Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

29.04.2020р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, який мотивує тим, що з відповідачкою до березня 2010р. перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2009р. з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до повноліття дитини. Однак після ухвалення зазначеного судового рішення змінився його сімейний та матеріальний стан, оскільки 07.08.2010р. він вдруге уклав шлюб та від цього шлюбу у нього [INFO] народилась донька [PERSON] , яка також знаходиться на його утриманні. Вважає, що сплата аліментів на доньку [PERSON] не повинна ставити в погіршене становище іншу доньку [PERSON] . Крім того, на його утриманні перебуває хворий непрацездатний батько [PERSON] , [INFO] . Вважає, що вказані обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03.06.2020р. матеріали позовної заяви передано на розгляд до Хортицького районного суду м.Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою суду від 30.06.2020р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 03.08.2020р. підготовче провадження закрито та справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 07.10.2020р. від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позов не визнала, зазначивши, що вона дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] . Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу мешкає з нею. За рішенням суду з позивача стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки, однак роками аліменти він не сплачував та має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2020р. в розмірі 171 454,81грн. Крім цього, позивач просить зменшити розмір аліментів через зміну його сімейного і матеріального стану - одруження та народження доньки [PERSON] , перебування на його утриманні батька [PERSON] . Однак позивач не надав доказів спільного проживання зі своєю донькою [PERSON] та батьком і відповідно їх знаходження на його утриманні. Відомості про доходи позивача та членів його сім`ї ним не надані, що позбавляє можливості зробити висновок про матеріальний стан позивача. При цьому, донька [PERSON] виховується у повній родині та забезпечується обома батьками, а батько позивача є пенсіонером за віком та отримує пенсію, доказів того, що він потребує матеріальної допомоги з боку сина і отримує її суду не надані. Також просить врахувати, що вона особисто є інвалідом 2 групи довічно, тобто непрацездатною особою і її єдиним джерелом доходу є пенсія в розмірі 2100,00грн., якої недостатньо для забезпечення усіх необхідних потреб. Крім того, за станом здоров`я вона потребує постійного медикаментозного лікування, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, на що також витрачається чимало коштів. Вона з донькою знаходиться в скрутному матеріальному становище. ЇЇ батьки померли, тому ніхто не може надати їм матеріальну допомогу. Оскільки її матеріальне становище погіршилось, що також повинно враховуватись при вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів, вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає. Вважає, що таке зменшення призведе до порушення принципу рівності і справедливості, погіршення життєвих умов її неповнолітньої доньки. Просить в позові відмовити повністю. Також зазначила, що не подала суду відзив на позовну заяву в установлений строк, оскільки тривалий час перебувала на лікуванні та на території України діє карантин через коронавірус, який позбавляє громадян вільної реалізації своїх прав. Вважає вказані причини поважними та просить поновити строк подання відзиву. Враховуючи зазначені відповідачкою [PERSON] обставини, суд вважає можливим поновити їй строк подання відзиву на позовну заяву [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить його задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що дійсно мешкає разом з дружиною та донькою [PERSON] . Разом з ним мешкає його батько [PERSON] , але на час літнього сезону батько здебільшого перебуває на дачі. Він офіційно працює, є державним службовцем, тому єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, середньомісячний розмір якої становить 8-10тис.грн. Його дружина також є державним службовцем і розмір її заробітної плати є ще меншим за його. Його батько отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає для його лікування, якого він потребує за станом здоров`я. Тому він добровільно допомагає йому матеріально. Вважає, що ці обставини є підставою для зменшення розміру аліментів на доньку [PERSON] і це не завдасть істотної шкоди дитині. Той факт, що відповідачка зараз хворіє і зазначає про погіршення її матеріального стану, не є обставиною, яка впливає на визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину, яку зобов`язані утримувати обидва батьки. Щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів на користь відповідачки зазначив, що вона утворилась за той період, коли відповідачка не пред`являла виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання. Він же в цей час надав допомогу доньці добровільно. З розміром заборгованості не згоден і буде оскаржувати його в установленому порядку. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Завгородня В.В. в судовому засіданні позов не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. В задоволені позову просить відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІвід 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі по 16.03.2010р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу та на т.ч. мешкає разом з матір`ю - відповідачкою у справі [PERSON] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2009р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.11.2008р. і до повноліття дитини. Згідно з розрахунком державного виконавця Вознесенівського відділу ДВС м.Запоріжжя від 01.10.2020р. розмір заборгованості по аліментам, які стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , становить за період з травня 2011р. по 31.09.2020р. 171 454,81грн. 07.08.2010р. по т.ч. [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). Від цього шлюбу позивач має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з Актом, складеним 02.08.2020р. мешканцями багатоквартирного будинку [ADDRESS] позивач [PERSON] проживає разом з дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] в квартирі №18 зазначеного будинку більше 3-х років поспіль. Позивач [PERSON] працює головним державним аудитором відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту та фінансових послуг управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області. Згідно розрахункових листів за період січень-червень 2020р. позивачу [PERSON] нарахована заробітна плата в загальному розмірі 59234,14грн., в середньомісячному - 9872,35грн. За період березень-червень 2020р. з його заробітної плати утримані аліменти в загальному розмірі 8056,88грн., в середньомісячному - 2014,22грн. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . В даному випадку суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме, зміни матеріального або сімейного стану одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального чи сімейного стану. При цьому, зазначені положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і сімейного, і матеріального стану. В той же час, зміна сімейного стану чи зміна матеріального стану є самостійними, незалежними одна від одної підставами для зміни розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим та доведеним, що після ухвалення судом 05.02.2009р. рішення про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, змінився сімейний та матеріальний стан позивача [PERSON] як платника аліментів. Так, позивач [PERSON] з 2010р. по т.ч. перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , має від цього шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , проживає з ними однією сім`єю, дитина перебуває на його утриманні. У зв`язку з укладанням шлюбу та народженням другої дитини позивач вимушений нести витрати на забезпечення щоденних побутових потреб своєї родини. При цьому, суд враховує, що позивач [PERSON] був офіційно працевлаштований як на момент стягнення аліментів на доньку [PERSON] , так і є офіційно працевлаштованим на даний момент. Посади, які раніше займав та зараз займає позивач, віднесені до державної служби, що виключає можливість його роботи за сумісництвом, зайняття підприємницькою діяльністю тощо. З наданого суду розрахунку заборгованості по аліментам, який складено державним виконавцем, вбачається, що за період 2011-2020р. розмір заробітної плати позивача, з якої розраховано аліменти, збільшився майже у два рази, що на думку суду, не є значним і пов`язаний здебільшого з підвищенням загального рівня життя, збільшенням розміру мінімальної заробітної плати та розміру прожиткового мінімуму, які є основними величинами для розрахунку посадових окладів та інших доплат державного службовця. Відповідно розмір аліментів на доньку [PERSON] за зазначений період також збільшився в два рази. Зокрема, за шість місяців 2020р. середньомісячний розмір нарахованої позивачу заробітної плати склав 10тис.грн., відповідно середньомісячний розмір аліментів на доньку [PERSON] становить 2тис.грн. Вказані обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про зміну сімейного стану та погіршення матеріального стану позивача, що є підставою для зменшення розміру раніше стягнутих з нього за судовим рішенням аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . При цьому, ухвалюючи рішення, суд вважає недоведеними доводи позивача про перебування на його утриманні непрацездатного батька [PERSON] . Дійсно, ст.51 Конституції України, ст.202 СК України передбачають обов`язок повнолітніх доньки чи сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків, утримувати їх, якщо вони потребують матеріальної допомоги. Отже, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу через те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків тощо. Так, суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що батько позивача має дохід, який не забезпечує його потреби, в т.ч. пов`язані з лікуванням, тобто що він потребує матеріальної допомоги і що позивач дійсно надає батьку таку допомогу. В даному випадку додана до позовної заяви розписка [PERSON] від 26.04.2020р. про щомісячне отримання ним від сина [PERSON] матеріальної допомоги в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) не є належним та допустимим доказом знаходження [PERSON] на утриманні позивача. Додані до позову виписки з історій хвороби [PERSON] містять відомості про перебування його на стаціонарному лікуванні в 2011р., 2012р.. Доказів того, що на даний момент батько позивача страждає на будь-які хронічні захворювання, потребує відповідного лікування і через це потребує матеріальної допомоги позивача, суду не надано. Також при ухваленні рішення суд відхиляє доводи відповідачки [PERSON] та її представника про необхідність врахувати при вирішенні даного спору те, що стан здоров`я та матеріальний стан відповідачки як одержувача аліментів значно погіршились, у зв`язку з чим відсутні підстави для зменшення розміру аліментів на доньку [PERSON] , яка проживає разом з нею. В даному випадку, виходячи з аналізу положень ст.192 СК України, суд вважає, що погіршення матеріального стану чи стану здоров`я одержувача аліментів є підставою для збільшення раніше визначеного судом розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини саме за позовом одержувача аліментів. На даний час таких вимог [PERSON] не заявляла, а в межах розгляду позову платника аліментів [PERSON] про зменшення розміру аліментів зазначені нею обставини не можуть бути враховані. Крім того, в силу вимог ст.182 СК України матеріальний стан та стан здоров`я одержувача аліментів не є обставинами, які враховуються при визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину. Таким чином, визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини - 14 років, те, що вона матеріально не забезпечена, здорова, позивач у справі здоровий, працездатний, офіційно працює і має регулярний дохід у вигляді заробітної плати в середньомісячному розмірі 10 тис.грн., одружений, має від іншого шлюбу неповнолітню доньку [PERSON] , яка перебуває на його утриманні. З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, рівності прав та обов`язків обох батьків, з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання цим рішенням законної сили, і до повноліття дитини. Також суд вважає, що зазначений розмір аліментів, виходячи із розміру заробітної плати позивача, буде становите в твердій грошовій сумі приблизно 1700,00грн., що не є нижчим за мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на даний момент для дитини від 6 до 18 років - 1159,00грн. (2318,00грн :2)). На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved