Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-21 00:00:00

28 липня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб, від якого мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімя сторін розпалася, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Утримання та виховання дітей повністю лежить на позивачу та потребує коштів. Відповідач матеріальну допомогу на утримання своїх дітей взагалі не надає, погрожуючи, що забере дітей, які проживають з позивачем по справі, тому позивач змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Також просить визначити місце проживання дітей з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб 14 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 060042 від 14.07.2007 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних синів [PERSON], 09 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 104785 від 21.11.2007 року (а.с.8) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 186245 від 03.11.2009 року (а.с.9). Відповідач по справі матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, таким чином ухиляючись від виконання своїх батьківських обовязків. [PERSON] того, шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставали діти. Позивач разом з дітьми зареєстрована в [INFO], проте фактично проживає в [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї № 143 від 14.04.2015 року, виданою Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, а також актом обстеження факту проживання позивача за вищевказаною адресою від 14.04.2015 року (а.с.10,11). Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей. Позивач виховує дітей сама, працює продавцем продовольчих і непродовольчих товарів у фізичної особи-підприємця [PERSON], зарекомендувала себе як хороший працівник, що підтверджується відгуком-характеристикою з місця роботи (а.с.14), отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи від 15.04.2015 року (а.с.15), проте заробітку не вистачає на повноцінне забезпечення всіх необхідних умов життя для дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При поданні позову, позивач по справі зазначила, що бажає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку і до повноліття дітей. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання його рідних дітей в розмірі, зазначеному в позові, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] того, у відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10-ти років, визначається за згодою батьків. Натомість, сторони до розгляду справи по суті не дійшли згоди щодо місця проживання синів. В суді відповідач погодився з вимогами позивачки про те, щоб діти проживали вмісті з позивачкою але, щоб позивачка не заперечувала йому побачення з дітьми. Суд дійшов висновку, що діти отримують в даний час належного догляду, уваги, любові від матері, проживають в у мовах необхідних для нормального життя дитини, тому вважає визначити місце проживання дітей разом з позивачем по справі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved