Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

27.05.2014 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON] після смерті якого залишилась спадщина у вигляді ? частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. У встановлений законом термін позивачі звернулись в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини, однак нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в частині видачі свідоцтв про право на спадщину за законом стосовно вказаної квартири, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на неї було втрачено. З огляду на викладене позивачі звернулись до суду з відповідним позовом і просять визнати за ними право власності на ? частину вищезазначеної квартири в порядку спадкування. До початку судового розгляду представники позивачів звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-9). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги майна, яке належало померлому [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 10.10.2013 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] З такою ж заявою 06.11.2013 року до нотаріальної контори звернулась [PERSON] як законний представник малолітньої [PERSON] Будь-які інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. При цьому, 24.02.2014 року приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з втратою спадкодавцем оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру (а.с. 12). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Належність ? частини квартири [ADDRESS] померлому [PERSON] підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12.09.1996 року, який зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 24.09.1996 року (а.с. 10-11). Оскільки померлий [PERSON] за життя втратив оригінал правовстановлюючого документу та не встиг вирішити самостійно це питання у зв'язку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що це майно належало йому на праві власності, а тому позивачі як спадкоємці першої черги за законом мають право на його спадкування. За обставин, коли майно належало померлому, позивачі є спадкоємцями першої черги, однак свідоцтво про право на спадщину за законом у спадкоємців відсутнє, визнання права власності на ? частину квартиру за позивачами в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved