Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

28 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, що стягується з відповідача [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], до 1 /4 частини усіх видів його доходу, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що рішенням суду з відповідача на її користь на утримання їх доньки [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість до Сімейного кодексу України були внесені зміни, згідно яких мінімальний розмір аліментів, що стягується на дитину не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До червня 2018 року відповідач був безробітний, але сплачував аліменти у розмірі 1/ 4 частини доходу по району і такий розмір аліментів не був для нього обтяжливим, з чого вона вважає, що відповідач має неофіційні джерела доходу. З червня 2018 року відповідач влаштувався на роботу та сплачував аліменти в розмірі 1/ 4 частини від заробітної плати, але вважає, що дана робота не є єдиним його джерелом доходу, тому що відповідач проживає у трикімнатній квартирі, і має змогу сплачувати комунальні послуги в повному обсязі, також в його користуванні є транспортний засіб, на обслуговування якого також потрібні значні витрати, тому вважає, що відповідач приховує свої дійсні доходи. Також вказує на необхідність додаткових витрат на дитину, необхідних для розвитку її здібностей, які відповідач не здійснює, тому звернулась до суду із цим позовом, та просить про визначення аліментів в розмірі 1/ 4 частини його доходу, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій заявлені вимоги не визнав. Вказував, що сплачував аліменти з травня 2008 року, заборгованості не має. Позивач вважає розмір аліментів занадто малим. Дійсно з вересня 2018 року у зв'язку з погіршенням матеріального стану, а в подальшому і втратою роботи, він не мав можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, але той розмір, що він сплачував не був меншим гарантованого мінімуму, зокрема 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що на час звернення до суду із позовною заявою була безробітною перебувала на обліку. На даний час вона перебуває на іспитовому терміні, оклад мінімальний, отримує 3370 грн. Вважає, що відповідач має дохід, який приховує, підтримала доводи, викладені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, підтвердив доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як вказує позивач, її матеріальне становище погіршилося у зв'язку зі звільненням з роботи та, що позбавляє її можливості забезпечити належні мінімально необхідні умови утримання їх з відповідачем доньки. На даний час вона винайшла роботу, але перебуває на іспитовому терміні. Посилаючись на те, що відповідач в 2016 році придбав нерухомість - квартиру в м.Миколаєві, то вважає, що останній приховує свої дійсні доходи та має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж це здійснює на даний час. Відповідач, заперечуючи проти таких міркувань позивача, вказував, що квартира для нього була придбана за рахунок коштів його батька. Сам він такого доходу для придбання даного майна не мав. На даний час він також є безробітним, тому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж вже визначений рішення суду можливості не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з огляду на положення ст.192 СК України розмір аліментів, що вже стягується за рішенням суду, згодом може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів в залежності від об'єктивних обставин, зокрема у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач посилається на погіршення її матеріального стану, що пов'язане із втратою постійного місця роботи, в той же час відповідач перебуває у такому ж становищі, за даними запису у трудовій книжці відповідача, він звільнився з останнього місця роботи в жовтні 2018 року (а.с. 22). При цьому, позивач зазначає, що на даний час віднайшла роботу та перебуває на іспитовому терміні. Стосовно посилань позивача про наявність у відповідача іншого доходу, про що вказують розміри коштів, перерахованих ним на сплату аліментів та розмір його доходу за останнім місцем роботи (а.с. 13-15), то розмір сплачених аліментів не перевищує розміру отриманої відповідачем у цей період заробітної плати. Стосовно посилань позивача про придбання відповідачем житла, то дійсно згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 13 травня 2016 року за договором купівлі-продажу відповідач набув у власність трикімнатну квартиру в [ADDRESS] Натомість це придбання мало місце у 2016 році, та така інформація не може свідчити про актуальне матеріальне становище відповідача. На даний час, відповідач є офіційно безробітним, про що свідчить запис в трудовій книжці. Стосовно наявності у відповідача транспортного засобу та здійснення витрат з його утримання, то така інформація не підтверджена, за наданими позивачем даними автомобіль є у власності батька відповідача, а не в його - [PERSON] особистій власності. Стосовно посилань позивача про витрати відповідача з утримання належного йому майна (квартири), то останнє є обов'язком кожного власника та не є підставою до збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вище наведене, відсутність доказів які б свідчили про дійсну матеріальну спроможність відповідача на даний час надавати дитині матеріальне утримання у розмірі більшому ніж гарантований державою мінімум, враховуючи неспроможність доводів позивача, про що зазначено вище, та відсутність доказів щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів для сплати рекомендованого розміру аліментів (прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 1/ 4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору, в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial