Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

28.05.2019 позивач - АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Савіхіної А.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.12.2010 року [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 4000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку . Відповідач надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку та надала свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Проте оскільки відповідач порушила умови Договору виникла заборгованість, яка станом на 31 липня 2019 року становить 129097 грн 62 коп. В зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погасила даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що у встановлений ухвалою строк сторони не надали суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.12.2010 року [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 4000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку. Умовами даного договору передбачено написання заяви позичальником; роз`яснення позичальнику умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.07.2018 року заборгованість за кредитом становить 129097 грн 62 коп. (2237 грн 18 коп. - заборгованість за кредитом; 121541 грн 02 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5319 грн 42 коп. - заборгованість за пенею та комісією). Однак, враховуючи надане законодавством право вимагати від боржника повернення лише частини суми заборгованості, Банк просить сягнути з відповідача 114729 грн 20 коп, що включає в себе 2237 грн 18 коп. - заборгованість за кредитом та 112492 грн 02 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 16.12.2010 по 29.06.2018. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов`язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушила взяті на себе зобов`язання, вчасно не розрахувалася, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. При розподілі судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України та покладає на відповідача витрати зі сплати судового збору на суму 1762 грн.

Outcome: approved