Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

28 вересня 2016 року, позивачі звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому, посилаючись на відсутність будь-яких відносин з відповідачем колишнім чоловіком позивачки [PERSON], шлюб з яким був розірваний рішенням Овідіопольського р/с від 23.07.2010 р., і який на протязі останніх років зловживаючи спиртними напоями, застосовує до позивачки (колишньої дружини) [PERSON] фізичне та психологічне насильство, постійно лається на неї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за насилля в сім`ї та нищить майно у квартирі [ADDRESS], яке на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить всім позивачам згідно свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 25.03.1997 р. виданого на підставі розпорядження органу приватизації № 797 від 21.03.1997 р. Вищевказані протиправні дії відповідача роблять нестерпним та неможливим проживання у вказаній квартирі, а добровільно відповідач не бажає вилитися та знятися з реєстрації вказаної квартири, у звязку з чим, позивачі просили суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою № 4 в буд. № 13 по вул. Центральній в смт. Авангард, Овідіопольського району Одеської області, виселити відповідача зі спірної квартири та зобовязати посадових осіб [PERSON] с/р Овідіопольського району Одеської області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Позивачка [PERSON], вона же представниця позивачки [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, особисто під підпис, причини неявки не повідомили, однак надіслали на адресу суду свої письмові клопотання, в яких повністю підтримали позов, і посилаючись на ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просили слухати справу без їх участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 26-29). Відповідач в судове засідання без поважних причин повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші про вручення, а тому вважається повідомленим про час і місце судового розгляду справи належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 24,31). Представник відповідача [PERSON] селищної ради Овідіопольського району Одеської області, в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи, була повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надав (а.с. 23,30). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. Статтями 109,116,157,160 ЖК України передбачено - виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Суд встановив, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки [PERSON], шлюб між якими було розірвано рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 23.07.2010 р., про що зроблено відповідну відмітку у паспорті позивачки, а позивачі [PERSON] та [PERSON] є їхніми дітьми (а.с. 5-12,14). Спірна квартира [ADDRESS] належить всім позивачам на праві спільної сумісної власності в рівних частках кожному згідно свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 25.03.1997 р. виданого на підставі розпорядження органу приватизації № 797 від 21.03.1997 р. (а.с. 13). З матеріалів позову вбачається, що відповідач на протязі останніх років, проживаючи за вищевказаною адресою спільно з колишньою дружиною [PERSON] зловживаючи спиртними напоями, застосовує до позивачки (колишньої дружини) [PERSON] фізичне та психологічне насильство, постійно лається на неї, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за насилля в сім`ї та нищить майно, набуте колишнім подружжям, і такі протиправні дії відповідача роблять нестерпним та неможливим проживання у вказаній квартирі позивачки, а добровільно відповідач не бажає вилитися та знятися з реєстрації вказаної квартири, що підтверджується негативною характеристикою відповідача, складеної депутатом селищної ради від 10.06.2016 р., численними постановами Овідіопольського райсуду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї) від 15.04.2016 р., від 06.05.2016 р. (а.с. 15-20). На думку суду, в даному випадку - має місце спір про захист законного права власності позивачів, як власників вказаної вище квартири від протиправних і антисоціальних дій з боку відповідача, що робить неможливим проживання з ним в одній квартирі позивачки [PERSON] З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved