Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

27 квітня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника адвоката Лисенко Ірини Юріївни до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач є власником житлового будиноку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2009 року. Крім позивача у даному житловому будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак за вказаною адресою вони фактично не мешкають. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачу житловому будинку створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому позивач просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим будинком. Самостійно в добровільному порядку з реєстрації відповідачі не знялися, в зв`язку з чим позивач не може розпоряджатися належним йому майном у повному обсязі. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи від 01 жовтня 2021 року №190 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 жовтня 2021 року, у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , призначено повторний автоматизований розподіл справи №311/1556/21 та справа розподілена судді Нікандровій С.О. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 04 жовтня 2021 року суддею Нікандровою С.О. цивільну справу №311/1556/21 прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання нез`явилися, за даними наданими Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області відповідачі повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином за адресою реєстрації, проте судові повістки не отримують, поштова кореспонденція повертається з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області №2-679/09 від 30 квітня 2009 року (а.с.7-8) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23219470 від 07 липня 2009 року (а.с.9). Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 26 січня 2009 року, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.10-12). Відповідно до довідки про склад сім`ї №568 від 14 квітня 2021 року, виданої Виконавчим комітетом Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] - не родич, [PERSON] , [INFO] - племінник, [PERSON] , [INFO] - племінник (а.с.13). З акта щодо встановлення факту проживання від 23 квітня 2021 року, складеного депутатом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області Тищенко О.М., в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , затвердженого старостою [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] . Громадянка [PERSON] за місцем реєстрації майна не має (а.с.16). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] не є власником житла, членом сім`ї власників житла, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , є членом сім`ї позивача, зареєстровані в будинку [ADDRESS] , що належить позивачу, проте без поважних причин не проживаюсь за вказаною адресою, підстав для збереження за ними права користування жилим приміщення не встановлено, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved