Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

27 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним шлюбного договору, який уточнила 26 травня 2017 року та просить визнати недійсним пункт 3.5 шлюбного договору, який укладено 24 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований у реєстрі за № 2209, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального оккругу [PERSON] (а.с. 2-3, 29-30). Мотивує вимоги тим, що з 27 грудня 2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на даний час розірваний. При цьому, 24 листопада 2015 року між ними був укладений шлюбний договір, яким були врегульовані майнові відносини між подружжям, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] згідно умов шлюбного договору після розірвання шлюбу у власність відповідача переходить право власності на майно, яке зареєстровано на нею. Зазначені умови шлюбного договору суперечать ст.ст. 60, 92, 93, 94, 95 СК України, тому в порядку ст.ст. 203, 215 ЦК України, пілягає визнанню недійсним п. 3. 5 договору. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги по викладеним в позові підставам. Представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для застосування вимог п. 5 ст. 93 СК України, оскільки в спорному договорі сторони визнали правовий режим майна, що предбачено ст. 97 СК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встнавлено, що 27 грудня 2013 року між громадянином [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії [PERSON], [INFO] та громадянкою України [PERSON], [INFO] укладений шлюб, про що складений актовий запис за № 1885, здійснений Віддідлом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворвоському районі Одеського міського управління юстиції (а.с. 9), який було розірвано Рішенням Суворовського районного суду від 20 березня 2017 року (а.с. 40-41). 24 листопада 2015 року в період перебування у шлюбі, між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюбний договір щодо врегулювання майнових відносин подружжя, що зареєстрований у реєстрі за № 2209, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального оккругу [PERSON] (а.с. 5-8). В п. 3.5 зазначеного договору, який є предметом спору, зазначено, що у випадку розірвання шлюбу нижчезазначне в цьому пункті майно переходе в особисту привтану власність чоловіка, а саме: - мотоцикл марки DUKATI, модель DIAVEL CARBON ABS, випуску 2013 року, номер шасі (кузова, рами) випуску 2013 року, номер шасі (кузова, рами) ZDMG100ABDB018172, об'єм двигуна 1198, реєстраційний номер [NUMBER], тип - мотоцикл - А, який належав дружині до реєстрації шлюбу; -автомобіль марки Audi, модель Q7, випуску 2014 року, номер шасі (кузова, рами) WAUZZZ4L9FD001524, об'єм двигуна 2967, реєстраційний номер [NUMBER], тип - легковий універсал - В, що був набутий в період шлюбу; -майнові права на машиномісце під № 75, типу - одинарне, розташоване у підземному паркінгу обєкта будівництва за адресою: місто Одеса, вулиця Героїв Сталінграду, 20-30 (будівельний номер), що були набуті в період шлюбу. Зазначені умови договору суперечать вимогам п.5 ст. 93 Сімейного кодексу України відповідно до якої \~за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації. В силу ст. 103 Сімейного кодексу України шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права та інтереси якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених\~Цивільним кодексом України. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, стосовно того, що норми Сімейного кодексу України надають подружжю право визначати у шлюбному договорі правовий режим майна, набутого до чи під час шлюбу та не містять заборон або будь-яких обмежень цього права, оскільки відповідно до розяснень, які надані п. 22 Постанови Верховного Суду України 21.12.2007 № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» слід мати на увазі, що в силу ч. 4 ст. 93, ч. 1 ст. 103 СК положення шлюбного договору, що ставлять одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище, порушують його права та інтереси, на вимогу такої сторони за рішенням суду можуть бути визнані недійсними з підстав, установлених ЦК. Отже, спірні правовідносини регулюються ст. 215 ЦК України, якою встанволено, що підставою недійсності правочину, серед іншого є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскілки п.3.5 Договору сторони визначили правовий режим майна, що заборонено Законом. Таким чином, підлягають визнанню недісними умови пункт 3.5 шлюбного договору, який укладено 24 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований у реєстрі за № 2209, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального оккругу [PERSON]

Outcome: approved