Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

27 вересня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся Орган опіки та піклування Демуринської селищної ради в інтересах дитини: [PERSON]з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів з матері на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], вихованням якої взагалі не займається, не виконує своїх батьківських обов'язків по задоволенню потреб дитини. [PERSON] веде аморальний спосіб життя: палить, зловживає спиртними напоями. [PERSON], [INFO], знаходиться на вихованні та утриманні у бабусі [PERSON], [INFO]. Зі слів бабусі, всі кошти які отримує [PERSON] на дитину використовуються не в інтересах дитини. Всі прохання [PERSON] надати матеріальну підтримку для дитини, [PERSON] ігнорувала. Кошти використовувала на спиртне та на задоволення потреб свого співмешканця. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 від загальної суми доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь особи, на утримання якої буде перебувати дитина. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. На задоволенні позову наполягають. Згодний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачами відсутня. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, матір'ю записано [PERSON], а батьком - [PERSON] (а.с.6) Відповідно до довідки-характеристики №1007 виданої 25.07.2017 року виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], на території селищної ради з 2007 року не проживає. Власного житла на території не має, зареєстрована в будинку, який на даний час знаходиться в зруйнованому стані. Донька [PERSON] з 2007 року повністю знаходиться на вихованні та забезпеченні у бабусі [PERSON] За період проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Компрометуючих матеріалів до виконкому селищної ради відносно [PERSON] не надходило. Під час соціального інспектування та зробленого висновку початкової оцінки потреб дитини стало відомо, що мати дитину не відвідує, її вихованням не займалася, матеріально не забезпечувала, станом здоров'я не цікавилася.(а.с.24) Згідно довідки-характеристики №1048 виданої 21.08.2017 року виконкомом Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] а фактично проживає разом з чоловіком [PERSON] та онукою, [PERSON], за адресою [ADDRESS] Онука [PERSON] з 2007 року повністю знаходиться на вихованні та забезпеченні бабусі. За період проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, користується авторитетом серед мешканців селища. Компрометуючих матеріалів до виконкому селищної ради відносно [PERSON] не надходило. (а.с.25) Відповідно до письмових доказів, пояснень [PERSON], з 2006 року онука знаходиться на її утриманні та виховані, тому що її мати [PERSON] веде аморальний спосіб життя, безвідповідально ставиться до життя та розвитку дитини. [PERSON] не приймала участі у навчанні, не цікавилася здоров'ям та емоційним розвитком, та не надавала ніякої матеріальної допомоги доньці, [PERSON] (а.с.9) Відповідно до письмових доказів, пояснень депутата Демуринської селищної ради [PERSON], [PERSON] вихованням доньки не займається, матеріально не допомагає, постійно зловживає алкоголем та веде антисоціальний спосіб життя. Дитина пішла в школу з запізненням, через таке відношення матері до своїх батьківських обов'язків. Бабуся вимушена була забрати дитину до себе та забезпечити їй належні умови для проживання і відвідування школи. [PERSON] навчається в 5 классі Демуринської НСШ. Мати жодного разу не відвідувала батьківські збори та навіть не приїздить, щоб провідати свою доньку. На початку учбового 2017 року [PERSON] забрала доньку в м. Дніпро, віддала її до школи. Але на цьому її батьківські турботи закінчилися. [PERSON] про життя з мамою жахає. Дівчинка часто була голодна, бо мама не готувала їжу. Кошти, які вона отримує на дівчинку пропивала разом зі своїм співмешканцем. Дитина інколи навіть боялася спати з ними в одному будинку. Тому вимушена була інколи тікати до бабусі [PERSON], татової мами, яка проживає неподалік, в дуже пізній час вночі. Бабуся з дідусем коли дізналися про ці жахіття негайно забрали онуку знову до себе. Однак, вони дуже бояться, що мати знову забере дитину. Однак проблема також в тім, що їм фінансово важко утримувати дитину в той час, як її мати отримує на дитину кошти та пропиває їх. Щоб завадити такому повороту подій дідусь та бабуся хочуть юридично оформити опікунство над онукою та унеможливити її спілкування з такою мамою. Адже юридично [PERSON] не позбавлена батьківського права. (а.с.10) Згідно письмових доказів, пояснень сусідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] перебуває на вихованні у дідуся та бабусі з самого дитинства так як її мати [PERSON] з моменту народження дитини вела нездоровий спосіб життя, ніде не працювала, вихованням дитини не займалася. З 2006 року [PERSON] поїхала з села Василівка до м. Дніпра. Державні виплати які вона отримувала на дитину використовувала виключно в своїх інтересах та на утримання своїх співмешканців чи на алкогольні напої. [PERSON] з чоловіком повністю займаються вихованням онуки, надають їй належний догляд та матеріальну підтримку. З 2006 року по 2017 рік [PERSON] не цікавилася життям та здоров'ям своєї доньки, та взагалі не вважала за потрібне відвідувати її. (а.с.12) Згідно клопотання директора Демуринської СЗШ І-ІІ ступенів, [PERSON] ніколи не цікавилася життям, розвитком дитини. В тому випадку, коли поставало питання про виплату їй матеріальної допомоги як матері одиначки, вона забирала доньку на кілька тижнів, а потім кидала дитину голодну під дверима квартири, в якій проживала. Протягом навчального року мати неодноразово дзвонила до доньки, говорила, що знову забере її до себе в м. Дніпро, лякала, що бабуся стара, коли помре то її віддадуть до інтернату. Дитина знаходилася під постійним негативним впливом матері. Останнім часом [PERSON] дуже нервувала, просила аби бабуся взяла її під опіку, щоб вона могла харчуватися в їдальні, поїхати на відпочинок до табору. Як тільки бабуся [PERSON] починала процедуру по позбавленню материнських прав [PERSON], вона знову накручувала дитину, лякала що забере дитину і ніхто її не знайде.(а.с.14-15) Відповідно до письмових доказів, пояснень [PERSON], вона постійно проживає з бабусею та дідусем. Матір свою баче лише зрідка на свої дні народження. Залишила її мама зовсім маленькою у бабусі. ЇЇ навчанням цікавиться по телефону лише коли п'яна. Матеріально її не утримує, хоча кошти від держави отримує. Бажає проживати з бабусею та дідусем, бо вони замінили їй маму.(а.с.16) Відповідно до інформації наданої Управлінням соціального захисту населення Межівської районної державної адміністрації, [PERSON] дійсно перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Межівської райдержадміністрації як одержувач допомоги одиноким матерям на дитину: [PERSON] Допомогу призначено на період з 01.08.2017 по 31.01.2018.(а.с.17) У період з березня 2017 року по серпень 2017 року [PERSON] було нараховано 7272.20 гривень допомоги на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів), що підтверджується довідкою №883 виданою 20 вересня 2017 року Управлінням соціального захисту населення Межівської районної державної адміністрації. (а.с.18) Відповідно до повідомлення Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, спеціалістами управління-служби у справах дітей було здійснено вихід за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою проживає [PERSON] та її співмешканець [PERSON] Будинок належить батькам співмешканця, [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрована. До помешкання жінка не впустила, спілкувалася зі спеціалістами на подвір'ї. Зі слів жінки малолітня донька [PERSON] проживає з її батьками, але доньку вона регулярно відвідує, надає матеріальну допомогу, на час канікул забирає до себе. Зі слів сусідів [PERSON] та її співмешканець схильні до зловживання алкогольних напоїв, постійної роботи не мають, часто вчиняють лайки та конфлікти. [PERSON] попереджена про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків.(а.с.19) Відповідно до акта обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS], складеного [PERSON], головним спеціалістом ССД, [PERSON], головою ради опіки і піклування, [PERSON], соціальним інспектором, житло придане для проживання, у кімнатах чисто, подвір'я загороджене, наявна присадибна ділянка, яка належним чином обробляється. Родина забезпечена продуктами харчування. Дівчинка має окрему кімнату, в якій об лаштоване місце для сну, наявна шафа для зберігання одягу та стіл для навчання.(а.с.20) Також висновком голови ради опіки та піклування від виконкому Демуринської селищної ради Горячко Н.С. підтверджується той факт, що [PERSON] залишила свою дитину на бабусю, не приділяла донці уваги, не виконувала і не виконує батьківські обов'язки по утриманню, вихованню, навчанню доньки. Грошові виплати на дитину [PERSON], мати використовує не за призначенням, на власні потреби. [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується з негативної сторони. (а.с. 21-23) Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами Конвенції «Про права дитини», Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не додержується зобов'язань, які перераховані вище щодо виховання, піклування та поваги до дітей, тобто [PERSON] самоусунулася від виховання та навчання, матеріального утримання доньки, а це в свою чергу є підставою для позбавлення її батьківських прав, що передбачено п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, яка обумовлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд зважує на те, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь особи на утриманні якої буде перебувати дитина. Відповідно ст.ст.80,88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 640 гривень.

Outcome: approved