Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

27.10.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів на період навчання повнолітньої доньки. В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на те, що відповідач є батьком їх спільної доньки, яка досягла повноліття [INFO]., шлюб між ними було розірвано 20.04.2010р. Донька зараз навчається на 3-му курсі Коледжу електрифікації ДДАЕУ, стипендію не отримує та потребує матеріальної допомоги. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу до закінчення донькою навчання регулярно не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на період навчання доньки у розмірі ? частини заробітної плати відповідача, оскільки саме така сума стягувалася рішенням суду від 13.06.2006р. з відповідача до досягнення [PERSON] повноліття. Також заявою від 13.11.2014р. позивачка просила розглядати справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON]. у судове засідання 13.11.2014р. надав письмову заяву, якою частково визнав позовні вимоги [PERSON], вважав стягнення ? частини від його заробітку завеликим, оскільки він має сина [PERSON] від шлюбу з іншою жінкою, який народився [INFO]. В цій заяві відповідач також повідомив, що він з 1994р. на постійній основі працює машиністом тепловозу локомотивного депо м. Дніпропетровська. Крім того, просив справу розглядати за його відсутністю та без фіксації судового процесу технічними засобами. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, з винесенням по справі рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України, оскільки відповідачем надано заяву щодо часткового визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200, ч. 1 ст. 191 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, починаючи від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що батьком повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є відповідач (а.с. № 6). [PERSON], [INFO] мешкає зі своєю матір'ю та навчається 3-му курсі денного відділення Коледжу електрифікації Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету з терміном навчання по 30.06.2016р., стипендію не отримує (а.с. № 4, 7, 18). В наданій відповідачем заяві від 13.11.2014р. ці обставини останній не спростував. Як вбачається з документів, наданих позивачкою, вона проживає разом із дочкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2006р. до досягнення повноліття доньки [PERSON], було стягнута ? частина від заробітної плати відповідача (а.с. № 3). Між тим, обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на цей час змінилися. З наданих відповідачем документів вбачається, що він 11.06.2010р. зареєстрував шлюб з іншою жінкою, а саме [PERSON], а раніше [INFO]. у них народився спільний син [PERSON] (а.с. № 22, 23). Приймаючи до уваги ці обставини, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивачки та стягувати щомісячно з відповідача 1/6 частину усіх видів заробітної плати (доходів) на період навчання доньки у Коледжі електрифікації ДДАЕУ з терміном навчання по 30.06.2016р., стягуючи аліменти на користь матері доньки, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 27.10.2014р., оскільки такий розмір стягнутих з відповідача аліментів буде відповідати матеріальному та сімейному становищу обох сторін на час вирішення спору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial