Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

27.12.2016 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Відповідач проживає в будинку, систематично порушує правила співжиття, зловживає спиртними напоями, дебоширить, завдає тілесні ушкодження їй та її неповнолітньому сину, погрожує фізичною розправою. Заходи громадського впливу результатів не дають. Неодноразово відповідача притягували до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 173-2 КУпАП. Вимоги про звільнення будинку результатів не дають, тому з посиланням на ст.ст. 116, 157 ЖК України просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові. Крім того, у судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач є її колишнім співмешканцем, батьком її дитини, але на даний час спільне господарство не ведуть, відповідач завдає їй тілесні ушкодження, погрожує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2016 року позивачка є власницею будинку [ADDRESS] (а. с. 3-5). У вказаному будинку проживає колишній співмешканець позивачки [PERSON] Як зазначено у ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 165 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та частиною першою ст. 116 ЖК України. Зокрема, виселення відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу мається на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів тощо. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї відносно своєї співмешканки [PERSON], та її неповнолітнього сина [PERSON] (постанови суду №654/1573/15-п, 654/254/16-п, 654/2231/16-п, 654/1147/16-п) Позивачка [PERSON] 21.06.2016 року та 08.07.2016 року зверталась до лікаря-спеціаліста в області судової медицини з метою освідування на наявність тілесних ушкоджень. Висновками спеціаліста №47-108/ГП, 48/129/ГП встановлено наявність легких тілесних ушкоджень у [PERSON], які могли бути спричинені в результаті побиття [PERSON] (а.с. 16-19). Згідно листа начальника Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області №39.2/2081 від 23.05.2016 року з приводу заяви [PERSON] щодо неправомірних дій співмешканця [PERSON] проводилась перевірка, відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, проведено з ним профілактичну бесіду, в ході якої [PERSON] винесено офіційне застереження щодо недопущення вчинення насильства в сім'ї. Також [PERSON] поставлено на профілактичний облік як «сімейного дебошира». Висновком за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих у журналі ЄО за №6519 за заявою [PERSON] від 14.08.2016 року встановлено, що 01.08.2016 року у чергову частину Голопристанського РВ надійшло повідомлення про те, що [PERSON] спричинив тілесні ушкодження [PERSON], вигнав з будинку. З [PERSON] неодноразово за місцем мешкання проводились профілактичні бесіди про недопущення порушення чинного законодавства. Висновком за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих у журналі ЄО за №9411, від 30.10.2016 року встановлено, що у чергову частину Голопристанського РВ надійшло повідомлення [PERSON] про те, що 03.06.2016 року за місцем мешкання заявниці співмешканець [PERSON] вчинив насильство в сім'ї. [PERSON] винесено офіційне попередження про недопущення вчинення насильства в сім'ї. Висновком за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих у журналі ЄО за №10010, від 24.11.2016 року встановлено, що 14.11.2016 року у чергову частину Голопристанського РВ надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що співмешканець [PERSON] відмовляється залишити будинок заявниці. Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на шлях виправлення не став, перебуває на обліку в правоохоронних органах, схильний до скоєння злочинів, конфліктний. Протоколом засідання опікунської ради с. Чулаківка №2 від 27.04.2016 року розглядалась заява [PERSON] щодо вжиття мір реагування до громадянина [PERSON] Рішенням опікунської ради виконавчого комітету Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області №1 від 27.04.2016 року [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з позовом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили обставини викладені позивачкою. На підтвердження позовних вимог позивачкою надано належні та допустимі докази, що відповідач систематично порушував правила співжиття з приводу користування будинком, і до нього в зв'язку з цим вживалися заходи попередження та громадського впливу, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для виселення відповідача з підстав визначених ст. ст. 157, 116 ЖК України, на які позивачка посилалася в позовній заяві. У відповідності до п. 9 Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З'ясовується правильність об'єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов'язаними між собою, для вирішення питання про їх об'єднання або роз'єднання (стаття 126 ЦПК). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Встановивши у судовому засіданні, що позивачка просить суд виселити відповідача без надання іншого житлового приміщення, який є колишнім співмешканцем (тобто колишнім членом сім'ї в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України), та який систематично порушує правила співжиття, а вжиття заходів попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів, суд, з урахуванням наведених вище роз'яснень та характеру вимог позивачки, вважає за можливе та необхідне задовольнити позов на підставі ст. 391 ЦК України та ст. ст. 116, 157 ЖК України, оскільки посилання позивачки на ст. 98 ЖК України, на думку суду, є помилковим та суперечить суті викладених нею та підтриманих у судовому засіданні позовних вимог, з урахуванням її пояснень у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved