Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

28.09.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнігрейн-Агро», треті особи: приватний нотаріус Гребінківського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], Глобинська районна державна адміністрація в особі сектору з питань державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, в якому прохає: - визнати недійсною додаткову угоду № 1\\570 від 27.04.2015 року до договору оренди землі від 30.05.2007 року, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав відповідно до рішення про державну реєстрацію № 30287676 від 03.07.2016 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], на земельну ділянку площею 3,1100 гектара, розташовану на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 188542, виданого на підставі рішення Глобинської райдержадміністрації від 01.07.2005 року № 622, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010655300235, запис зроблено Глобинським районним відділом земельних ресурсів в Полтавській області від 05.01.2006 року, кадастровий номер 5320680700:00:001:0200 та повернути вищевказану земельну ділянку; - скасувати державну реєстрацію додаткової угоди № 1\\570 від 27.04.2015 року до договору оренди землі від 30.05.2007 року, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав відповідно до рішення про державну реєстрацію № 30287676 від 03.07.2016 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], на земельну ділянку площею 3,1100 гектара, розташовану на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 188542, виданого на підставі рішення Глобинської райдержадміністрації від 01.07.2005 року № 622, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010655300235, запис зроблено Глобинським районним відділом земельних ресурсів в Полтавській області від 05.01.2006 року, кадастровий номер 5320680700:00:001:0200; - стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 3,1100 гектари, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. 30.05.2007 року між позивачем та ПСП «Броварки» було укладено договір оренди земельної ділянки № 570, терміном на 9 років, який був зареєстрований у Глобинській філії ДП «Полтавського регіонального ЦДЗК», про що у державному реєстрі земель зроблено запис від 12.05.2008 за № 040855300231. В 2016 та 2017 роках позивач зверталася до ТОВ «Юнігрейн Агро» про повернення земельної ділянки площею 3,11 га після закінчення терміну дії договору оренди. Проте, їй було повідомлено про наявність додаткової угоди № 1\\570 від 27.04.2015 року до договору оренди від 30.05.2007 року, укладеної між нею та ТОВ «Юнігрейн Агро». Вказує, що додаткову угоду вона не підписувала та наміру її укладати не мала, в звязку з чим вказана додаткова угода є недійсною. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на підстави та обставини, вказані у ньому та просили його задовольнити. Пояснила, що вона отримувала від ТОВ «Юнігрейн Агро» платежі за користування землею, але вважала, що отримує їх за фактичне використання земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, вказаних у письмових запереченнях на позов. Додатково пояснив, що відповідачем виконувалися всі істотні умови договору оренди земельної ділянки , позивач отримувала орендну плату за 2015 2017 роки, в тому числі й з урахуванням збільшення її розміру у відповідності з вимогами додаткової угоди, в звязку з чим відсутні підстави для визнання недійсною додаткової угоди. Представники третіх осіб приватний нотаріус [PERSON], Глобинської РДА в особі сектору з питань державної реєстрації в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, направили заяви про розгляд справи без їх участі, при вирішення справи покладалися на розсуд суду. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 3,1100 га, згідно державного акту на право власності не земельну ділянку серії ПЛ № 188542, виданого на підставі розпорядження Глобинської райдержадміністрації від 01.07.2005 року № 622, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010655300235, запис зроблено Глобинським районним відділом земельних ресурсів в Полтавській області від 05.01.2006 року, кадастровий номер 5320680700:00:001:0200. 30.05.2007 року між [PERSON] (орендодавець) та ПСП «Броварки» (орендар), в особі директора [PERSON], було укладено договір оренди земельної ділянки № 570. Згідно п.п.1, 2 вказаного Договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 3,1100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області. П. 8 Договору оренди встановлено, що договір укладається на термін 9 років. Відповідно до п. 43 договору оренди від 30.05.2007 року він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 27.04.2015 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Юнігрейн Агро» було укладено додаткову угоду № 1\\570 до договору оренди землі від 30.05.2007 року, згідно якої текст договору оренди земельної ділянки від 30.05.2007 року було викладено в новій редакції. Дана додаткова угода була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав відповідно до рішення про державну реєстрацію № 30287676 від 03.07.2016 року державного реєстратора приватного нотаріуса Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] Зокрема, відповідно до п. 3.1 додаткової угоди, термін дії договору оренди укладено строком до 31.12.2017 року, з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. Позивачем [PERSON] ставиться питання про визнання недійсною додаткової угоди № 1\\570 до договору оренди землі від 30.05.2007 року з підстав відсутності волевиявлення [PERSON] на її укладення та підписання, на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2ст.207 ЦК України). Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір оренди землі може бути визнано у судовому порядку недійсним з підстав, передбачених ст.215 ЦК України, ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, на момент вчинення правочину. Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Ч.2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Відповідно до висновку № 2023\\2024 комісійної судово технічної експертизи документів та судово почеркознавчої експертизи від 15.03.2018 року, підпис від імені [PERSON] у розділі «Підписи сторін» графі «від орендодавця ____/ [PERSON]Ф.» у додатковій угоді № 1\\570 від 27.04.2015 року до договору оренди землі від 30.05.2007 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до висновку експерта Полтавського науково дослідного експертно криміналістичного центру № 1601 за матеріалами кримінального провадження № 12017170140000169 від 03.03.2017 року, підпис від імені [PERSON] в графі: «Від Орендодавця: ____/ [PERSON]Ф.» у додатковій угоді № 1\\570 від 27.04.2015 року до договору оренди землі від 30.05.2007 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Стаття 102 ЦПК України визначає, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Пленум Верховного Суду України, у своїй Постанові від 12.06.2009 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Як встановлено в ході судового засідання судова почеркознавча експертиза була проведена на підставі ухвали суду від 13.11.2017 року, висновок експерта є мотивованим, містить відповіді на поставлені питання. Висновок експерта у суду не викликає сумніву в його правильності, тому суд вважає його належним та допустимим доказом у розумінні положень ст.ст.77-80ЦПК України. Посилання представника відповідача на недопустимість висновку експерта № 2023\\2024 від 15.03.2018 року, в звязку з тим, що на стор. 7 висновку зазначено прізвище [PERSON], а не [PERSON] суд вважає не обґрунтованим, оскільки в мотивувальній та резолютивній частинах висновку експерта зазначено про дослідження зразків підпису саме [PERSON] Крім того, судовий експерт попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обовязків за ст.ст. 384, 385 КК України. Згідно висновку Верховного суду України, викладеного при розгляді цивільної справи № 6-48цс15 від 22.04.2015 року, судами під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення орендодавця, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. Таким чином, оскільки додаткова угода № 1\\570 від 27.04.2015 року до договору оренди землі від 30.05.2007 року, укладена між [PERSON] та ТОВ «Юнігрейн Агро» не підписана однією із сторін договору, а саме орендодавцем [PERSON], суд вважає, що волевиявлення на укладення даної угоди у останньої було відсутнє, а тому вказана додаткова угода підлягає визнанню недійсною. На підтвердження виконання умов спірної додаткової угоди позивачем [PERSON], та, як наслідок, схвалення нею умов додаткової угоди, представник відповідача повідомив, що позивачем отримувалася орендна плата з урахуванням збільшення, передбаченого оспорюванню додатковою угодою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт отримання орендної плати за користування земельною ділянкою від ТОВ «Юнігрейн Агро», проте пояснила, що вважала, що орендна плата сплачується згідно договору оренди земельної ділянки від 30.05.2007 року, а в подальшому за фактичне використання земельної ділянки відповідачем. З досліджених в судовому засіданні копій відомостей на виплату орендної плати за 2015 2017 роки вбачається, що в них зазначено, що орендна плата сплачується за договором оренди від 30.05.2007 року, або за договором № б\\н від 27.04.2015 року. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність переконливих доказів у тому, що виплата орендної плати позивачу [PERSON] проводилася саме за додатковою угодою № 1\\570 від 27.04.2015 року, суд вважає, що ця обставина не доводить факту схвалення додаткової угоди позивачем та вчинення дій на виконання нею умов додаткової угоди. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Проаналізувавши зазначені норми, оцінивши докази сторін з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, у взаємному звязку та сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правових підстав використання в даний час земельної ділянки, власником якої є [PERSON] Враховуючи викладене, позов в частині зобовязання ТОВ «Юнігрейн Агро» повернути [PERSON] земельну ділянку площею 3,1100 га також підлягає до задоволення. В звязку з тим, що договори оренди підлягають державній реєстрації, суд дійшов висновку, що прийнявши рішення про визнання недійсною додаткової угоди № 1\\570 від 27.04.015 року необхідно скасувати також її державну реєстрацію. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача ТОВ «Юнігрейн Агро» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1280 гривень.

Outcome: approved