Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

27 жовтня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вказана позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви вказала наступне. Сторони одружені з 23 липня 2004 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Між сторонами були припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства з 2012 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивачка зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому вона звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати (а.с. 2-3). В судове засідання, призначене після наданого судом сторонам строку ля можливого примирення, сторони не зявились. Позивачка звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила розглядати справу у її відсутність, наполягала на розірванні шлюбу. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Гордієвич». Відповідач, який належним чином повідомлявся судом про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень суду не надав, суд визнав переконливими посилання позивачки про безперспективність повторного надання строку для примирення сторін тощо, тому суд визнав доцільним розглядати справу за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 липня 2004 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 435, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 23 січня 2005 року народженя, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4), які проживає з позивачкою. У судовому засіданні, за результатами якого судом надавалось сторонам строк на примирення, сторони не заперечували припинення шлюбних відносин за обставинами, вказаними в позовній заяві. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені і не поновлюються, сторони мешкають окремо, дитина проживає з позивачкою, яка наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить її інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved