Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

27 серпня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів які стягуються з відповідача на її користь за рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2011 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки доходу (заробітку) відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вони спільно не проживають. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 18 травня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень кожного місяця на утримання до його повноліття, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму,\~ починаючи з 23 лютого 2011 року. Наразі вона самостійно виховує спільного з відповідачем сина. Між тим, дитина\~ росте, її потреби постійно збільшуються. Також, дитина хворіє. У зв`язку з вищенаведеним, є очевидним, що витрати необхідні для виховання та проживання дитини збільшились. Крім того, розмір аліментів, визначених судовим рішенням є значно меншим, ніж встановлений законом на теперішній час. Тому, з урахуванням наведеного, [PERSON] змушена звернутись до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її\~ відсутністю, не заперечує\~ щодо ухвалення заочного рішення по справі. [PERSON] в судове засідання\~ не з`явився, представник відповідача [PERSON] адвокат Кисса В.І. надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутністю. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 лютого 2009 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області\~ (а.с.4). 31 березня 2011 року Тарутинським районним судом Одеської області ухвалено рішення №2-144/11, яким шлюб зареєстрований 24 лютого 2009 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області за актовим записом №3 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.25). Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області №2-145/11 від 18 травня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 гривень кожного місяця на утримання до його повноліття, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму,\~ починаючи з 23 лютого 2011 року (а.с.24). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржником [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] вбачається, що станом на 31 січня 2019 року заборгованість дорівнює 8075 гривень 53 копійки (а.с.6). З довідки «Дитячої міської поліклініки №6» ОМР №01-03/490 від 17 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у КНП «ДГП №6» ОГС з квітня 2017 року, неодноразово хворів та перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні (а.с.9-23). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] не є фізичною особою-підприємцем. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що [PERSON] за період 1 квартал 2019 року по 2 квартал 2019 року доходи не отримував. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу також на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений сторонами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, наведені сторонами обставини, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача за первісним позовом, суд вважає, що є всі підстави для задоволення первісного позову та зміни розміру аліментів та стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивачки за первісним позовом аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, що відповідатиме нормам чинного законодавства та інтересам дитини. Крім того, згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з\~ розглядом справи. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони\~ пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 27 серпня 2019 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 27 серпня 2019\~ року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~ передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року в розмірі 1921 гривня 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 768 гривень 40 копійок. Тож, з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved