Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

27 листопада 2019 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтував свої вимоги тим, що 26 листопада 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2236-003/07Р, за умовами якого банком відповідачу надано грошові кошти у розмірі 70000 грн. для споживчих цілей. 31 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором кредиту № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , Договором іпотеки № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , Договором поруки № № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] , - перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Згідно з п. 4.1 Договору кредиту № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 292,00 грн. щомісяця, до 10 числа наступного місяця. Відповідно до п. 4.2 Договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця, у строк о 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення ді Договору вказаного в п. 1.2 даного Договору. Згідно з п. 1.2 Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові з 26 листопада 2007 року до 26 листопада 2027 року зі сплатою 14,49 % річних. Відповідно до заяви про видачу готівки № 2 від 26 листопада 2007 року видані кошти у розмірі кредитування позичальнику з каси банку. Проте, станом на 27 листопада 2019 року відповідачами належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на момент відступлення прав вимоги 9836,34 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 9692,36 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 143,98 грн. А також, у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу із урахуванням 3 % річних та інфляцію, що становить: інфляційні збитки за вказані періоди у сумі 2160,70 грн.; сума 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 31 травня 2017 року по 27 листопада 2019 року у сумі 736,00 грн.; пеня за користування грошовими коштами за період з 31 травня 2017 року по 27 листопада 2019 року у сумі 7948,86 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 листопада 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та відповідачем [PERSON] , укладено кредитний договір № 2236-003/07Р, за умовами якого, останній Банком надано кредит в національній валюті на загальну суму 70000 грн. для споживчих цілей, зі сплатою 14,49 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту 26 листопада 2027 року. Відповідно до п. 6.1.2 Кредитного Договору, [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пенею у валюті кредиту. Крім того, згідно з п. 6.1.3 Договору, позичальник зобов`язаний забезпечити своєчасне повернення грошових коштів і сплату нарахованих відсотків. В забезпечення наведеного Кредитного договору № 2236-003/07Р від 26 листопаду 2007 року, між сторонами укладено Договір Іпотеки № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року, за яким відповідач [PERSON] для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за кредитним договором № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року та можливих змір та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування битків, іншої заборгованості, передала в іпотеку Банку належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Також, в забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки № 2236-003/7Р, відповідно до якого [PERSON] зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року. Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», зареєстроване Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг як фінансова установа. 31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 1. За умовами даного Договору, продавець (ПАТ КБ «Правекс-Банк») погодився продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), а покупець погодився придбати, без права регресу, права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплати ціну купівлі відповідно до положень цього Договору. Сторони також підтвердили свій намір, який полягає в тому, що транзакція передбачена цим договором є купівлею-продажем (відступлення), і щодо неї застосовуються положення українського законодавства, які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до вказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 1, ПАТ КБ «Правекс-Банк» передав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги за кредитним договором № 2236-003/07Р від 26 листопада 2007 року до [PERSON] (п. 105) та до [PERSON] за договором поруки № 2236-003/07Р, 26 листопада 2007 року укладеним між останнім та ПАТ КБ «Правекс-Банк» в забезпечення вказаного кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 1частини 1статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору № 2236-003/07Р від 26 листопаду 2007 року встановлено, що між ПАТ КБ «Правекс-банк» та [PERSON] був укладений договір, згідно з умовами якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов`язання, а саме: відповідач отримала кредит у розмірі 70000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем [PERSON] . Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачем, згідно з розрахунком заборгованість за договором № 2236-003/07Р\~від 26\~листопаду 2007 року станом на 27 листопада 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 9836,34 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 9692,36 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 143,98 грн. Крім того, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 3 % річних та інфляцію, що становить: інфляційні збитки за вказані періоди у сумі 2160,70 грн.; сума 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 31 травня 2017 року по 27 листопада 2019 року у сумі 736,00 грн.; пеня за користування грошовими коштами за період з 31 травня 2017 року по 27 листопада 2019 року у сумі 7948,86 грн. Проте, згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з ст.\~1\~Закону України\~«Про боротьбу\~із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вбачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані станом на 27 листопада 2019 року, тобто в період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно з матеріалами справи, відповідачі зареєстровані та постійно проживають в м. Горлівка Донецької області. Застосування ж відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України, до закінчення строку дії кредитного договору № 2236-003/07Р, тобто до 26 листопада 2027 року, в даному випадку є неможливим, оскільки зазначеним кредитним договором чітко визначено відповідальність боржника у випадку невиконання зобов`язання за даним договором. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України виникає у кредитора після ухвалення судом рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконує належним чином. Отже, враховуючи те, що відповідачі є громадянами України, які зареєстровані та постійно проживають в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а також, зважаючи на передчасність вимог стосовно отримання гарантій належного виконання зобов`язання, тому позов банку в частині стягнення: інфляційних збитків за вказані періоди у сумі 2160,70 грн.; суми 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 31 травня 2017 року по 27 листопада 2019 року у сумі 736,00 грн.; пені за користування грошовими коштами за період з 31 травня 2017 року по 27 листопада 2019 року у сумі 7948,86 грн., - є необґрунтованим та в цій частині позову слід відмовити. За встановлених обставин сума заборгованості, яка підлягає стягненню, склала 9836,34 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9692,36 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 143,98 грн. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на розмір частково задоволених вимог, судовий збір підлягає відшкодуванню у розмірі 913,63 грн. (1921 грн. - сплачений судовий збір * 47,56 %), позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 913,63 грн.

Outcome: partial