Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28.01.2016 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. 29.09.2012 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області 29.09.2012 року, актовий запис №481. Від шлюбу дітей сторони не мають. Шлюбні стосунки сторін припинились у серпні 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як з липня 2014 року сторони не можуть знайти спільну мову з питань сімейного життя. На примирення та зберігання шлюбу позивачка не згодна. Спір про розділ майна відсутній. В судове засідання позивач не з'явилась, в пред'явленому позові просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився , був повідомлений шляхом направлення судової повістки яку отримав, про що свідчить розписка в одержанні, та суд вважає за потрібне розглянути позов за його відсутності, заперечень проти позову не надавав. Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружжя [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.09.2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №481 (а.с.13). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з серпня 2015 року, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Від шлюбу сторони дітей не мають. Таким чином у суду немає підстав для вживання заходів щодо примирення подружжя. З урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що сімя розпалася остаточно і її збереження неможливе, в зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити заявлений позов та розірвати шлюб. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилаеться судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також суд вважає за необхідне [PERSON] відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]», оскільки вона звернулася з цією вимогою. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір згідно квитанції №29/41 від 26.01.2016 (а.с.1) в сумі 551,20 гривень, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved