Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 56\~950, 70 грн. і стягнути з відповідача судові витрати на користь держави. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного 20.05.2013 року кредитного договору між Банком та відповідачем, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконав, у звязку з чим у нього перед кредитором виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим його місцем проживання та реєстрації 24.09.2015 року, 22.10.2015 року, 29.12.2015 року та 28.02.2016 року, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено договір № 20130516125645 про відкриття та обслуговування поточного карткового рахунку з оформленням платіжної картки. Згідно Розділу 1 вказаного договору позивач відкриває власнику рахунку платіжну картку міжнародної платіжної системи миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та відкриває спеціальний картковий рахунок № 26251118400828 в гривні та здійснює його обслуговування. У відповідності до додаткової угоди № 1 від 20.05.2013 року про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 20130516125645 [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 30 000 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 20.05.2013 року по 19.05.2015 року із сплатою 32 % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Відповідно до п. 5 вищезазначеної додаткової угоди, моментом надання банком кредитної лінії є здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів власника рахунку. Згідно виписки по рахунку відповідача за період з 20.05.2013 року по 24.04.2015 року датою здійснення операції за допомогою картки є 23.05.2013 року. Пунктом 6 вказаної додаткової угоди передбачено, що проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком у валюті ринку, починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. У відповідності до п. 7 додаткової угоди, власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти. Згідно п. 19 вказаної додаткової угоди, банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, штрафу, а також вимагати відшкодування збитків банку у випадку невиконання чи неналежного виконання власником рахунку своїх зобов'язань за договором та цією додатковою угодою. Перед укладенням Договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за Договором станом на 24.04.2015 року склала 56\~950,70 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 29\~836,67 грн., заборгованість за процентами 14\~098,03 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 1\~100 грн., пеня за прострочення сплати процентів 1\~600 грн., сума індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за кредитом 6\~564,50 грн., сума індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості за процентами 3\~141, 66 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 410,79 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 199,05 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, факт невиконання взятих на себе зобовязань по Договору перед позивачем відповідачем спростовані не були, вінне виконує умови Договору, припинив погашення кредиту і відсотків, та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору і вимог закону та припиняються з моменту їх належного виконання, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Постановою Правління Національного банку України № 339 від 10 червня 2014 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк». Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11 червня 2014 року, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» призначено [PERSON] Згідно п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, за якою судові витрати з судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved