overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

28 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 19518,04 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 9885,55 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 8643,09 грн; заборгованості по комісії та пені за користування кредитом - 989,40 грн. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 01 грудня 2015 року по 30 травня 2018 року в сумі 112519,97 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1762 гривні судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 28 лютого 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 10500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, у зв'язку з чим, рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 19518,04 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 9885,55 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 8643,09 грн; заборгованості по комісії та пені за користування кредитом - 989,40 грн. На даний час, заборгованість відповідача по процентам за користування кредитом з 01 грудня 2015 року перед АТ КБ «Приват Банк» станом на 30 травня 2018 року складає 112519,97 грн., що в даному разі є порушенням зобов'язання, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 1762 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

28 лютого 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 4580 грн. та 300 доларів США, що еквівалентно 998,63 гривень та 127,60 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу [PERSON] він позичив гроші загальною сумою 7575,89 гривень. Про цей факт позики 01 травня 2013 року відповідач написав письмову розписку, де зазначив, що він зобов'язується повернути гроші не пізніше 01.08.2013 року. Однак у вказаний термін відповідач грошей не повернув. На неодноразові вимоги про добровільну сплату боргу, відповідач не реагує. Ухиляючись від виконання грошового зобов'язання, відповідач не повертає борг, в зв'язку з чим за захистом своїх прав позивач звернувся до суду. Просить стягнути з відповідача в його користь 7575,89 гривень, три проценти річних від простроченої суми, що становить 127,60 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові. Просить стягнути з [PERSON] в його користь борг в розмірі 7708 грн. 47 копійок, сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та 300 гривень витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, не заперечив щодо стягнення з нього в користь позивача 8252,07 гривень. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Офіційний курс гривні до іноземних валют встановлений НБУ України становить: за 100 доларів США - 998,63 грн., що підтверджується довідкою від 28.02.2014 року (а.с.5). Стаття 524 ЦК України гласить, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. При цьому також зазначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення позики та, відповідно до ст.1050 ЦК України, трьох відсотків річних від простроченої суми, що становить - 127,60 грн., яку суд, окрім основної суми боргу за договором позики - 7575,89 грн., стягує з [PERSON] в користь [PERSON] До стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 243 грн. 60 коп., що підтверджується документально (а.с.1), та витрати за правову допомогу - 300 гривень (а.с.9-12).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

28 лютого 2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін дітей не має. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачкою не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. На цьому грунті між ними часто виникають суперечки з різних дріб'язкових причин. В результаті цього створюються умови, неможливі для спільного проживання. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім`я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім `ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

28 лютого 2012 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно земельна ділянка розміром 2,83 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради житловий будинок в с.Познанка -1 Любашівського району Одеської області. Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим [PERSON], посилаючись на те, що вона являється його рідною донькою і є спадкоємицею 1 черги за законом, але в звязку з тим, що є розбіжності в написанні прізвища: в її свідоцтві про народження неправильно указано прізвище батька «Діденко» замість «Діденкул» вона не може оформити спадщину нотаріально і тому звернулась до суду з наведеною заявою. Заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Гвоздавської сільської ради в судове засідання не з*явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність та, що проти задоволення заяви не заперечують (а.с.18, 20). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON], померлого 28 лютого 2012 року (а.с. 11), свідоцтвом про народження та про одруження заявниці (а.с. 13), довідками Гвоздавської сільської ради (а.с. 8), копією паспорта заявниці (а.с.5) та показаннями свідка [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини і тому має для неї юридичне значення. На підставі викладеного заява підлягає задоволенню повністю згідно ч.2 п 5 ст. 234,ст. 235, 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

28 лютого 2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства. В обгрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що з лютого 2012 року вона проживала однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, з [PERSON], до зазначеного счасу вони тривалий час зустрічалися. [INFO] у них народився син [PERSON]. [PERSON] не встиг звернутися до органів реєстрації народження з заявою про своє батьківство, оскільки [INFO] трагічно загинув. Актовий запис про народження дитини проведений 18 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Відомості про батька дитини в актовому запису про народження зазначені у відповідності до ст. 135 СК України - за заявою матері. В зв'язку з наведеним, в заяві [PERSON] просила суд встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що [PERSON] [INFO] уродженець с. Всесвятське Новомосковського району Дніпропетровської області, який помер [INFO], є батьком дитини - [PERSON], народженого [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити її вимоги. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши поясенння заявниці, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи приходить до переконанняю, що заява [PERSON] обгрунтована і підлягає задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 53 від 18 жовтня 2013 року, складений Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно до свідоцтва про народження, матір'ю дитини є заявник [PERSON], батько дитини в свідоцтві про народження зазначений за вказівкою матері у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], заявник [PERSON] та [PERSON] 2011 року підтримували близькі стосунки, з лютого 2012 року вони проживали однією сім'єю, без реєстрації шлюбу в будинку по [ADDRESS]. [INFO] у них народився син [PERSON], [PERSON] визнавав себе батьком дитини, зустрічав [PERSON] та дитину з пологоворго будинку. Судом досліджені фотографії, надані заявником, на яких зафіксовано, що [PERSON] зустрічає [PERSON] з дитиною з пологового будинку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом. На підставі ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилаються заявниця, і її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

28 лютого 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.09.1998 р. року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований виконкомом Гришинської сільської ради Красно армійського району Донецької області , актовий запис № 8..Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO],[PERSON],[INFO] Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 26.01.2014 р. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Позивач просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований виконкомом Гришинської сільської ради Красноармійського району Донецької області , актовий запис № 8, після розірвання просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі , зазначивши, що він та позивач намагалися поновити стосунки ,але це подружжю не вдалося. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 12 вересня 1998 року у виконкомомі Гришинської сільської ради Красно армійського району Донецької області , актовий запис № 8. (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 26 січня 2014 р. через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивач не бажає в подальшому жити разом з відповідачем, прийняті судом міри по примиренню подружжя до позитивних наслідків не привели , тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

28 лютого 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дід [PERSON], який мешкав по [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді життлового будинку за вказаною адресою. При зверненні до державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично. Вважаючи, що встановлений термін пропущений з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що [INFO] помер [PERSON], який мешкав по [ADDRESS] (а.с.5). Родинний зв'язок між [PERSON] та покійним [PERSON], які є, відповідно, онукою та дідом, підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки та копією свідоцтва про народження її батька [PERSON] (а.с.8,12). У судовому засіданні представник позивачки пояснила, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як про смерть діда вона дізналась тільки у лютому 2014 р., оскільки [INFO] вона народила доньку [PERSON] (а.с.18), а тому її рідні свідомо не повідомляли її про смерть діда з метою запобігання стресової ситуації при годуванні немовля. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що [PERSON] не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

28 лютого 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 40000 гр., упущену вигоду в такій же сумі, моральну шкоду в розмірі 20000 гр., а також судові витрати. У позовній заяві позивач зазначив про те, що 5 січня 2012 р. [PERSON], яка була сестрою відповідачки, уклала з ним договір довічного утримання на квартиру [ADDRESS]. У 2012 р. відповідачка звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним вказаного договору довічного утримання та про встановлення факту родинних відносин. 23 лютого 2012 р. ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова було винесено ухвалу, якою в порядку забезпечення позову накладена заборона на відчуження квартири [ADDRESS]. Перед цим 22 лютого 2012 р. він уклав з гр. [PERSON] договір про намір продати йому зазначену квартиру до 22 березня 2012 р. і [PERSON] для забезпечення зобов»язання передав йому завдаток в сумі 40000 гр.. У березні 2012 р. він отримав ухвалу про забезпечення позову, внаслідок чого не зміг продати квартиру [PERSON] і був вимушений згідно договору про наміри сплатити [PERSON] подвійну суму завдатку - 80000 гр.. Рішенням Дзержинського суду м. Харкова від 21 жовтня 2013 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, встановлено, що [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO], в задоволенні інших позовних вимог було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2013 р. апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено і рішення Дзержинського районного суду від 21 жовтня 2013 р. було залишено без змін. 21 січня 2014 р. суддею Дзержинського райсуду м. Харкова було винесено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову згідно ухвали від 23 лютого 2012 р.. Тоді ж відповідачка знов звернулася з аналогічною позовною заявою до Дзержинського районного суду м. Харкова і за її заявою була повторно винесена ухвала про забезпечення позову. 5 лютого 2014 р. провадження по цій справі було закрито та винесено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином діями відповідача було обмежено його, позивача, право з розпорядження майном та завдану майнову та моральну шкоду, яку він просить стягнути з відповідачки. У судове засідання прибули позивач і 3-я особа. Відповідачка до суду не з»явилася. Приймаючи до уваги, що відповідачка була належним чином повідомлена про слухання справи і від неї не надійшла заява про слухання справи за її відсутністю суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

28 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він є власником приватизованої квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі з 21 січня 2008 року зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та її син [PERSON], які за вказаною адресою проживали з січня по травень 2008 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем, [PERSON] з сином виїхали проживати до Росії. Позивач з ними не підтримує жодних стосунків, змушений сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, що негативно відображається на його матеріальному становищі. Будь яких поважних причин відсутності відповідачів також не має. Будучи зареєстрованими, але фактично не проживаючими у вказаній квартирі, відповідачі перешкоджають позивачу, як власнику майна користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю та просив визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Вислухавши думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

28 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що його син [PERSON] разом з [PERSON] проживав однією сім'єю з ним за однією адресою. 31 жовтня 2011 року [PERSON] у якості невістки була зареєстрована у його помешканні по [ADDRESS]. Із 01 серпня 2012 року вона залишила вказане місце проживання і з того часу відомості про її місцезнаходження відсутні. Просив суд визнати [PERSON] безвісно відсутньою, оскільки її реєстрація у будинку заважає йому отримати пільги для оплати електро- та газопостачання. У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву в повному обсязі. Заінтересована особа Липоводолинський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Сумській області про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою заявника, проживає неподалік від батька, однак точно знає, що з серпня 2012 року [PERSON] у помешканні батьків у с.Капустинці Липоводолинського району Сумської області не проживає і місце її перебування їй на даний час невідоме. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає заявника як сусіда по вулиці, із серпня 2012 року [PERSON] в с.Капустинці Липоводолинського району Сумської області не проживає і її місце перебування їй на даний час невідоме. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживав з [PERSON] у будинку батька однією сім'єю, однак із серпня 2012 року вона покинула його та виїхала у невідомому напрямку з с.Капустинці Липоводолинського району Сумської області і місце перебування її на даний час невідоме. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], 31 жовтня 2011 року була зареєстрована та проживала у належному [PERSON] будинку по [ADDRESS], але з 01 серпня 2012 року по даний час в даному господарстві не проживає (а.с.5, 6). Із наданої УМВС України в Сумській області довідці від 13 березня 2014 року вбачається, що у базах даних УІАЗ УМВС України в Сумській області та ДІАЗ МВС України відомості про [PERSON] відсутні, станом на 12 березня 2014 року у розшуку не перебуває. Таким чином, встановлено, що за останнім відомим місцем свого проживання [PERSON] не з'являлася близько одного року семи місяців і відомості про її місце знаходження відсутні, що стверджується наданою органом місцевого самоврядування інформацією та показами свідків. Жодних відомостей про місце її проживання (перебування) вжитими судом заходами здобути не вдалося. Відповідно до ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки за останнім відомим місцем реєстрації особи відсутня будь-яка інформація про її місцезнаходження понад один рік, [PERSON] слід визнати безвісно відсутньою.

Outcome: approved