Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

27.04.2017 року до суду звернувся позивач з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автостандарт», [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди, спричиненої ДТП. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в результаті ДТП, а саме зіткнення автомобіля БАЗ 22154, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON], право користування належить ТОВ «Автостандарт» та автомобіля AUDI Q7, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], було заподіяно матеріальних збитків позивачу в розмірі 1024054,39 грн. Позивач просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автостандарт», [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 300000 грн., а також понесені судові витрати суму судового збору в розмірі 3000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Крім того зазначили, що до ДТП, а саме 07.06.2016 року відповідальність перед третіми особами за шкоду, заподіяну в наслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу (автомобіля «БАЗ 22154»)була застрахована у ПАТ СК « Оранта-Січ», що підтверджується Полісом № АЕ/98855135, згідно якого його цивільно-правова відповідальність лімітована сумою 100\~000 грн. заподіяну майну потерпілого, з франшизою 2000 грн. 25.04.2017 року ПАТ СК «Оранта-Січ» виплатила [PERSON] - 98000 грн. Сума позовних вимог у розмірі 300\~000 грн. мотивована сумою матеріальних затрат, понесених на відновлення пошкодженого авто. Крім цього, позивач зазначив, що пошкоджений автомобіль перебуває ще в стані ремонту у приватних автомайстрів у місті Дніпро. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що ТОВ «Автостандарт» є автотранспортним підприємством, яке надає послуги з перевезення пасажирів, в тому числі з використанням автобусу БАЗ 22154, який документально належить [PERSON] та яким володіє ТОВ «Автостандарт», а отже саме воно є особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки і саме його працівником (водієм) була спричинена шкода потерпілому [PERSON], тобто ТОВ «Автостандарт» повинно нести відповідальність перед останнім. [PERSON]І, будучи формальним власником автобусу БАЗ 22154, не може нести відповідальність за дії третіх осіб, оскільки на відповідній правовій підставі передала транспортний засіб [PERSON], який в свою чергу передав його ТОВ «Автостандарт», а останній оформив право користування автобусом у відповідності до законодавства. Представники ТОВ «Автостандарт» позовні вимоги не визнали, обґрунтувавши свою позицію тим, що на момент ДТП та на даний час власником автомобіля БАЗ 22154 є [PERSON] ТОВ «Автостандарт» є неналежним відповідачем, оскільки на час скоєння ДТП, автомобілем БАЗ 22154 на законних підставах керував водій [PERSON], який мав при собі посвідчення водія на право керування цим автомобілем, технічний паспорт, який надав йому [PERSON], якому раніше надала власниця [PERSON] З цих підстав підприємство не є субєктом відповідальності за скоєння ДТП та відповідачем у справі. Крім того зазначили, що 30.05.2014 року між ТОВ «Автостандарт» та [PERSON] укладено договір оренди автомобіля № 28 БАЗ 22154 д.н. [NUMBER], згідно п. 3.1.3 орендодавець ([PERSON]Б.) зобовязаний у випадку якщо автобус буде обєктом ДТП, всі виплати матеріального та морального характеру виплачує водій, орендодавець ([PERSON]Б.), власник ([PERSON]І.). На думку представників ТОВ «Автостандарт», СК «ОРАНТА СІЧ» навмисно невірно сплатила позивачу виплату по страховому випадку, оскільки згідно висновку № 25 від 17.03.2017 року про оцінку автомобіля AUDI Q7, державний номер [NUMBER]: «сумма стоимости восcтановительного ремонта, с учетом значения коэффициента физического износа КТС Сврз = 988624,15 грн. и ВТВ= 37127,83 грн. больше рыночной стоимости С= 867767,44 грн. Установленные факты дают возможность сделать вывод о не целесообразности восстановления КТС с экономической точки зрения, в таком случае материальный ущерб нанесенного владельцу автомобиля AUDI Q7, составляет 867764,44 грн». Посилання позивача на ст. 1194 ЦК України є недоречною, оскільки ця норма не застосовується у випадку, коли автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу визначено у статті 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, оскільки не вважає себе винним у ДТП, пояснив що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автостандарт» з жовтня 2016 року по березень 2017 року, працював водієм на автомобілі БАЗ 22154 здійснював перевозку пасажирів. З ним було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Суд, зясувавши позицію сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивiльнiй, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розглядi інших справ, у яких беруть участь тi caмi особи або особа, щодо якої встановлено цi обставини. Судом встановлено, що 12.12.2016 року о 14-10 годині, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті з круговим рухом по вул. Кияшко та вул. Таганській в м. Запоріжжі, виконуючи поворот ліворуч, не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався зліва від транспортного засобу БАЗ. В наслідок ДТП автомобілі пошкоджено, потерпілих немає. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.17 встановлено, в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником пошкодженого автотранспортного засобу AUDI Q7 є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 225069. Власником автобуса пасажирського БАЗ 22154 СПГ, д.н. [NUMBER] є [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АРС 015091. [PERSON] в 2014 році передала належний їй транспортний засіб - автобус марки БАЗ, модель 22154 СПГ, [PERSON], що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 30.05.2014 року та розпискою [PERSON] про те, що він викупив зазначений автомобіль, передавши [PERSON] кошти. Станом на момент ДТП - 12.12.2016 року та на час розгляду справи, володільцем автобусу є ТОВ «Автостандарт», що підтверджується: - тимчасовим реєстраційним талоном серії ДАР № 070189 у відповідності до якого, автобус БАЗ, 22154 СПГ, р.н. [NUMBER], володільцем є ТОВ «Автостандарт», ЄДРПОУ 32696014, талон дійсний до 30.05.2019 року (примітка: попередній держзнак АР 3069 АТ); - ліцензійною карткою серія АА № 855290, яка оформлена на автобус 05.06.2014 року - одразу після здійснення тимчасової реєстрації за ТОВ «Автостандарт» та отримання згаданого вище талону; - полісом № АЕ/9485135 від 06.06.2016 року, який підтверджує, що страхувальником відповідальності є ТОВ «Автостандарт», а застрахованим транспортним засобом є автобус марки БАЗ, модель 22154 СПГ, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) Y6Р2215407Р000138, номерний знак [NUMBER]; - протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00589-00108-17 від 18.01.2017 року, яким підтверджено здійснення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу БАЗ 22154 СПГ, держаний реєстраційний номер [NUMBER], дата державної реєстрації 03.06.2014 року; - нотаріально посвідченою довіреністю від 30.05.2014 року, згідно змісту якої, [PERSON] уповноважив ТОВ «Автостандарт» бути представником [PERSON] з питань утримання належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автобусу марки БАЗ 22154 СПГ, д.н. [NUMBER]. Довіреність видана з правом страхування, зміни номерних агрегатів і вузлів, повного або часткового переобладнання ТЗ, проходження державного технічного огляду, поїздок за кордон, догляду на митницях. З огляду на це, судом беззаперечно встановлено, що на момент ДТП ТОВ «Автостандарт» було володільцем транспортного засобу та особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки (ч. 5 ст. 1187 ЦК України) з використанням автобусу БАЗ 22154, за участю якого сталося ДТП 12.12.2016 року та внаслідок якого позивачу [PERSON] було спричинено майнову шкоду. Судом встановлено, що на момент ДТП відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Автостандарт», що підтверджується: -копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 2104937, відповідно до якої (запис № 30) [PERSON] 10.10.2016 року було прийнято на роботу у ТОВ «Автостандарт» на посаду водія автотранспортного засобу категорії «Д»; звільнено з підприємства за власним бажанням 20.03.2017 року; -індивідуальною відомістю про застраховану особу [PERSON] у Пенсійному фонді України форми ОК-5; -договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 10.10.2016 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Автостандарт». Під час судового розгляду, представником ТОВ «Автостандарт» було надано в обґрунтування своєї позиції договір оренди автомобіля № 28 БАЗ 22154 д.н. [NUMBER], укладений 30.05.2014 року між ТОВ «Автостандарт» та [PERSON]. Згідно п. 3.1.3 договору, орендодавець ([PERSON]Б.) зобовязаний у випадку якщо автобус буде обєктом ДТП, всі виплати матеріального та морального характеру виплачує водій, орендодавець ([PERSON]Б.), власник ([PERSON]І.). Ознайомившись із його змістом, суд визнає договір нікчемним правочином на підставі ст.ст. 215, 216, 220, 799 ЦК України, а отже таким, що не має жодних юридичних наслідків. Так, згідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд, при розгляді зазначеної справи, бере до уваги усталену судовому практику з розгляду аналогічних спорів. Так, згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-108 викладеного в постанові від 06.11.2013 року, зазначено: «Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст.1187 ЦК України). В такому випадку обовязок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія». З урахуванням того, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Автостандарт», то у відповідності до ст. 1172 ЦК України, за шкоду завдану [PERSON] перш за все повинен нести відповідальність ТОВ «Автостандарт», як роботодавець. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В обґрунтування стягнення з відповідачів 300\~000 грн. понесеної матеріальної шкоди, позивач [PERSON] надав суду «Отчёт № 1920 от 10.03.2017 года об оценке стоимости материального ущерба поврежденного транспортного средства» згідно висновків якого, «стоимость материального ущерба, нанесенного владельцу автомобиля [NUMBER] в результате повреждения его колесного транспортного средства, на дату оценки 03.03.2017 года принимается в размере рыночной стоимости КТС со сроком эксплуатации как на момент повреждения и составляет 929015,30 грн. Вказана незалежна оцінка проводилась у відсутності представника ТОВ «Автостандарт», оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що до участі у цьому заході помилково запрошувались представники ТОВ «Автостандарт-1». Згідно з розясненнями п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що пошкоджений автомобіль на даний час перебуває в стані ремонту у приватних автомайстрів у місті Дніпро. Позовні вимоги в сумі 300\~000 грн. він визначив приблизно. Позивач ані документально, ані у інший спосіб достовірно не підтвердив суму реальних матеріальних збитків, понесених ним при відновленні пошкодженого автомобіля [NUMBER]. З огляду на викладене, позовні вимоги є належним чином не обґрунтованими, у звязку із чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed