Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

28.01.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Куркчи Г.І., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її син [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається: з земельної ділянки площею 0,07 га, кадастровий номер 1423984400:02:000:3242, розташованої за адресою [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договіру купівлі-продажу від 07.07.2011. Договір купівлі-продажу від 07.07.2011 посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Куркчи Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1049. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ 958830, виданий 17.06.2011 управлінням Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області, в якому наявні відмітки про перехід права власності до [PERSON] за договором купівлі-продажу та штамп відділу Держкомзему Першотравневого району про реєстрацію права власності на земельну ділянку за спадкодавцем у Поземельній книзі від 30.11.2011. Вона прийняла спадщину після смерті сина, подавши заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] , є сином померлого, і теж подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом. 25.12.2019 між спадкоємцями був укладений договір про поділ спадкового майна, відповідно до п. 2 якого земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] переходить на праві приватної власності їй. За життя її син [PERSON] та відповідачка [PERSON] поділили спірну земельну ділянку, оскільки на час її придбання вони перебували в зареєстрованому шлюбі і вона є спільною сумісною власністю подружжя. Після поділу майна подружжя відповідачу [PERSON] перейшло у власність 1/2 частина спірної земельної ділянки. Інша 1/2 частина земельної ділянки належить їй. Для оформлення спадщини вона звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Куркчи Г.І. з заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Проте постановою нотаріуса від 15.12.2019 їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка обґрунтована відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02.02.2021 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 21.04.2021 підготовче провадження по цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити та справу розглянути без її участі враховуючи її вік та стан здоров`я. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа приватний нотаріус Куркчи Г.І. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2019 (а.с. 9). Позивачка [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.06.1958, є матір`ю померлого (а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу серії ВРЛ № 308642 від 07.07.2011, [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0700 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на момент укладення цього договору останній перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка надала згоду на укладення цього договору (а.с.11-12). Як вбачається з державного акту серії ЯЛ № 958830, 17.06.2011 він був виданий [PERSON] , яка була власником земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер 1423984400:02:000:3242, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але згідно штампу на зазначеному державному акті, засвідченому приватним нотаріусом Куркчи Г.І. 07.07.2011 за реєстровим № 1049, право власності на цю земельну ділянку перейшло до [PERSON] . Також вказаний Державний акт містить штамп відділу Держкомзему Першотравневого району про реєстрацію права власності на земельну ділянку за спадкодавцем у Поземельній книзі від 30.11.2011. (а.с. 13). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57363121, 28.08.2019 було зареєстровано спадкову справу 160/2019 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 17). З довідки від 01.12.2020, виданої приватним нотаріусом Куркчи Г.І., [PERSON] [INFO] , є спадкоємицею за законом та згідно договору про поділ спадкового майна, на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , площею 0,07 га, яка належить [PERSON] , померлому [INFO] , відносно якого заведена спадкова справа № 160/2019 (а.с. 18). При огляді в судовому засіданні спадкової справи № 160/2019 зареєстрованої 28.08.2019, до майна померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 42-55). 25.12.2019 між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , укладено договір про поділ спадкового майна після [PERSON] , померлого [INFO] , за яким [PERSON] на праві приватної власності перейшла земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно рішення від 10.12.2020 № 55628218, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Бежин Д.Ю., [PERSON] , що діяла на підставі довіреності, було відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1423984400:02:000:3242 за [PERSON] , оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про зареєстроване право власності за № 32024888 від 13.06.2019, відповідно до якого право власності на Ѕ зазначеної земельної ділянки зареєстровано за іншою особою (а.с.16). 15 грудня 2020 року представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Куркчи Г.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину спірної земельної ділянки, після померлого [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса від 15.12.2020, представнику позивача було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] , у зв`язку з відсутністю необхідного документу на спадкове майно, а саме витягу з Державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку, який необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні інформація щодо прав власності спадкодавця [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вибувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 ст. 1269 ЦК України). З аналізу ст.ст. 1268, 1269 ЦК України можливо зробити висновок, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав до нотаріальної контори заяву, якщо він не заявив про відмову від неї. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті сина. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В судовому засіданні було встановлено, що спірна земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2011 належала померлому [PERSON] та на підставі договору про поділ спадкового майна від 25.12.2019 перейшла на праві приватної власності [PERSON] . За таких обставин, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого сина, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved