Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

27.06.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості де посилаючись на невиконання відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором №001-14044-220207 від 22.02.2007 року, просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №001-14044-220207 від 22.02.2007 року в сумі 1426 грн. 51 коп. і судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечуючи проти позовних вимог позивача зазначила, що між нею та ПАТ «ДельтаБанк» дійсно був укладений договір №001-14044-220207 від 22.02.2007 року, свої зобов'язання за договором намагалася виконувати по мірі можливості, оскільки має тяжке матеріальне становище, являється пенсіонеркою, крім пенсії іншого доходу не має, просила в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Згідно з положенням ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» і [PERSON] 22 лютого 2007 року був укладений кредитний договір №001-14044-220207. Відповідно до якого Банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) з цільовим використанням - придбання майна (послуг) в сумі 2500 грн. та на оплату кредитору плати за надання кредиту у розмірі 125 грн., що разом складають суму кредиту 2625 грн., строком на 18 місяців, зі сплатою за користування кредитом 5% річних та 2,99% на місяць за ведення кредитної справи, з кінцевим терміном повернення 21.08.2008 року. Згідно до п.2.8 умов кредитного договору, позичальник щомісячно до 22 числа кожного місяця сплачує Кредитору рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за Кредитом, заборгованість по сплаті відсотків та плати за ведення кредитної справи, у розмірі 231 грн. Відповідно до п.2.11 умов кредитного договору, сума платежу спрямовується Кредитором на погашення заборгованості позичальника в такому порядку: в першу чергу -погашається прострочена заборгованість, а потім поточна. Згідно до п.3.6 умов кредитного договору, у разі порушення строків сплати платежів, які включають заборгованість за Кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за ведення кредитної справи, позичальник сплачує на користь Кредитора штрафні санкції (пеню) в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Згідно вимог ст.ст.1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконав зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків та комісії, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №001-14044-220207 від 22.02.2007 року, станом на 11.04.2014 року, сума заборгованості склала 1426 грн. 51 коп., що включає в себе: заборгованість за кредитом у розмірі 864 грн. 45 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 12 грн. 63 коп., заборгованість з комісії у розмірі 549 грн. 43 коп. Вимог про стягнення пені за пропуск платежів за несвоєчасність виконання зобов'язання, яка передбачена п.3.6 умов договору, Банк не заявляв. Згідно зі ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається зі змісту кредитного договору Банком встановлено для боржника кінцевий термін повернення кредитних коштів 21.08.2008 року, при цьому згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитом відповідачкою [PERSON] востаннє внесено кошти в рахунок погашення заборгованості ще 14.04.2008 року. З огляду на викладене, зважаючи на те, що кредитним договором встановлено кінцевий термін його виконання, тому саме з дня закінчення терміну виконання цього договору (21.08.2008 року) почав перебіг строку позовної давності. Сам же позов ПАТ «ДельтаБанк» пред'явлено до суду 27 червня 2014 року, тобто за межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. ПАТ «ДельтаБанк» було надано [PERSON] споживчий кредит - придбання майна (послуг). Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у справах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. В силу вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, в ході судового розгляду позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом таких не встановлено. Так, позивач достовірно знаючи про фактичне припинення відповідачкою виконання покладених на себе обов'язків за кредитним договором по поверненню грошових коштів ще в квітні 2008 року втім не вжив своєчасно заходів по відновленню свої порушених прав, при цьому жодних доказів про направлення на адресу боржника претензій про необхідність погашення боргу позивач суду також не надав. Таким чином, суд приходе переконання, що в задоволенні позову ПАТ «ДельтаБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором належить відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати (судовий збір) у розмірі 243 грн. 60 коп., понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed