Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

27.07.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 24.03.2000р. в відділі реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська під актовим записом №124. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], 04.02.2000р.н. У позовній заяві позивачка вказує, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з січня 2011р. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. У наданій суду заяві від 14.12.2017р. позивачка просила шлюб розірвати, строк для примирення не надавати та винести по справі заочне рішення в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не просила (а.с. № 21). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені до розгляду на 14.11.2017р. та 14.12.2017р., повторно не зявився, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлявся належним чином за адресою наданою ВАДР Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України в Дніпропетровській області від 18.08.2017р. та адресою, зазначеною позивачкою, як адреса для листування відповідача (а.с. № 3). Конверти, які були надіслані відповідачу повернуті до суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням ( а.с. № 18-20). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197, 224-226 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.03.2000р. в відділі реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська під актовим записом № 124 (а.с. № 5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], 04.02.2000р.н. (а.с. №6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через, втрату почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, на теперішній час відповідач не мешкає разом з позивачкою. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з січня 2011р., тобто більше 6 років тому назад, з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, відповідач ніяких заперечень не надав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved