Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

26 січня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вони з відповідачем з 14 липня 2012 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 32. Від вказаного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужила різність характерів та поглядів на сімейне життя. Позивачка переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам, які мають істотне значення. Шлюбні відносини між подружжям припинились з січня 2016 року.Тому позивачка просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити, спору по розподілу майна немає. Після розірвання шлюбу просить неповнолітніх дітей залишити проживати разом з нею, а також залишити їй шлюбне прізвище «Кушніренко». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток від 10.02.2017 року, 20.02.2017 року, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 32. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з січня 2016 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Кушніренко», що підтверджується її письмовою заявою. На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved