Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

27 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 вересня 2013 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 487. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище присвоєне при державній реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений судомпро\~ дату,\~час і\~місце судового\~засідання належним чином. Відповідно до зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення судове повідомлення отримав. Відзив відповідачем не подано. На підставі ухвали суду від 13 грудня 2019 року справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 28 січня 2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З огляду на свідоцтво про шлюб від 28 вересня 2013 року, серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 28 вересня 2013 року, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 487. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 07 квітня 2014 року, серії [NUMBER] , в якому сторони вказані як батьки дитини (а.с. 7). Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29 листопада 2019 року № 1519-02-42 (а.с. 6). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання та після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved