Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

29.05.2019 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] , з 2013 року, проте зареєстровані в домоволодінні по теперішній час. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.06.2019 року вищезазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 30.08.2019 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій він просить справу слухати без його участі, позов визнає. 24.09.2019 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій вона просить про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. 26.09.2019 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, та зазначає, що вона разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] з 2013 року виїхала в Південну Корею , де і проживають по теперішній час; позов визнає. 22.11.2019 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , в якій вона просить справу слухати без її участі, позов визнає. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому комітету Миколаївської міської ради надала суду заяву, в якій справу просила розглядати у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії Договору дарування, посвідченого привтаним нотаріусом ММНОЮ Нікітіним Р.В. 22.12.2004 року за зареєстрованого в реєстрі за № 10014, позивач [PERSON] прийняла в дар 1/2 частку жилого будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . З копії будинкової книги на вищезазначене домоволодіння вбачається, що відповідачі зареєстровані з вказаною адресою. У Акті про не проживання від 22.05.2019 року, сусіди підтвердили факт не проживання відповідачів за вищезазначеною адресою з 2013 року та відсутність їх особистих речей в будинку. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved