Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

28 липня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] , в особі свого представника адвоката Найди С.С. до ТОВ «ФК «АЛАНД», третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А., Приватний нотаріус Житомирського міського управління нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просив суд ухвалити рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаруса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., зареєстрованого в реєстрі за №43392 від 08.09.2020 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості на загальну суму 9466,92 грн. за Кредитним договором № 194041****LRKZPT від 03.12.2014 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у лютому 2021 року позивач дізнався, що 21.01.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. було відкрито ВП № 64218764 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 43392 від 08.09.2020 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості на загальну суму 9466,92 грн. за Кредитним договором № 194041****LRKZPT від 03.12.2014 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». В постанові приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2021 року та в інших постановах зазначено дві адреси: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи з реєстру територіальної громадянства міста Харкова № 03-61496-2019 від 04.11.2019 року місце проживання [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.03.2005 року по теперішній час. Позивач вважає, що зазначення адреси: [ADDRESS] , є на меті штучна зміна виконавчого округа тим самим порушуючи принцип територіальності при примусовому виконанні судових рішень. Вважаю, що цей випадок не є поодиноким, а має системний характер зазначення при зверненні до нотаріусів та приватних виконавців у тому числі не існуючих адрес боржників. Відповідно до Наказу міністерства Юстиції\~України №\~727/5\~від 2021\~року свідоцтво\~про право\~на зайняття\~нотаріальною діяльністю\~видане Міністерством юстиції України 26.12.2011 року за № 8679 на ім`я [PERSON] було анульовано. На даний час Приватний нотаріус не має обмежень щодо здійснення нотаріальної діяльності, матеріали його справ не передані до архіву, але адвокатські запити він не отримує, тому позивач не має можливості отримати копії документів, які були подані ТОВ «ФК «АЛАНД» нотаріусу. Отже, 03.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМ «БAHK» укладено Кредитний договір № 194041 ****LRKZPT. Проте, позивач зазначає, що в неї відсутні будь-які кредитні договори з названою установою. Вона не може ні підтвердити отримання зазначеного кредиту, ні спростувати його підписання. На даний час існує лише ймовірність наявність зазначеної заборгованості. ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», придбала право вимоги за Кредитним договором № 194041 ****LRKZPT від 03.12.2014 року у ПАТ «Платинум Банк». Дата укладення договору у позивача відсутня. При цьому позивач не був повідомлений про це відступлення. 11.08.2020 року право грошової вимоги за кредитним договором №194041****LRKZPT від 03.12.2014 року перейшло до ТОВ «ФК «АЛАНД» на праві Договору відступлення прав вимоги № 11/08/20202 - КА, укладеного ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», фінансовою компанією. У цьому випадку позивач, також, не був повідомлений про відступлення. Позивач вважає, що виконавчий напис № 43392 від 08.09.2020 року вчинено з грубими порушеннями норм чинного законодавства, зокрема, порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і з істотними діленнями прав позивача як боржника у зазначеному зобов`язанні. Оскільки, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Отже, оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999р., оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі - договорі, який не укладався між сторонами у письмовій формі та нотаріально не посвідчувався, та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому не підлягає виконанню. Враховуючи вище викладене, позивач і був змушений завернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. Клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«АЛАНД» належно завірені копії документів, що надали право останньому звернутися до нотаріуса для здійснення виконавчого напису, а саме: Договір кредитування укладений між Позивачем та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЛАТИНУМ БАНК» № 194041****LRKZPT від 03.12.2014\~року; Договір відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 194041****LRKZPT від 03.12.2014 року укладеного між ТОВ «Компанією з управління активами «Прімоколект-Капітал» та\~ПАТ «Платинум\~Банк»; Договору відступлення прав вимоги\~№ 11/08/20202\~ КА, укладеного між ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «ФК «АЛАНД»; Виконавчий напис, що зроблений\~Приватним нотаріусом\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олегом\~Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 43392 від 08.09.2020 року: Заява ТОВ «ФК «АЛАНД» про вчинення виконавчого напису; Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 194041**** LRKZPT від 03.12.2014 року. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останнім надано до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим на підставі згоди позивача проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Треті особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомила. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. 17.08. 2021 року, а також 19.10.2021 року на адресу суду надійшли аналогічні по змісту листи від ТОВ «ФК «АЛАНД», в яких зазначено, що на підставі вимог зазначених нормативних актів ТОВ «ФК «АЛАНД» надало приватному нотаріусу повний пакет\~оригіналів документів\~для вчинення\~виконавчого напису\~на кредитному\~договорі.\~При цьому,\~документи були\~виготовлені в\~одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись та не зберігаються в компанії. Стосовно надання копії/оригіналу кредитного договору, то слід зазначити, що у відповідності до ст.87 «Про нотаріат», виконавчий напис вчиняється на оригіналі документу, що встановлює заборгованість, в даному випадку напис було вчинено на оригіналі кредитного договору. Вказаний кредитний договір разом із виконавчим написом нотаріуса було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю, копії виконавчого напису та/або кредитного договору не виготовлялись. Крім цього, слід зазначити, що законодавством не встановлено вимог про обов`язкове зберігання кредитором документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису. Оригінали вказаних документів перебувають у справах приватного нотаріуса. Враховуючи вказане, у ТОВ «ФК «АЛАНД» відсутні документи та/або їх копії, які витребовуються судом. Окрім того, відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позовну заяву, яке передбачено ЦПК України, та про що йому було роз`яснено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 02.08.2021, яка була отримана 10.08.2021, у зв`язку з цим суд розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. від 21.01.2021 відкрито виконавче провадження №64218764 на підставі виконавчого напису №43392 від 08.09.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 9466,92 грн. Відповідачем зазначені обставини, в силу ст. 83 ЦПК України, не спростовані. Як на підставу своїх заперечень щодо правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом позивач вказує на порушення його процедури, зокрема на те, що нотаріусом не було перевірено у встановленому законом порядку, наявності безспірності вимоги, вчинення напису здійснено на документі, який не укладався та нотаріально не посвідчений. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів Згідно п.1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 88 Закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17 та у постанові Верховного Суду України від 23.01.2018 року по справі №310/9293/15. Окрім того, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі 910/10374/17. Отже з наданих письмових доказів, судом встановлено, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про зворотне, ані представником відповідача ані приватним нотаріусом суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведені обставини, на які він посилається як на підставу свого позову, уся сукупність по справі доказів підтверджує викладені в позовній заяві обставини, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved