Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

27.01.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.10.2007 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області сторони зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. З березня 2015 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, припинили шлюбні відносини та мають намір розлучитися. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 06.10.2007 року у В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ 06.10.2007 року (а.с.3). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 12.01.2009 року (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час неповнолітня дитина сторін проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального комітету «Надія» від 22.01.2016 року №96 (а.с.5). В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини, матеріальне становище позивача. Окрім того, суд враховує особу платника аліментів, який являється молодою фізично здоровою людиною працездатного віку, на момент розгляду справи не працює. А тому, з огляду на вищенаведене, враховуючи, що позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач останні визнав, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 551,20 грн. судового збору від сплати якого звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved