Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

29.03.2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 16 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 11.05.2011 року до досягнення повноліття дитиною, тобто до 28.12.2025 року. Однак, на даний час, аліменти в розмірі 500 грн. є недостатніми для забезпечення належним чином матеріального становища дитини, оскільки вона потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення. Тому, вона звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки не може не даний час повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини. Крім того, зазначила, що відповідач свої зобовязання по сплаті аліментів не виконує, тому має заборгованість у розмірі 40322,58 грн., внаслідок чого позивачка\~просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, що складає 1825,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відзив на позов від відповідача суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,\~за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 16 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивачка на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.05.2011 року до досягнення повноліття дитиною, тобто до 28.12.2025 року, про що позивачка отримала виконавчий лист та предявила його на виконання в Олевський районний відділ ДВС ГТУЮ у Житомирській області. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст. 360-7\~ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Як встановлено судом, відповідач має відповідний молодий вік, не страждає на будь-яке захворювання, не є інвалідом і має можливість утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, належним чином, як того вимагає Закон, виплати по виконавчим листам не здійснює. З часу ухвалення Олевським районним судом Житомирської області рішення від 16.06.2011 року про стягнення аліментів, змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд, враховує рівність сторін щодо обовязку утримувати дитину, а тому з огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку. Згідно довідки Олевського районного відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.02.2018 року в твердій грошовій сумі становить 40322,58 грн. (а.с.10). Дана сума заборгованості сторонами не оспорюється. Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена\~ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За таких обставин, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року. Таким чином, виходячи із формули Р = s * р * Q, де: Р - сума пені; s - сума заборгованості; р - ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q - кількість днів прострочення, розмір неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів складає 1825,00 грн. В матеріалах справи відсутні докази, які слугували би підставою для звільнення відповідача від сплати пені, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А згідно до\~ст.81 цього Кодексу\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів на спростування цих висновків суду не надано. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 1409,60 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved