Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

28.04.2017 від КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, з тих підстав, що остання в звязку з погіршенням психічного стану (неадекватно себе вела, стала злісною, не годує дитину, заявляє, що бачить як по даху бігає хтось несправжній, погрожувала розправою медпрацівникам) у супроводі працівників поліції доставлена до КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2», де в звязку з наявністю підстав за рішенням лікаря-психіатра в примусовому порядку була госпіталізована на стаціонарне лікування. З метою вирішення питання доцільності госпіталізації 28.04.2017 оглянута лікарсько-консультативною комісією, якою було встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого являє собою загрозу для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, через що потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. У судовому засіданні представник КЗ СОР «ОСПЛ № 2», лікар-психіатр заяву підтримала з зазначених в ній підстав та просила задовольнити, зазначивши, що [PERSON] була доставлена за направленням лікаря-психіатра, після огляду було встановлено, що остання має тяжку психічну хворобу, а тому потребує госпіталізації, оскільки відмовляється від лікування. [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви, пояснивши, що вона була направлена до психіатричного закладу за заявою сестри, яка фактично не може за своїм станом написати таку заяву. Направлення її до психіатричного закладу - це ініціатива вітчима, з яким у неї конфлікт. \~Прокурор та захисник виказали думку про відсутність підстав для примусової госпіталізації [PERSON], оскільки матеріали заяви не містять доказів в підтвердження тих обставин, що остання не може задовольнити свої основні життєві потреби та рівні, що забезпечує її життєдіяльність, а також обставин, що [PERSON] являє собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав думку прокурора, захисника, лікаря-психіатра, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У відповідності з вимогами ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно висновку ЛКК від 28.04.2017 № 132/234, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого являє собою загрозу для себе та оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. Проте, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих внаслідок встановленого у неї захворювання, а також того, що вона не здатна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, матеріали справи не містять, у судовому засідання згідно пояснень [PERSON] не встановлені. Крім того, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.04.2017 було відмовлено у задоволенні аналогічної заяви КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» в звязку з не наведенням фактів, що б підтверджували можливість вчинення [PERSON] чи виявлення нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, або неспроможність самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Однак [PERSON] повторно була направлена до психіатричного закладу і будь-яких додаткових матеріалів в підтвердження наявності підстав, обумовлених в ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» не надано. Сама ж по собі поведінка [PERSON] без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути достатньою підставою госпіталізації особи в примусовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed