Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, предметом якого є: визнання дійсним договору міни нерухомого майна № 0031 від 31 березня 1998 року, зареєстрованого Очаківською філією Південної товарної біржі, укладеного між позивачами та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 березня 1998 року між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з одного боку, і [PERSON], з другого боку, було укладено договір міни нерухомого майна, а саме квартири №5, що розташована за адресою: Миколаївська область, місто Очаків, вулиця Першотравнева, будинок 7, на житловий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, село Куцуруб, вулиця Очаківська, 58. Ця угода була зареєстрована Очаківською філією Південної товарної біржі за №0031. Обидві сторони виконали всі умови договору відповідач передав позивачам у власність зазначений вище будинок, а позивачі передали відповідачу квартиру. У теперішній час позивачі не можуть розпорядитися придбаним будинком через відсутність нотаріально посвідченого договору міни нерухомого майна, а тому змушені звернутися з позовом до суду. Оскільки 01 липня 2015 року первісний відповідач [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 56), а спадкова справа, як вбачається зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а.с. 59), не відкривалася, 11 лютого 2016 року судом до участі у справі в якості відповідача залучено Куцурубську сільську раду Очаківського району Миколаївської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Крім того, просили віднести судові витрати на рахунок позивачів. Позивач [PERSON] пояснив, що після укладення угоди він із родиною вселився до будинку і проживав в ньому. Йому також відомо, що за життя [PERSON] встиг продати квартиру, що була предметом договору міни, тобто розпорядився нею. Позивачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують (а.с. 44,47). Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 66). Представник третьої особи Південної товарної біржі в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. (а.с. 37). Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31 березня 1998 року між членами Південної товарної біржі [PERSON], з одного боку, та [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з другого боку, був укладений договір міни нерухомого майна, за яким позивачі набули право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, село Куцуруб, вулиця Очаківська, 58, а відповідач набув у власність квартиру №5, що розташована за адресою: Миколаївська область, місто Очаків, вулиця Першотравнева, будинок 7. В підтвердження зазначеного факту до матеріалів справи долучено копію договору міни нерухомого майна, зареєстрованого на біржі за №0031 (а.с. 22). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов'язання одна перед одною. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №54509124 від 03 березня 2016 року, щодо обєкта нерухомого майна квартири [ADDRESS], власником квартири є [PERSON] (а.с. 68-69). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №54508784 від 03 березня 2016 року, щодо обєкта нерухомого майна будинку № 58, по вулиці Очаківській в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області, відомості відсутні (а.с. 67). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК передбачено, що правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК (в редакції 1963 року), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Відповідно до ст. 241, 242 ЦК (в редакції 1963 року), за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін. Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК (в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, членами біржі є прийняті до її складу вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту від 14 червня 1994 року № 18/5, яка діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом на квартиру міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону суперечила чинній на той час ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. За змістом ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» №3 від 28.04.1978 року, визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору або для його укладення були наявні передбачені законом обмеження. Крім того, суд перевіряє, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки угода була зареєстрована на біржі, фактично виконана сторонами, інформації про наявність обтяження нерухомого майна з часу укладення угоди та до часу звернення з позовом до суду немає, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав власників та задоволення позовних вимог. Враховуючи клопотання позивачів, суд відносить судові витрати на їх рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved