overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

27 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 06 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області згідно актового запису № 221 розірвати. В обґрунтування позову зазначив, що 06 червня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 01 серпня 2019 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає та після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON] . Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 06 червня 2009 року уклали шлюб (арк.с.6). Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 01 серпня 2019 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

27 грудня 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на її утримання, встановлених рішенням суду від 24 квітня 2019 року з 1/6 до 1/8 частки всіх видів заробітку. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що його матеріальне становище змінилось, рішеннями судів з нього стягуються аліменти на утримання трьох дітей, тому він на даний час не в змозі сплачувати аліменти на утримання матері у встановленому судом розмірі. У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача адвоката Криволапової Н.С. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Від відповідача [PERSON] надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі. У цьому клопотанні відповідач не вказує про визнання позову або заперечення проти нього. Відзиву на позов не надійшло. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що рішенням суду у справі № 185/1361/19 від 24 квітня 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання матері [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 лютого 2019 року довічно. Після ухвалення зазначеного рішення матеріальне становище позивача змінилось, а саме 05 серпня 2019 року рішенням суду у справі № 200/1913/19 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/2 частки заробітку на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у справі № 2-8769/09 від 22 жовтня 2009 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Враховуючи обов`язок позивача по утриманню трьох дітей, матеріальний стан відповідача, яка має постійних дохід у вигляді пенсії за віком, виходячи з загальних засад цивільного судочинства, якими є справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання матері з 1/6 до 1/8 частки всіх видів заробітку. Відповідач як стягувач аліментів звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

27 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 18.04.2018 року, від якого не мають дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в судове засідання не з`явилася, в своєму позові просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18.04.2018 року. Від шлюбу не мають дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

27 грудня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач [PERSON] не подав та в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на веб-сайті Судової влади України, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 09 вересня 2008 року шлюб між ними було розірвано, разом не проживають та припинили ведення спільного господарства. Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утримані позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довідкою №688 від 20 листопада 2019 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має змогу це робити. Відповідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за таких умов позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем 20 вересня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2019 року через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач до судового засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] 20 вересня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 385. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на [PERSON] . Від шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. \~ \~ \~ \~Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

27 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що сімя існує формально, примирення між сторонами не можливе. Також зазначає, що надає дочці матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали повністю. Позивач суду також пояснила, що має намір подати позовну заяву про стягнення аліментів, та поділ майна подружжя, про що зазначає у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб, виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,\~17 грудня 2019 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] ( після заключення шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 20 листопада 2015 року, актовий запис №1792. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

27 грудя 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи заяву тим, що її дочка [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявник звернулася до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун Альони Євгенівни для оформлення спадщини, де було роз`яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може через відсутність документів, що підтверджують родинні відносин із спадкодавцем. Заяв00ник просить встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] . У судове засідання заявниця не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за и відсутності, відповідно до якої підтримала заяву у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у ній. Заінтересована особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо позовних вимог не має. Свідками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надано заяви, якими вони стверджують той факт, що гр. [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), яка зареєстрована по [ADDRESS] , дійсно є матір`ю померлої гр. [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Тбілісі, Грузія та померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть (повторне) серія [NUMBER] , видане 09.07.2019 року Шевченківуським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 978. Відповідно до положень пункту 1 статті 315 ЩІК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного сулу України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, шо мають юридичне значення» йдеться про те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення факту родинних відносин для [PERSON] має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість оформити спадщину після смерті дочки. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

27 жовтня 1990 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка надала заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, при цьому надав заяву з якої видно, що з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з липня 2016 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім′я розпалася остаточно, зберегти її неможливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

27 жовтня 1993 року заявник отримав в Миколаївській селищній раді, Миколаївського району, Одеської області Державний акт на право постійного користування землею площею 13.00 га серії ОД, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 376. В даному Державному акті прізвище заявника записано «[PERSON]». Проте в його паспорті прізвище записано «[PERSON]». Так само його прізвище «[PERSON]» записане в Державному акті на право приватної власності на землю, фермерське господарство [PERSON], зареєстрував на прізвище «[PERSON]». В зв'язку з тим, що мають місце розбіжності в написанні його прізвища в Державному акті на право постійного користування землею та в його прізвищі по паспорту, він в окремих випадках не зможе довести своє право користування на земельну ділянку площею 13.00 га, зазначену в Державному акті. В Миколаївській селищній раді він не може зробити виправлення свого прізвища в Державному акті, а тому вимушений звернутися з даною заявою до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Зацікавлена особа представник Миколаївської селищної ради, Миколаївського району, Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявника підтримує, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та ухвалити заочне рішення, яким встановити, що Державний акт на право постійного користування землею площею 13.00 га серії ОД, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 376, виданий Миколаївською селищною радою, Миколаївського району, Одеської області від 27 жовтня 1993 року на ім'я [PERSON], дійсно належить [PERSON], оскільки даний факт підтверджується, ксерокопією Державного акта на право постійного користування землею [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи СФГ «Сівченко» ( а.с. 4 ), копією Державного акта на право постійного користування землею [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 ). Та обставина, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа, підтверджується його копією паспорта де він записаний як «[PERSON]». Відповідно до пункту 5 часини 2 статті 234 та пункту 6 часини 1 і частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті а також інші факти, від яких залежить виникнення, заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, в даному випадку отримання свідоцтва про право на спадщину, в органах що вчиняють нотаріальні дії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

27 жовтня 2000 року Лук»ященко [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області за актовим записом № 1033. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини та про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною цьому стало те, що сторони не можуть проживати разом як подружжя, виникають постійні сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо, шлюб існує формально, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усих видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як батько не надає достатньої допомоги на утримання дитини. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги повністю, просила суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини усих видів заробітку щомісячно. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи ставився до відому належним чином. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини позивача та відповідача, суд розглядає справу за відсутності позивача за його заявою, відповідача заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як було встановлено у судовому засіданні, сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, мір до примирення не приймають і позивачка на примирення не згідна, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе та суперечитиме інтересам сторін, і враховуючи зазначені обставини суд вважає, шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження (серії І-СР № 081120 від 27.02.2000 року) батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Оскільки відповідач має задовільний стан здоровя, на своєму утриманні непрацездатних членів сімї не має, є працездатним, про своє скрутне матеріальне становище жодних доказів суду не надав, а тому може і зобовязаний надавати допомогу на утримання дитини, суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, а саме: в розмірі 1/3 частини усих видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина. На підставі зазначеного та

Outcome: approved