Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

28 листопада 2016 року ВПУ №25 м. Хмельницького звернулося до суду з позовом до [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON]; третя особа: орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про захист права власності шляхом усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном, вказуючи, що ВПУ №25 м. Хмельницького належала на праві власності квартира №3 в будинку 61/3Б по Проспекту Миру у м. Хмельницькому. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.07.2015 року було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] безпідставно, з порушенням законної процедури стали власниками спірної квартири і що вказана квартира має повернутись у власність ВПУ №25. Оскільки 20.12.2014 року [PERSON] було укладено договір дарування ? частини спірної квартири [PERSON], то позивач змушений звернутись до суду із даним позовом та просить витребувати майно квартиру [ADDRESS]/3Б у м. Хмельницькому від [PERSON] шляхом усунення перешкод у здійсненні права власності ВПУ №25 м. Хмельницького на дану квартиру, визнавши за ним право власності на квартиру [ADDRESS]/3Б у м. Хмельницькому. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує в повному обсязі, вважає його безпідставним та необгрунтованим, просить відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За клопотанням представника відповідача провадження по справі зупинялось до вирішення Верховним Судом України справи 686/7146/15-ц за заявою [PERSON] про перегляд рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 25 квітня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира належала на праві власності ВПУ № 25 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 вересня 2011 року. 22 листопада 2011 року директором ВПУ №25 видано ордер за № 1347 [PERSON] з сім'єю у складі одного чоловіка - її неповнолітнього сина [PERSON], на право зайняття однокімнатної квартири № 3 в будинку 61/3Б по проспекту Миру у м. Хмельницькому. Ордер видано на підставі рішення житлової комісії ВПУ від 3 березня 2010 року. В подальшому на підставі розпорядження ВПУ № 25 від 24 листопада 2011 року за № 01-024-585 спірна квартира була передана у власність [PERSON] та її сина в рівних частках, які 19 липня 2012 року отримали відповідне свідоцтво про право власності на квартиру. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 квітня 2016 року, позов [PERSON] задоволено: визнано недійсним ордер на житлове приміщення від 22 листопада 2011 року № 1347, виданий на підставі протокольного рішення № 26 житлової комісії від 3 березня 2010 року директором ВПУ № 25 на імя [PERSON] на сімю з 1 особи - [PERSON], на право зайняття житлового приміщення - квартири [ADDRESS]/3-б у м. Хмельницькому; визнано недійсною приватизацію спірної квартири на імя [PERSON] та [PERSON]; скасовано розпорядження ВПУ № 25 від 24 листопада 2011 року № 01-024-585 про приватизацію спірної квартири на імя [PERSON] та [PERSON]; скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 липня 2012 року, видане ВПУ № 25 на імя [PERSON] та [PERSON] Вирішено питання про розподіл судових витрат. [PERSON]П подала до Верховного Суду України заяву про перегляд судових рішень, де просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові, з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; а саме статті 59 ЖК УРСР, статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.03.2017 року, заява [PERSON] задоволена частково, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 25 квітня 2016 року та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2017 року в позові [PERSON] було відмовлено, а ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07.11.2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2017 року залишено без змін. Оскільки спірна квартира належала ВПУ №25 на праві приватної власності, а відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, то за таких обставин по справі, суд не вбачає підстав для задоволення позову, так як ВПУ №25 розпорядився своєю власністю на власний розсуд, передавши її [PERSON] на законних підставах.

Outcome: dismissed