Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

28.09.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 10.10.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за №1326, зазначивши в обґрунтування вимог, що на протязі останнього року вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин, в серпні 2015 року вона з неповнолітніми дітьми - [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], перемістилися з тимчасово окупованої території України в Одеську область, проте [PERSON] відмовився від переїзду на Одещину, оскільки останнім часом шлюб між ними носив формальний характер, відповідач жив на «дві родини», що призвело до того, що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, із того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, зв'язок з відповідачем підтримуються виключно на підставі спільних дітей. Шлюб розпався з вини чоловіка, який завжди жив тільки своїми інтересами, та фактично відмовився від родини на користь іншої жінки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За таких обставин їх шлюб зберегти вже не можливо, оскільки це суперечить інтересам їх обох, тому строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. В судове засідання позивач не з'явилась, направивши письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 10.10.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №1326. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області від 10.10.2009 року, серії [NUMBER] /а.с.11./ Від шлюбу подружжя мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.8,9/. Згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 17.08.2015 року №5122000602, [PERSON] разом з дітьми на даний час проживають в с.Фонтанка Комінтернівського району Одеської області /а.с.10/. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні на протязі року, разом подружжя не проживають, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечить їх обопільним інтересам, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved