Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

27.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання сина [INFO] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до закінчення ним навчання; стягнути з відповідача на її користь (в інтересах дитини, що навчається) додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], який продовжує навчання у ЧНУ ім. Петра Могили в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2010 рік. Від шлюбу 07.02.1999 р. народився син [PERSON]. На даний час дитина є повнолітньою, проте продовжує навчання на денній формі навчання за контрактом в ЧНУ ім. П. Могили. Витрати з утримання сина та оплату навчання вона здійснює самостійно, відповідач участі в утриманні сина не бере, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість і зобовязаний надавати допомогу, у звязку з чим була змушена звернутися до суду з даним позовом. В подальшому позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, а 15.05.2018 року надала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та остаточно просила суд зобовязати відповідача [PERSON] сплачувати, починаючи від дня предявлення позову і до закінчення навчання сина, на її користь в інтересах спільного сина [PERSON] аліменти, визначені у твердій грошовій сумі в розмірі 3049 грн., яка випливає з Розрахунку розміру аліментів, що додано до заяви. У разі неможливості встановлення судом аліментів у твердій грошовій сумі, встановити їх у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача. Ухвалою суду від 26.01.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правила спрощеного позовного провадження. 21.03.2018 року позивач [PERSON] надала до суду клопотання, в якому просить вважати прізвище позивача «Сокуренко» у звязку з його зміною, до якого долучила копію свідоцтва про одруження та копію паспорта громадянина України на імя [PERSON]. 18.04.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач не надала до суду доказів того, що саме нею здійснюється оплата навчання сина, так само як і доказів про утримання сина. Окрім цього, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які хворіють та потребують його матеріальної допомоги, а на період канікул син в змозі працювати повний робочий день та утримувати себе. Разом з цим, враховуючи складність справи, відповідач заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та просив суд розглядати справу в загальному позовному порядку. Цього ж дня судом постановлено ухвалу, відповідно до якої здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до розгляду за правилами загального позовного провадження. 15.05.2018 р. позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, згідно з яким вважає заперечення відповідача проти позову не коректними з огляду на те, що батьки зобовязані утримувати дітей, які продовжують навчання та надавати їм матеріальної допомоги, проте відповідач такої допомоги не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє давати таку допомогу. Разом з цим посилання відповідача на те, що позивач не надала до суду доказів того, що саме вона утримує дитину та сплачує навчання не відповідають дійсності, оскільки надані до суду квитанції про сплату навчання бабусею [PERSON] [PERSON] свідчать про скрутний матеріальний стан позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно з листопада місяця минулого року матеріальну допомогу на утримання сина не надає, оскільки на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які хворіють та потребують матеріальної допомоги, проте проживають окрема та мають ще одного дорослого сина. Разом з цим, на його пропозицію працювати в літній період, син відмовився, хоча в період канікул він може сам себе утримувати. Згоден надавати допомогу у розмірі ? частки від його доходу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що батько не відмовляється від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, а згоден її надавати в межах його доходів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано 29.03.2011 року, про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за №64 та 21.02.2012 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФП №061629. Від шлюбу у подружжя 07.02.1999 року народився син [PERSON] (свідоцтво про народження, видане 12.03.1999 року відділом запису актів про народження, серія І-ФП №072336). [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою, виданою 18.01.2018 року за №212 ТОВ «Соляні», та знаходиться на її утриманні. Разом з цим, позивач несе додаткові витрати на лікування сина, який його потребує. Відповідно до договору №535/16 про надання освітніх послуг між Чорноморським національним університетом ім. Петра Могили та фізичною особою від 01.09.2016 р. та довідки, виданої ректором зазначеного навчального закладу від 25.10.2017 року №2/1-10-143 [PERSON] є студентом та навчається на ІІ курсі денного відділення за контрактом з терміном навчання з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, який проведено старшим державним виконавцем Центрального ВДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] станом на 01.01.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.01.2016 року складає 3127,93 грн., станом на 07.02.2017 року 1649,13 грн. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) 22.02.2017 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №92, свідоцтво про шлюб від 22.02.2017 року серії І-ФП №139372 та на теперішній стан перебуває у стані вагітності (довідка від 20.04.2018 р., яка видана лікарем жіночої консультації №3 пологового будинку №3). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України від 24.05.2018 р. №4032, які надані ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області 03.05.2018 р. за вих. №9/14-03-08-29 [PERSON] працює у філії «Октябрьск» ДП «Адміністрація морських портів України» та отримує дохід у вигляді заробітної плати, розмір якої за 2017 р. та І квартал 2018 р. складає 35860,61 грн. Відповідач працює на посаді автослюсаря в ЧП [PERSON] з 01.08.2005 р. та отримує заробітну плату, розмір якої становить за період з лютого 2017 р. по лютий 2018 р. 40972,45 грн., що підтверджується довідкою, яка видана 19.03.32018 р. за вих. № 1 ЧП [PERSON] Сукупний дохід відповідача у такому ж розмірі підтверджується інформацією, наданою 16.05.2018 р. за вих. № 261/9/14-02-10.03 ДПІ в Інгульському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області. Судом також встановлено, що відповідачу належить таке нерухоме майно: на праві приватної власності - трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]; на праві спільної часткової власності - квартира за адресою: [ADDRESS], де частка відповідача складає 1/3; на праві приватної власності - гараж за адресою: м. Миколаїв, Автогаражний кооператив «Сонячний» гараж 440; на праві спільної часткової власності - квартира №62 в буд. 215 Г по вул. Чкалова в м. Миколаєві, де частка відповідача складає ?, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 07.05.2018 р. та довідкою КП ММБТІ від 31.05.2018 р. за №1254. Окрім цього, згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України в Миколаївській області за [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб Mitsubishi Lancer, номерний знак [NUMBER] та з 18.04.2018 перереєстровано на іншу особу. Як вбачається з довідки від 25.01.2016 р. вих. № 02/2016, що видана ОСББ «Брит», відповідач [PERSON], його батьки: [PERSON] та [PERSON], а також брат [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до наданих відповідачем довідок та виписок про стан здоровя батьків відповідача [PERSON], останні мають незадовільний стан здоровя. Разом з цим, відповідно до наданих відповідачем копій договорів вкладу, які укладені між ПАТ «Приватбанк» та матірю відповідача [PERSON], остання передала банку певну суму коштів на визначений у договорах строк. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] продовжує навчання, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, але має можливість її надавати, то для забезпечення права повнолітнього сина на утримання в період навчання, він потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан батьків дитини, які працюють та отримують систематичний дохід у вигляді заробітної плати, стан здоровя позивача (вагітність), потребу у додаткових витратах останньої на лікування сина. Таким чином, приймаючи до уваги те, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати їх сина - [PERSON], та виходячи з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб останнього, який навчається, з урахуванням вище зазначених обставин, реальної можливості відповідача сплачувати аліменти, не порушуючи права сина, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та відповідач має сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання [PERSON] 07.02.1999 народження, у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно на період навчання до 30.06.2020 року. Посилання відповідача про те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, у звязку з чим не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, суд до уваги не приймає, оскільки, як пояснив сам відповідач, батьки проживають окремо, та мають ще одного дорослого сина. Доказів, які б свідчили, що дійсно відповідач утримує непрацездатних батьків та надає їм матеріальну допомогу до суду не надано. Твердження відповідача про те, що матір не несе витрат на навчання сина, посилаючись на квитанції відповідно до яких за навчання сина сплачувала бабуся останнього - [PERSON], спростовуються дослідженою квитанцією №Р24АР24А168173582А08667 від 15.11.2016, відповідно до якої [PERSON] (позивач) повернула кошти [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 704,80 грн., відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial