Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

27.10.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Третьої львівської державною нотаріальної контори про визнання квартири [ADDRESS], що складається з 3-х кімнат з усіма комунальними вигодами, загальною площею 72,40 кв.м. спадковим майном, після смерті [PERSON] та визнання за нею [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме кв. [ADDRESS], яка складається з 3-х кімнат загальною площею 72,40 кв.м. Ухвалою від 04.11.2014 року судового засідання у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та Львівську міську раду. З урахуванням прийнятого рішення, Третю львівську державну нотаріальну контору змінено статус з відповідача на третю особу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON], якій на праві спільної часткової власності належало наступне майно, а саме: 2/3 частини квартири [ADDRESS], які належали спадкодавцю: 1/3 частина квартири на підставі - Свідоцтва про право власності на квартиру №55370, виданого Виконкомом Львівської міської ради 16 жовтня 1998 року та зареєстрованого Львівським міським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки у реєстрову книгу за №25822; 1/3 частина квартири на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Шаравара О.Р., завідуючою, державним нотаріусом П'ятої львівської державної нотаріальної контори 21 квітня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1586. Після смерті спадкодавця, позивач звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ, однак їй було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки договір купівлі-продажу, посвідченого Шаравара О.Р., завідуючою, державним нотаріусом П'ятої львівської державної нотаріальної контори 21 квітня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1586, згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] 1/3 частину квартири не був зареєстрований в органі, який здійснював реєстрацію. З метою реалізації та захисту своїх спадкових прав змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Львівської міської ради Тарасович О.І., яка діє на підставі довіреності від 06.11.2014 р. (а.с.24) будучи у суді залишила вирішення спору на розгляд суду. В останнє судове засідання не прибула та подала заяву про завершення справи у її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду Відповідач [PERSON] повторно не з'явився в засідання з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції. З врахуванням ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, за наявними у справі доказами. Представник третьої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори на розгляд справи не з'явився, на адресу суду надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутності їх представника, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про право власності від 16.10.1998 р., виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради згідно розпорядження від 16.10.1998 р. №588, зареєстрованого Львівським ОДК БТІ та ЕО в реєстрі №25822 від 16.10.1998 р. (а.с.4) квартира [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO], про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції [INFO] зроблено відповідний запис у Книзі реєстрації смертей № 392 та видано свідоцтво про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно 2/3 частини квартири [ADDRESS], які належали спадкодавцю: 1/3 частина квартири на підставі - Свідоцтва про право власності на квартиру №55370, виданого виконкомом Львівської міської ради 16 жовтня 1998 року та зареєстрованого Львівським міським державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки у реєстрову книгу за №25822; 1/3 частина квартири на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Шаравара О.Р., завідуючою, державним нотаріусом П'ятої львівської державної нотаріальної контори 21 квітня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1586. Спадкоємцями першої черги по смерті [PERSON] є: [PERSON] - позивач по справі та її брат [PERSON], який згідно поданої 28.08.2014 року заяви не претендує на прийняття спадщини (а.с.35). З листа завідуючої Третьої Львівської нотаріальної контори Спільник З.В. №3220/02-14 від 28.10.2014 року (а.с.13) вбачається, що 28.10.2014 року позивач звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ, однак їй було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки договір купівлі-продажу, посвідченого Шаравара О.Р., завідуючою, державним нотаріусом П'ятої львівської державної нотаріальної контори 21 квітня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №2-1586, згідно якого [PERSON] купила у [PERSON] 1/3 частину квартири не був зареєстрований в органі, який здійснював реєстрацію. Згідно ч.1 та 2 ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З врахуванням того, що заповіт [PERSON] не складався, а її син [PERSON] згідно поданої у встановленому законо порядку до державної нотаріальної контори заяви, відмовився від прйняття спадщини на користь позивача [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом є позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України становлять три складові: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що вона зверталась до нотаріальної контори з заявою про пприйняття спадщини, проте їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на кв.[ADDRESS]. З наведеного вбачається, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати право власності на нерухоме майно та реалізувати свої повноваження власника. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволенню.

Outcome: approved