Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

27 серпня 2013 року публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» (далі - Банк), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачкою взятих на себе кредитних зобов'язань. Представник позивача - Ісмайлова І.Т., яка діє на підставі довіреності юридичної особи, повідомлена у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надавши письмове клопотання про підтримку позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Зі змісту позовної заяви убачається, що 06 жовтня 2008 року між акціонерним банком «Український Бізнес Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений договір № 2.5.5253, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 5386 грн. на споживчі цілі строком до 06 жовтня 2011 року зі сплатою 30 % на рік за користування грошима. Вказаний договір був забезпечений порукою. [PERSON] належним чином не виконала зобов'язання за вказаним договором, тому станом на 22 серпня 2013 року утворилась заборгованість у загальній сумі 10288,87 грн., яка складається з: 5201,19 грн. - заборгованості за кредитом; 4597,73 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; а також штрафу відповідно до пункту 7.3. кредитного договору - 489,95 грн., що становить 5 % від суми простроченої заборгованості. Претензія Банку з вимогою сплатити заборгованість та попередженням про можливість настання негативних наслідків у випадку невиконання умов кредитного договору, спрямована на адресу місця проживання [PERSON] 25 березня 2013 року, повернена відділком зв'язку через закінчення строку зберігання поштового відправлення. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачки, якими суттєво порушуються законні права кредитора, Банк просить суд стягнути з [PERSON] зазначену у позові заборгованість за кредитним договором у сумі 10288,87 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 229,40 грн. Відповідачка [PERSON], яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою представника позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідачки, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення поняття розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Цивільно-правовий договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Приписами частини 1 статті 1054 цього Кодексу встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 статті 554 ЦК). З урахуванням особливостей виконання зобов'язання, встановлених частиною 1 статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. 06 жовтня 2008 року акціонерний банк «Український Бізнес Банк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» відповідно до пункту 1.2. Статуту останнього) і [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання кредиту № 2.5.5253, виконання зобов'язання за яким було забезпечено порукою. Поручителем виступило дочірнє підприємство товариства з обмеженою відповідальністю «Група фінансових технологій» «Кредит-Сервіс-1». Відповідно до умов вказаного договору Банк надав позичальнику кредит у сумі 5386 грн. на споживчі цілі строком з 06 жовтня 2008 року по 06 жовтня 2011 року та сплатою 30 % річних за користування грошима. Погашення кредиту позичальник була зобов'язана здійснювати щомісячними платежами згідно з Графіком, передбаченим пунктом 3.3. кредитного договору. У спірних правовідносинах, Банк на свій розсуд розпорядився правом, наданим частиною 1 статті 543 ЦК України та пред'явив позов лише до кредитора. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з норми статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначений кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою Банку та особисто [PERSON] Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Ні кредитором, ні позичальником він не оспорений та в судовому порядку недійсним не визнаний. Відтак, вказаний договір є чинним, тому у відповідності до положень статті 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Свої зобов'язання за кредитним договором Банк виконав належним чином відповідно до умов, визначених шостим розділом кредитного договору, а саме - відкрив позичальнику кредитний рахунок № [NUMBER] та перерахував грошові кошти у наступному порядку: 4000 грн. - у безготівковій формі на картковий рахунок позичальника та 1386 грн. - за надання поруки на рахунок поручителя, що підтверджується меморіальними ордерами № 42285 і № 42286 від 06 жовтня 2008 року відповідно. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позичальником порушено умови, визначені змістом зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима. Тим самим, враховуючи викладене, судом встановлено існування у публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» суб'єктивного цивільного права щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у зв'язку з встановленим фактом порушення відповідачкою його умов. У розрахунку публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» зазначено, що розмір заборгованості [PERSON] за договором про надання кредиту та поруки № 2.5.5253 від 06 жовтня 2008 року становить 10288,87 грн., з них: заборгованість за кредитом - 5201,19 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4597,73 грн. Судом визнається правильним представлений позивачем розрахунок суми заборгованості за кредитом та відсотками за його користування, тому вона підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі. Правовим наслідком порушення виконання зобов'язання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до частини 1 статті 546 та пункту 3 частини 1 статті 610 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки дано в статті 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пунктом 7.3. договору про надання кредиту та поруки № 2.5.5253 передбачено, що у випадку непогашення простроченої заборгованості протягом 30 днів, Банк має право стягнути з позичальника штраф в розмірі 5 % від суми простроченої заборгованості. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок суми штрафу у розмірі 489,95 грн., який відповідає умовам кредитного договору. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені позивачем в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд визнає, що [PERSON] належним чином не виконала обов'язки, передбачені укладеним у встановленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» про стягнення заборгованості по кредитному договору та неустойки у виді штрафу підлягають задоволенню у встановлених судом розмірах. У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено відповідним меморіальним ордером сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 229,40 грн., який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved