Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

27 липня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначається, що 04 листопада 2010 року з [PERSON] було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомлена. Підпис [PERSON] у заяві свідчить про те, що остання підтвердила згоду на умови надання кредиту, які складають договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобовязанням, відповідач неналежно виконувала умови договору. Станом на 30 червня 2016 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 64378,12 гривень, з яких: 11526,16 гривень заборгованість за кредитом, 46833,69 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2476,45 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 3041,82 гривень - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь ПАТ КБ «Приват Банк» та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: На підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем заява №0202060700180961632 від 04 листопада 2010 року разом з умови та правилами надання банківських послуг, порушення істотних умов яких, зі сторони [PERSON], у судовому засіданні достовірно встановлено. За розрахунком заборгованості за договором б/н від 04 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та клієнтом [PERSON] вбачається, що остання станом на 30 червня 2016 року має перед позивачем заборгованість у розмірі 64378,12 гривень, з яких: 11526,16 гривень заборгованість за кредитом, 46833,69 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2476,45 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи: 500 гривень - фіксована частина та 3041,82 гривень - процентна складова. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved