Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

27.10.2014 року позивач ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 14.09.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0403/0906/61-419, відповідно до якого первісний кредитор зобов'язується надати відповідачеві грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 31860,00грн. на строк з 14.09.2006 року по 13.09.2011 року. Відповідач, згідно Договору взяв на себе зобов'язання погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок, повернути отриманий кредит, виплатити проценти за користування у розмірі 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Первісний кредитор належним чином виконав перед відповідачем зобов'язання передбачені Договором, надавши останньому грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 31860,00грн. Відповідач, не виконуючи належним чином взяті не себе зобов'язання, порушив умови Договору у результаті чого станом на 04.09.2014 року виникла заборгованість у розмірі 20928,90грн. 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке у свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір факторингу №11, відповідно до умов якого клієнт відступив Факторові свої права вимоги заборгованості по Кредитних договорах від боржників, які зазначені у Реєстрі заборгованостей Боржників, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а Фактор набув права вимоги такої заборгованості від боржників. Відповідно до п.п.2.2 Договору факторингу з моменту відступлення Клієнтом Факторові права вимоги щодо заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Факторові, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0403/0906/61-419 від 14.09.2006 року у розмірі 20928,90грн., а також судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 243,60грн. Представник позивача до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 14.09.2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №0403/0906/61-419, відповідно до якого первісний кредитор зобов'язується надати відповідачеві грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 31860,00грн. на строк з 14.09.2006 року по 13.09.2011 року (а.с.6-11,12-13). Відповідач, згідно Договору взяв на себе зобов'язання погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок, повернути отриманий кредит, виплатити проценти за користування у розмірі 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.6). АКБ «ТАС-Комерцбанк» належним чином виконав перед відповідачем зобов'язання передбачені Договором, надавши [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 31860,00грн, однак відповідач, не виконуючи належним чином взяті не себе зобов'язання, порушив умови Договору у результаті чого станом на 04.09.2014 року виникла заборгованість у розмірі 20928,90грн. (а.с.14). Відповідно до ст.512 ЦК України Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 02.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке у свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір факторингу №11, відповідно до умов якого клієнт відступив Факторові свої права вимоги заборгованості по Кредитних договорах від боржників, які зазначені у Реєстрі заборгованостей Боржників, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а Фактор набув права вимоги такої заборгованості від боржників (а.с.19-30). Відповідно до п.п.2.2 Договору факторингу з моменту відступлення Клієнтом Факторові права вимоги щодо заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Факторові. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає, що наведені вище обставини свідчать про невиконання відповідачем зобов'язань перед позивачем по кредитному договору, що є підставою для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 20928,90грн. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 243,60грн., згідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved