Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

27 грудня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 69136грн.) посилаючись на те, що 27серпня 2000 року помер його батько - [PERSON] та відкрилась спадщина на належне йому майно. Заповіт батько не залишав, тому спадщина відкрилась за законом. Позивач та його мати - [PERSON], є спадкоємцями майна померлого першої черги за законом і в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, а мати відмовилась від прийняття спадщини на його користь. Інших спадкоємців майна померлого, які би прийняли спадщину та претендували на неї, немає. На частину спадкового майна, зокрема на право на земельну частку (пай), позивач вже оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину , яке було видано державним нотаріусом [PERSON] 04 жовтня 2001 року. Також спадковим майном після смерті батька є житловий будинок, розташований в с.Гута Морозівська по вул.Травнева, будинок №5 Дунаєвецького району Хмельницької області. На теперішній час позивач бажає оформити свої спадкові права на будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину на нього, з приводу чого звернувся до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON], однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 грудня 2017 року з посиланням на таке: [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в с. Гута Морозівська по вул.Травнева, №5 Дунаєвецького району Хмельницької області, відмовити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Те, що за померлим рахується житловий будинок, підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, довідками Дунаєвецької міської ради та випискою з погосподарських книг с.Гута Морозівська Дунаєвецького району Хмельницької області, а тому позивач завернувся з даним позовом до суду. Представник позивача по договору про надання правової допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити ,пославшись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача: Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника, не заперечив проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 серпня 2000 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивач є сином та спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який прийняв спадщину на підставі ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, довідкою №767/5 від 05.12.2017 року, виданою Дунаєвецькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області, копією спадкової справи №866-01, заведеної 04 жовтня 2001 року за заявою [PERSON] після смерті його батька [PERSON], померлого 27 серпня 2000 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 жовтня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №2850. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 96,9 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: веранда (а), підвал під частиною будівлі (а1), Сарай, (Б), сарай (В), літня кухня (Г), огорожа (N), ганок (а2) вартістю 69136 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 грудня 2017 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Гута-Морозівська вул.Травнева,5 Дунаєвецького району Хмельницької області та належав [PERSON], який помер 27 серпня 2000 року, на імя позивача в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 20 листопада 2017 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Гута-Морозівська вул.Травнева,5Дунаєвецького району Хмельницької області не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою на імя [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1971-2000 рр., виданою виконкомом Дунаєвецької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: с Гута-Морозівська вул.Травнева,5 Дунаєвецького району Хмельницької областіз 1971 року зареєстрований за померлим 27 серпня 2000 року [PERSON], який і є головою домогосподарства, рік побудови будинку 1966 рік, розмір земельної ділянки , який виділено біля домоволодіння - 0,74 га.. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померлий [PERSON] своє право власності в БТІ не оформив. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с.Гута-Морозівська вул.Травнева,5 Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 27 серпня 2000 року .

Outcome: approved