Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

28.01.2019р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із позовом до КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ від 31.10.2018р. № 322-В «Про застосування заходів дисциплінарного впливу до лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] »; стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 10000грн. В обґрунтування зазначених вимог, зазначив, що працює лікарем-кардіологом кардіологічного відділення Калинівської центральної районної лікарні, та 03.12.2018р. йому було вручено наказ від 31.10.2018р. № 322-В, відповідно до якого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за відсутність 23.10.2018р. на робочому місці протягом 03год.17хв. без поважної причини. Даний наказ вважає незаконним, оскільки 23.10.2018р. він відчув себе хворим, про що повідомив телефону завідуючу кардіологічного відділення [PERSON] . Крім цього, про причини тимчасової відсутності на роботі, він виклав в письмових поясненнях від 24.10.2019р., де зазначив, що причиною такої неявки було погіршення стану здоров`я, внаслідок його попередньої участі у збройному конфлікті в зоні АТО, а тому відсутність на роботі підтверджується поважними причинами. Також, відповідач не зажадав від нього ніяких письмових пояснень з приводу відсутності на робочому місці, а при прийнятті рішення про застосування дисциплінарного стягнення не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу на посаді лікаря. Вважає, що його відсутність абсолютно не заподіяла ніякої шкоди відповідачу, та цей проступок не є тяжким. За таких обставин, наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен бути визнаний незаконним та скасований. В результаті неправомірних дій відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в перенесених ним моральних страждань, які виражалися в перебуванні у постійному нервовому напруженні, стресі та переживаннях з приводу незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, що призвело до уникнення від спілкування із рідними, близькими та знайомими людьми, перед якими постійно приводилось оправдовуватись. Зазначені обставини призвели до втрати його нормальних життєвих зв`язків та змін в свідомості, що вимагає додаткових зусиль до їх відновлення. З урахуванням принципу справедливості, завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10000грн. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 05.03.2019р. за вказаним позовом відкрите провадження за правилами загального позовного провадження. Згідно відзиву на позовну заяву (зареєстровану 01.04.2019р. за вх. № 2759/19), відповідач КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Свою позицію він обґрунтовує тим, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки 23.10.2018р. здійснено перевірку відробітку робочого часу працівниками кардіологічного відділення КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області, в оді проведення якої встановлено, що 23.10.2018р. в період з 12год.20хв. до 15год.37хв. лікар кардіолог кардіологічного відділення [PERSON] був відсутній на робочому місці, про що складено акт перевірки відробітку робочого часу від 23.10.2018р. У своєму письмовому поясненні щодо факту відсутності на роботі через поганий стан здоров`я, який загострився внаслідок хвороби, [PERSON] вказав, що його відсутність була погоджена із завідувачем кардіологічного відділення [PERSON] . При цьому, загострення хвороби у [PERSON] сталося на території лікарні, однак за наданням медичної допомоги він до лікарів не звертався, що свідчить про неправдивість його пояснення. Крім того, [PERSON] , до якої начебто звертався позивач, у своїх письмових поясненнях вказала, що заяви ні на її ім`я, ні на ім`я головного лікаря про необхідність бути відсутнім на роботі 23.10.2018р., [PERSON] не писав, про те, що він буде відсутнім на робочому місці з нею не погоджував. На наступний робочий день, а саме 24.10.2018р., [PERSON] жодних пояснень та доказів щодо своєї відсутності на робочому місці напередодні - 23.10.2018р. у період часу з 12год.20хв. до 15год.37хв., з поважних причин, не надав. 30.10.2018р. об 11год.9хв. секретарем головного лікар в присутності юрисконсульта [PERSON] по телефону [PERSON] запрошений на засідання комісії для надання відповідних пояснень з приводу відсутності на роботі. На засідання комісії [PERSON] відмовився з`явитися, про що повідомив завідувача кардіологічним відділенням Форосенко А . В. По результатам службової перевірки складено акт, згідно якого рекомендовано головному лікарю притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі з поважних причин. На підставі цього, головним лікарем видано наказ № 332-В від 31.10.2018р. «Про застосування заходів дисциплінарного впливу до лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] », яким [PERSON] оголошено догану. При прийнятті цього рішення, головним лікарем враховано, що [PERSON] є учасником бойових дій в зоні АТО, а тому до нього застосоване більш м`яке покарання. Оскільки наказ винесений у відповідності до вимог закону, з дотриманням визначеної процедури притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, підстав для стягнення моральної шкоди, не має, а тому позов є необґрунтований. У відповіді на відзив (зареєстрованої 25.04.2019р. за вх.№ 3699/19), позивач [PERSON] посилається на те, роботодавець у жовтні місяці виплатив йому заробітну плату за 22 робочі дні, за повні 167,24год., тобто і за час відсутності на роботі протягом трьох годин. Вважає, що дана обставина підтверджує незаконність та необґрунтованість накладення на нього дисциплінарного стягнення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, з підстав, зазначеній в ній. Представник відповідача ЗОТІКОВ Ю.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав, зазначених у заперечені проти нього. Вислухавши пояснення сторін, свідчення допитаного свідка, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову заявнику необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав: Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач - [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах із відповідачем - КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області, та обіймає посаду лікаря-кардіолога кардіологічного відділення цього лікувального закладу. Так, згідно посадової інструкції лікаря-ординатора кардіологічного відділення [PERSON] (призначеного на посаду наказом головного лікаря від 31.07.2012р. № 200-О), затвердженої 06.11.2017р. головним лікарем КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області [PERSON] , лікар-ординатор кардіологічного відділення на посаду призначається та звільняється головним лікарем ЦРЛ відповідно до чинного законодавства. Підпорядковується завідуючому відділенням, головному лікарю ЦРЛ /п.1.5 р.1 Інструкції/; зобов`язаний чітко виконувати всі правила трудової дисципліни /п.2.57 р.2 Інструкції/; несе персональну відповідальність за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни /п.4.8 р.4 Інструкції/. Відповідно до Правил внутрішнього розпорядку, затверджених 21.06.2017р. головним лікарем КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області [PERSON] , за погодженням із головою профкому Кособуцькою І.А. , працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, дотримуватись дисципліни праці, своєчасно та точно виконувати розпорядження власника, використовувати весь робочий час для праці, утримуватись від дій, які перешкоджають іншим працівникам, виконувати х трудові обов`язки /п.п.«а» п.1 р.ІІІ Правил/; приймати міри до термінового усунення причин і умов, які перешкоджають або утруднюють нормальне виконання роботи і терміново сповістити про те, що сталося адміністрацією /п.п.«г» п.1 р.ІІІ Правил/. Цими ж Правилами визначеного основні обов`язки Власника, зокрема Власник зобов`язаний забезпечити суворе дотримання трудової і виробничої дисципліни; приймати міри впливу до порушників трудової дисципліни /п.п.«д» п.1 р.ІV Правил/. Главою VІІ цих це Правил визначено, що порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника, покладених на нього трудових обов`язків, тягне за собою застосування заходів дисциплінарного чи громадського впливу, а також застосування інших заходів, передбачених чинним законодавством. За порушення трудової дисципліни власник застосовує слідуючи дисциплінарні стягнення: а) догана; б) звільнення. Прогулом вважається неявка на роботу без поважних причин на протязі всього робочого дня. Рівним чином рахується прогулом відсутність на роботі більше 3-х годин на протязі робочого дня без поважних причин, і в цьому випадку застосовуються такі ж міри відповідальності, які встановлені за прогул. За прогул (в т.ч. за відсутність на роботі більше 3-х годин на протязі робочого дня) без поважних причин, власник застосовує один із заходів, передбачених п.4 ст.40 КЗпП України. Дисциплінарне стягнення застосовується органом, якому надано на це право. До застосування стягнення від порушника трудової дисципліни повинні бути потребуючі пояснення у письмовій формі. Відмова працівника дати пояснення не може служити перешкодою для застосування стягнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються власником безпосередньо за виявленням поступку, не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу хвороби чи перебування працівника у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути застосоване пізніше 6-ти місяців з дня виявлення проступку. У вказані строки не включається час провадження по кримінальній справі. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване одне дисциплінарне стягнення. При застосуванні стягнення повинні враховувати тяжкість скоєного вчинку, обставин, при яких він скоєний, попередня робота та поведінка працівника. Із зазначеними Інструкцією та Правилами позивач був ознайомлений належним чином. Головний лікар КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області [PERSON] , з метою контролю за станом трудової дисципліни та дотримання правил внутрішнього розпорядку працівниками Калинівської центральної районної лікарні, видав наказ від 22.10.2018р. № 312-В «Про створення постійно-діючої комісії по перевірці відробітку робочого часу працівниками Калинівської ЦРЛ». Відповідно до Акту перевірки відробітку робочого часу від 23.10.2018р., складеного комісією у складі начальнику відділу кадрів Калинівської ЦРЛ Крисюк М.Г. , інспектору відділу кадрів Бойко О.А. та головної медичної сестри [PERSON] , які згідно плану роботи відділу кадрів на 2018 рік провели перевірку відробітку робочого часу працівниками кардіологічного відділення Калинівської ЦРЛ, встановили факт відсутності 23.10.2018р. в період часу з 12год.20хв. о 15год.37хв. на робочому місці лікаря-кардіолога [PERSON] . У письмовій відповіді на Акт перевірки відробітку робочого часу від 23.10.2018р., яка датована 25.10.2018р., позивач [PERSON] посилається на те, що його відсутність на роботі в зазначений день та час була погоджена з лікарем [PERSON] , та ця відсутність була викликана через стан здоров`я внаслідок загострення хвороби. Згідно протоколу засідання комісії Калинівської ЦРЛ по проведенню службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] від 30.10.2018р., в ході бесіди із завідувачем кардіологічного відділення [PERSON] , зі слів останньої стало відомо, що [PERSON] ні на її ім`я, ні на ім`я головного лікаря заяви про необхідність бути відсутнім на робочому місці 23.10.2018р. не писав. Про те, що він буде відсутнім на роботі повідомив її по телефону без пояснення причин. На наступний день (24.10.2018р.) щодо своєї відсутності на роботі 23.10.2018р. в період з 12год.20хв. до 15год.37хв., [PERSON] пояснень та доказів, які підтверджували б поважні причини його відсутності, не надав. Актом службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] , складеним 31.10.2018р. комісією Калинівської ЦРЛ у складі: голови комісії Дідур С.М. - заступника головного лікаря з медичної частини, секретаря комісії Зотікова Ю.М. - юрисконсульта, членів комісії: Кособуцької І.А. - голови профспілки Калинівської ЦРЛ, Крисюк М.Г. - начальника відділу кадрів, Скічко О.Г. - заступника головного бухгалтера, комісія встановивши факт відсутності лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] на робочому місці 23.10.2018р. у період часу з 12год.20хв. до 15год.37хв. без поважних причин, рекомендувала головному лікар притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до наказу від 31.10.2018р. № 322-В «Про застосування заходів дисциплінарного впливу до лікаря-кардіолога кардіологічного відділення Штельмаха О .К.», розглянувши Акт службової перевірки щодо відсутності на роботі лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] від 31.10.2018р., головний лікар Калинівської ЦРЛ [PERSON] наказав: оголосити догану лікарю-кардіологу кардіологічного відділення [PERSON] за порушення трудової дисципліни, а саме відсутність на роботі 23.10.2018р. протягом 3год.17хв. без поважної причини. Як передбачено в п.7.11 р. VІІ Правил внутрішнього розпорядку, згідно ст.225 КЗпП України працівники можуть звертатися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли вони дізналися про порушення своїх прав. Згідно ст.231 КЗпП України, при незгоді з рішенням комісії по трудових спорах, працівники можуть звертатися в районні (міські) суди та прокуратуру. Однак, відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається з матеріалах справи, оскаржуваний наказ винесений відповідачем 31.10.2018р., із його змістом позивач ознайомлений 03.12.2018р., а із позовом останній звернувся безпосередньо до суду 28.01.2019р., тобто в межах строку, визначеного ст.233 КЗпП України. Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст.15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст.16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Звертаючись до суду за захистом своїх прав, позивач [PERSON] визначив спосіб їх захисту шляхом визнання незаконним та скасування наказу від 31.10.2018р. № 322-В «Про застосування заходів дисциплінарного впливу до лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] », а також відшкодування моральної шкоди. Як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, а саме щодо визнання оскаржуваного наказу незаконним та його скасування, позивач [PERSON] посилається на те, що 23.10.2018р. він був відсутній на робочому місці з поважних причин, а саме через те, що йому стало зле внаслідок загострення хвороби, про що він повідомив по телефону завідуючу кардіологічного відділення [PERSON] . Крім того, відповідачем був порушений порядок притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, а саме роботодавець до застосування дисциплінарного стягнення не зажадав від нього відповідних письмових пояснень, та при обранні виду стягнення не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідач на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення надав письмові докази, а саме зокрема: наказ від 22.10.2018р. № 312-В «Про створення постійно-діючої комісії по перевірці відробітку робочого часу працівниками Калинівської ЦРЛ»; Акт перевірки відробітку робочого часу від 23.10.2018р.; Протокол засідання комісії Калинівської ЦРЛ по проведенню службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] від 30.10.2018р.; Акт службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] від 31.10.2018р., які достовірно підтверджують факт відсутності позивача [PERSON] на роботі 23.10.2018р. у період часу з 12год.20хв. до 15год.37хв., тобто протягом 3год.17хв. без поважних причин. Натомість позивачем [PERSON] не доведено перед судом належними та допустимими доказами поважність причини такої неявки, зокрема не надано будь-яких даних (доказів) про погіршення 23.10.2018р. стану його здоров`я внаслідок загострення хвороби та звернення його 23.10.2018р. з цього приводу за відповідною медичною допомогою; даних про належне повідомлення адміністрації лікарні про неможливість виходу на роботу, та відповідний дозвіл особи, якій він підпорядкований, про увільнення від роботи в зазначений день та час. До тверджень позивача [PERSON] про те, що він 23.10.2019р. повідомив по телефону завідуючу кардіологічного відділення [PERSON] про неможливість виходу на роботу через стан свого здоров`я, суд відноситься критично, оскільки вони спростовані поясненнями [PERSON] , викладеними в Протоколі засідання комісії Калинівської ЦРЛ по проведенню службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] від 30.10.2018р., та Акті службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] від 31.10.2018р., згідно яких, [PERSON] ні на її ім`я, ні на ім`я головного лікаря заяви про необхідність бути відсутнім на робочому місці 23.10.2018р. не писав. Про те, що він буде відсутнім на роботі повідомив її по телефону без пояснення причин. На наступний день (24.10.2018р.) щодо своєї відсутності на роботі 23.10.2018р. в період з 12год.20хв. до 15год.37хв., [PERSON] пояснень та доказів, які підтверджували б поважні причини його відсутності, не надав. Посилання [PERSON] на те, що підтвердженням незаконності та необґрунтованості накладення на нього дисциплінарного стягнення, є виплати йому у жовтні місяці 2018 році заробітної плати за повні 22 робочі дні (167,24год.), у тому числі і за час прогулу, який ставить у провину йому відповідач, то суд не бере їх до уваги, оскільки як встановлено з Акту службової перевірки по факту виплати заробітної плати лікарю-кардіологу кардіологічного відділення [PERSON] за жовтень місяць 2018 року в повному обсязі, без врахування прогулу від 03.09.2019р., така виплата здійснена позивачу помилково. Щодо посилання [PERSON] на порушення відповідачем порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності, то і їх суд відхиляє, оскільки як встановлено вище, 25.10.2018р. позивач подав свої письмові пояснення на Акт перевірки відробітку робочого часу від 23.10.2018р., де виклав причини своєї відсутності на робочому місці 23.10.2018р. у період часу з 12год.20хв. до 15год.37хв., які досліджувались на відповідному засіданні комісії Калинівської ЦРЛ по проведенню службової перевірки щодо відсутності на робочому місці лікаря-кардіолога кардіологічного відділення [PERSON] , яка засідала 30.10.2018р., куди запрошувався і сам позивач [PERSON] для надання усних пояснень, який відмовився з`явитися на дане засідання, про що свідчать матеріали справи. При обранні відповідного виду стягнення, відповідач врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу позивача, та застосував м`якший вид стягнення у вигляді догани, про що підтвердив в залі судового засідання головний лікар КП «Калинівська ЦРЛ» Калинівської райради Вінницької області [PERSON] , допитаний в якості свідка. За встановлених вище обставин, суд вважає, що застосоване до позивача [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідає виявленому порушенню трудової дисципліни та накладене з дотриманням визначеного КЗпП України порядку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. А тому, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed