overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

26 лютого 2018 року до суду надійшла заява лікаря 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. В заяві просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON], [INFO] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ імені [PERSON]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] заяву підтримав, просив задовольнити. Опікун [PERSON] в судове засідання не зявилася. [PERSON] в судове засіданні не заперечував щодо задоволення заяви. Прокурор Деряга О.Ю. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] та прокурора Дерягу О. Ю., хворого [PERSON] вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.02.2018 року о 18:20 годині до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] за направленням лікаря-психіатра [PERSON] ЦРЛ [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO] з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу хвороби. 24.02.2018 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром безперервний перебіг хвороби, що потребує стаціонарного лікування в умовах ПОКПЛ. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач [PERSON], [INFO], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. Мотивує свої вимоги тим, що вона з відповідачем 22 травня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за №102. Спільне життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з травня 2017 року. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина - [PERSON], 03 травня 2013 року, який мешкає із позивачкою та перебуває на її утраманні. В судове засідання, позивач не з'явилась, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує /а.с. 8/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не надав суду заяву про поважність пропуску судового засідання, заперечень на позовну заяву не надав. Враховуючи вищенаведене та зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч. 2 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 06 червня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 89. В обґрунтування позову зазначає, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з дружиною втратили почуття любові та поваги один до одного через різні характери, погляди на сімейне життя та непорозуміння, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. У звязку з цим подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна подружжя відсутній. У звязку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, проте з телефонограми суду стало відомо, що він наполягає на розірванні шлюбу та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, наслідки ст. 206 ЦПК України йому розяснені, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії I-ВЛ № 259503, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 89 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 429077, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.9). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.06.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №372. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. 07 травня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 04 липня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 30 липня 2018 року сторони в судове засідання не зявилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з вересня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею за подання позову судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2018 року справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 18). Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, а відповідачка не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 09.08.2003 року. Шлюб зареєстровано у відділ реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис 220) (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з відповідачкою (а.с.а.с. 11, 12). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від березня 2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 123, від спільного проживання дітей не мають, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з лютого 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON] (а.с.19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.20). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 123, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № І-НО № 353145 (а.с.8). Сторони від спільного проживання дітей не мають. Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з лютого 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

26 лютого 2018 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 04.10.2008 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 587. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 147215 від 04.10.2008 року, 04.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Степанова) Т.О. зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 587. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї неможливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Овчаренкл», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 704,80 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

26 лютого 2018 року позивачка звернулася\~ до\~ суду\~ з позовною заявою до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з\~\~ 08 жовтня 1997 року, який зареєстровано Любомирівською сільською радою Березнегуватського району\~ Миколаївської області, актовий запис № 6. Мають неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося. Майже 13 років вони разом не проживають. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Позивачка в підготовче засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у\~ повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 08 жовтня 1997 року, який зареєстровано\~ Любомирівською сільською радою Березнегуватського району\~ Миколаївській\~ області, актовий запис № 06 та є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 02 від 06 лютого 2003 року\~виконкомом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району\~ Миколаївській\~ області (а.с.5,6). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Більше 13 років разом не проживають. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

26 лютого 2019 адвокат Салівон Дмитрій Олександрович звернувся в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми позики, інфляційних витрат, 3% річних та процентів на користування коштами. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 червня 2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 50 000 грн та зобов`язався їх повернути до 01 серпня 2016 року, про що надав розписку від 23 червня 2016 року. Зазначені кошти відповідач станом на день подання позову до суду не повернув. Таким чином, відповідач порушив зобов`язання перед позивачем щодо повернення позики. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач прострочив повернення позики у строк до 01.08.2016, то позивач має право вимагати сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому, крім повернення суми позики у розмірі 50000 грн, інфляційні втрати за період з 01.08.2016 по 31.01.2019 складають 15150 грн, а 3% річних за весь час прострочення становлять 3525,82 грн. Також, позивач вимагає від відповідача сплати процентів за весь час користування позикою (з 23.06.2016 по 15.02.2019), що становить 20349,98 грн. Всього загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 89025,80 грн. Позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся до відповідача з претензією від 31.01.2019 про повернення позики, яка залишена без відповіді та задоволення. Тому, позивач вимушений звернутися до суду та просити стягнути з відповідача 50000 грн боргу, 3525,82 грн - 3% річних за весь час прострочення, 15150 грн інфляційних втрат та 20349,98 грн нарахованих процентів за весь час користування коштами. Відповідач відзив на позовну заяву на пропозицію суду не подав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, однак позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю. З`ясувавши позицію учасників розгляду справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши докази,

Outcome: approved