Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

26 травня 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі . Обґрунтовуючи позов посилалися на те, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,0586 га, кадастровий номер 5323282200:00:006:0080, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 682630 виданим 07.08.2007 року. [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,0588 га, кадастровий номер 5323282200:00:006:0079, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 21.06.2019 року приватним нотаріусом Миргородського РНО Полтавської області Смагою Л.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 354. Між [PERSON] , та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5323282200:00:006:0080, який зареєстрований в державному реєстрі прав 29.09.2016 року. Між попереднім власником належної [PERSON] , земельної ділянки, [PERSON] , та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , 20.09.2016 року укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5323282200:00:006:0079, який зареєстрований в державному реєстрі прав 29.09.2016 року. Згідно п. 10 вищевказаних договорів оренди, щорічна орендна плата за користування земельною ділянкою складає 8392,10 грн. Пунктом 12 договорів визначено, що орендна плата вноситься один раз на рік, не пізніше 31 грудня. За останні два роки, 2018 та 2019, відповідач не сплатив позивачам орендну плату, в зв`язку з чим виникла заборгованість по її сплаті в сумі 16784,20 грн. кожному з орендодавців, позивачів за позовом. Невиплата орендної плати відповідачем набула систематичного характеру. Враховуючи викладене, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом та просити розірвати вищевказані договори оренди землі та стягнути заборгованість по орендній платі. Відповідно до ухвали судді від 28 травня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Ухвалою суду від 06 липня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити, розірвати договір оренди та стягнути орендну плату за 2018-2019 роки. Суду пояснила, що договір оренди земельної ділянки в 2016 році укладала з мамою [PERSON] на 7 років. [INFO] мати померла, вона є спадкоємцем, отримала свідоцтво про право на спадщину 21.06.2019 року. Відповідач за 2018 рік виплатив частково орендну плату, яку отримала [PERSON] в розмірі 6600 грн. Відповідач не обробляв земельну ділянку . В договорі вказано, що щорічна орендна плата за користування земельною ділянкою складає 5%, що становить 8392,10 грн. За усною домовленістю відповідач обіцяв виплати орендну плату в сумі за 2018-2019 роки 15000 грн., в 2020 році - 20000 грн. Представник позивачів, адвокат Рожнів Я.Я, в судовому засіданні пояснив, що позивачу [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки ввід 20.09.2016 року, який зареєстрований в державному реєстрі прав 29.09.2016 року, частково сплачена орендна плата за 2018 рік в сумі 6600 гривень, за 2019 рік не виплачена орендна плата. Позивачу [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки від 20.09.2016, який зареєстрований в державному реєстрі прав 29.09.2016 року, за 2018-2019 роки орендна плата не виплачена. У зв`язку із систематичним невиконанням договорів оренди, просив їх розірвати та стягнути заборгованість по орендній платі на користь позивачів та судові витрати. Відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідно до договору оренди землі, який був укладений з [PERSON] , було сплачено орендну плату в розмірі 6600 грн., залишок коштів 1700 грн був виплачений спадкоємцю [PERSON] , шляхом обробітку землі, закупівлі насіння та мінеральних добрив. За 2019 рік він не має можливості сплатити [PERSON] , оскільки грошові перекази, які направлялися на її адресу вона не отримує. Позивачу [PERSON] були виплачені кошти за 2018 рік в повному обсязі, остання брала кошти по догляду за мамою. За 2019 рік не має змоги заплатити, оскільки остання знаходиться в Криму. На сьогодні йому відомо, що [PERSON] продала земельну ділянку. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,0586 га, кадастровий номер 5323282200:00:006:0080, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 682630 виданим 07.08.2007 року та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9-12). Між [PERSON] , та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5323282200:00:006:0080, який зареєстрований в державному реєстрі прав 29.09.2016 року (а.с. 13-15). Між попереднім власником належної [PERSON] , земельної ділянки, [PERSON] , та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , 20.09.2016 року укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5323282200:00:006:0079, який зареєстрований в державному реєстрі прав 29.09.2016 року (а.с. 19,24-26). [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 4,0588 га, кадастровий номер 5323282200:00:006:0079, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Зубівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 21.06.2019 року приватним нотаріусом Миргородського РНО Полтавської області Смагою Л.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 354 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20-23). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зареєстроване право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5323282200:00:006:0079, між орендарем [PERSON] та спадкоємцем (орендодавцем) [PERSON] (а.с. 21-23). Згідно п. 10 вищевказаних договорів оренди, щорічна орендна плата за користування земельною ділянкою вноситься орендарем в одній із зазначених законом форм чи поєднанні різних форм (за додатковим погодженням сторін) та розмірах, визначених цим договором, на момент здійснення виплат: грошовою формою у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки , що складає 8392,10 грн. в рік; натуральною формою, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів у кількості пропорційній погодженій сторонами їх ціні до розміру орендної плати у грошовій формі. Погодження цієї форми оплати (виду товарі чи продукції, кількості , ціни, тощо) є оформлення та підписання сторонами актів приймання - передачі; відробітковою формою , за якою види, обсяг , строки і місце надання послуг та (або) виконання робіт визначаються в актах приймання - передачі виконаних робіт чи надання послуг, підписання яких сторонами і є додатковим погодженням. Пунктом 12 договорів визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (пункт 13 договору). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 8 Конституції України визначено - в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Право власності на землю гарантується. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» відносить до істотних умов договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Встановлює, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Абзац 5 статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Так, пункт 36 укладених між сторонами Договорів встановлено, що дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 37 визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Пунктом 40 Договору передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. Також, як зазначалося вище, укладений Договір в п.10 визначає три форми орендної плати за Договором, якими є: грошовою формою у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки , що складає 8392,10 грн. в рік; натуральною формою, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів у кількості пропорційній погодженій сторонами їх ціні до розміру орендної плати у грошовій формі. Погодження цієї форми оплати (виду товарі чи продукції, кількості , ціни, тощо) є оформлення та підписання сторонами актів приймання - передачі; відробітковою формою , за якою види, обсяг , строки і місце надання послуг та (або) виконання робіт визначаються в актах приймання - передачі виконаних робіт чи надання послуг, підписання яких сторонами і є додатковим погодженням. Пункт 3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засада цивільного законодавства свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України). Частина 1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В супереч вищевказаних положень закону відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт обробітку землі [PERSON] , посіву та внесення добрив , що повинно бути оформлено відповідно до п. 10 Договору актами приймання - передачі виконаних робіт чи надання послуг та не надано доказів грошового переказу на адресу [PERSON] та доказів перерахунку коштів [PERSON] за 2018 рік, як і не надано будь - яких доказів, що відповідачем сплачена орендна плата за користування земельною ділянкою належній [PERSON] та [PERSON] за 2019 рік. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два і більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі , визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні правові позиції з приводу систематичної несплати орендної плати, викладені в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року , справа №183/2632/17. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає наявними підстави для висновку про систематичну несплату визначеної Договорами орендної плати, а тому наявні підстави для задоволення позову в частині розірвання договорів та стягнення з відповідача на користь [PERSON] , 16784 грн.20 коп. заборгованості по орендній платі за 2018, 2019 роки (орендна плата відповідно до п.10 Договору 8392,10*2) та на користь [PERSON] 10184 грн. 20 коп. заборгованості по орендній платі за 2018, 2019 роки (орендна плата відповідно до п.10 Договору 8392,10*2- виплачена сума 6600). Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України підлягають стягненню із Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 1681 грн. 60 коп. судових витрат та на користь [PERSON] 1350 грн. 91 коп. судових витрат (840,80+510,11(840,80*60,67/100)) (а.с.1,2).

Outcome: partial