Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

29.01.2015 року прокурор Новотроїцького району Херсонської області звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15.03.2011 року відповідача було позбавлено батьківських прав щодо його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та призначено їх опікуном [PERSON] Зареєстровані діти в будинку батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно із рішенням виконавчого комітету Сиваської селищної ради № 28 від 22.04.2011 вирішено закріпити право користування ? частки житла за [PERSON] та ? частини житла за [PERSON] за вищезазначеною адресою. Відповідно до розпорядження голови Новотроїцької районної державної адміністрації № 139, 140 від 28.03.2011 року [PERSON] Та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Просить накласти заборону на відчуження будинку належного на праві приватної власності відповідачу [PERSON] до досягнення повноліття молодшою дитиною - до травня 2020 року. У судовому засіданні прокурор Макаренко В.С. позовну заяву підтримав у повному обсязі, наполягав на її задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'являється, про причини неявки суд не повідомляє, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник служби у справах дітей Новотроїцької РДА Старушка Л.К. проти накладення заборони на відчуження будинку належного відповідачу не заперечувала.но с ви, суд вважає необхіЯк встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.11.2003 року житловий будинок по [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON]. Відповідно до копій свідоцтв серії [NUMBER] від 10.02.2000 року та серії [NUMBER] від 07.10.2003 року батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON]. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 15.03.2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] і призначено опікуном дітей [PERSON]. Як вбачається з копії рішення Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області № 28 від 22.04.2011 року закріплено право користування ? частини житла за [PERSON] та ? частини житла за [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратіфікованої Верховною радою України 27.02.1991 року, № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Таким чином, діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається із ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей -сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми- сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, литячі будинки сімейного типу, заклади для дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, передачі дітей, позбавлених батьківського піклування під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи- інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Нормою ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Оскільки при винесенні рішення суду від 15.03.2011 року про позбавлення [PERSON] батьківських прав питання про заборону на відчуження належного йому житла не вирішувалося, суд з метою захисту житлових прав дітей вважає необхідним позовні вимоги прокурора задовольнити та накласти заборону на відчуження вищезазначеного житлового будинку. Виходячи зі змісту ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти оплату судового збору на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved