Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

29.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме\~будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником буд. [ADDRESS] , в якому числиться, зокрема, зареєстрованим відповідач [PERSON] . Зазначає, що відповідач не проживає в даному будинку з квітня 2018 року та місце його проживання йому не відоме. Враховуючи те, що факт реєстрації відповідача в його будинку створює йому перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, витраті додаткових коштів на оплату комунальних послуг, а тому змушений був звернутись з даним позовом до суду який просить задовольнити. 30.01.2020 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 18.02.2020 року. Ухвалою від 30.01.2020 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені ним вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на викладені в позовні заяві обставини, просить позов задовольнити. Не заперечив з приводу заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст.128ЦПК України\~адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду. Однак, на розгляд справи не з`явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав. При таких обставинах суд визнавйого неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності, ухваливши про заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст.13,\~81ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної спільної власності належить буд. [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 05.06.2003 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 765028 від 12.06.2003. Відповідно до будинкової книги на буд. [ADDRESS] , зокрема, розділу «IV. Прописка» вбачається, що у даному будинку числиться зареєстрованим відповідач [PERSON] . Водночас, відповідно до актів складених 04.02.2019, 07.03.2019 та 25.07.2019 комісією в складі секретаря Уличненської сільської ради Мазурик М.М., депутата Гундер Т.М. вбачається, що відповідач [PERSON] , у житловому будинку [ADDRESS] проживає з квітня 2018 року. Згідно зі ст. 317ЦК\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК Україн ивизначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 156ЖК України\~визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як роз`яснив Верховний Суд України, право члена сім`ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) згідно зі ст.156ЖК України\~обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім`ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідача [PERSON] у житловому будинку, що належить на праві приватної власності позивачу. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає у житлі позивача понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved