Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

28.11.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів від простроченої суми боргу в результаті прострочення виконання грошового зобов'язання по відшкодуванню шкоди внаслідок вчинення злочину. На обґрунтування уточненого позову вона зазначила, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2013 року [PERSON] засуджений за ст.286 ч.2, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки з позбавленням права управління транспортними засобами, а також стягнути на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у сумі 60000,00 грн. Виконавчий лист виданий 21.05.2013 року. Отримавши виконавчий лист позивач звернулась до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції з заявою про примусове виконання рішення суду. Станом на 29.01.2018 року рішення суду виконане у повному обсязі, але рішення суду від 03.04.2013 року було виконане лише за період з липня 2017 року по січень 2018 року, прострочення виконання рішення склало майже чотири роки, тому позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні збитки у розмірі 69015,75грн., три проценти від простроченої суми боргу у розмірі 7996,41грн. та судові витрати. Позивач, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про розгляд справ, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу його реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Сторони не звертались до суду з клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що за вироком вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2013 року [PERSON] засуджений за ст.286 ч.2, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки з позбавленням права управління транспортними засобами, а також стягнути на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди у сумі 60000,00 грн. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди на суму 60000,00 гривень протиправними діями відповідача, а також те, що позивач є стягувачем за даною вимогою. Виконавчий лист виданий 21.05.2013 року. Станом на 29.01.2018 року рішення суду виконане у повному обсязі, але рішення суду від 03.04.2013 року було виконане лише за період з липня 2017 року по січень 2018 року, прострочення виконання рішення склало майже чотири роки Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є не лише договори, а й інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання моральної шкоди породжує зобовязання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобовязань. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно повязується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не визнаються неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України і статті 230 Господарського кодексу України. Отже нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. Станом на 01 грудня 2018 року три проценти річних становлять: 05.07.2017 року сплачено 12950,00 грн. залишок боргу 60000 - 12950 = 47050 грн. Загальна кількість днів з 21.05.2013р. по 05.07.2017р. = 2013р (224)+2014р(365)+2015р.(365)+2016р.(365)+ 2017р. (150)=1469 днів. 3 % річних за день 3 : 365 = 0,0082 % 3 % річних - 60000 х 0,0082 х 1469 : 100 = 7227,48грн. 06.10.2017 року сплачено 2500 грн. залишок боргу 47050-2500 = 44550 грн. Загальна кількість днів з 05.07.2017р. по 06.10.2017р. = 132 дня 3 % річних за день 3 : 365 = 0,0082 % 3 % річних - 47050 х 0,0082 х 132 : 100 = 510,70грн. 15.11.2017 року сплачено 17957,62 грн. залишок боргу 44550 - 17957,62 = 26592,38 гри. Загальна кількість днів з 06.10.2017р. по 15.11.2017р. = 39 днів 3 % річних за день 3 : 365 = 0,0082 % 3 % річних - 44550 х 0,0082 х 39 : 100 = 142,47грн. 30.11.2017 року сплачено 8 137,73 грн. залишок боргу 26592,38 - 8137,73 = 18454,65 грн. Загальна кількість днів з 15.11.2017р. по 30.11.2017р. = 14 днів 3 % річних за день 3 : 366 = 0,0082 % 3 % річних - 26592,38 х 0,0082 х 14 : 100 = 30,53грн. 19.12.2017 року сплачено 770,56 грн. залишок боргу 18454,65 - 770,56 = 17684,09 грн. Загальна кількість днів з 30.11.2017р. по 19.12.2017р. = 18 днів 3 % річних за день 3 : 365 = 0,0082 % 3 % річних - 18454,65 х 0,0082 х 18 : 100 = 27,23грн. 29.01.2018 року сплачено 17684,09 грн. залишок боргу 0,00 грн. Загальна кількість днів з 19.12.2017р. по 29.01.2018р. = 40 днів 3 % річних за день 3 : 365 = 0,0082 % 3 % річних - 17684,09 х 0,0082 х 40 : 100 = 58 грн. Загальний розмір 3% річних дорівнює: 7227,48грн.+510,70грн.+142.47грн.+30,53грн.+27,23грн.+58 грн. = 7996,41 грн. Витрати з інфляції: 05.07.2017 року сплачено 12950,00 грн. залишок боргу 60000 - 12 950 = 47050 грн. Загальний індекс інфляції з травня 2013 року по червень 2017 року 2013р.-1,003; 2014р.-1,249; 2015р.-1,433; 2016р.-1,124; 2017р.-1,0 1,003x1,249x1,433x1,124x1,060=2,139 Витрати з інфляції - (60000x2,139) - 60000 = 128340 - 60000 =,68340 грн. 06.10.2017 року сплачено 2500 грн. залишок боргу 47050 - 2500 = 44550 грн. Загальний індекс інфляції з липня 2017 року по вересень 2017 року 1,002x0,999x1,002=1,003 Витрати з інфляції - (47050x1,003) -47050 = 47191,15 -47050 = 141,15 грн. 15.11.2017 року сплачено 17957,62 грн. залишок боргу 44550 - 17957,62 = 26592,38 грн. Індекс інфляції за жовтень 2017 року - 1,012 Витрати з інфляції - (44550x1,012) - 44550 = 45084,60 - 44550 = 534,60 грн. 30.11.2017 року сплачено 8 137,73 грн. залишок боргу 26592,38 - 8137,73 = 18454,65 грн. Індекс інфляції відсутній Витрати з інфляції = 0,00 грн. 19.12.2017 року сплачено 770,56 грн. залишок боргу 18454,65 - 770,56 = 17684,09 грн. Індекс інфляції відсутній Витрати з інфляції = 0,00 грн. 29.01.2018 року сплачено 17684,09 грн. залишок боргу 0,00 грн. Індекс інфляції відсутній Витрати з інфляції = 0,00 грн. Загальний розмір витрат з інфляції дорівнює: 68340 грн. + 141,15 грн. + 534,60 грн. = 69015,75 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3% річних у розмірі 7996,41 грн. та інфляційні втрати у розмірі 69015,75 грн., а разом 77012,16 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved