Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

26 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], 15 листопада 1997 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Гвардійської с/ради Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., актовий запис №41 свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 047334. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона та відповідач [PERSON], 15 листопада 1997 року зареєстрували законний шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Гвардійської с/ради Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл. зроблено відповідний актовий запис № 41 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-КИ № 047334. Від шлюбу вони мають дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем фактично припинено з 2012 року, за причиною відсутності взаєморозуміння між ними, відмінністю поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки ведення спільного господарства, виховування дитини. Втрачено всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Спільне господарство нами разом не ведуть. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просить не надавати строку для примирення. У судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. У судове засідання відповідач не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 15 листопада 1997 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 047334, виданим Виконкомом Гвардійської с/ради Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., про що 15 листопада 1997 року зроблено запис № 41 (а. с. 3). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 026222, виданим Виконкомом Гвардійської с/ради Новомосковського р-ну Дніпропетровської обл., про що 14 липня 1999 року зроблено відповідний запис № 21 (а. с. 7). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року, що підтверджується заявами сторін (а. с. 24, 25). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб в якому є одна дитина розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved