Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

27.12.2018 року позивач звернулася до суду із названою позовною заявою вказуючи, що вона 28.08.1999 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. В шлюбі у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. 10.08.2018 року шлюб між ними розірвано. Дочка [PERSON] в даний час повнолітня та навчається у Київському національному торговельно-економічному університеті на факультеті торгівлі та маркетингу на денній формі навчання, строк навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 року. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона оплачує її навчання так як остання не має ніяких джерел доходів. [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки та не допомагає утримувати доньку в добровільному порядку. Позивач, посилаючись на вище викладене та на ст. ст. 182, 198-201 СК України, ст.ст.175-177, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO], у розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу). Ухвалою від 02.01.2019 року Володарським районним судом Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу у спрощеному позовному провадженні до судового розгляду, без повідомлення сторін, в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 01.02.2019 року о 09 годині 00 хвилин. В ухвалі суду було визначено учасникам судового розгляду строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову в порядку передбаченим статтями 179-181 ЦПК України. 15.01.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами відповідач вказує, що окрім даної справи в провадженні Володарського районного суду перебуває цивільна справа про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від його доходу. Тому він просить суд при розгляді даної справи взяти до уваги положення ст.182 СК України та зазначає, що він не згоден сплачувати ј частини розміру доходу на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, в даний час він має можливість платити - 300 грн . Він має ще одну дитину в другому шлюбі, орендує житло та має на своєму утриманні матір пенсіонерку. Сплачувати у визначеному позивачем розмірі аліменти на свою повнолітню доньку він не має можливості так як в даний час він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. На сьогоднішній день він працює в ТОВ «Транссіті» та його заробітна плата за період з 18.12.2018 року по 31.12.2018 року склала 2240 грн. До моменту офіційного працевлаштування він перебував в Центрі зайнятості на обліку. Просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та призначити виплату аліментів у розмірі 300 грн щомісячно на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ( а.с. 24-36). 18.01.2019 року позивачем подано відповідь на відзив. Заперечуючи проти доводів та аргументів відповідача позивач [PERSON] навела розрахунок приблизних витрат, щомісячно, на утримання повнолітньої доньки, які за її підрахунками складають приблизно - 3230,00 грн. Одночасно повідомила суду, що матір відповідача не перебуває на його утриманні ( а.с.37- 46). 22.01.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де [PERSON] поряд з іншим просить суд розгляд справи проводити у його присутності та дослідити оригінали письмових доказів. 23.01.2019 року за клопотанням [PERSON] суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 18.02.2019 року. З'ясувавши позиції сторін суддя закрила підготовче провадження та призначила справу до судового розгляду по суті на 04.03.2019 року. На розгляд справи позивач в судове засідання не з'явилась. Подала да суду заяву, якою просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві ( а.с.67). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Своєю письмовою заявою просить суд розгляд справи провадити без його участі. Позовні вимоги визнає ( а.с.66). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частина 2 ст. 247 ЦПК України вказує, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ознайомившись з позовною заявою, відзивов на позовну заяву, відповідю на відзив, запереченнями та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Володарського районного управління юстиції Київської області ( а.с.7). У шлюбі у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] ( а.с.10-12). 10.08.2018 року Володарським районним судом Київської області шлюб між сторонами розірвано ( а.с.8-9). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Володарської селищної ради № 417-2 від 21.122018 року діти перебувають на утриманні [PERSON], [INFO] ( а.с.13). 20.10.2018 року відповідач уклав шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 58 Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області ( а.с.33). Відповідач має сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с.34). Повнолітня донька сторін - [PERSON], [INFO], навчається в Київському національному торговельно-економічному університеті. У відповідності до договору № 2895д/6к-2017 про навчання від 30 серпня 2017 року та довідки виданої Київським національним торговельно-економічним університетом № 1145 від 17.12.2018 року [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання даного закладу. Загальна вартість навчання складає 64290,00 грн ( а.с.14-16). Згідно квитанцій № № 7908468 ; 9381055; 21010018; 25034967; 8094673; 21010105 позивачем проведено оплату навчання [PERSON] та за її проживання в гуртожитку ( а.с.40 - 42). Таким чином, враховуючи викладене та встановлені судом обставини справи, які вказують, що повнолітня донька сторін [PERSON], продовжує навчатися та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову виходячи з наступних міркувань. Так, згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд зазначає, що правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 цей випадок прописаний детальніше. Суд зазначив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає при обов'язковій сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення донькою, сином віку, який перевищує 18, але менше 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку із цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд роз'яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (постанова від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц). Встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Відповідач працездатного віку, працює водієм ТОВ «Транссіті» ЄДРПОУ 32161270, починаючи з 18.12.2018 року на що вказує довідка № ТР000000002 від 14.01.2019 року. Згідно довідки Володарської районної філії Київського обласного центру зайнятості № 25 від 15.01.2019 року в період з 09.08.2018 року по 18.12.2018 року був зареєстрований , як безробітній та отримував відповідну допомогу ( а.с.31,32). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 200 СК України та з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що дочка є повнолітньою, продовжує навчання, у зв'язку з чим не має власних джерел доходів та потребує матеріальної допомоги батьків, відповідач є працездатним, фізично здоровим, має постійне місце роботи та регулярний дохід, що вказує на можливість надання матеріальної допомоги на утримання доньки. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Зокрема суд враховує, що в даний час на утримання позивача окрім повнолітньої доньки перебуває двоє неповнолітніх дітей. Одночасно судом взято до уваги , що у відповідача на утримання окрім трьох дітей від першого шлюбу на утриманні є ще одна неповнолітня дитина. У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Суд вважає , що визначений позивачем розмір та спосіб стягнення аліментів є спів мірним дослідженим судом обставинам справи та наданим сторонами доказами. Окрім того суд зазначає, що правовідносини з приводу утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 розділу ІІІ СК України та утворюють самостійний правовий інститут, нормами якого не передбачено мінімального гарантованого рівня аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання. Стаття 201 СК України вказує, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Суд присуджує аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання з дня пред'явлення позову . Приймаючи рішення про задоволення позову судом враховано заяву відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, де останній зазначив, що позовні вимоги визнає ( а.с.66). Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи вищенаведені та дослідженні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача стягненню аліменти на користь позивача на утримання повнолітньої доньки у розмірі ј частки його доходу ( заробітку) починаючи з 27.12.2018 року і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 гривень ( сімсот чотири гривні вісімдесят копійок ).

Outcome: approved