Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

27 січня 2014 року, до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просить суд, визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після померлої [INFO] баби [PERSON], а саме на житловий будинок [ADDRESS], як спадкоємцю за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що його баба [PERSON], мала у власності зазначений житловий будинок, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати право на спадщину в реєстраційній службі в установленому порядку позивач не має можливості у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного нерухомого майна спадкодавцю. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав із підстав, які наведено у позовній заяві та просить суд задовольнити його позовні вимоги повністю, подавши до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області у судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Заявлені позовні вимоги [PERSON], визнають. Представники третьої особи - реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області та Відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Олевської районної державної адміністрації Житомирської області у судове засідання також не з'явилися, подавши до суду заяви щодо розгляду справи у їхню відсутність. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області № 192 від 15.01.2014 року по господарській книзі № 7, особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] рахується житловий будинок [ADDRESS], який був побудований і зданий в експлуатацію в 1970 році. Під забудову зазначеного будинку [PERSON], за вказаною адресою, виділялася земельна ділянка в розмірі 0.30 га., що стверджується довідкою № 193 від 15.01.2014 року цієї ж сільської ради та копією технічного паспорту.(а.с.14-18). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). і з того часу відкрилася спадщина, яка складається із зазначеного майна. Позивач є онуком померлої [PERSON], і на час відкриття спадщини постійно проживав разом із бабусею та вели спільне підсобне господарство, що стверджується довідкою Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області № 228 від 21.01.2014 року (а.с.12). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст.ст.1296, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину. Однак при зверненні позивача до Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємця після смерті [PERSON] позивачу було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність майна померлому спадкодавцю, що стверджується відповідною постановою Олевської державної нотаріальної контори від 21.01.2014 року.(а.с.26), а тому за захистом свого права на свій вільний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, [PERSON], звернувся до суду. Статтею 328 ЦК України, визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом ст.1216 ЦК України спадкування за законом це є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Крім того, у статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так крім [PERSON] спадкоємцями на спадкове майно після померлої [PERSON], є її син [PERSON] (дядько позивача), якому своє майно заповідала [PERSON], згідно заповіту від 11.11.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 12 Комсомольської сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с.21) та син [PERSON] (батько позивача), які відмовилися від прийняття спадщини після померлого спадкодавця на користь позивача. (а.с.13,19,20). Інші спадкоємці на спадкове майно після померлої [PERSON], крім позивача відсутні (а.с.10,23-25). Як зазначалося вище, згідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. Враховуючи вищенаведене та те, що позивач є спадкоємцем першої черг за законом і фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, а саме: житловим будинком [ADDRESS], а право власності на спадкове майно належне померлій [PERSON] повністю підтверджене, однак позивач не має можливості отримати свідцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати право на спадщину в установленому законом порядку за відсутності правовстановлюючих документів, які б доводили належність зазначеного вище спадкового майна померлій [PERSON], та стверджували б факт прийняття позивачем спадщини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач є онуком померлої [PERSON], яка своє майно заповіла, однак від прийняття спадщини за заповітом спадкодавця, спадкоємець [PERSON], відмовився на користь позивача, а відтак позивач має право, як спадкоємець першої черги на спадкування за законом, оскільки інші спадкоємці відповилися від прийняття спадщини на користь позивача і не заявляли про своє право на зазначену у позові спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved