Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

28.08.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] в смт. Веселинове померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Позивачка у встановлений законодавством термін прийняла спадщину після смерті [PERSON] подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачці було відмовлено, про що нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови стала невідповідність правовстановлюючого документа на спадкове майно вимогам законодавства. Позивач зазначила, що її мати [PERSON] за життя набула право власності на 65/100 частин домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . За зазначеною адресою було розташовано два житлові будинки, зазначені в документах технічної інвентаризації як літ. А, який складав 35/100 часток та літ. Б, який складав 65/100 часток домоволодіння та яким за життя володів [PERSON] . На початку 90-х років минулого століття житловий будинок літ. А був залишений без догляду особами, які в ньому проживали, що призвело до його повного знищення. Власники житлового будинку літ. А померли, а їх право власності ніким не успадковане. В зв`язку з тим, що особи, які б могли зареєструвати знищення будинку літ. А. відсутні, а наявність його реєстрації в БТІ перешкоджає позивачці нотаріально оформити своє право на спадщину за законом на успадкований будинок літ.Б, вона звернулась до суду та просить встановити факт знищення житлового будинку літ. А. Крім того, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок, а тому просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. Б, що розташований за адресою: [ADDRESS] та успадкований нею після смерті [PERSON] . Ухвалою від 30.08.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01.10.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 17.10.2019 року. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника за довіреністю [PERSON] . надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника селищної ради, заперечень проти позову не мають. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Судом встановлено наступне. [INFO] в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 11.04.2018 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 73. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, увійшло право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склала, тому право на спадщину за законом у першу чергу отримала позивач [PERSON] , як донька спадкодавця. Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються: свідоцтвом серії [NUMBER] про народження [PERSON] , де матір`ю дитини записана [PERSON] та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи № 140/2018 встановлено, що крім позивачки право на спадщину за законом за правом представлення, у порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України, отримали внуки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки їхня мати [PERSON] , яка була дочкою спадкодавця [PERSON] , померла до відкриття спадщини, а саме, [INFO] . Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, подавши приватному нотаріусу Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. заяву про прийняття спадщини. Спадкоємці за правом представлення [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті баби [PERSON] не прийняли, що підтверджується їхніми заявами, що містяться в матеріалах спадкової справи. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Згідно довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 06.08.2018 року № 2807/02-12, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 14.03.1977 року по день смерті. За цією адресою разом з померлою ніхто не був зареєстрований і не проживав. Згідно постанови приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Болгарчук О.Ф. від 19.07.2019 № 435/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований нею після смерті [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає вимогам законодавства. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.01.1990 року державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Болгарчук О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 65, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , 65/100 частин домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] та належить померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. Згідно зазначеного свідоцтва домоволодіння в цілому складається з житлового будинку А житловою площею 26,6 кв.м та житлового будинку Б житловою площею 44,9 кв.м. Житлова площа успадкованої частини домоволодіння становить 44,9 кв.м. Згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] виданого 26.12.1970 року виконавчим комітетом Веселинівської селищної ради Миколаївської області, [PERSON] на праві власності належало 12/100 житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Крім того в свідоцтві зазначено, що зазначене домоволодіння в цілому складається з двох житлових будинків. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.1976 року, виданого нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1470, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] 12/100 частин домоволодіння , розташованого в [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого 07.09.1995 року Веселинівською селищною радою, [PERSON] на праві приватної власності належить 23/100 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Матеріалами інвентарної справи на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою було розташоване домоволодіння, яке складалось з двох житлових будинків, які в матеріалах інвентарної справи значаться як житловий будинок А та житловий будинок Б. Співвласниками зазначеного домоволодіння були [PERSON] та [PERSON] Частка власності [PERSON] становила 65/100 та складалась з житлового будинку літ. «Б» житловою площею 44,9 кв.м, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Частка власності [PERSON] становила 35/100, з яких: 12/100 належали їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та 23/100 - на підставі свідоцтва про право власності та становили житловий будинок літ. А. Таким чином, з досліджених доказів встановлено, що [PERSON] за життя була власником житлового будинку літ Б загальною площею 70,4 кв.м, житловою площею 44,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується матеріалами інвентарної справи на житловий будинок, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 23.01.1990 року та зареєстрованим в реєстрі за № 65, реєстраційним посвідченням, відповідно до якого 23.01.1990 року Веселинівською філією за [PERSON]. зареєстроване право власності та довідкою БТІ № 133 від 01.07.2019 року. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку, а позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріуса через невідповідність правовстановлюючого документа вимогам законодавства,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок. Щодо інших позовних вимог [PERSON] , а саме, встановлення факту знищення житлового будинку літ. А. судом встановлено наступне. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З довідки комунального підприємства Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 01.07.2019 року вбачається, що на сьогоднішній день за адресою: [ADDRESS] , знаходиться лише житловий будинок літ. Б. житловою площею 44,9 кв.м. та загальною площею 70,4 кв.м., а житловий будинок літ. «А» загальною площею 57,9 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м - знесено. Таким чином, згідно відомостей БТІ спірний житловий будинок літ. «А» дійсно знищений. Разом з тим, позивач не надала належних та допустимих доказів того, що від встановлення судом факту знищення житлового будинку, залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача, зокрема, оформлення спадкових прав, оскільки згідно постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише з тих підстав, що правовстановлюючий документ на спадкове майно не відповідає вимогам закону. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту знищення житлового будинку літ А, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial