Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

28.03.2019 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Новотроїцького РУЮ в Херсонській області, актовий запис № 58. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалась, так як у подружжя виявились різні погляди на життя, вони не зберегли почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тому подальше спільне життя не можливе. Шлюб носить формальний характер, примирення є недоцільним. Позивач до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте у шлюбі «Глущенко». Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, які на даний час разом не проживають, суд, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 009056 від 01.09.2001 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, на даний час разом не проживають. Відповідно до ч.3\~ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до\~ст. 112 ч.2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином,\~суд вважає\~встановленим,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає\~дійсній волі\~дружини та\~чоловіка і,\~що після\~розірвання шлюбу\~не будуть\~порушені їхні\~особисті та\~майнові права,\~а тому,\~шлюб між\~сторонами необхідно\~припинити шляхом\~його розірвання.

Outcome: approved