Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на правову допомогу, просив стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу, що були ним понесені в ході розгляду справи на суму 10000 гривень. Позивач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, до суду повернувся конверт про неможливість вручення поштового відправлення за закінченням строку зберігання. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявку суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Враховуючи, що їх присутність відповідно до положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є обовязковою, суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою в якій просила заборонити відповідачу промислове виробництво, а саме кування, пресування, штампування, профілювання металу за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Ємці, вул. Робоча, 29,31, стягнути з відповідача на її користь 23\~000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 січня 2014 року справа направлена за підсудністю до Золочівського районного суду Харківської області. 25 травня 2016 року рішенням Золочівського районного суду Харківської області у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, вказане рішення набрало законної сили. Водночас при ухваленні рішення судом не вирішення питання розподілу судових витрат. В ході розгляду справи інтереси відповідача [PERSON] по справі представляв в тому числі адвокат [PERSON] В якості доказів понесених судових витрат на оплату послуг адвоката відповідачем надано квитанції про оплату його послуг на загальну суму 4000 гривень (т.1 а.с.75, а.с.112). За час розгляду справи в суді першої інстанції з 06 грудня 2013 року по 25 травня 2016 року адвокат [PERSON] прийняв участь у 13 судових засіданнях (24.05.2016року, 14.03.2016р., 08.07.2014 року, 07.08.2014 року, 10.09.2014 року, 16.10.2014 року, 04.11.2014 року, 11.12.2014 року, 15.01.2015 року, 17.02.2015 року, 22.10.2015 року, 05.11.2015 року, 09.02.2016 року ), в 2014 році загальною тривалістю судових засідань 3 години 34 хвилини, в 2015 році 3 години 46 хвилин, в 2016 році 1 час 2 хвилини. Стаття 220 ЦПК України регламентує підстави для ухвалення додаткового рішення суду. Так, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Стаття 79 ЦПК України перелічує види судових витрат. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на правову допомогу. Стаття 84 ЦПК України зазначає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати фізичних осіб, пов'язані з оплатою правової допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Стаття 88 ЦПК України регламентує питання розподілу судових витрат між сторонами. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Статті\~10,\~59,\~60 ЦПК України\~передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що оскільки рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено, останньому підлягають відшкодування документально підтверджені судові витрати на правову допомогу відповідно до приписів ст.ст.79,84,88 ЦПК України. Ухвалене по справі рішення не містить судження про розподіл судових витрат, в звязку з чим заява відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню. Відповідачем у заяві про ухвалення додаткового рішення заявлено до стягнення з позивача 10000 гривень витрат на правову допомогу. Документально відповідачем підтверджені витрати на правову допомогу на суму 4000 гривень. Інших квитанцій на оплату послуг не надано. Розрахунку суми судових витрат, з урахуванням приписів згаданого вище Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», як то розрахунок годин витрачених на складання заяв, ознайомлення із матеріалами справи, тощо відповідачем не наведено. Відтак при вирішенні питання про розмір витрат, що підлягають стягненню з позивача, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд виходить з кількості годин, які були витрачені адвокатом при наданні правової допомоги у судових засіданнях за час розгляду справи та наявних документальних доказів їх понесення відповідачем. Так, адвокат [PERSON] прийняв участь у 13 судових засіданнях, в 2014 році загальною тривалістю судових засідань 3 години 34 хвилини (загалом 214 хвилин), в 2015 році 3 години 46 хвилин (загалом 226 хвилин), в 2016 році 1 час 2 хвилини (загалом 62 хвилини), в звязку з чим розрахунок судових витрат суд обраховується по наступній формулі: (214 Х 8,12)+(226 Х 8,12)+(62 Х 9,18)= 4142,38 гривень, де: 487,20 грн граничний розмір вартості за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у 2014 році =40% від 1218 гривень прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2014 році, розмір якого встановлено на 1 січня 8,12 гривень граничний розмір вартості за 1 хвилину участі особи, яка надавала правову допомогу у 2014 році (487,20 грн/60) 487,20 грн граничний розмір вартості за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у 2015 році =40% від 1218 гривень прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2015 році, розмір якого встановлено на 1 січня 8,12 гривень граничний розмір вартості за 1 хвилину участі особи, яка надавала правову допомогу у 2014 році (487,20 грн/60) 551,20 грн граничний розмір вартості за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у 2016 році =40% від 1218 гривень прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2015 році, розмір якого встановлено на 1 січня 9,18 гривень граничний розмір вартості за 1 хвилину участі особи, яка надавала правову допомогу у 2016 році (551,20 грн/60) Відтак судом обраховано, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу відповідачу у даній справі становить 4142,38 гривень, проте враховуючи, що ним документально підтверджено оплату витрат на правову допомогу лише на суму 4000 гривень, суд стягує з позивача суму фактично понесених витрат на вказану суму, тобто у доведеній частині.

Outcome: approved