Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

27 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності №2210-О від 31 липня 2013 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, 18 травня 2015 року через канцелярію суду ним подано письмову заяву, в якій він підтримує позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.44/. У позовній заяві зазначено, що 30 січня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 53М-07, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 70000 гривень, на строк до 29 січня 2012 року, зі сплатою за користування кредитом 22 % річних, щомісячно в період оплати. На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 30.01.2007 року між банком і відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки б/н, за яким відповідач [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.12.2014 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 287753,04 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 30816,77 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 141085,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 115850,29 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 526, 527, 530, 1054 ЦК України, статей 3, 32, 15, 107 ЦПК України та протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 287753,04 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2877,53 грн. та витрати у сумі 252,00 грн., пов?язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів /а.с.44/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 31.03.2015 року за місцем реєєстрації відповідачів /а.с.14,15/ було надіслано повідомлення про виклик до суду на 08.04.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.23,24/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 09.04.2015 року, 16.04.2015 року та 30.04.2015 року судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засіданнь, призначених на 15.04.2015 р., 27.04.2015 р. та 18.05.2015 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] навмисно не з'явилися до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с.28,29,34,35,39,40/. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідачів було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» /а.с.41/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у зв'язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку /а.с.42,43/. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] недобросовісно здійснюються їх процесуальні права, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідачів, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 30 січня 2007 року юридична особа - закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір 53М-07, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах повернення, строковості, платності кредитні кошти в сумі 70000 гривень, на строк до 29 січня 2012 року, зі сплатою за користування кредитом 22 % річних, щомісячно в період оплати. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.10-11/. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 січня 2007 року закрите акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», і [PERSON], [INFO], уклали договір поруки б/н, за яким відповідач [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та винагород, штрафів, пені, інших платежів, відшкодування збитків /а.с.13/. Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами ЗАТ КБ «ПриватБанк», та особисто [PERSON], [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 70000 грн. Відповідно до умов кредитного договору 53М-07 від 30.01.2007 року, він набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору /а.с.10-11/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору 53М-07 від 30.01.2007 року вбачається, що станом на 31.12.2014 року позичальник має заборгованість за кредитним договором у сумі 287753,04 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 30816,77 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 141085,98 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 115850,29 грн. /а.с.4-5/. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 22% річних. Відповідно до п.4.3 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.11 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 44 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості /а.с.10-11/. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 31 грудня 2014 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 141085,98 грн. /а.с.4-5/. Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом, передбачених графіком погашення (додаток 1 до договору), а також п. п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 кредитного договору, строків повернення кредиту, передбачених графіком погашення, а також п. п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 цього договору, винагороди, передбаченої п. п. 4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більш подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який виплачується пеня /а.с.4-5/. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами за період з грудня 2007 року, станом на 31 грудня 2014 року нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 115850,29 грн. /а.с.4-5/. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі, а [PERSON] не виконує своїх обов'язків поручителя і не сплачує позивачу заборгованість [PERSON] Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитом, по заборгованості по процентами за користування кредитом, по заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, за кредитним договором 53М-07 від 30.01.2007 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Відповідно до п.6.7 кредитного договору строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, що відповідає вимогам положення частини 1 статті 259 ЦК України. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 2877,53 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 252,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved