Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

27.07.2014 року [PERSON] звернулася до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, що 18 лютого 2014 року між нею та відповідачем [PERSON] в м. Кривому Розі по вул. Будьоного, 4, укладено договір, відповідно до якого відповідач, як фізична особа підприємець зобов'язалася виконати роботи по виготовленню ПВХ конструкцій, а саме одного віконного блоку для балкону, а позивач зобов'язалася прийняти та оплатити роботу. Згідно умов договору віконний блок необхідно було встановити за адресою : [ADDRESS]. Вартість виробів з врахуванням доставки, демонтажу та монтажу складає 4800 гривень. 18.02.2014 року позивачем в повному обсязі виконані умови договору, щодо оплати та перераховано на рахунок відповідача грошові кошти, шляхом укладення кредитного договору з банком. Відповідач зобов'язалася виготовити та доставити вироби протягом 28 робочих днів з моменту укладення договору, однак взяті на себе зобов'язання по теперішній час не виконала. Посилаючись на вказані обставини позивач просила суд розірвати договір укладений між нею та відповідачем від 18.02.2014 року та стягнути з відповідача на її користь сплачених нею за договором 4800,00 гривень, 585,60 гривень неустойки за час прострочення робіт ( 122 дні) та в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди 5000,00 гривень. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідач заперечень щодо вимог позивача не надав (а.с. 19-21, 23-27, 30-32,35-36 - повідомлення, оголошення). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с.37 - заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2014 року позивачем [PERSON] та [PERSON], як фізичною особою підприємцем, укладено Договір згідно умов якого замовник поручає та оплачує, а виконавець зобов'язується організувати роботи по поставці та переданню у власність ПВХ конструкцій ( виробів) загальна площа яких складає 10,32 кв.м., з профілю ПВХ: (LIDER) білого кольору, вартістю 4800,00 гривень ( а.с. 3-4 - копія договору). Відповідно кредитного договору № 401586360 позивач здійснила оплату за договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в розмірі 4800,00 гривень на поточний рахунок ФОП [PERSON] у ПАТ «Альфа Банк» . Однак відповідач у строк, встановлений п. 3.2 Договору, своїх зобов'язань не виконав, ПВХ конструкції (вироби), відповідно до умов договору позивачу не поставив та у власність не передав. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно положень ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За вимогами ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно , п. 4.2 Договору встановлена відповідальність відповідача за невиконання умов Договору, а саме за невиконання п.3.2 договору, щодо строків виконання Виконавець виплачує Замовнику неустойку в розмірі 0,1% від вартості замовлення за кожний робочий день прострочення . Зважаючи на викладене суд вважає обґрунтованим вимоги позивача, про розірвання договору та стягнення з відповідача на її користь перерахованих за договором коштів в розмірі 4800 гривень та 585,60 гривень неустойки за прострочення виконання зобов'язань. В той же час щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки як вбачається зі змісту позову, позивач пов'язав позовні вимоги з порушенням його права як споживача, проте п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв'язку з чим з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 ( двісті сорок три ) гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial