Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

27 липня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.10.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб «Mitsubishi», д.н. [NUMBER], під керуванням власника ТЗ [PERSON] 02.10.2014 року о 20.00 год. в м. Хмельницькому, по вулиці Толстого, в порушення п.16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч на вул. Героїв Чорнобиля не надав дорогу транспортному засобу «Seat», д.н. [NUMBER] (водій [PERSON]), який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/21980/14-ц від 20.10.2014 року винуватим у ДТП 02.10.2014 р. визнано [PERSON], власника транспортного засобу «Mitsubishi», д.н. [NUMBER]. Станом на момент ДТП Автомобіль «Seat» д.н. [NUMBER] відповідно до нотаріально-посвідчених довіреностей від 23.12.2011 року та 29.12.2013 року власником автомобіля [PERSON] надано право [PERSON] також, серед інших прав, одержувати належні власнику грошові суми у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а 27.08.2015 року [PERSON] оформив право власності на автомобіль. 22 жовтня 2014 року ТзОВ «Подільська незалежна оцінка» було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу та означено вартість матеріального збитку, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat», д.н. [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, складає 18077 гривень 83 копійки, а вартість експертного автотоварознавчого дослідження від 30.05.2014 р. становить 300 грн. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди - відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Україна», то після набрання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року законної сили 22.12.2014 р., позивачем було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування та ряд необхідних документів. Однак станом на час звернення до суду матеріальні збитки, нанесені позивачу внаслідок ДТП не було відшкодовано ані винуватцем ДТП ані страховою компанією, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача. Крім того, відповідно до повідомлення на офіційному сайті МТСБУ позивачу стало відомо, що Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомляє, що відповідно до інформації Нацкомфінпослуг з 08.05.2015 р. було анульовано ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому анулювання ліцензії позбавляє страховика права на провадження ОСЦПВВНТЗ. При цьому страховик не звільняється від виконання своїх зобов'язань за раніше укладеними договорами автострахування. Також позивач зазначає, що у зв'язку із тривалою перепискою із страховою компанією ПРАТ «СК «Україна», в якій відповідач застрахував цивільно - правову відповідальність як власник автотранспортного засобу та фактичною її відмовою відшкодувати завдані позивачу збитки, погіршенням економічної ситуації у країні, зростанням курсу долара по відношенню до національної валюти - гривні, як наслідок, здорожчання запчастин до автомобіля імпортного виробництва, позивач змушений був звернутись повторно до експерта та встановити вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) внаслідок ДТП № 3/2605, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat», д.н. [NUMBER],, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 26909 гривень 60 копійок. Станом на момент розгляду справи в суді автомобіль позивача не відремонтовано. А тому, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 26909, 60 грн.; витрати на автотоварознавче дослідження в сумі 500,00 грн.; витрати на правову допомогу та судовий збір. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, не заперечила проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в установленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути по суті за відсутності відповідача на підставі наявних в ній даних та доказів у порядку заочного розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 02.10.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортний засіб «Mitsubishi», д.н. [NUMBER], під керуванням власника ТЗ [PERSON] 02.10.2014 року о 20.00 год. в м. Хмельницькому, по вулиці Толстого, в порушення п.16.6 Правил дорожнього руху України, повертаючи ліворуч на вул. Героїв Чорнобиля не надав дорогу транспортному засобу «Seat», д.н. [NUMBER] (водій [PERSON]), який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/21980/14-ц від 20.10.2014 року винуватим у ДТП 02.10.2014 р. визнано [PERSON], власника транспортного засобу «Mitsubishi», д.н. [NUMBER] та накладено адміністративне стягнення. Станом на момент ДТП Автомобіль «Seat» д.н. [NUMBER] відповідно до нотаріально-посвідчених довіреностей від 23.12.2011 року та 29.12.2013 року власником автомобіля [PERSON] надано право [PERSON] також, серед інших прав, одержувати належні власнику грошові суми у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а 27.08.2015 року [PERSON] оформив право власності на автомобіль. Відповідно до звіту ТзОВ «Подільська незалежна оцінка» № 1/2210 про оцінку колісного транспортного засобу від 22 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat», д.н. [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, складає 18077 гривень 83 копійки, а вартість експертного автотоварознавчого дослідження від 30.05.2014 р. становить 300 грн. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди - відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Україна», то після набрання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року законної сили 22.12.2014 р., позивачем було подано до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування та ряд необхідних документів. Однак, матеріальні збитки, нанесені позивачу внаслідок ДТП не було відшкодовано ані винуватцем ДТП ані страховою компанією, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, матеріали справи таких відомостей не містять. 10.03.2015 року позивач звернувся із скаргою на бездіяльність ПАТ «СК Україна», що підтверджується копією скарги та поштових квитанцій. Листом № 4/4-10/11220 від 16.04.2015 року позивача було повідомлено про те, що розгляд даного питання доручено юридичному департаменту МТСБУ. 13.06.2015 року позивач повторно звернувся із скаргою до МТСБУ на бездіяльність ПрАТ «СК «Україна», що підтверджується копією поштового повідомлення про отримання поштової кореспонденції 17.06.2015 року, копією звернення та копією поштової квитанції від 13.06.2015 року. Відповідно до листа МТСБУ №4/4-10/18199 від 5.06.2015 року юридичний департамент МСТБУ проводиться відповідне листування з ПРАТ «СК «Україна» та здійснює необхідні заходи з метою сприяння в отриманні страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, відповідно до повідомлення на офіційному сайті МТСБУ вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомляє, що відповідно до інформації Нацкомфінпослуг з 08.05.2015 р. було анульовано ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на провадження страхової діяльності у формі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому анулювання ліцензії позбавляє страховика права на провадження ОСЦПВВНТЗ. При цьому страховик не звільняється від виконання своїх зобов'язань за раніше укладеними договорами автострахування. У зв'язку із тривалою перепискою із страховою компанією ПРАТ «СК «Україна», в якій відповідач застрахував цивільно - правову відповідальність як власник автотранспортного засобу та фактичною її відмовою відшкодувати завдані позивачу збитки, погіршенням економічної ситуації у країні, зростанням курсу долара по відношенню до національної валюти - гривні, як наслідок, здорожчання запчастин до автомобіля імпортного виробництва, позивач звернувся повторно до експерта щодо встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) внаслідок ДТП № 3/2605, відповідно до якого, станом на 25.05.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat», д.н. [NUMBER],, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 26909 гривень 60 копійок, а вартість експертного автотоварознавчого дослідження становить 200 грн. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки . Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки. Крім того, Верховний Суд України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно- правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. А тому така шкода повинна відшкодовуватися [PERSON] За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищевикладене та те, що вина відповідача є встановленою, він є власником автомобіля «Mitsubishi», д.н. [NUMBER], тому право [PERSON] на відшкодування шкоди її заподіювачем [PERSON] є абсолютним, а тому позов є обґрунтованим та в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення. В порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551,20 грн. та витрати на авто товарознавче дослідження в сумі 500 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наявних в матеріалах справи. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає можливим відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). Витрати, що пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок відшкодування витрат на правову допомогу визначений ч. 1 ст. 84 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплені підстави та умови визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу. Позивачем не надано суду підтвердження того в якій сумі понесено витрати на правому допомогу, що позивач отримав правову допомогу від особи, яка має право на надання правової допомоги, розрахунок вартості правової допомоги, підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial