Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

27 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 11375 від 24 листопада 1995 року, а саме квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~представник третьої\~особи Одеської\~товарної біржиу судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяву про визнання позову. Згідно з ч. 2\~ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав\~для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 1995 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 11375, а саме квартиру [ADDRESS] . Договір був зареєстрований в Одеській товарній біржі за номером № 11375 від 24 листопада 1995 року, згідно вимог Закону України «Про товарну біржу». 24 листопада 1995 року право власності, згідно зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна 11375 від 24 листопада 1995 року було зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості. Відповідно до відповіді КП «Бюро Технічної Інвентарізації» ОМР, право власності на зазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна за № 11375 від 24 листопада 1995 року. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Позивач постійно здійснює оплату послуг з обслуговування квартири та прибудинкової території здійснюється своєчасно квартири та у повному обсязі. Судом встановлено, що між сторонами було досягнуто домовленості про всі істотні умови угоди і відбулося повне виконання договору, що підтверджується вищезазначеними доказами. З моменту придбання нерухомого майна і по теперішній час позивач здійснює користування та володіння зазначеним майном у повному обсязі, сплачуючи усі комунальні платежі. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачам у здійсненні права власності та розпорядження належним їм майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Outcome: approved