Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

28.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини посилаючись на те, що з травня 2008 року до жовтня 2011 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] і від даних шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про її народження вказаний відповідач. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча дитина є інвалідом з дитинства у зв'язку із захворюванням: церебральний параліч, диплетична форма, нижній парапарез, що підтверджується довідкою та записами індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, виданої Красноармійською ЦРЛ. Відповідач працює в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», отримує заробітну плату і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та допомогу на додаткові витрати для утримання дитини, яку вона потребує, оскільки для дитини необхідна медична реабілітація: відновна терапія, профілактичні заходи - санаторно-курортне лікування та медичне спостереження; лікувальний масаж та лікувальна фізкультура, а також необхідні кошти на придбання ліків, тощо, тому просить стягнути з відповідача аліменти та додаткові витрати у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.. Крім того, вона вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти за останні 3 роки, які передували подачі позову, під час яких відповідач не надавав їй допомоги зовсім, справу просила розглянути у її відсутність за участю представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково тільки в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу, а в іншій частині позов не визнав, оскільки позивач не надала суду доказів, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів до звернення з даним позовом до суду. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з травня 2008 року до жовтня 2011 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] (а.с.1) і від даних шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про її народження вказаний відповідач (а.с.6). Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.23,37), відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча дитина є інвалідом з дитинства у зв'язку із захворюванням: церебральний параліч, диплетична форма, нижній парапарез, що підтверджується довідкою та записами індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, виданої Красноармійською ЦРЛ (а.с.8,9-15,16,22). Відповідач працює в ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», отримує заробітну плату (а.с.49), має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та допомогу на додаткові витрати для утримання дитини, оскільки для дитини необхідна медична реабілітація: відновна терапія, профілактичні заходи - санаторно-курортне лікування та медичне спостереження; лікувальний масаж та лікувальна фізкультура, а також необхідні кошти на придбання ліків, тощо (а.с.42). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні встановлено, і це не заперечували сторони, що позивач після припинення шлюбних відносин з жовтня 2011 року і до подання позовної заяви до суду 28.04.2014 року не зверталася за місцем роботи відповідача з проханням вплинути на відповідача щодо надання ним допомоги на утримання дитини. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила той факт, що позивач не зверталася до керівника підприємства, де працював відповідач, чи до його батьків, з проханням вплинути на відповідача щодо надання ним допомоги на утримання дитини. Аналогічні пояснення в судовому засіданні надала свідок [PERSON], яка підтвердила показання свідка [PERSON] в частині того, що позивач не зверталася за місцем роботи відповідача з проханням вплинути на останнього щодо надання ним допомоги на дитину, а також доповнила покази щодо того, що відповідач, після припинення шлюбних відносин з позивачем, надавав періодично допомогу позивачу в частині придбання продуктів та одягу для дитини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів та додаткових витрат для утримання малолітньої [PERSON], [INFO] на користь позивача за минулий час, тобто останні три роки, що передували подачі позову, то суд вважає вимоги безпідставними, оскільки позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Та обставина, що позивач - мати дитини, три роки сама утримувала дитину, не пред'являючи до батька дитини жодних претензій, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Враховуючи викладене,

Outcome: partial