Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

26 травня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,73 га, що розташована на території Гуринівської сільської ради Білопільського району, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також їх мати [PERSON] своєчасно звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та оформили спадщину на частину спадкового майна, що залишилась після смерті [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку нотаріус відмовила у зв'язку з тим, що батько, отримавши свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, не зареєстрував його у відповідних державних органах. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2016 року за їх матір'ю [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частку спірної земельної ділянки. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили задовольнити їхні позовні вимоги. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - Гуринівської сільської ради Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, голова сільської ради Глушко І.М. направив суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причин свого неприбуття суду не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розглояду справи. Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Білопільского району Сумської області в судове засідання не з'явився, завідувач нотаріальної контори Ковальова Л.Б. направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] був нині покійний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а.с. 17-19). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі і на успадковані ним від його батька [PERSON] земельні ділянки, право на які посвідчені свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 грудня 2011 року (а.с.39-42). Зокрема після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,73 га, що розташована на території Гуринівської сільської ради Білопільського району, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] (а.с. 14, 41). Із ксерокопії спадкової справи №8 /2016 від 22 січня 2016 року вбачається, що державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа після [PERSON], померлого [INFO], згідно якої заяви про прийняття спадщини подали: дружина покійного [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32-54). Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також їх мати [PERSON] юридично оформили спадщину на частину спадкового майна, що залишилась після смерті [PERSON], отримавши свідоцтва про спадщину за законом (а.с. 32-54). У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку площею 4,73 га нотаріус відмовила у зв'язку з тим, що [PERSON], отримавши свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, не зареєстрував його у відповідних державних органах та земельна ділянка площею 4,73 га, державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29 вересня 1999 року, залишилась значитись за [PERSON] (а.с. 14) Таким чином виникла ситуація, при якій через смерть спадкодавця [PERSON] та не здійснення ним реєстрації права власності на земельну ділянку спадкоємці не можуть набути право власності на це майно у порядку спадкування через нотаріальну контору. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2016 року за матір'ю позивачів [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частку вказаної вище спірної земельної ділянки. Рішення суду набрало законної сили 11 квітня 2016 року (а.с. 20-21). Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] у порядку спадкування по 1/4 частці за кожним право власності на земельну ділянку площею 4,73 га, що розташована на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області із збереженням її цільового призначення, що залишились після смерті батька позивачів [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved