Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

28 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право проживання та зняти їх з реєстрації місця проживання в житловому будинку в [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS]. Її колишній чоловік [PERSON], після розірвання шлюбу в березні 2016 року більше одного року не проживає у вказаному будинку. Окрім нього більше одного року також не проживають сім'я її сина [PERSON] - відповідачі по справі. Указане створює їй перешкоди у користуванні власним житлом, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник Яременко В.В. пред'явлений позов підтримали. Просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] пред'явлений позов не визнали. Суду пояснили, що хоча з лютого 2013 року постійно і проживають усією сім'єю в с. Вирка, Сарненського району, Рівненської області, проте їм необхідна реєстрація місця проживання в [ADDRESS]. На цей житловий будинок вони не претендують. У задоволенні позову просили відмовити. Законними представниками малолітніх [PERSON] та [PERSON] є їх батьки - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. (а.с.50). Борівська сільська рада Зарічненського району Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.52). Заслухавши учасників справи, які з'явилися в судове засідання та не заперечували щодо розгляду справи буз участі учасників справи, які не з'явилися, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS], що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17180643 від 24 грудня 2007 року (а.с.19). Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 31 березня 2016 року у справі № 561/133/16-ц шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано (а.с.44). З досліджених в ході судового розгляду довідок виконавчого комітету Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області видно, що місце проживання усіх відповідачів зареєстровано в [ADDRESS] (а.с.34-38). Відсутність проживання відповідачів у вказаному будинку понад один рік без поважних причин підтверджується дослідженими в ході судового розгляду довідками виконавчого комітету Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 23 жовтня 2017 року, та актом обстеження матеріально-побутових умов від 23 жовтня 2017 року. Зокрема, згідно довідки № 4522 відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], та не проживає з 31 березня 2016 року (а.с.60). З довідки № 4523 видно, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] та не проживають з квітня 2013 року (а.с.61). В судовому засіданні знайшло своє підтвердження постійне проживання малолітніх дітей відповідачів, а саме [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] разом з батьками в с. Вирка, Сарненського району, Рівненської області, що стверджується довідкою Великовербченської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 29 листопада 2017 року № 634 (а.с.33). Таким чином, оскільки малолітні діти постійно проживають зі своїми батьками в с. Вирка, Сарненського району, Рівненської області, відтак суд не вбачає порушення прав малолітніх дітей на житло. За положенням ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Вимоги позову узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, за якими, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було. Підстав для збереження жилого приміщення за тимчасового відсутнім наймачем судом не встановлено, а відтак відповідачі є такими, що втратили право користування житловим будинком позивача. Відповідно до ст.107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Вирішуючи позовну вимогу про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, суд виходить з такого. Згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації, а тому в цій частині в позові слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial