Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

28.05.2021 АТ «Універсал Банк» звернулось до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Батманової В.В. від 15 червня 2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням відповідно до ч. 1 ст. 274 , ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 24.12.2007 між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № 125/07В, зі змінами та доповненнями, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 253 000 дол. США. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором кредитор був вимушений звернутись до суду для захисту своїх прав та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2011 по справі № 2-5622/2011 в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» було відмовлено. Згодом рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.05.2013 стягнуто з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 1\~743\~778, 10 грн. 21.10.2020 між позивачем та АТ «ВТБ Банк» було укладено договір № 75-РБ про відступлення прав вимоги, зокрема за кредитним договором № 125/07В. Позивач зазначає, що рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, а оскільки наявність судового рішення, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за кредитними договорами, по тілу кредиту та відсоткам за період з 01.03.2018 по 25.02.2021, що передував зверненню з позовом до суду, а саме, 330\~972,04 грн. інфляційні втрати та 156\~346,71 грн. - заборгованість по 3% річних, які позивач просив солідарно стягнути з боржника та поручителя, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судові засідання 25.08.2021 та 21.10.2021 двічі поспіль не з`явилися, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою проживання, яка була підтверджена відповіддю наданими ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 14.06.2021. Крім того, про дату та час розгляду справи на 21.10.2021 відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті Судова влада. Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачі, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24.12.2007 між [PERSON] та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № 125/07В, зі змінами та доповненнями, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 253 000 дол. США. У зв`язку з неналежним виконанням боржником умов кредитного договором та наявністю заборгованості, кредитор скористався своїм правом на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості з боржника [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2011 по справі № 2-5622/2011 у задоволенні позову публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2011 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року скасовано. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 125/07В від 24.12.2007 року 1 741 958,10 грн., а також судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.05.2013 заяву [PERSON] про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення задоволено. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2011 року скасовано. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2011 року скасовано. Позов публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 1.570.040 грн.56 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 84.345 грн.89 коп., пеню за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 6.526 грн.93 коп., 30 відсотків річних від простроченої суми кредиту в розмірі 52 грн.19 коп., комісію за обслуговування кредиту в розмірі 80.992 грн.53 коп., судові витрати в розмірі 1.820 грн., а всього стягнути 1.743.778 грн.10 коп. В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 21.10.2020 між позивачем та АТ «ВТБ Банк» було укладено договір № 75-РБ про відступлення прав вимоги, зокрема за кредитним договором № 125/07В. Згідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~ В позовній заяві позивачем зазначено, що оскільки на сьогоднішній день рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.05.2013 відповідачем, фактично не виконано, заборгованість по кредитних договорах не погашена, кредитор має право на отримання сум передбачених ст.625 ЦК України, а тому позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за договором по тілу кредиту та відсоткам, що передували зверненню з позовом до суду за період з 01.03.2018 по 25.02.2021, а саме, 330\~972,04 грн. інфляційні втрати та 156\~346,71 грн. - заборгованість по 3% річних. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~ Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України) Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019р. у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. \~ \~ \~ \~ Підводячи підсумок викладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 156\~346,71 грн. та інфляційні втрати у розмірі 330\~972,04 грн., а загалом 487\~318,75 грн., нараховані за період з 01.03.2018 по 25.02.2021.\~ \~ \~ \~ Обговорюючи питання\~розподілу судових\~витрат відповідно\~до положень\~ст.141\~ЦПК України,\~з урахуванням\~ часткового\~ задоволення\~ \~позовних \~вимог,\~суд \~вважає \~за \~необхідне \~стягнути \~з \~ відповідача на\~ користь\~ позивача\~ судові\~ \~витрати \~ по\~ сплаті\~ судового\~ збору\~ у \~розмірі \~7 309\~грн.\~78\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved