Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

29.03.2010р. позивачка [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа Одеська товарна біржа про визнання угоди дійсною. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 10.01.1996р. між нею та [PERSON] в письмові формі складений договір № 12148 купівлі продажу 1/2 частини будинку № 16 по вул. Творчій в м. Одесі. Сторонами були досягнуті домовленості по всім умовам договору, що підтверджується підписами сторін під договором, завіреними печаткою біржі. Як зазначила позивачка, також відбулося виконання вказаного договору, відповідач передав вказаний будинок, а позивачка прийняла, оплатив за нього оговорену суму та в теперішній час оплачує будинок та комунальні платежі. На момент складання договору відповідно до вимог Закону України «Про товарні біржі» нотаріального посвідчення договору не вимагалося. Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу № 12148 1/2 частини будинку №16 по вул. Творча в м. Одесі, укладений на Одеській товарній біржі, між [PERSON] та [PERSON] Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] до суду не зявився, сповіщений належним чином за адресою, зазначеною в матеріалах справи. Третя особа - Одеська товарна біржа до суду не зявилася, була сповіщена належним чином про місце та час слухання справи про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Згідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Як вбачається з матеріалів справи 10.01.1996р. на Одеській товарній біржі між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 12148, згідно якого відповідач продав а позивачка купила 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Творча, буд. 16, яка належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 1-9040 від 08.10.1991р. Позивачка після придбання зазначеного будинку зареєструвала своє право власності в ОМБТІ та РОН під реєстраційним № 22163 стор. 64 кн.215. Однак вказаний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на той час цього не вимагалося. Як вказувала позивачка в своїй позовній заяві, сторони виконали всі істотні умови цього договору, а саме, позивачка передала відповідачу кошти за придбану квартиру, а відповідач передав їй 1/2 частину будинок 16 по вул. Творчій в м. Одесі. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору. В підтвердження вищевикладеного, судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку № 16 по вул. Творчій в м. Одесі, а саме відбулася передача коштів зі сторони позивачки та 1/2 частини будинку зі сторони відповідача і ними було підписано вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу будинку № 16 по вул. Творчій в м. Одесі сторонами не оспорювався, а тому він повинен бути визнаний дійсним. Відповідно до ст.658 ЦК України право на продажу товару, крім випадків примусового продажу або інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. В даному випадку 10.01.1996р. на момент укладення договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку № 16 по вул. Творчій в м. Одесі відповідач був власником цього будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р. № 1-9040 від 08.10.1991р. На підставі ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, з моменту передання відповідачем будинку № 16 по вул. Творчій в м. Одесі позивачці, у останньої виникло право власності на зазначену квартиру. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Одеська товарна біржа про визнання угоди дійсною.

Outcome: approved