Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 16 червня 2009 року зареєстрували шлюб, спільних дітей не мають. Шлюбні відносини припинили та не проживають з відповідачем протягом останніх 10 років та не ведуть спільного господарства. \~ \~ \~ \~Просила шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, де просила провести судове засідання у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, де просив провести судове засідання у його відсутність, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції\~ про захист прав\~ людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. \~ \~ \~ \~Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка.\~Примушування жінки\~та чоловіка\~до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що сторони 16 червня 2009 року зареєстрували шлюб в Ковалівській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 23. Протягом останніх 10 років сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved