Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

28.08.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за навчання у розмірі 14755,97 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 11.05.2010 № 58-к [PERSON] було прийнято водієм І класу відділу експлуатаційно - технічного та господарського забезпечення з 11.05.2010 по 03.06.2010. Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 27.05.2010 № 77-к Відповідача переведено на посаду водія 1 класу III тарифного розряду відділу експлуатаційно - технічного та господарського забезпечення з 04.06.2010 за безстроковим трудовим договором.Згідно з направленням від 21.07.2015 № 1 Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України за заявою Відповідача від 17.07.2015 року направив його до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України для участі у конкурсних випробуваннях на форму навчання - з відривом від виробництва в магістратурі зі спеціальності - Управління персоналом та економіка праці (08.03.05.05.01). Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості від 19.08.2015 № 187 Відповідача з 19.08.2015 було зараховано до магістратури студентом п`ятого курсу денної форми навчання за спеціальністю 8.03050501 «Управління персоналом та економіка праці». Відповідачу до закінчення навчання було встановлено неповний робочий тиждень. 19 серпня 2015 року укладено договір № МФУП/04/15 про підготовку магістра за денною формою навчання за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття між Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України - виконавцем, Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України - замовником та [PERSON] - одержувачем. Згідно з пунктом 1.1. Договору, предметом Договору є підготовка Відповідача за рахунок коштів Фонду за спеціальністю 8.03050501 «Управління персоналом та економіка праці», освітній ступінь - магістр, денна форма навчання.Відповідно до пункту 4.4. розділу 4 «ОБОВ`ЯЗКИ [PERSON] » Договору Відповідач зобов`язався після закінчення навчання в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України відпрацювати у Замовника не менше 3 (трьох) років. Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 01.07.2016 № 119к Відповідача переведено на посаду водія відділу експлуатаційно - технічного з 01.07.2016. Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 27.01.2017 № 21/0/-17 Відповідачу було присуджено ступень магістра з управління персоналом та економіки праці, менеджер (управитель) з персоналу, науковий співробітник (праця, зайнятість), видано документ про вищу освіту та відраховано з числа студентів навчального закладу 27.01.2017 у зв`язку з закінченням навчання за освітньо-професійною програмою. 25.04.2018 року Відповідач подав заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням. Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 10.05.2018 № 77- к, Відповідача було звільнено з посади водія експлуатаційно - технічного відділу 10 травня 2018 року за власним бажанням, ст. 38 Кодексу законів про працю України. Згідно з пунктами 6.2.2. та 6.2.3. Договору Одержувач (Відповідач) зобов`язаний відшкодувати Фонду кошти за витрати, пов`язані з навчанням, або їх частину пропорційно відпрацьованому строку у випадку відмови після закінчення навчання в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України відпрацювати в системі державної служби зайнятості або звільнені з системи державної служби зайнятості до закінчення трирічного строку з дня закінчення навчання. За наведених обставин, оскільки відповідач умови вказаного договору не виконав, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду Ухвалою суду від 10.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами, адресована позивача, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, в той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить відповідна розписка, однак скористатись процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 11.05.2010 № 58-к [PERSON] було прийнято водієм І класу відділу експлуатаційно - технічного та господарського забезпечення з 11.05.2010 по 03.06.2010. (а. с. 7) Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 27.05.2010 № 77-к Відповідача переведено на посаду водія 1 класу III тарифного розряду відділу експлуатаційно - технічного та господарського забезпечення з 04.06.2010 за безстроковим трудовим договором.(а. с. 9) Згідно з направленням від 21.07.2015 № 1 Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України за заявою Відповідача від 17.07.2015 року направив його до Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України для участі у конкурсних випробуваннях на форму навчання - з відривом від виробництва в магістратурі зі спеціальності - Управління персоналом та економіка праці (08.03.05.05.01). (а. с. 13) Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості від 19.08.2015 № 187 Відповідача з 19.08.2015 було зараховано до магістратури студентом п`ятого курсу денної форми навчання за спеціальністю 8.03050501 «Управління персоналом та економіка праці». (а. с. 14) Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Відповідно до статті 71 Закону «України «Про освіту», фінансування державних закладів освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. 19 серпня 2015 року укладено договір № МФУП/04/15 про підготовку магістра за денною формою навчання за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття між Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України - виконавцем, Інститутом підготовки кадрів державної служби зайнятості України - замовником та [PERSON] - одержувачем. (а. с. 15-16) Згідно з пунктом 1.1. Договору, предметом Договору є підготовка Відповідача за рахунок коштів Фонду за спеціальністю 8.03050501 «Управління персоналом та економіка праці», освітній ступінь - магістр, денна форма навчання. Відповідно до пункту 4.4. розділу 4 «ОБОВ`ЯЗКИ [PERSON] » Договору Відповідач зобов`язався після закінчення навчання в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України відпрацювати у Замовника не менше 3 (трьох) років. Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 27.01.2017 № 21/0/-17 Відповідачу було присуджено ступень магістра з управління персоналом та економіки праці, менеджер (управитель) з персоналу, науковий співробітник (праця, зайнятість), видано документ про вищу освіту та відраховано з числа студентів навчального закладу 27.01.2017 у зв`язку з закінченням навчання за освітньо-професійною програмою. (а.с. 17) Наказом Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України від 10.05.2018 № 77- к, Відповідача було звільнено з посади водія експлуатаційно - технічного відділу 10 травня 2018 року за власним бажанням, ст. 38 Кодексу законів про працю України. (а. с. 18) Згідно з пунктами 6.2.2. та 6.2.3. Договору Одержувач (Відповідач) зобов`язаний відшкодувати Фонду кошти за витрати, пов`язані з навчанням, або їх частину пропорційно відпрацьованому строку у випадку відмови після закінчення навчання в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України відпрацювати в системі державної служби зайнятості або звільнені з системи державної служби зайнятості до закінчення трирічного строку з дня закінчення навчання. Відповідно до пунктів 1,2 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 15.12.2016 № 1543 (в редакції, що була чинна на момент виникнення правовідносин), державна служба зайнятості є централізованою системою державних установ, Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України входить до її складу. Згідно з пунктом 3.3. Договору Позивач зобов`язаний стягнути з Відповідача до Фонду суму нанесених збитків Фонду у разі його невиконання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України , зобов`язання має виконуватись належним чином Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України ). Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 14 755,97 грн., що є вартістю пропорційної частини не відпрацьованому строку у випадку звільнення з системи державної служби, при цьому, суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок відшкодування витрат за навчання [PERSON] , який складено відповідно до умов договору, враховуючи ту обставину. що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження відшкодування досліджуваної у даному провадженні матеріальної шкоди у добровільному порядку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України до [PERSON] про стягнення коштів за навчання є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп. які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved