Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

28.12.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до відповідача Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області про звільнення успадкованого майна з - під арешту. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2019 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків. 22.01.2019 року позивачем усунені виявлені недоліки. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 05 березня 2019 року. Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зняти арешт з успадкованого майна. накладений постановою Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області від 11.12.2006 року № 01-07/7285, а саме з будинку за адресою: [ADDRESS]. Підстава обтяження : постанова № 01-07/7285 від 11.12.2006 року. Обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Реєстраційний номер обтяження 4216394 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідачем в рамках невідомого їй виконавчого провадження було винесено постанову № 01-07/7285 від 11.12.2006 року про арешт нерухомого майна, номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Згідно вказаної постанови було накладено арешт на нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належало на праві власності на підставі договору дарування серії [NUMBER] від 24.04.2003 року [PERSON]. [INFO] року [PERSON]. померла. Після смерті [PERSON], залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке померла заповіла їй. Вона звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, але було з'ясовано, що постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби № 01-07/7285 від 11.12.2006 року накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Дана обставина перешкоджає заявникові оформити свої спадкові права. 08.12.2018 року вона звернулась до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, належного [PERSON] З повідомлення державного виконавця від 13.12.2018 року встановлено, що на теперішній час жодних відкритих виконавчих проваджень щодо померлої не існує. Проте, так як строк зберігання завершених виконавчих проваджень складає три роки, тому зняти арешт з вищезазначеного майна відповідач не має можливості, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що Верхньодніпровським РВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області в рамках невідомого позивачу виконавчого провадження було винесено постанову № 01-07/7285 від 11.12.2006 року про арешт нерухомого майна, номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Згідно вказаної постанови було накладено арешт на нерухоме майно. а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належало на праві власності на підставі договору дарування серії [NUMBER] від 24.04.2003 року [PERSON], що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2018 року та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його обтяжень. [INFO] року [PERSON]. померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: [ADDRESS], яке померла заповіла позивачу [PERSON] Позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, але було з'ясовано, що постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби № 01-07/7285 від 11.12.2006 року накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою . Дана обставина перешкоджає заявникові оформити свої спадкові права. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що позивач зверталася до відділу державної виконавчої служби із запитом про наявність стосовно [PERSON], відкритих виконавчих проваджень та з вимогою про зняття арешту із належного [PERSON], нерухомого майна та отримала письмову відповідь від 13.12.2018 року, що відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON], у відідлі не існує. Також позивачу було повідомлено, що Верхньодніпровський РВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області самостійно не може зняти арешт з майна [PERSON]. оскільки, строк зберігання завершених виконавчих проваджень три роки. За наведених вище обставин, та враховуючи, що відповідно до вимог ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, та що ці права входять до складу спадщини. Відповідно при оформленні позивачем спадщини, до неї, як до спадкоємця, перейдуть і обов'язки померлої. Тобто і обов'язок відповідати за належними померлій зобов'язаннями при наявності таких. І відповідно права кредиторів не будуть порушеними. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та звільнити з під арешту майно, належне [PERSON], який був накладений за постановою відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області № 01-07/7285 від 11.12.2006 року Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., покласти на позивача [PERSON]

Outcome: approved