Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

27.05.2014р. ПАТ «Дельта Банк» звернулося до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 08.01.2008р. ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-15002-080108. Згідно даного договору позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у сумі 1799,00 грн.. Свої зобов'язання за договором згідно меморіального ордеру та рахунку-фактури виконав. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі. Станом на 10.03.2014р. відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Так за відповідачем згідно розрахунку позивача по договору № 002-15002-080108 від 08.01.2008р. станом на 10.03.2014р. рахується заборгованість на загальну суму 1439,08грн.. З урахуванням зазначеного та положень кредитного договору позивач звернувся до суду із вимогою оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у своєму позову просив суд провести розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення судом заочного рішення (а. с. 2). Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду вказаної справи (а. с. 19; 24). Про причини неявки та неможливість явки в судове засідання не повідомила. Згідно довідки Савранського РС ГУДМС України в Одеській області [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 25). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.01.2008р. ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-15002-080108. Згідно даного договору позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у сумі 1799,00 грн.. Свої зобов'язання за договором згідно меморіального ордеру та рахунку-фактури виконав. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі (а. с. 3-4; 5). Виконання позивачем своїх зобов'язань за зазначеним кредитним договором засвідчено рахунком-фактурою № 12-54 від 08.01.2008р. (а. с. 7) та меморіальним ордером № 802505 від 09.01.2008р. (а. с. 8). Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. За відповідачем згідно розрахунку позивача по договору № 002-15002-080108 від 08.01.2008р. станом на 10.03.2014р. рахується заборгованість на загальну суму 1439,08грн. (а. с. 9-10). Зважаючи на зазначене суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням № 29920639 від 07.04.2014р. (а. с. 1). Таким чином суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved