Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

28.11.2018р. позивач звернувся до Голопристанського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 15.08.2016 відповідача було зараховано курсантом університету та поставлено на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового забезпечення. Наказом від 19.09.2016 за результатами проведення службового розслідування за рапортом на звільнення за власним бажанням курсанта [PERSON] було відраховано з університету та звільнено з органів поліції. Таким чином, відповідач з 15.08.2016 до 23.09.2016 навчалася в Одеському державному університеті внутрішніх справ. В день зарахування, між сторонами було укладено Контракт про здобуття освіти в університеті, за умовами якого підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі через небажання продовжувати навчання. Відповідач у добровільному порядку суму понесених на нього витрат не повернув, в звязку з чим позивач просив стягнути з неї витрати на навчання в сумі 1101,71 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. 04.01.2019 року [PERSON] подала відзив в якому, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просила в їхньому задоволенні відмовити. Зокрема зазначила, що 05.09.2016 під час навчання фізичної підготовки в ХФОДУВС пошкодила звязки лівого гомілкового суглобу та до 14.09.2016р. проходила лікування. 15.09.2016р. нею під диктовку кадровика було написано рапорт про відрахування за власним бажанням, що насправді не відповідало її волі. Однак, на її пояснення начальник відділу кадрів уваги не звернув та заборонив вказувати про отримання травми в період навчання та на цих підставах проходити військову лікарську комісію, внаслідок чого перекрутив факти на власну користь. Також вказує, що заяви від своїх батьків були написані нею особисто під диктовку працівника відділу кадрів. Вважає, що позивач надав підроблений розрахунок про затрати, щоб отримати незаконну матеріальну вигоду. В судове засіданні представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їхньому задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила на підставах викладених в відзиві. Також посилалась на те, що на момент написання нею рапорта та її відрахування, вона була неповнолітньою, а заява від імені її батьків за 01.09.2016р. була написана нею особисто. Ці обставини, на її думку, свідчать про порушення позивачем закону та унеможливлюють стягнення з неї витрат за навчання. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що наказом Одеського державного університету внутрішніх справ від 15.08.2016 №126 о/с [PERSON] зараховано курсантом 1-го курсу Херсонського факультету для здобуття освітнього ступеня бакалавра, за спеціальністю «Право», поставивши на всі види утримання та забезпечення згідно чинного законодавства, з 15.08.2016, присвоївши первинне спеціальне звання - рядовий поліції (а.с. 14). 15.08.2016 між Одеським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладено контракт про здобуття освіти (а.с. 16-17). Згідно з п. 2.1.1 контракту Університет зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку особи згідно з освітньо-професійною програмою підготовки для здобуття освітнього ступеня бакалавр. 19.09.2016 відповідач подала рапорт про відрахування з університету та звільнення зі служби в поліції у звязку з небажанням в подальшому навчатися (а.с. 10). Наказом №151 о/с від 19.09.2016 на підставі рапорту [PERSON] та висновку службового розслідування рядового поліції [PERSON] відраховано з університету та звільнено зі служби в Національній поліції (а.с. 15). Пунктом 2.3.6 контракту передбачено обовязок особи у разі дострокового розірвання контракту чи звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання за підставами, передбаченими п.3 цього контракту, у місячний термін відшкодувати ВНЗ витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі, згідно з довідкою-розрахунком вартості утримання курсанта. Крім того, відповідно до п. 3.1 контракту, підставою відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі є дострокове розірвання контракту з будь-яких підстав, крім передбачених п.5 контракту (відрахування з навчального закладу та звільнення з поліції через хворобу та у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). З розрахунку вартості утримання курсанта [PERSON] вбачається, що на її утримання за період з 15.08.2016 по 23.09.2016 витрачено 1101,71 грн (а.с. 19). Розмір витрат відповідачем не оспорювався, контррозрахунки суду не подавалися. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні у встановлений строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На день розгляду справи судом з боку відповідача не надано суду доказів про виконання обов'язку щодо сплати витрат позивача за період навчання. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Даючи оцінку запереченням відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно долучених до відзиву документів вбачається, що 05.09.2016р. [PERSON] зазнала травму звязки лівого гомілкового суглобу та була звільнена від занять з 05.09.2016 по 09.09.2016р., а в період з 09.09.2016р. по 14.09.2016р. знаходилась на амбулаторному лікуванні в Старозбурївській ЛАЗПСМ. Пункт 5.1 контракту передбачає звільнення від відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі у випадку відрахування з навчального закладу та звільнення з поліції через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби. Як вбачається зі змісту рапорту [PERSON], остання відмовилась від проходження військово-лікарської комісії, оскільки вважала себе здоровою. Крім цього, матеріали справи свідчать про отримання відповідачем незначного ушкодження, підтвердженням чого є метод лікування та короткий період перебування на лікуванні, а тому вказана травма, на думку суду, не могла стати підставою для подальшої непридатності до проходження служби в рядах поліції та відрахування з навчального закладу. Посилання відповідача на примушування працівником університету написання нею рапорту саме в такому змісті, не може прийматися до уваги суду через не підтвердження цих обставин будь-якими доказами. Також в матеріалах справи наявна заява від 01.09.2016р., якою батьки відповідачки [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені з тим, що у разі відрахування їхньої доньки з навчального закладу чи звільнення з органів Нацполіції, вони зобовязані будуть відшкодувати фактичні витрати на її навчання та утримання у навчальному закладі згідно з довідкою-розрахунком вартості утримання курсанта. З приводу підписання вищевказаного документу не тими особами, які в ньому зазначені, відповідачу розяснювалось право клопотати перед судом про призначення судово-почеркознавчої експертизи, з метою підтвердження своєї позиції щодо написання заяви від імені її батьків нею особисто. Однак, [PERSON] своїм правом не скористалася, внаслідок чого, зазначені обставини доведеними не були. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved