Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

27 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті її матері [PERSON], що настала 15 серпня 2002 року, залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,16 га, яка розташована на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, право матері на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №040159. Її батько [PERSON] помер 09 січня 1992 року, задовго до смерті матері. Крім неї, до спадкоємців першої черги належав її брат [PERSON], який помер 11 лютого 2010 року. Спадщину після смерті матері він не прийняв. Вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, однак прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку було загублено, а тому на момент відкриття спадщини правовстановлюючий документ був відсутній. Тому вона змушена звернутись до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, однак у позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність та від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує /а.с.6, 27/. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позов визнає /а.с.25/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 15 серпня 2002 року /а.с.7/. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,16 га, яка розташована на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №040159, виданим 28 листопада 2001 року /а.с.12/. Зазначений державний акт було загублено /а.с.13/. Факт видачі зазначеного державного акту [PERSON] підтверджується довідками Відділу в Окнянському районі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 17.10.2017 року та Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області /а.с.14, 16/. Крім того, як вбачається з викопіювання з плану землекористування Гавиноської сільської ради за [PERSON] рахується земельна ділянка, площею 3,16 га (масив №7, частка №214) /а.с.15/. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гавиноської сільської ради Окнянського району Одеської області становить 83750,60 грн. /а.с.28/. Позивач є донькою [PERSON] /а.с.9-11/. Заповіту [PERSON] не залишила, тому після її смерті позивач відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Батько позивача [PERSON] помер 09.01.1992 року, а брат [PERSON] 11.02.2010 року /а.с.18, 19/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 15 серпня 2002 року, не відкривалась /а.с.34-35/. Позивач є громадянкою України /а.с.9/. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином судом встановлено, що позивач згідно зі ст.ст. 1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю, унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/.

Outcome: approved