Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

27.05.2014 р. прокурор звернувся в суд з указаними позовами, які обґрунтовані так. Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області під час перевірки встановлено порушення вимог земельного законодавства , допущене Новоселицькою сільською радою щодо передачі безоплатно в приватну власність земельних ділянок громадянам [PERSON] і [PERSON] для дачного будівництва площами по 0, 1 га згідно рішення № 5 від 07.05.2006 р. Це проявилось у такому. Вказані громадяни раніше не використовували надані їм земельні ділянки. Державні акти на ділянки видані на основі технічної документації із землеустрою, а не згідно з проектами землеустрою. План (проект) індивідуального дачного будівництва не погоджено, цим порушено вимоги ст. 118 ч. 6-10 ЗК України, ст. 9 закону «Про державну експертизу землевпорядної документації», пост. КМУ № 677 від 26.05.2004 р. Окрім цього, надані земельні ділянки розташовані за межами с. Новоселиця на території Новоселицької сільської ради, а тому сільська рада порушила вимоги п. 12 Перехідних положень ЗК України, за якими розпорядження землями за межами населеного пункту відноситься до повноважень відповідного органу виконавчої влади. Земельні ділянки на час передачі у власність обліковувались як сіножаті, чагарники, а тому при зміні цільового призначення не було нараховано і сплачено втрати сільськогосподарського виробництва згідно з пост. КМУ № 1279 від 17.11.1997 року. Ці порушення встановлені актом інспекції від 24.01.2014 року. Прокурор вважає, що оскаржуваним рішенням сільської ради та виданими на його підставі державними актами на право власності на землю на основі вищевикладеного державі завдано шкоди. Прокурор вимоги підтримав. Відповідач в особі представника Новоселицької сільської ради позов заперечив, а позицію вмотивував таким. Розташування населеного пункту с. Новоселиця і території сільської ради з державними землями не здійснено . Натомість після винесення рішення за заявами відповідачів ними виготовлено технічну документацію , яку погоджено всіма відповідними службами, в тому числі і відділом Держкомзему в Міжгірському районі. Цим же органом зареєстровано і погоджено видані державні акти. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи за адресою місця проживання, зазначеною в позові, в т.ч. через оголошення в засоби масової інформації за місцем проживання в м. Тернопіль. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. В справі одержано відомості про його смерть за місцем проживання у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області [INFO] Треті особи відділ Держкомзему в Міжгірському районі, державна інспекція сільського господарства у Закарпатській області в судове засідання не забезпечили явку представників, однак у справі є зафіксовані їх позиції. Оцінивши зміст позову, подані в справу докази, суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено наступні обставини. Згідно рішення № 5 від 07.05.2006 р. Новоселицької сільської ради, прийнятого ІІ сесією V скликання вирішено передати безоплатно в приватну власність громадянам [PERSON] і [PERSON] земельні ділянки площами по 0, 1 га для індивідуального дачного будівництва в ур. «За середнім» в межах населеного пункту с. Новоселиця. Цим же рішенням дозволено вказаним особам виготовлення технічної документації та державних актів на право власності на землю. 01.10.2007 р. [PERSON] і [PERSON] на підставі вказаного рішення видано державні акти на право власності на земельні ділянки. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 24.01.2014 р. державного інспектора ДІСГ у Закарпатській області відповідачі раніше одержані земельні ділянки не використовували, плани (проекти) індивідуального дачного будівництва не погоджені і не затверджено відповідно до законодавства , а проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва із зміною цільового призначення не розроблялися. Згідно висновку відділу Держземагенства в Міжгірському районі від 15.07.2014 р. № 10-713-0, 3-1561/2-14 земельні ділянки , надані відповідачам у власність станом на час винесення рішення про це знаходились за межами населеного пункту с. Новоселиця і відносились до земель сільськогосподарського призначення ( сіножаті, чагарники). Ст. 118 частинами 6, 10 ЗК України в редакції закону, яка була чинна на час виготовлення оскаржуваних рішень і державних актів, передбачено: - громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності , зокрема для індивідуального дачного будівництва у межах норм безоплатної приватизації подають заяву до відповідної районної державної адміністрації або сільської ради за місцем знаходження земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання; - відповідна місцева державна адміністрація або сільська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення; - проект відведення земельної ділянки розробляється на замовлення громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін; - проект відведення земельної ділянки погоджується з органами по земельних ресурсах, природоохоронних і санітарно - епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подаються на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування; - районна державна адміністрація або сільська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Вказані норми закону з урахуванням вимог ст. 23 закону «Про землеустрій» відповідачами ( сільською радою і громадянами) не виконані. Окрім цього сільська рада вийшла за межі своїх повноважень, розпорядившись, по суті, землями державної власності. З обставин справи видно, що зміна цільового призначення наданих у власність земельних ділянок з сільськогосподарського призначення на дачне індивідуальне будівництво проведена без відповідного висновку - погодження. Втрати сільськогосподарських угідь не відшкодовані. Відповідачі - фізичні особи не підпадають під категорії осіб, які звільняються від сплати таких витрат ( ст. 208 ЗК України). Отже, має місце невиконання вимог ст. 51 ЗК України і пост. КМУ № 1279 від 17.11.1997 р. Отже, є підстави застосувати ст. 21 ч. 1 п. «а» ЗК України, тобто визнати недійсним оскаржувані рішення Новоселицької сільської ради. Оскільки за цим рішенням оформлено право власності на земельну ділянку за відповідачами з порушенням вимог закону, в справі слід застосувати ст. 143 ч. 1 п. «а» ЗК України, а за позовом [PERSON] і ст. 140 ч. 1 п «б» ЗК України, оскільки в справі встановлено, що [PERSON] помер [INFO], тобто до дати видачі йому державного акту ( 01.10.2007 р.). Оскільки набуття права власності на землю фізичною особою, яка за рішенням уповноваженого органу одержала дозвіл на передачу земельної ділянки у власність, відбулося після смерті цієї особи , а в справу не подано доказів про правонаступництво, за цими вимогами не має підстав закривати провадження в справі, а слід позов задовольнити. Позовні вимоги щодо зобов'язання скасувати державну реєстрацію державних актів, виданих відповідачем підлягають відхиленню, оскільки державну реєстрацію таких актів здійснено відділом земельних ресурсів (відділом Держкомзему) в Міжгірському районі , який не є відповідачем у справі . Клопотання про залучення цього органу (третьої особи) як відповідача позивачем не заявлено. Окрім цього, ці вимоги, по суті є похідними від задоволених. Про спір з цього приводу позивачем не заявлено, а отже, такі вимоги є передчасними. Судові витрати у виді судового збору за ставкою немайнових вимог, згідно з ст. 88 ЦПК України, законом «Про судовий збір» слід покласти на відповідача - сільську раду , виходячи з кількості задоволених вимог до цього відповідача, а також з врахуванням смерті відповідача [PERSON] На відповідача [PERSON] слід покласти стягнення судового збору за задоволеними вимогами щодо визнання недійсним державного акту, тобто в сумі 243, 60 грн.

Outcome: partial