Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

28.09.2021 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Ухвалою судді від 13.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 03.11.2021. 03.11.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебування головуючого судді у відпустці. У судове засідання 18.11.2021 позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі в порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 1957 (а.с. 4), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Як убачається з довідки ОСББ «Незалежність-68» від 28.09.2021 № 12-21, позивач проживає разом із сином за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З викладеного убачається обов`язок відповідача брати участь у створенні умов, необхідних для всебічного розвитку дитини сторін. Враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітнього сина, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання його неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде достатнім для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved