overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач у добровільному порядку не надає їй достатню матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, фізично здоровий, інших дітей на утриманні не має, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів батька, щомісяця. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] (актовий запис № 747 від 09 вересня 2011 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку) є [PERSON] (а. с. 4). Як видно з довідки № 11 від 27 лютого 2014 року Голови комітету мікрорайону «Об'єдиньоний», [PERSON]. зареєстрована та проживає разом із дочкою за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Між сторонами не досягнута домовленість по питанню утримання дитини, так як відповідач добровільно не надає достатню допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дочки. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від доходів батька щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 27 лютого 2014 року. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 грн 60 коп., вказаний судовий збір, згідно зі статтею 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі статей 180, 181 ч. 3, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, припинили шлюбні стосунки з листопада 2013 року, спільне господарство не ведеться. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 22.09.2006 року. Від спільного проживання у подружжя є донька [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття. Позивач зазначає, що з 02 серпня 1997 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2014 року. Від спільного життя у них народились двоє дітей, батьками яких згідно свідоцтв про народження, є сторони по справі. Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та відповідачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове судовому засіданні заперечував проти сплати аліментів в розмірі ? частини заробітку та зазначив, що він добровільно надає допомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку і просив суд встановити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області № 2/381/270/14 від 12 лютого 2014 року було розірвано шлюб зареєстрований 02 серпня 1997 року відділом РАГСу Фастівського міськвиконкому Київської області за актовим записом № 206 між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.2,3). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про визначення частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що 4 червня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені через те, що вони не зійшлися характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 4 червня 2010 року, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає та проживатиме з відповідачкою, про що вони зазначили у своїх заявах (а.с.7). Шлюбні відносини фактично припиненні через те, що сторони не зійшлися характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки та сварки, що в кінцевому випадку стало суперечить інтересам один одного. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та не бажання сторін примирятися, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що сторони з 29 листопада 2006 року перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Позивач позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати доньку, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їхню доньку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати та інших доходів щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримую у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2006 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.2), яка проживає разом з позивачкою. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги, дійсні обставини справи, зокрема те, що інших дітей та непрацездатних осіб він на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню доньки. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

27 лютого 2014 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], 14 листопада 2011 року шлюб було разірвано за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється. Інших дітей у відповідача не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Враховуючи викладене, позивачка звертається до суду із даним позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], у розмірі 25 відсотків зі всіх видів його заробітку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. У судовому засіданні позивачка не з'явилася, надала суду заяву в якій уточнила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі -600 грн. до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що уточненні позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі-600 грн. на утримання доньки [PERSON], до її повноліття. Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 23 січня 2008 року. Неповнолітня дочка знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Згідно наданої суду заяви, відповідач позов визнав і не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі -600 грн. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти в судовому порядку у твердій грошовій сумі - 600 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою [PERSON] повноліття чи до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 27 лютого 2014 року, допустивши негайне виконання в межах місячного платежу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

27 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 01 липня 1961 року по [INFO] перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] вони разом побудували житловий будинок за вищевказаною адресою. [INFO] [PERSON] помер. Посилаючись на положення ст. 22,28 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебувала з 01 липня 1961 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 29 грудня 1970 року на підставі договору забудовника, [PERSON] виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку по [ADDRESS] В період перебування у шлюбі, сторони побудували житловий будинок по [ADDRESS] 23 березня 1990 року виконавчим комітетом Терновської селищної ради народних депутатів видано Акт №39, відповідно до якого постановлено прийняти до здачі домоволодіння [PERSON], яке знаходиться по [ADDRESS] Відповідно до Свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок від 21 квітня 1990 року, вищевказаний житловий належить [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Згідно з повідомленням першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 13.03.2014 року, спадкова справа щодо майна [PERSON], який помер [INFO] конторою не зареєстровано та ніхто із спадкоємців в шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю, яка діяла на момент укладання договору купівлі-продажу, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі,якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 28 Кодекс про шлюб та сім'ю, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. На підставі викладеного, у відповідності до ст. 22,28 Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР, ст.ст. 316, 328, 355, 368, 372 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

27 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 липня 1997 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 269, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 липня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 269, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.3). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданими відділом реєстрації актів громадського стану м.Костянтинівки Донецької області (а.с.4). Сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач пред'явив суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 04 листопада 2011 року актовий запис № 3289. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що вперше уклав шлюб з відповідачем 04 листопада 2011 року від спільного шлюбу дітей у них немає. Спільне життя у їхнього подружжя не склалось. Відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки призвели до остаточного розпаду сім'ї . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснив, що шлюб носить формальний характер примирення між ним і відповідачем не можливе, з березня 2012 року припинені подружні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач виїхала на проживання у Сполучені штати Америки, а він, [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Вважає, що розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду скерувала клопотання про розгляд справи за її відсутності, підпис відповідача завірений приватним нотаріусом штату Флорида США. За таких обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин з березня 2012 року, не ведуть спільного господарства з цього ж часу. Сторони проживають окремо, відповідач виїхала на проживання до сполучених штатів Америки. Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою.Дітей від шлюбу у сторін немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved