Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

27.11.2014 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій остаточно уточнивши вимоги просив суд визнати недійсними : договір № ВМ-512L від 15.02.14р., укладений між ним та ФОП [PERSON], договір споживчого кредиту з ПАТ «Дельта Банк» № 002-13109-150214 від 15.02.14р., договір про відкриття поточного рахунку з ПАТ «Дельта Банк» № 004-13109-1502014 від 15.02.14р., договір добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія «Дельта» № 002-13109-150214, так як такі підписані ним під впливом обману та психологічного тиску, свою згоду на їх укладення він відкликав. Також, у разі задоволення позову, просить, в порядку ст. 216 ЦК України стягнути з [PERSON] на користь Банку всієї одержаної останнім суми кредиту разом із відсотками, комісією та іншими платежами, які виникають внаслідок недійсності оспорюваних договорів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.14р. до нього в квартиру завітали невідомі йому особи, які повідомили, що є представниками фірми, яка виграла тендер на безкоштовне встановлення пластикових вікон в його будинку. Увійшовши в довіру, на їх прохання, він передав їм свій паспорт та поїхав з ними в офіс ,де шляхом обману та зловживання довірою, його змусили підписати договори на виготовлення та передачу йому у власність ПВХ конструкцій, загальною вартістю 10 704 грн., зокрема договір на замовлення, укладений з [PERSON], договори споживчого кредиту, про відкриття поточного рахунку та добровільного страхування, укладені з ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «СК «Дельта». Жодних кредитних коштів він не отримував, товару також не отримав. Його звернення до ПАТ «Дельтабанк» про розірвання вказаних договорів залишись без реагування. Зрозумівши, що відносно нього вчиняють шахрайські дії, він звернувся з в правоохоронні органи, де відкрили кримінальне провадження про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190 КК України, та його визнано потерпілим. Зважаючи на викладене, змушений звернутись до суду з метою розірвання вищевказаних договорів та відшкодування шкоди. Позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, заславшись на обставини та факти, викладені в заяві та уточненнях, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], допитаний в режимі відеоконференції пояснив, що на даний час він засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.15р. за скоєння шахрайських дій, зокрема щодо [PERSON] Крім того додав, що даним вироком задоволено цивільний позов останнього щодо відшкодування шкоди йому в сумі 10 852,13 грн. та моральної шкоди на таку ж суму. А відтак заперечує вимоги позивача, оскільки, в разі задоволення позову з нього буде проведено подвійне стягнення коштів. Позивач добровільно підписав договори на встановлення ПВХ конструкцій. Протягом тривалого часу він, як приватний підприємець займався діяльністю по встановленню вікон. Банк перерахував йому кошти по даному договору, якій він відразу згідно замовлення скерував у м. Київ, де знаходилось підприємство по виробництву ПВХ. Проте його також підвели : власники підприємства зникли, кошти йому ніхто не повернув, а він залишився винний людям гроші за замовлення, які не зміг виконати. Представник ПАТ «Дельта Банк» [PERSON] позов заперечила, зіславшись на обставини та факти, викладені в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Представник ПАТ «Страхова компанія «Дельта» в судове засідання не зявився, подавши на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ПАТ «ДельтаБанк», зясувавши дійсні обставини, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що 15.02.2014р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір № ВМ-512L на виготовлення ПВХ конструкцій, договір споживчого кредиту з ПАТ «Дельта Банк» № 002-13109-150214 від 15.02.14р., договір про відкриття поточного рахунку з ПАТ «Дельта Банк» № 004-13109-1502014 від 15.02.14р. та договір добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія «Дельта» № 002-13109-150214. Як встановлено судом, на виконання вказаних умов договорів ПАТ «Дельта Банк» було надано кредитні кошти [PERSON] , які за умовами договору були перераховані ФОП [PERSON] Оспорювані договори були власноручно підписані позивачем в офісі останнього. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставами для визнання вказаних договорів недійсними позивач зазначає вимоги ст.ст. 230 та 231 ЦК України . Між тим це є дві окремі самостійні підстави для визнання угоди недійсною. В судовому засіданні сам позивач зазначає про те, що на пропозицію про укладення договору по виготовленню ПВХ він поїхав у офіс за адресою м. Львів вул. Князя Святослава, 11. При підписанні угоди позивач не був позбавлений можливості ознайомитись з умовами договору, відмовитись від підписання такого у разі незгодою з його умовами. Крім того позивач зазначає про те, що саме після повідомлення членів своєї родини про підписання ним оспорюваних договорів, він усвідомив , що такі підписано під впливом обману. Відтак, суд приходить до висновку, що в момент підписання договорів позивачем було висловлене своє волевиявлення . В зв»язку з невиконанням [PERSON] умов договору [PERSON] звернувся до СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, яким було відкрито кримінальне провадження № 12014140060000581 від 25.02.14р. по факту шахрайських дії та його визнано потерпілим . Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.15 р. [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190 КК України та засуджено до 4-х років позбавлення волі. Зокрема встановлено, що [PERSON], 15.02.2014 року, перебуваючи в офісі, що на пл. Князя Святослава, 11 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, повторно, шляхом обману, під приводом організування роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій згідно договору (індивідуальний номер замовлення ВМ-512 L) від 15.02.2014р., укладеного із [PERSON], отримавши від останнього шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, грошові кошти у сумі 10 704 гривень, не виконав роботу передбачену договором, при цьому, уникаючи зустрічі із потерпілим, вказані грошові кошти на його вимогу не повернув, спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду на зазначену суму. Крім того, даним вироком задоволено цивільний позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] 10 852,13 грн. матеріальної шкоди та 10 852,13 грн. моральної шкоди. У позовній заяві, з якою [PERSON] звернувся до Залізничного райсуду м. Львова як потерпілий у кримінальному провадженні, останній зазначає, що спричинена йому матеріальна шкода це кошти, які він змушений буде платити на виконання умов договору, укладеного ним з ПАТ «Дельта Банк» 15.02.14 р. Підставою для задоволення моральної шкоди крім інших, цивільний позивач у кримінальному провадженні зазначає ( а.с. 73-76) ту обставину, що кредитним договором встановлено приховані проценти, комісії та інші платежі, які йому в подальшому слід буде сплачувати. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи те, що вирок Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.15р. щодо [PERSON] , яким задоволено і цивільний позов [PERSON] не оскаржувався та набрав законної сили, безпідставною на думку суду є вимога позивача про визнання недійсними оскаржуваних договорів та стягнення на виконання вимог ст. 216 ЦК України з [PERSON] в користь ПАТ «Дельта Банк» одержаної суми кредиту . Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач також просив визнати недійсними укладені договори підряду, споживчого банківського кредиту, договору про відкриття карткового рахунку та договору добровільного страхування від 15.02.14р. саме з підстав недійсності основного зобовязання. За таких обставин, суд приходить до висновку, про безпідставність вимог позивача, оскільки вчиняючи (укладаючи) оспорювані договори, банк мав на це відповідні дозволи (ліцензії), як того вимагає законодавство, а позивач, окрім цього не довів, що укладеними договорами порушено його права чи законні інтереси. Згідно із положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Інших підстав для визнання укладених між сторонами договорів, позивачем у позовній заяві та уточненнях до неї не наведене, а судом в ході розгляду справи не встановлено. У звязку із чим, договори підряду, споживчого банківського кредиту, договору про відкриття карткового рахунку та договору добровільного страхування від 15.02.14 р. є правомірними.

Outcome: dismissed