Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

28 листопада 2017 року, представник ТОВ «Компанія Дасті» звернувся до суду з позовом, який, в подальшому, збільшив та в остаточній редакції якого від 13.09.2017 р., просив суд, стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Компанія Дасті» заборгованість за кредитним договором № 3109259/N від 21.01.2014 р. у розмірі 83960,62 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 28715,55 грн., відсотки за користування кредитом - 8915,42 грн., заборгованість по комісії в розмірі 22459,57 грн., заборгованість по штрафним санкціям - 14700,00 грн., інфляційні витрати - 7627,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу - 1543,08 грн., а також судовий збір у сумі 1600 грн., мотивуючи це тим, за вищевказаним кредитним договором укладеним між первісним кредитором ПАТ «Імексбанк» та відповідачкою від 21.01.2014 р., остання отримала овердрафт за дпоиогою платіжної картки VISA з максимальною сумою заборгованості 40000 грн. під 12% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, а також з щомісячною сплатою комісійної винагороди за послуги кредит-сервіс у розмірі 1,84% від суми отриманого кредиту, що передбачено додатком № 1 до договору кредиту і становить 2038 грн. 21.11.2014 р. між ТОВ «Фрегат» та первісним кредитором ПАТ «Імексбанк» був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким, останні, за плату передали/відступили новому кредитору ТОВ «Фрегат», серед інших договорів (перелік в додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору відступлення права вимоги п.1.1), право вимоги за вищевказаним кредитним договором з відповідачкою. Крім цього, 26.12.2014 р., між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та позивачами укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні, відповідно до якого було проведено заміну нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 р., у зв'язку з чим, усі права та обов'язки нового кредитора за вказаним кредитним договором з відповідачкою - перейшли від ТОВ «Фрегат» до позивачів ТОВ «Компанія Дасті». Так, 14.01.2015 р., між первісним та новим кредитором були виконані зобов'язання по п. 2.1, п. 2.2 договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 р. щодо сплати первісному кредитору винагороди у повному обсязі згідно Акту про виконання зобов'язань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 р. При чому, відповідно до п. 1.2 договору відступлення права вимоги від 21.11.2014 р., новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором (договором приєднання), зокрема, щодо сплати заборгованості за кредитом, процентами, штрафами, пенею, витратами, понесеними первісним кредитором у зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, тощо. В порушення умов договору, відповідачка свої кредитні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 13.09.2017 р., у відповідачки перед позивачами утворилась заборгованість у розмірі 83960,62 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 28715,55 грн., відсотки за користування кредитом - 8915,42 грн., заборгованість по комісії в розмірі 22459,57 грн., заборгованість по штрафним санкціям - 14700,00 грн., інфляційні витрати - 7627,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу - 1543,08 грн., яку представник позивача в судовому засіданні, просив суд стягнути з відповідачки та суму судового збору. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав свій збільшений позов в редакції від 13.09.2017 р. та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні збільшений позов не визнала, вважаючи його безпідставним, мотивуючи також тим, що між позивачем та третіми особами наразі існують судові спори з приводу оскарження договорів про відступлення права вимоги. За таких обставин, вона вважає, що не повинна виплачувати заборгованість позивачу. Представники третьої особи АТ «Імексбанк», яке було залучено до розгляду справи в якості третьої особи ухвалою суді від 15.03.2017 року в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи ТОВ «Фрегат» в судове засідання не з'яявився. Заслухавши думку сторін по справі та дослідивши матеріали справи і додатково надані суду письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 передбачає - відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі - не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки - неповідомлення боржника про зміну кредитора, не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Суд встановив, що позивач ТОВ «Компанія Дасті» просить суд, стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним № 3109259/N від 21.01.2014 р. у розмірі 83960,62 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 28715,55 грн., відсотки за користування кредитом - 8915,42 грн., заборгованість по комісії в розмірі 22459,57 грн., заборгованість по штрафним санкціям - 14700,00 грн., інфляційні витрати - 7627,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу - 1543,08 грн., з посиланням на те, що за вищевказаним кредитним договором укладеним між первісним кредитором ПАТ «Імексбанк» та відповідачкою від 21.01.2014 р., остання отримала кредит у розмірі 40000 грн. під 12% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, а також з щомісячною сплатою комісійної винагороди за послуги кредит-сервіс у розмірі 1,84% від суми отриманого кредиту, що передбачено додатком № 1 до договору кредиту і становить 2038 грн. 21.11.2014 р. між ТОВ «Фрегат» та первісним кредитором ПАТ «Імексбанк» був укладений договір про відступлення права вимоги, згідно з яким, останні, за плату передали/відступили новому кредитору ТОВ «Фрегат», серед інших договорів (перелік в додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору відступлення права вимоги п.1.1), право вимоги за вищевказаним кредитним договором з відповідачкою. Крім цього, 26.12.2014 р., між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та позивачами укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні, відповідно до якого було проведено заміну нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 р., у зв'язку з чим, усі права та обов'язки нового кредитора за вказаним кредитним договором з відповідачкою - перейшли від ТОВ «Фрегат» до позивачів ТОВ «Компанія Дасті». Так, 14.01.2015 р., між первісним та новим кредитором були виконані зобов'язання по п. 2.1, п. 2.2 договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 р. щодо сплати первісному кредитору винагороди у повному обсязі згідно Акту про виконання зобов'язань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 р. При чому, відповідно до п. 1.2 договору відступлення права вимоги від 21.11.2014 р., новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором (договором приєднання), зокрема, щодо сплати заборгованості за кредитом, процентами, штрафами, пенею, витратами, понесеними первісним кредитором у зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань, тощо. В порушення умов договору, відповідачка свої кредитні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 13.09.2017 р., у відповідачки перед позивачами утворилась заборгованість у розмірі 83960,62 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 28715,55 грн., відсотки за користування кредитом - 8915,42 грн., заборгованість по комісії в розмірі 22459,57 грн., заборгованість по штрафним санкціям - 14700,00 грн., інфляційні витрати - 7627,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу - 1543,08 грн. При чому, згідно листа-претензії щодо повернення заборгованості за кредитом новому кредитору № 13498 від 14.11.2016 р. - відповідачку, яка проживає за адресою : м.Київ, вул.Ялтинська,14, кв.87 - було повторно поставлено до відома про існування вищевказаного кредитного договору № 3109259/N від 21.01.2014 р, укладеного між нею та ПАТ «Імексбанк», про договір відступлення права вимоги від 21.11.2014 р. та договору про заміну сторони у зобов'язанні від 26.12.2014 р., відповідно до яких ТОВ «Компанія Дасті» отримала права вимоги отримання грошових коштів та всі інші права за вказаним вище кредитним договором., одночасно повідомивши відповідачку, про порушення нею фінансових зобов'язань по кредитному договору, а саме нездійснення відповідачкою своєчасного повернення отриманого нею кредиту згідно графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до договору, який є невід'ємною частиною договору кредиту), і існування, станом на 14.11.2016 р. з урахуванням штрафних санкцій боргу у розмірі 64816,76 грн. та вимогою негайного, у 30-ти денний термін погашення боргу відповідачкою на рахунок нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті» та попередженням про те, що у разі подальшого ігнорування законних вимог ТОВ «Компанія Дасті» та порушення відповідачкою умов кредитного договору, ТОВ «Компанія Дасті» буде змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки всієї суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Суд встановив, що в порушення умов договору, відповідачка свої кредитні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 13.09.2018 р., у відповідачки перед позивачами утворилась заборгованість у розмірі 83960,62 грн.,. Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Компанія Дасті» є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки на користь позивачів, в порядку ст. 141 ЦПК України - підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи та заяву про забезпечення позову на загальну суму 1600 грн., які були підтверджені позивачами документально

Outcome: approved