Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, Черкаська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків заяви. 10 березня 2020 року [PERSON] на виконання ї ухвали суду звернулася до суду з позовом в новій редакції, в обґрунтування якого з урахуванням уточнених позовних вимог посилалася на те, що її чоловіку [PERSON] на сім`ю була надана в користування окрема трьохкімнатна квартира [ADDRESS] , в яку вона з чоловіком та сином [PERSON] , [INFO] вселилися на підставі ордеру № 113, виданого 30 березня 1976 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району. Наразі в зазначеній квартирі зареєстрований її син - відповідач [PERSON] , [INFO] , який фактично з 2001 року та по теперішній час проживає у Сумській області за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст. 107 ЖК України, [PERSON] просила суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05 травня 2020 року відкрите провадження у справі, справу призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 січня 2021 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, в той же час звернувся до суду з відзивом, згідно якого позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи - Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] (чоловіку позивача) була надана в користування окрема двокімнатна квартира [ADDRESS] , в яку [PERSON] та його члени сім`ї - дружина [PERSON] , 1942 р.н. та син [PERSON] , 1965р.н. вселилися на підставі ордеру № 113, виданого 30 березня 1976 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району. У зв`язку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] , за заявою [PERSON] від 09.04.2003 року Гвардійською КЕЧ району 10.04.2003 року було надано дозвіл на переоформлення особового рахунку на спірну квартиру на [PERSON] на склад сім`ї: основний квартиронаймач - [PERSON] , 1942 р.н. та син - [PERSON] ,1965 р.н. Встановлено, що в зазначеній квартирі з 24 червня 1982 року зареєстрований відповідач [PERSON] , 1965р.н., що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Гвардійським старостинським округом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 05 травня 2020 року за вих. № 02-23/187. Згідно акту від 17 лютого 2020 року, складеного депутатом Черкаської селищної ради округу № 21 в присутності сусідів та затвердженого секретарем Черкаської селищної ради Шарапова І.П., яким встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , син квартиронаймача [PERSON] - [PERSON] , 1965 р.н. фактично з 2001 року та по теперішній час проживає у Сумській області за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до приписів ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового та майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Положеннями ч. 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, відповідно до ст.107 ЖК України, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Так, факт вибуття відповідача [PERSON] до іншого населеного пункту за адресою: [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло серії [NUMBER] , виданого 27 грудня 2012 року виконавчим комітетом Сумської міської ради, згідно якого останньому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 769471 від 26 лютого 2013 року. Судом також було досліджено заяву відповідача [PERSON] , [INFO] , що посвідчена приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим № 1070, згідно якої відповідач [PERSON] відмовився від свого права на приватизацію частки у квартирі [ADDRESS] , зокрема останній не заперечує проти приватизації зазначеної квартири повністю його матір`ю [PERSON] , [INFO] . Крім того, паспорт громадянина України серія [NUMBER] виданий 07 листопада 2001 року Ковпаківським ВМ СМВ УМВС України в Сумській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , згідно якого з 18.07.2001 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже за встановлених вище обставин, підтверджених належними та допустими доказами, суд дійшов висновку, що відповідач вільно обрав своє місце проживання, вибувши на постійне місце проживання до іншого житлового приміщення, а тому втратив право користування спірним житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] з часу вибуття, тобто з 18.07.2001 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: partial