Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

28.08. 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа УДМС України в Запорізькій області, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. У позові зазначали, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №140 виданий 31.01.1997 року Виконавчим комітетом Ради народних депутатів м Запоріжжя була видана громадянину [PERSON] з родиною з чотирьох осіб, квартира [ADDRESS]. Наукового містечка. Підстава для видачі ордера - рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 31.01.1997 р. №4 п.20. Згодом згідно розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради Орджонікідзевського району від 25.12.2012 року №974 змінений номер будинку з «33-а» на «54» по вулиці Наукового містечка, що зазначається при проставленні відмітки в паспорті позивачів. Наймачем квартири є [PERSON]. Квартира не є приватизованою. Відповідач протягом тривалого часу, а саме - з травня 2013 року по теперішній час не проживає в квартирі, хоча офіційно зареєстрований та за нього провадяться зайві сплати за поставлені житлово-комунальні послуги. Особистих речей відповідача в квартирі немає.В добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач [PERSON] не знімається чим порушує встановлений законом порядок та наносить нашій родині необґрунтовані додаткові витрати по сплаті послуг ЖКГ, які наразі суттєво збільшились та це може призвести до виникнення боргу за вказані послуги, що ставить позивачів в скрутне матеріальне становище. Відповідно до Довідки Центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради від 26.08.2015 року №304 [PERSON] [INFO] дійсно не проживає за адресою [INFO] з травня 2013 року по теперішній час. Згідно до Акту про фактичне проживання громадян №59 від 26.08.2015 року, також встановлено, що громадянин [PERSON] дійсно не проживає за адресою вул.. Наукового містечка 6.54, кв.11 з травня 2013 року по теперішній час. У зв'язку із знаходженням відповідача на реєстраційному обліку по зазначеній адресі просили визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування квартирою №11 у будинку №54 (попередній номер цього будинку 33-а) по вул. Наукового містечка у м. Запоріжжя, шляхом зняття [PERSON], [INFO] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивачі у судове засідання не зявилися, упонвоважений представник надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду не заперечує. У судові засідання по цій справі відповідач повторно не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. Треті особи у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю представника позивача, відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. Відсутність особи понад встановлений ст. 71 ЖК України строк є підставою для визнання відсутньої особи такою, що втратила право на жиле приміщення. Відповідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку Судом встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №140 виданий 31.01.1997 року Виконавчим комітетом Ради народних депутатів м Запоріжжя була видана громадянину [PERSON] з родиною з чотирьох осіб, квартира [ADDRESS]. Наукового містечка. Підстава для видачі ордера - рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 31.01.1997 р. №4 п.20. Згодом згідно розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради Орджонікідзевського району від 25.12.2012 року №974 змінений номер будинку з «33-а» на «54» по вулиці Наукового містечка, що зазначається при проставленні відмітки в паспорті позивачів. Наймачем квартири є [PERSON]. Квартира не є приватизованою. Відповідач протягом тривалого часу, а саме - з травня 2013 року по теперішній час не проживає в квартирі, хоча офіційно зареєстрований та за нього провадяться зайві сплати за поставлені житлово-комунальні послуги. Особистих речей відповідача в квартирі немає і іншого не спростовано відповідачем. Відповідно до Довідки Центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради від 26.08.2015 року №304 [PERSON] [INFO] дійсно не проживає за адресою [INFO] з травня 2013 року по теперішній час. Згідно до Акту про фактичне проживання громадян №59 від 26.08.2015 року, також встановлено, що громадянин [PERSON] дійсно не проживає за адресою вул.. Наукового містечка 6.54, кв.11 з травня 2013 року по теперішній час. За вказаних обставин \~суд вважає, що позов в цій частині є підставним і підлягає до задоволення. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; інших документів, які свідчать про припинення підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за вищезазначеною адресою. Таким чином рішення суду про втрату права користування житлом є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідача, а відтак позовні вимоги задоволенню щодо зняття з реєстраційного обліку не підлягають Враховуючи, що позивачем вимоги про стягнення судового збору до [PERSON] не заявлялися, суд не виходячи за межі вимог - ст. 10 ЦПК України залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: partial