overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

28.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, на обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому 11 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 207. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти один одного та втратили відчуття кохання та поваги. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, та місця проживання дитини немає. Вона з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує з травня 2014 року, тому просить суд розірвати шлюб. До судового засідання позивач не зявилась, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.17). Відповідач повідомлявся належним чином (а.с.15, 22), але до суду не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не надав, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до правил ч. 2 ст. 247, ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~вирішити справу на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 248473, 11 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] (Помазан до шлюбу) Ю.І. зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 207 (а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивачки судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

28.12.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 265. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач також просить визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з нею. З 2016 року з відповідачем припинили шлюбні відносини у звязку з несумісністю характерів, відсутності взаємопорозуміння, поваги та кохання. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 22.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новоград-Волинського міського управління юстиції Житомирської області, між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 265 (а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). Позивач також просить визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з нею. Сторони спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбні відносини позивач та відповідач не бажають, позивач наполягає на розірванню шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхнім дітям. Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь неї понесені судові витрати, що на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

28.12.2018 року Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі 12.09.2009 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №795. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, так як вони мають різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального провадження. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.28). Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.29). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 12.09.2009 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №795 (а.с.15). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 31431 грн. 76 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзив не подав. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 03.10.2013 року сторони уклали кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 54142,29 грн. для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 2032,29 грн. строком до 01.10.2020 року (а.с. 6-9). Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 19.12.2018 року складає 31431 грн. 76 коп., та складається з: 24574 грн. 28 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 4693,17 грн. прострочених відсотків та 2164,31 грн. пені. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 13-15). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Зазначене є підставою для задоволення позову і стягнення суми боргу в повному обсязі. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с.1), відповідно до Закону України Про судовий збір. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено повністю з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що\~ 25.07.2014 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Спільних дітей не мають. Після реєстрації шлюбу вони фактично спільно не проживали. Відповідач поїхав по місцю свого постійного проживання, а позивач залишилася в с. Трудолюбівка, Херсонської області. Жодних стосунків не підтримували і не підтримують. Оскільки сімї не існує позивач бажає розірвати шлюб. Розірвати шлюб в поза судовому порядку не є можливим, оскільки позивач з відповідачем не можуть прийти до взаємної згоди і особисто звернутися з відповідними заявами про розірвання шлюбу в один і той же орган державної реєстрації актів цивільного стану, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, на розірвання шлюбу згоден. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 25.07.2014 року, про що 25.07.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва серії І-КГ № 004749 від 21.11.2014 року позивачем було змінено прізвище на «Жданову-Ярошенко Світлану Вікторівну» (а.с. 7). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України\~визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. На підставі ст..\~110,\~112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 17.12.2013 року син знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач про матеріальне забезпечення сина не дбає, матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим був позбавлений батьківських прав. Відомості про заробіток та дохід відповідача відсутні, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, а саме у сумі 1626,00 гривень, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сторони про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений судом строк не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом установлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач цим обставинам заперечень не надав. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достанім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач заперечень на позов не надав та не повідомив суд про отримувані ним доходи, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у сумі 1626,00 гривень, що відповідає приписам ст. 181, 182 та 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один мімяць. Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, останній стягується, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], а саме, просить змінити розмір аліментів, присуджених Новоград-Волинським міськрайонним судом 04.07.2005 року, збільшивши їх у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 100 грн., щомісячно, на кожного. Зазначила, що такий розмір є замалий, тому змушена звернутися з цим позовом до суду про зміну розміру аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилася. Надала заяву у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що відповідно до копії виконавчого листа № 2-1760 від 04.07.2005 року, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом, відповідач зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON], позивача у справі, аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн. щомісячно, на кожну дитину (а.с. 12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України проголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які стягуються на даний час з позивача на утримання дитини є замалий та такий, що не відповідає вимогам закону, тому слід збільшити стягувані аліменти з відповідача шляхом задоволення позовних вимог. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

28.12.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні будинком № 1 по провулку Фікселя в місті Чернігові шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування цим будинком з підстав, встановлених статтею 391 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позов мотивують тим, що відповідач не є членом сімї позивачів і ніколи не проживала в зазначеному вище будинку, а будучи лише подругою позивача [PERSON] була прописана з метою працевлаштування в місті Чернігові. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] і представник усіх позивачів адвокат [PERSON] предявлений позов підтримали та наполягали на задоволенні; інші позивачі та відповідач не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. \~ \~ \~ \~За згодою присутніх позивачів і представника позивачів, 23.01.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивачі є співвласниками будинку № 1 по провулку Фікселя в місті Чернігові (а.с. 31-40, далі Будинок). Як убачається з довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20.11.2018 року (а.с. 41), за вказаною адресою зареєстровано місце постійного проживання відповідача. Як випливає з пояснень позивачів, які повністю підтверджуються актами від 26.11.2018 року та від 17.12.2018 року (а.с. 42, 43), а також показаннями допитаних у суді свідків [PERSON] і [PERSON] (сусіди позивачів), з моменту реєстрації відповідач в Будинку ніколи не проживала. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. Наявність реєстрації відповідача, яка не є членом сімї позивачів, в Будинку призводить до збільшення плати за комунальні послуги і створює позивачам перешкоди у вільному розпорядженні Будинком, що порушує їхні права як співвласників нерухомого майна. Зазначене є підставою для усунення позивачам перешкод в користуванні та розпорядженні належним їм на праві власності Будинком шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування Будинком з підстав, встановлених статтею 391 ЦК України. Вказана позиція суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постанові від 16.11.2016 року (справа № 6-709цс16). Таким чином, даний позов ґрунтується на законі, при цьому доведений належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

28.12.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 07.12.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сім'я фактично розпалася, сторони з початку 2018 року проживають окремо, з цього часу спільного господарства не ведуть, між ними було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сімї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 14.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. У підготовче судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, подав заяву розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до частин 3 та 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до частини 4 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України. Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

28.12.2019[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей:[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 1/3частини\~з усіх\~видів доходів\~відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. У зв`язку із тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, просила стягнути з нього аліменти,

Outcome: approved