Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на приватизацію кімнати № 26 в будинку № 209 по проспекту Миру в місті Чернігові, та зобовязання відповідача передати йому вказану кімнату у власність і видати свідоцтво про право власності на жиле приміщення. В обґрунтування позову зазначив, що він має право на приватизацію кімнати в гуртожитку на підставі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Утім, вказане право не визнає відповідач, що стало причиною звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 13.11.2015 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради та комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівська обласна лікарня», оскільки вирішення позовних вимог в подальшому може вплинути на їхні права та обовязки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача і третіх осіб позов не визнали. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. В січні 2009 року позивач вселився в квартиру [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] і дочкою [PERSON]. На момент вселення позивача в спірну квартиру дружина позивача працювала в прокуратурі Чернігівської області. Вказана квартира була надана сімї позивача в тимчасове користування на підставі домовленості між головним лікарем Чернігівської обласної лікарні та першим заступником прокурора Чернігівської області (а. с. 60, 63). На теперішній час в квартирі зареєстрований лише позивач. Як слідує з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який перебуває на обслуговуванні комунального підприємства «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих від 31.07.1974 року № 398 вказана квартира передана Чернігівській обласній лікарні для використання в якості гуртожитку для лікарів-інтернів (а. с. 37-42). Відповідно до статті 127 Житлового кодексу Української РСР (далі - Кодекс) гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Згідно статті 128 Кодексу жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. В силу положень статті 129 Кодексу єдиною підставою для вселення на надану житлову площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видається на підставі рішення адміністрації підприємства про надання жилої площі у гуртожитку. По справі встановлено, що позивач у трудових відносинах із Чернігівською обласною лікарнею не перебуває; спільне рішення адміністрації обласної лікарні та її профспілкового комітету про надання позивачеві жилої площі в гуртожитку не ухвалювалося, а спеціальний ордер на його вселення не видавався. Позивачу та членам його сімї надавався дозвіл лише на тимчасове проживання в гуртожитку. За таких обставин вважається, що позивач не набув законного права користування гуртожитком № 26 в будинку № 209 по проспекту Миру в місті Чернігові, а тому заявлений ним позов не підлягає задоволенню. Посилання позивача на норми Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» в даному випадку є безпідставними, оскільки цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які проживають у гуртожитках на законних підставах.

Outcome: dismissed