Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

28 вересня 2020 року фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № ША 0207 від 05.07.2019р. в розмірі 5254 грн 00 коп., а також 1151 грн 91 коп. пені та 3 % річних у розмірі 157 грн 62 коп., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань. В судове засідання позивач не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності, також за змістом цієї заяви вона не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, відзиву на позов не надала. З урахуванням викладеного у сукупності, в судовому засіданні 29 березня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 05.07.2019р. між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] (Клієнт) укладений договір № ША 0207 (далі - Договір) /а.с. 8/, відповідно до умов якого позивач зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя «HIKARI» (далі - Комплекс), а відповідач зобов`язалась прийняти цей комплекс згідно з актом приймання-передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму. Відповідно до пп. 1.2. Договору під Комплексом мається на увазі продаж набору косметики « HIKARI » та надання косметологічних послуг. Асортимент, перелік, кількість складових та загальна вартість Комплексу визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що являється невід`ємною частиною Договору (пп. 1.3 Договору). Згідно з Переліком № 1 (специфікацією) від 05.07.2019р. /а.с. 9/ Комплекс складається з: товарів - сиворотка для корекції рубців 1 шт., денний зволожуючий крем 1 шт., активний очищуючий гель 1 шт. та послуг - терапія акне у кількості 4 процедур, антикупероз 4 процедури, мезострип 2 процедури, кріоліфтинг 2 процедури, карбоновий пілінг 2 процедури. Вказана специфікація підписана сторонами. При цьому, загальна вартість такого комплексу визначена пп. 5.1. Договору та специфікацією в розмірі 26854 грн. Сторони обумовили можливість оплати Комплексу єдиноразовим платежем або частинами, а саме: перший платіж в розмірі 3000 грн в день підписання Договору, а залишок вартості відповідач мала сплачувати рівними платежами по 2385 грн 40 коп. протягом наступних 10 місяців (не пізніше 5-го числа кожного місяця), з кінцевим терміном проведення повного розрахунку не пізніше 05.05.2020р. Проаналізувавши умови даного Договору, суд дійшов висновку, що він містить елементи двох видів договорів: купівлі-продажу та надання послуг. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В той же час, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до положень ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором надала відповідачу набір косметики вартістю 7344 грн та одну косметологічну послугу вартістю 1110 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі товару та наданих послуг від 05.07.2019р. та довідкою позивача /а.с. 10, 11/. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач 05.07.2019р. на виконання умов Договору сплатила перший внесок у розмірі 3200 грн, що підтверджується відповідним товарним чеком № 518 від 05.07.2019р. /а.с. 14/. Але в порушення приведених вище умов Договору, вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, відповідач, фактично отримавши за даною угодою набір косметики вартістю 7344 грн та одну косметологічну послугу вартістю 1110 грн, прострочила сплату чергових платежів, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 5254 грн 00 коп. (7344 + 1110 - 3200 (фактично сплачені) = 5254). Вказана сума заборгованості випливає з умов укладеного між сторонами Договору, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростована відповідачем. Вирішуючі позовні вимоги щодо стягнення неустойки в розмірі 1151 грн 91 коп. за період прострочення з 06.09.2019р. по 06.09.2020р., суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Таким чином, неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до пунктів 6.3, 6.4 Договору сторони обумовили обов`язок Клієнта, у випадку порушення строків оплати чергових платежів, сплатити неустойку в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення, до дня фактичної сплати включно. Незважаючи на ці умови Договору, позивач здійснив розрахунок неустойки, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, посилаючись на положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», в загальному розмірі 1151 грн 91 коп. за період прострочення з 06.09.2019р. по 06.09.2020р. Проте, відповідно до преамбули цього Закону, він регулює договірні правовідносини щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, суб`єктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Таким чином, положення цього Закону не розповсюджуються на спірні правовідносини, учасником яких є, зокрема, фізична особа, яка не є суб`єктом господарської діяльності, а тому розмір неустойки у даному випадку визначається виключно умовами укладеного сторонами Договору. Так, за розрахунком суду загальний розмір пені за заявлений позивачем період прострочення з 06.09.2019р. по 06.09.2020р. має становити 9538 грн 61 коп., з огляду на викладене. Так основна заборгованість відповідача станом на 06.09.2019р. становила 4570 грн 80 коп. (3000 (перший внесок) + 2385,40 (другий внесок, що мав бути здійснений до 05.08.2019р.) + 2385,40 (третій внесок, що мав бути здійснений до 05.09.2019р.) - 3200 (фактично сплачено)). Виходячи з вказаного розміру заборгованості, суму пені за період прострочення з 06.09.2019р. по 05.10.2019р. слід розрахувати наступним чином: 4570,8х30х0,5/100=685 грн 62 коп. Станом на 06.10.2019р. розмір заборгованості збільшився на залишок несплаченої вартості отриманих відповідачем товарів та послуг (683 грн 20 коп.) та становить 5254 грн. Відповідно, суму пені за період прострочення з 06.10.2019р. по 06.09.2020р. слід розрахувати наступним чином: 5254х337х0,5/100=8852 грн 99 коп. Оскільки за приписами ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, то сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, не повинна перевищувати тієї, що заявлена до стягнення позивачем, а тому суд вважає за правомірне стягнути заборгованість саме у заявленому позивачем розмірі, яка менша аніж розрахована судом. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення зобов`язання за період з 06.09.2019р. по 06.09.2020р., суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід зазначити, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц). Оскільки відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем та порушила вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, передбачених статтею 625 ЦК України. При цьому, визначаючи розмір 3 % річних від простроченої суми, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, який є обґрунтованим та правомірним. Таким чином, позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість в сумі 6563 грн 53 коп. (5254+1151,91+157,62). Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає правомірним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved