Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

27.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом та просила: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; - встановити опіку та призначити [PERSON] законним опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] є рідним онуком позивача. Батьками дитини є відповідач - [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що малолітня дитина постійно проживає з позивачем та вона матеріально забезпечує та утримує дитину, піклується про її фізичний та духовний розвиток. Відповідач життям своєї дитини не цікавиться, вихованням та утримання не займається, а отже повністю не виконує свої батьківських обов'язків. На даний час перебуває в розшуку. Крім того, зазначає, що відповідач неодноразово була засуджена, останнім раз за вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 15.07.2013 року до 4 років позбавлення волі. З огляду на те, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню щодо своєї малолітньої дитини, позивач вважає, що відповідача має бути позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], а позивач, як бабуся має бути призначена опікуном над малолітнім онуком. Позивачка в судове засідання не з'явилася, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату та час слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заяви про розгляд справи без їх присутності, позов стосовно позбавлення батьківських прав підтримали в повному обсязі, а також надали суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст. ст. 169, 208, 209 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів у відсутність сторін та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 2011 року народження, відповідно до свідоцтва про народження (а.с.13). В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що [PERSON] життям своєї дитини не цікавиться, вихованням та утриманням не займається, не виконує свої батьківські обов'язки, а тому дитина проживає разом з бабусею, тобто позивачем по справі за адресою: [ADDRESS], згідно довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду». (а.с.12). Як вбачається з довідки № 32 від 30.11.2016 року, наданої дошкільним навчальним закладом № 630 м. Києва, [PERSON], 2011 року народження відвідує дошкільний заклад № 630 з 01.09.2013 року по даний час.(а.с.10). З психолого - педагогічної характеристики від 30.11.2016 року № 31 на [PERSON], підписаною директором Дошкільного навчального закладу № 630 м. Києва, вбачається, що дитина має охайний вигляд, бережливо ставиться до речей. Бабуся, [PERSON], повноцінно виконує обов'язки мами: займається інтелектуальним та морально - естетичним розвитком хлопчика; дбає про його зовнішній вигляд та здоров`я. [PERSON], мати хлопчика, мало турбується про свого сина.(а.с.11). Актом обстеження умов проживання дитини від 13.10.2016, складеного працівниками служби у справах дітей, встановлено, що мати дитини вихованням останньої не займається та перебуває в розшуку. Дитина проживає разом з бабусею, яка займається його матеріальним утриманням, розвитком та вихованням. (а.с.7). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-12776 від 08.08.2017, орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], 2011 року народження. (а.с.46-48). Суд вважає Висновок №108-12776 від 08.08.2017 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам [PERSON], 2011 року народження і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], 2011 року народження, оскільки відповідач, як матір, ухиляються від виконання батьківських обов'язків, долею дитини не цікавиться та про неї не піклується. Що стосується позову в частині встановлення опіки та призначення опікуна, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], 2011 року народження та надала висновок про призначення [PERSON], [INFO] опікуном над малолітнім [PERSON], 2011року народження. [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, як кандидат в опікуни/піклувальники за № 29 від 23.12.2016 року. Позивач - [PERSON], 1949 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є власником даної житлової площі. Згідно з висновком про стан здоров'я, виданого КНП «Центр первинної медико - санітарої допомоги № 1 Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.10.2016 року, [PERSON] за станом здоров'я може бути опікуном. Згідно довідки ГУ Національної поліції в м. Києві [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. До того ж, [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об'єднанні управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком при повному стажі. Таким чином, суду надано достатньо доказів того, що дитина позбавлена батьківського піклування, позивач здійснює догляд та займається вихованням дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо призначення [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON], 2011 року народження. Враховуючи викладене, обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved