Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

28 липня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою за участю заінтересованої особи Словянського міського ВДРАЦС, в якій просила встановити факт, що її мати [PERSON] померла 05 березня 2016 року у м.Стаханов Луганської області. Заявниця [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, за участю її представника [PERSON], просила заявлені вимоги задовольнити /а.с.12/. Представник заявниці [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних / адвокатських/ послуг б/н від 27.07.2016 р., у судовому засіданні зазначив, що 05 березня 2016 року в м.Стаханов Луганської області померла мати заявниці [PERSON] Цього ж дня у Стаханівській центральній міській багатопрофільній лікарні вона отримала лікарське свідоцтво про смерть матері та довідку про причину смерті, а згодом забрала тіло для поховання. 07 березня 2016 року заявниця поховала матір на цвинтарі «Максимівське» міста Стаханова Луганської області. Оскільки їй відомо, що органи ДРАЦС на території м.Стаханов діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними, заявниця звернулася до Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням зареєструвати смерть [PERSON], однак їй відмовили у державній реєстрації смерті у зв?язку із відсутністю у неї оригіналу лікарського свідоцтва про смерть встановленої форми з печаткою медичного закладу України. Зазначив, що встановлення факту смерті матері необхідне заявниці для отримання свідоцтва про її смерть та оформлення спадкових прав. Просив встановити факт смерті [PERSON] 05 березня 2016 року у м.Стаханові. Представник заінтересованої особи Словянського міського Відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання, але до зали суду не прибула, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що заперечень не має /а.с.26/. Відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положення ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~\~(зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. У лікарському свідоцтві про смерть № 87 від 05.03.2016 року зазначено, що [PERSON], [INFO], померла 05 березня 2016 року у неврологічному відділенні лікарні, причина смерті ішемічний інфаркт у лобній долі лівої півкулі головного мозку при атеросклерозі судин головного мозку /а.с.9/. Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] була похована 07 березня 2016 року на цвинтарі «Максимівське» у родинній огорожі з раніше похованим [PERSON] /а.с.16/. Заявниця [PERSON] сплатила послуги з організації та проведення поховання, вартість послуг склала 13800 руб. /а.с.13-15/. Як вбачається із відомостей Словянського міського ВДРАЦС, за результатами розширеного пошуку з 05.03.2016 р. по теперішній час актовий запис про смерть [PERSON], яка померла 05 березня 2016 р., відсутній /а.с.27/. З фотознімків, доданих до заяви про встановлення факту смерті вбачається, що на цвинтарі знаходиться могила з хрестом, на хресті прикріплена табличка з надписом «[PERSON] 04.12.1936 05.03.2016» /а.с.21/. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На звернення [PERSON] до Словянського міського ВДРАЦС їй було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки нею пред?явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження /а.с.20/. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки породжує для неї правові наслідки отримання свідоцтва про смерть [PERSON] у відділі ДРАЦС. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги\~\~ [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] в певний час, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Відповідно до положення п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України. Враховуючи, що м.Стаханів Луганської області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved