Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

28.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким визначити йому [PERSON], додатковий строк терміном один місяць для подання до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька [PERSON], померлого 11 листопада 2009 року, посилаючись на те, що після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 4,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області. Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач немає можливості, у звязку з пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки здійснює постійний огляд за важко хворою дружиною, яка потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідними довідками. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Ухвалою суду від 01.10.2018 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність. Крім того, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання представником відповідача позову та вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, повязані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЯР № 623176, позивач народився 16 вересня 1957 року, його батьком російською мовою вказаний «Стоянов Иван Васильевич» (а.с. 5). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 511441 від 19 грудня 2017 року, [PERSON] помер 11 листопада 2009 року (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 4,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 075055, виданого Холмською сільською радою 09.01.2001 року (а.с. 6). Згідно з копією заповіту від 11.01.2002 року, посвідченого секретарем Холмської сільської ради Арцизького району Одеської області [PERSON], [PERSON] заповів своєму сину [PERSON] належну йому земельну ділянку (а.с. 7). Як вбачається з копії актового запису про смерть № 541 від 07.11.2017 року, складеного Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 03 листопада 2017 року (а.с. 9 10). Як вбачається з копії довідки, виданої Холмською сільською радою Арцизького району Одеської області, [PERSON], який помер 11.11.2009 року був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 11). Після смерті спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON] звернувся до Арцизької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, як видно з копії розяснення державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] від 15.02.2018 року № 344/02-14, [PERSON] розяснено, що він пропустив строк подачі заяви на прийняття спадщини (а.с. 12). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 437866 від 21 жовтня 1978 року, позивач по наявній справі [PERSON] 21 жовтня 1978 року уклав шлюб з [PERSON], яка після укладення шлюбу прийняла прізвище чоловіка [PERSON], актовий запис № 167 (а.с. 13). Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області від 13.09.2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом з дружиною [PERSON], яка є інвалідом І групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЖ № 574906 (а.с. 14, 16). Як вбачається з копії висновку ЛКК № 1287, виданого КБУ «Кілійська центральна районна лікарня» консультативно-діагностичне поліклінічне відділення, [PERSON] є інвалідом І групи, діагноз: хвороба Паркінсона, тремтливо-регідна форма, прогресуюча, з вираженим порушенням статики опори, ходьби, побуту. Хвора потребує постійного стороннього догляду, постійно з 2009 року по теперішній час (а.с. 15). Згідно повідомлень державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON] № № 1721/01-16, 1720/01-16 від 04.10.2018 року, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], померлого 11.11.2009 року, спадкоємцем за законом, є син померлого [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини 29.11.2017 року за № 1272, спадкова справа № 560/2017. Свідоцтв про право на спадщину станом на 04.10.2018 року не видавалось. Після смерті [PERSON], померлого 03.11.2017 року, спадкова справа не заводилась. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, спадкоємцем померлого [PERSON] є його син [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» під час розгляду справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Узагальнення судової практики у справах про спадкування, здійснене ВССУ, показало, що суди вирішують питання поважності причин пропуску вказаного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебуван\-ня спадкоємця тривалий час за межами України, відсутність відомостей про смерть спадкодавця, що береться до уваги судом з урахуванням ступе\-ня сімейно-родинної близькості спадкодавця та спадкоємців за законом і за заповітом, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Втім, не завжди суди першої інстанції враховують роз'яснення, які містяться у абзаці 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причи\-ни, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинен\-ня дій. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що причини пропуску позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважними, оскільки він з 2009 року по теперішній час здійснює постійний догляд за важко хворою дружиною [PERSON], яка потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідними виписками з КБУ «Кілійська центральна районна лікарня» консультативно-діагностичне поліклінічне відділення (а.с. 15). Більш того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті спадкодавця та звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене майно у звязку з пропуском строку для подання зазначеної заяви. Спадщина після смерті [PERSON] до наявного часу ніким не прийнята, спору стосовно спадщини немає. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк тривалістю один місяць для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця [PERSON], оскільки він пропустив вказаний строк з поважної причини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved