON] своїм сином та не заперечує проти свого батьківства. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Пунктом 9 зазначеної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства. Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже, дослідивши матеріали справи та надані докази, а також враховуючи фактичне визнання позову, суд вважає за необхідне їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved