Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

27\~лютого 2020\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом\~до приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Сивокозова\~Олександра Миколайовича,\~Публічного акціонерного\~товариства «Перший\~український міжнародний\~банк»,\~який обґрунтував\~тим,\~що 02.11.2013\~між ним\~та АТ\~«Банк Ренесанс\~Капітал» правонаступником\~якого є\~ПАТ «ПУМБ»,\~було укладено\~кредитний договір\~№ СР-5490486.\~В лютому\~2018\~року позивачу\~стало відомо,\~що в\~провадженні приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Сивокозова\~О.М.\~перебуває виконавче\~провадження з\~примусового виконання\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса\~Хари Н.С.\~від 17.10.2017\~№ 1990\~про звернення\~стягнення на\~заробітну плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника,\~у зв`язку\~з чим\~він вимушений\~був звернутися\~до Подільського\~районного суду\~м.\~Києва з\~позовом до\~ПАТ «Перший\~Український міжнародний\~банк»,\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню. 27 листопада 2019 року винесено рішення про задоволення позову в повному обсязі, згідно з яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 жовтня 2017 року зареєстрований в реєстрі за № 1990 щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» щодо погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором. На сьогоднішній день це вищезгадане рішення від 27.11.2019 року вступило в законну силу. Відповідно до довідки ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» № 018/205 від 13.02.2019 року з заробітної плати [PERSON] , який є робітником цеху РСЦ таб. № 7435 ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» з січня 2018 року по вересень 2018 року на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоз О.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.01.2018 здійснювалось щомісячно утримання боргу на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» у розмірі 20% на загальну суму 7134,35 гривень. Крім цього, з заробітної плати [PERSON] було здійснено утримання на погашення суми основної винагороди у розмірі 1479,99 гривень та затрати на проведення виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоз О.М. у розмірі 144,00 гривні. Оскільки рішенням суду від 27.11.2019 року було встановлено, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 жовтня 2017 року щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» щодо погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 14799,88 грн. не підлягає виконанню, тому відповідачі мають повернути безпідставно перераховані кошти на загальну суму 8758,34 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] передано за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Волошина Дар`я Віталіївна в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Також надала до суду відповідь на відзив (а.с.84-87), відповідно до якого заперечувала щодо доводів відповідача та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив (а.с.37-42), відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також неодноразово надсилав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи через запровадження на території України карантину та з метою недопущення розповсюдження захворюваності на COVID-19. Так, суд не приймає до уваги клопотання відповідача та вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження поважності неприбуття до судового засідання через запровадження карантину (відсутність можливості дістатися до суду, хвороба, тощо). При цьому, станом на дату розгляду справи по суті, на території України запроваджено послаблення карантинних заходів пов`язаних з недопущенням розповсюдження захворюваності на COVID-19, зокрема скасовано обмеження на пересування громадського транспорту та відвідування громадських місць, а тому суд розцінює заяви відповідача як спроби навмисного затягування судового процесу. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та відзив на позовну заяву не надав. Від третьої особи приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Так, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 жовтня 2017 року зареєстрований в реєстрі за № 1990, щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» щодо погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GP-5490486 від 22.11.2013 в розмірі 14799,88 гривень (а.с.12-16). Зазначеним рішенням встановлено, що 22 листопада 2013 р. між позивачем у справі [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «ПУМБ», було укладено кредитний договір № GP-5490486. Згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса КМНО Хара Н.С. від 17 жовтня 2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1990, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, для задоволення вимог Банка відповідача за кредитним договором від 22.11.2013 р., для погашення заборгованості позивача перед відповідачем, яка виникла за період з 02.10.2016 року по 02.10.2017 року, на загальну суму в розмірі 14399,88 грн., а саме: 8777,08 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту: 5215,46 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 407,34 грн. - прострочена заборгованість за процентами. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області постановою від 15.12.2017 р. відкрито виконавче провадження ВП № 55396164 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріусу. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, відповідно до копії довідки ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» № 018/205 від 13.02.2019 року з заробітної плати [PERSON] , який є робітником цеху РСЦ таб. № 7435 ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» з січня 2018 року по вересень 2018 року на підставі Постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоз О.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.01.2018 здійснювалось щомісячно утримання боргу на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» у розмірі 20% на загальну суму 7134,35 гривень. Крім цього, з заробітної плати [PERSON] було здійснено утримання на погашення суми основної винагороди у розмірі 1479,99 гривень та затрати на проведення виконавчих дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоз О.М. у розмірі 144,00 гривні (а.с.11). Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з того, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 жовтня 2017 року щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» щодо погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GP-5490486 від 22.11.2013 в розмірі 14799,88 гривень, а тому стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоз Олександром Миколайовичем з позивача грошові кошти у сумі 8758,34 гривень є безпідставно набутим майном. Таким чином грошові кошти у сумі 7134,35 гривень стягнуті на користь ПАТ «ПУМБ» та грошові кошти у сумі 1623,99 гривень стягнуті на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоза О.М. підлягають поверненню позивачеві [PERSON] на підставі ст. 1212 ЦК України. З приводу доводів відповідача приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокоза О.М. щодо безпідставності стягнення з нього на користь позивача витрат виконавчого провадження та основної винагороди суд зазначає наступне. Частина 3 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Стаття 27 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення виконавчого збору, а саме ч. 7 зазначає, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню основна винагорода приватного виконавця підлягає поверненню. Що ж стосується посилання відповідача на судове рішення № 320/7329/19 від 07 лютого 2020 року, яким відмовлено скаржнику в задоволенні скарги щодо скасування винагороди та витрат на проведення виконавчих дій, необхідно зазначити наступне. З зазначеного рішення суду вбачається, що позивачем оскаржувались постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про арешт коштів на банківських рахунках із-за невчасного їх отримання, та стягнення з приватного виконавця основної суми винагороди, оскільки позивач не мав жодної можливості самостійно виконати рішення суду та не нести додаткових витрат. Крім того, вищезазначені постанови приватного виконавця були винесені на підставі рішення суду яке вступило в законну силу. Наразі ж існує рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17 жовтня 2017 р., зареєстрований в реєстрі за № 1990, щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» щодо погашення [PERSON] заборгованості за кредитним договором № ЄР - 5490486 від 22.11.2013 р., в розмірі 14799,88 грн. Таким чином, зазначена відповідачем справа №320/7329/19 та цивільна справа № 201/2014/20 за позовом [PERSON] мають різні підстави звернення та вимоги, оскільки в даному випадку предметом спору є безпідставно перераховані кошти, які були утримані з позивача в сумі 1479,99 гривень у якості винагороди та 144,00 гривень у якості витрат на проведення виконавчих дій, які підлягають поверненню на підставі того, що виконавчий напис нотаріуса визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, позовна заява ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved