Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

27.11.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, яку у ході судового розгляду в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з дня подання цього позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи стягувати з дня подання цього позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 листопада 2016 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2662. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] Кіріла Олександровчиа, [INFO], який на цей час перебуває повністю на утриманні позивача. Відповідач з травня 2017 року припинив ведення спільного побутового господарства та спільного бюджету. Не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його здоров'ям, байдуже ставиться до дитини та до позивача. З відповідачем вже півроку ми проживають окремо. Оскільки, між батьками не досягнуто згоди щодо способу, порядку та обсягу участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні неповнолітнього сина, а самостійно позивач не має матеріальної можливості утримувати дитину та забезпечити їй належну освіту, виховання, медичне обслуговування та розвиток здібностей сина, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 12 листопада 2016 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2662. / а.с. 5/ Від шлюбу подружжя має сина, [PERSON], [INFO]. / а.с. 6/ У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.11.2017 до досягнення сином повноліття. У відповідності зі ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи позицію відповідача, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку(доходу), щомісяця, починаючи з 27.11.2017 до досягнення сином трьох років. Суд стягує з відповідача судові витрати на користь держави у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved