Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

28.12.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В позові позивач посилається на те, що в 2005році вона заволоділа та відкрито почала користуватися домоволодінням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вибірки з реєстраційних книг/інвентарної справи № 2050 1\\2 житлового вказаного будинку зареєстрована за [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 22.12.1960 року, інша 1\\2 частина - належить їй на праві власності. Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , власниками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у віці 80 років [PERSON] помер. З дати його смерті, позивачка заволоділа та відкрито користувалась, належною йому частиною житлового будинку, сплативши спадкоємцям її вартість. Проте до цього часу спадкоємці не оформили спадщину, а тому позивачка, в іншому порядку, крім судового, не має змоги оформити право власності на зазначену частину житлового будинку. Позивач, представник позивача [PERSON], які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву, в якій прохали розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача - Гуляйпільської міської територіальної громади в особі Гуляйпільської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Судом встановлено, що з 2005 року позивачка заволоділа та відкрито почала користуватися домоволодінням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вибірки з реєстраційних книг/інвентарної справи № 205 технічного паспорту, 1\\2 житлового вказаного будинку зареєстрована за [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 22.12.1960 року, інша 1\\2 частина належить позивачці на праві власності (а.с.9-15). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). З дати його смерті, позивачка заволоділа та відкрито користувалась, належною йому частиною житлового будинку, сплативши спадкоємцям її вартість. З часу вселення, тобто протягом 14-ти років, вона доглядає за вказаною частиною житлового будинку, зробила ремонт, привела земельну ділянку в належний вигляд, своєчасно здійснювала усі комунальні платежі (а.с.16-43). Претензій від будь-кого відносно володіння та користування вказаним будинком за увесь цей час не було. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи, що [PERSON] відкрито, безперервно володіє домоволодінням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , добросовісно ним заволоділа, наявні всі правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Крім того, як вже зазначалось 21.05.2020 року від відповідачки [PERSON] та 12.02.2020 року від відповідача Гуляйпільської міської ради до суду надійшли заяви (вх. № 2738/20 та 878/20) про визнання позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved