Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

28.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 5 000 Євро, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України за офіційним курсом НБУ на момент подання позову становить: 139 136 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2015 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000 євро, про що була складена відповідна розписка. Зазначає також, що гроші були передані у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , котрі також підписались у складеній розписці. Відповідно до умов розписки, [PERSON] зобов`язався повернути позичені позивачем кошти у розмірі 5 000 євро після продажу квартири 28.05.2016 року. Із розписки не вбачається конкретної дати виконання зобов`язання, позивачем було прийнято рішення надіслати відповідачу 26.10.2016 року заяву-вимогу, у якій вимагав повернення грошових коштів. Проте, [PERSON] на таку вимогу не відреагував, позичені кошти не повернув. У зв`язку із наведеним відповідач змушений був звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. 25.05.2017 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, яким позов задоволено. Стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 5 000 Євро, що у еквіваленті до національної грошової одиниці України за офіційним курсом НБУ на момент подання позову становить: 139 136,00 грн. і 1391,36 грн. суму сплаченого судового збору (а.с.29). 27.08.2018 року від правонаступника відповідача [PERSON] (спадкоємиці) - [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення (а.с.72). 29.08.2018 року та 24.09.2018 року ухвалами Залізничного районного суду м. Львова заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2017 року у справі № 462/5712/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - залишено без руху (а.с.82,98). Розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 36/19/В від 13.03.2019 року відповідно до Розділу VII ч. 1 п. 19 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 462/5712/16-ц, провадження № 2-п/462/1/19 у зв`язку із закінченням у судді Кирилюка А. І. п`ятирічного строку призначення на посаду вперше (а.с.122). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.03.2019 року головуючим суддею обрано Галайко Н. М. (а.с.123). 19.03.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2017 року у справі № 462/5712/16-ц - повернуто заявнику. 18.04.2019 року [PERSON] подала апеляційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2019 року (а.с.128-130). Постановою Львівського апеляційного суду від 05.03.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10.07.2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Залізничного районного суду м. Львова (а.с.145-146). 22.10.2019 року заяву [PERSON] (правонаступницю [PERSON] ) про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2017 року у справі № 462/5712/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено. Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25.05.2017 року у цивільній справі № 462/5712/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та призначено справу до розгляду у загальному порядку (а.с.192). У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, покликаючись на мотиви такого, представник позивача адвокат Цибак О. В. надав суду заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість відповідно до розписки у розмірі 5 000 євро. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Ющук І. А. 12.11.2019 року подав відзив на позовну заяву (а.с.201-202) та у судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечили, посилаючись на мотиви відзиву на позовну заяву, просили суд відмовити у позовній заяві з урахуванням уточнень у повному обсязі. У судовому засіданні були допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які представилися сусідами померлого [PERSON] , зазначили, що їм не відомо нічого про його можливі майнові зобов`язання перед іншими особами, зазначили лише те, що останній міг інколи зловживати алкоголем, однак інша інформація про нього їм не відома. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилався, дійшов висновку про задоволення позову. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Судом встановлено, що 20.06.2016 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ) укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] . 5 000 євро та зобов`язувався повернути позивачу суму позики після продажу квартири 28.05.2016 року, про що відповідач власноручно написав боргову розписку (а.с.3, 27). 26.10.2016 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , скеровувалась заява-вимога про повернення заборгованості за договором позики, (а.с.6-6 зворот), однак така виконана не була. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається із матеріалів справи, а саме: згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 21.02.2018 року - [PERSON] помер [INFO] (а.с.91). Згідно Спадкової справи № 157/2018 посвідченої Сьомою Львівською державною нотаріальною конторою (індекс справи 02-14) до майна померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON] на підставі Заяви про прийняття спадщини від 11.07.2018 року прийняла спадщину від брата [PERSON] , який помер [INFO] . В силу ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, кредитора чи боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (кредитора чи боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна кредитора чи боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. З дослідженої судом належно засвідченої копії спадкової справи вбачається факт звернення [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого брата [PERSON] . Отже, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті свого брата та не відмовилася від неї. У матеріалах справи наявна письмова заява-вимога про повернення заборгованості за договором позики від 25.10.2016 року (а.с.6). Проте, [PERSON] на таку вимогу не відреагував, позичені кошти не повернув. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] прийняла спадщину 11.07.2018 року, відповідно до неї перейшли обов`язки померлої особи (кредитора чи боржника) та відбулася фактична заміна кредитора чи боржника за зобов`язанням. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного та враховуючи, що докази повернення позивачу грошей в сумі 5 000 євро, що у еквіваленті до національної грошової одиниці України за офіційним курсом НБУ на момент подання позову становить: 139 136 грн. 00 коп., відповідачем за договором позики відсутні, тому суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 5 000 євро. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі - 1 391 грн. 36 коп судового збору (а.с.1).

Outcome: approved