Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

28 лютого 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про витребування майна від добросовісного набувача. Свої вимоги мотивував тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкодавцю належала квартира [ADDRESS] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року йому було встановлено два місяці додаткового строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 19 лютого 2014 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Бригіда від 19 лютого 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на майно померлого, оскільки після спливу 6 місяців після смерті батька [INFO] на ім`я [PERSON] вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом. У своїй заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначила, що інших спадкоємців не має. Після прийняття спадщини [PERSON] подарувала спірну квартиру своїй дочці [PERSON] 29 травня 2014 року він звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності в порядку спадкування, визнання договору дарування недійсним. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року позов [PERSON] задоволено. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2017 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року скасовано в частині визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння, в іншій частині - залишено без змін. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2017 року встановлено, що [PERSON] не має права на спадкування, оскільки вона є спадкоємцем другої черги, а тому видане на її ім`я свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним. Крім того, договір купівлі-продажу кватири між [PERSON] та [PERSON] від 20 липня 2015 року укладений після накладення арешту на спірку квартиру в порядку забезпечення позову у справі № 760/11324/14-ц, який судом не скасовувався. [PERSON] , не маючи на це правових підстав, продала спірну квартиру [PERSON] . Оскільки [PERSON] не мала права власності на спірну квартиру, то вона не мала права її продавати будь-кому, а тому [PERSON] не набув права власності на спірну квартиру. Просив ухвалити рішення, яким витребувати від [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року задоволено частково заяву про забезпечення позову. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року зупинено провадження у справі до розгляду заяви [PERSON] про відвід судді. 03 квітня 2018 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, просив ухвалити рішення, яким витребувати від [PERSON] на його користь квартиру [ADDRESS] (а.с. 67-71). Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року зупинено провадження у справі до розгляду заяви [PERSON] про відвід судді. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року поновлено провадження у справі. У судовому засіданні представники позивача підтримав заявлений позов та просили його задовольнити з урахуванням заяви зміну предмету позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 161). Направив до суду електронне повідомлення № 000001 від 21 жовтня 2019 року, з якого вбачається, що у зв`язку з непередбаченими обставинами на роботі він не зможе з`явитись у судове засідання 22 жовтня 2019 року (а.с. 171). Відкласти розгляд справи відповідач не просив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 158). Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . З позову вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] Останній звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Бригіда від 19 лютого 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на майно померлого, оскільки після спливу 6 місяців після смерті [PERSON] 20 жовтня 2011 року на ім`я [PERSON] вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, витребування квартири з чужого володіння. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2011 року про те, що спадкоємцем майна [PERSON] , 1962 року народження, який помер [INFO] , є його сестра [PERSON] , [INFO] , видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстроване в реєстрі за № 144. Визнано в порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Витребувано від [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 6-8). Зазначеним рішенням встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 травня 1995 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 23 травня 2011 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначила, що інших спадкоємців не має. 20 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири [ADDRESS] . Встановлено, що 26 грудня 2012 року [PERSON] та [PERSON] , уклали договір дарування квартири. За умовами договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2017 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року скасовано в частині визнання права власності в порядку спадкування та витребування майна з чужого незаконного володіння, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 9-12). З рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , якому за рішенням суду було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. У такому випадку, як вірно вказав суд першої інстанції, [PERSON] не має права на спадкування, оскільки вона є спадкоємцем другої черги, а тому видане на її ім`я свідоцтво про права на спадщину підлягає визнанню недійсним на підставі статей 1268, 1301 ЦК України. Разом з тим, враховуючи, що на час розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є власниками квартири, що є спадковим майном, а новий власний не залучений до участі у справі, до нього не було пред`явлено позовних вимог, вимоги про визнання права власності на спірну квартиру та витребування її з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають, так як пред`явлені до неналежних відповідачів. Позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] підлягає витребуванню від [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09 грудня 2016 року вбачаться, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином померлого [PERSON] та є єдиним спадкоємцем за законом. Частинами 1, 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З заявою про прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори 19 лютого 2014 року. Разом з тим, на цей час спірна квартира вже була зареєстрована на праві власності за [PERSON] , тому позивач був позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності. У ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 330 ЦК України передбачено якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. З наданих суду документів вбачається, що квартира [ADDRESS] відчужена особою, яка не мала на це право, оскільки [PERSON] вона подарована [PERSON] , яка не мала права на спадкування спірної квартири. Такі обставини встановлені рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року та рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 січня 2017 року. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про витребування спірної квартири від добросовісного набувача ґрунтуються на законі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 8000 гривень. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, заборонено відчуження квартири [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті в цій справі.

Outcome: approved