Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне територіальне Управління юстиції у м. Києві. Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, [PERSON], [INFO], уродженка м. Васильків, Київської області є рідною матір»ю заявника [PERSON], [INFO], уродженця м. Магдебург, Германія. 16.05.2017 року представник заявника [PERSON] - [PERSON] подав уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням уточнень, заявником зазначено, що [INFO] року померла його мати - [PERSON] Після її смерті він звернувся з заявою про прийняття у спадок належного його матері при житті майна. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті складеному його ж матір'ю за життя його прізвище зазначено «[PERSON]», а у паспорті його ж прізвище зазначено «[PERSON]». Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що «[PERSON]» та «[PERSON]» є однією і тією ж самою особою. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для отримання спадкового майна після смерті матері. У судовому засіданні представник заявника відсутній, звернувся до суду з заявою про завершення розгляду заяви за його та заявника відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги з урахуванням уточнень, встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що «[PERSON]» та «[PERSON]» є однією і тією ж самою особою. Представник заінтересованої особи - Головного територіального Управління юстиції у м. Києвів судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи заінтересовану особу повідомлено належним чином. Зважаючи на викладене, суд ухвалив завершувати розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованої особи. Врахувавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 43-44). Заявник [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом. Судом також встановлено, що на випадок своєї смерті [PERSON] 14.01.2000 року залишено заповіт на ім'я сина [PERSON]. Зазначений заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Київської Державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 5-333 (а.с. 15). Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено прізвище померлої «[PERSON]», а у заповіті «[PERSON]» та заповідає «[PERSON], а спадкоємець «[PERSON], тобто неможливо встановити чи заповіт складено саме померлою [PERSON], а також чи саме на [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 42). [PERSON] просить встановити факт, що має юридичне значення, посилаючись на те, що він є сином померлої, що підтверджено даними його свідоцтва про народження та даними паспортів його та його матері, однак заповіт складений його матір'ю містить дані щодо їх прізвища «[PERSON]», а тому він позбавлений можливості отримати спадщину. За правилами ст. 234 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За даними паспорту серії [NUMBER] яким документовано заявника, викладеного українською мовою його прізвище зазначено «[PERSON] народився [INFO] року у м. Магдебург, Германія (а.с. 8). Відповідно до змісту свідоцтва про народження заявника, викладеного російською мовою «[PERSON]» народився [INFO] року, батьками якого є - батько - «[PERSON]», мати - «[PERSON]» (а.с. 11). За даними паспорту матері заявника серії [NUMBER] прізвище останньої - [PERSON] Як видно зі змісту експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/168-а складеного 22.12.2016 року експертом, кандидатом філологічних наук [PERSON] - українські записи прізвища «[PERSON]» (паспорт, запис [PERSON]) та «[PERSON]» (заповіт, запис [PERSON]; [PERSON]), а також запис російською мовою «[PERSON]» (зазначений паспорт; запис [PERSON], мать [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях під впливом орфоепії контактних слов'янських мов, зокрема російської. Згідно з чинними правилами, нормативний запис прізвища українською мовою - «[PERSON]» (а.с. 14). Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. На думку суду, представником заявника доведено, що прізвище особи «[PERSON]», яка 14.01.2000 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-333 та прізвище особи на користь якої складено заповіт «[PERSON]» було зазначено помилково при перекладі прізвищ з російської мови на українську, правильним є прізвище спадкодавця і спадкоємця за цим заповітом «[PERSON]». Отже, заявлені вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, який необхідно встановити для реалізації заявником своїх прав на отримання спадкового майна після смерті його матері, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved