Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

28.11.2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку уточнила 26.02.2015 року (а.с.30), та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 28.11.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання з відповідачем, вона народила сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, в якій позовні вимоги уточнила та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с.30). Відповідач до суду повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ним особисто судових повісток 25.12.2014 року та 05.02.2015 року на 24.12.2014 року та на 26.02.2015 року відповідно (а.с. 26,29). Зі згоди позивача, яка згідно наданої до суду заяви не заперечувала проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах позивач народила сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 15.07.2009 року (а.с.6). З копії актового запису про народження № 10 від 15.07.2009 року про народження дитини [PERSON] та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 15.07.2009 року вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], підстава внесення запису - спільна заява про визнання батьківства (а.с.19-24). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що вбачається із довідки Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 01.12.2015 року (а.с.14). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобов'язань не має, він до суду не з'явився та доказів протилежного суду не надав, тому зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, враховує і те, що позивач не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя для сина, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.11.2014 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved