overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

28 березня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтовування заявлених вимог вказував, що 16 березня 2001 року між її матір'ю, [PERSON] та відповідачами на Універсальній товарній біржі «Мрія» був укладений договір купівлі-продажу квартири яка знаходиться в [ADDRESS] який зареєстрований Товарною біржею «Мрія» за № 535. Позивач вказувала, що угода сторонами виконана, але вона не може розпорядитися зазначеним майном, оскільки угода нотаріально не засвідчена, що суперечить діючому законодавству. Оскільки угода виконана сторонами, просила позов задовольнити та визнати вказаний договір дійсним. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ч.4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - Універсальна товарна біржа «Мрія» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не направила свого представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд на підставі ч. 2 ст. 47 (в редакції 1963 р.) ЦК України знаходить позов обґрунтованим, оскільки одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири яка знаходиться в [ADDRESS], оскільки виконала всі зобов'язання, визначені договором купівлі-продажу. Відповідач теж виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, тобто виселився з вказаного житлового будинку та знявся з реєстрації. Право власності позивача на квартиру в [ADDRESS] підтверджується перевіреним судом договором купівлі-продажу № 535 від 16 березня 2001 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки договір укладений відповідно до чинного законодавства, виконаний сторонами, але з вини відповідача нотаріально не посвідчений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

28 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду також не з'явилася, звернувшись до суду з нотаріально посвідченою заявою про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 22.09.2007 р. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачем (а.с. 7). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від грудня 2010 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин і мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

28 березня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним, з однієї сторони, та відповідачем - з другої, 25 лютого 2011 року був укладений у простій письмовій формі договір позики, за якими відповідач взяв у нього у борг в загальній сумі 12 000 доларів США, строком до 01 квітня 2011 року. Посилаючись на те, що на теперішній час відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми боргу не виконав,позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики у розмірі 12 000 доларів США та 3 % річних у розмірі 1076,05 доларів США, а всього в загальному розмірі 13 076,05 доларів США (що складає еквівалент за курсом НБУ -141 877 грн.76 коп.). Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 25 лютого 2014 року відповідач взяв у борг у позивача грошову суму у розмірі 12 000 доларів США, які зобов'язався повернути в строк до 01 квітня 2011 року. Згідно з ч. 2 ст.625ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та порядку, що встановлені договором. Оскільки у встановлений в договорі строк відповідач не повернув грошові кошти за договором позики укладений в простій письмовій формі в повному обсязі, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 525, 526, 545, 611, 612 ЦК України. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1418 грн. 78 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

28 березня 2014 року позивач звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітну, до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання у розмірі ? частини усіх видів його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] року народження, вбачається, що у графі батьки записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

28 березня 2014 року позивач звернулась з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2010 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у них не склалося, припинили шлюбні стосунки та проживають окремо з лютого 2013 року. Поновлювати шлюбні стосунки позивач не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. При цьому суд не вбачає підстав для зміни прізвища [PERSON] на дошлюбне, оскільки позивач до укладення шлюбу позивач мала також прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

28 березня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2002 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні підтримала позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 10.04.2002 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачем (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від червня 2011 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин і мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

28 березня 2014 року позивачка [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В обґрунтування позову посилається на наступні обставини: В зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона є з 12.02.2010 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Кураховської селищної ради м. Селідове Донецької області, актовий запис № 8. Від шлюбу дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим,несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, втрата поваги та довіри привели до розриву сімейних відносин. Примирення між ними вважає неможливим. Спору майнового характеру не мають. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не прибув, так як відбуває покарання в місцях позбавлення волі, а саме в Жданівській виправної колонії № 3 про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву з поясненням, що проти задоволення позову не заперечує, претензій не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 12 лютого 2010 року, виконкомом Кураховської селищної ради м. Селідове Донецької області, актовий запис № 8. (а.с. ). Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З матеріалів справи видно, що сторони мають різні погляди на сімейне життя, втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору майнового характеру не мають. При таких обставинах, суд знаходить заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

28 березня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка пояснила, що у сторін від шлюбу з відповідачем є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вислухавши сторони, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач не надає допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивачки можливо стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

28 березня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 21 серпня 2004 року з відповідачем перебувала в шлюбних відносинах, від яких [INFO] народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Її коштів для повноцінного утримання їх спільної дитини не вистачає. Відповідач на даний час працює в ТОВ «Урожайна країна», регулярно отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків не має. За таких обставин позивачка просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не прибув, в заяві просив розглянути справу без його участі, позов визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 21 серпня 2004 року перебувають у шлюбних відносинах, від яких [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 5). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. (а.с. 7) Матеріально забезпечувати сина в добровільному порядку відповідач відмовляється. [PERSON] на даний час офіційно працевлаштований, працює головним енергетиком в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Урожайна країна», регулярно отримує заробітну плату, що стверджується довідкою (а.с. 6), інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

28 березня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що разом із відповідачем проживали однією сім'єю, від спільного проживання вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.14), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

28 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є її батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не з'явилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також надіслав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути у його відсутність. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 14 березня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 3). Однак участі в її утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобов'язаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved