Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

27 січня 2020 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою, предметом якої є: розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачкою виявилося невдалим через відсутність порозуміння. Оскільки наявність малолітньої дитини унеможливлює розірвання шлюбу у позасудовому порядку, він змушений звернутися з позовом до суду. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає, просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №74 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка позов визнала, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, а також клопотання відповідачки про залишення їй прізвища, на яке вона змінила своє у зв`язку з укладення шлюбу з позивачем, суд дійшов висновку про залишення відповідачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Судові витрати суд, за клопотанням позивачки, відносить на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved