Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

29.06.2021 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення суду за ним було визнано право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , рішення набрало законної сили. Після оформлення спадщини на зазначену квартиру позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] почали проживати разом у квартирі [ADDRESS] оскільки є братами. Позивач займає житлову кімнату 6 житловою площею 12,4 кв.м., відповідач займає кімнату 8 житловою площею 12.9 кв.м. Інші приміщення у згаданій квартирі перебувають у спільному користуванні сторін , однак відповідач [PERSON] не сплачує комунальні послуги за користуванням вказаними приміщеннями , а позивач не має наміру самостійно сплачувати кошти на отримані братом послуги. Загальна площа квартири складає 42,2 кв.м. , тобто частка кожного з співвласників складає Ѕ частину - тобто по 21,1 м. кожному. Позивач [PERSON] вважає за необхідне виділити у своє користування житлову кімнату 6 площею 12,4 кв.м. , відповідачу - кімната 8 площею 12,9 кв.м., житлову кімнату 7 площею 16,9 кв.м. а також кухню, ванну кімнату , вбиральню, коридор , вбудовану шафу, балкон та лоджію необхідно залишити в спільному користуванні сторін що відповідатиме часкам у праві власності на квартиру сторін. Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.09.2021, відкладено на 20.10.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовна вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився , до початку розгляду справи надав через канцелярію суду письмову заяву у якій просив справу розглянути без його участі , позовні вимоги визнав у повному обсязі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.09.2018 у цивільній справі 212/2442/18 за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.07.2019 Рішення суду першої інстанції доповнено абзацем наступного змісту: «Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину квартири , що розташована за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 62,3 кв.м., та житловою площею 42,2 кв.м.» Зазначене рішення набрало законної сили 15.02.2019 . Частиною 4 Статті 82 ЦПК України визначено, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої . справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира , як об`єкт житлової нерухомості розташована за адресою [ADDRESS] є приватною спільною частковою власністю та Ѕ її частина належить позивачу [PERSON] . Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Квартира [ADDRESS] розташована на 5 поверсі 9 - ти поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 42,2 кв.м, у тому числі кімната 1 - 12,4 кв.м, кімната 2 - 16.9 кв.м., та кімната 3 - 12.9 кв.м. , кухня - 6,60 кв.м, вбиральня -1,10 кв.м., ванна кімната - 2,3 кв.м , коридором - 6,0 кв.м., вбудована шафа - 1,4 кв.м. , балкон 0,9 кв.м, лоджія - 1,80 кв.м. Позивач просить суд виділити йому в користування кімнату площею 12,4 кв.м, а відповідачу надати кімнату - 12,9 кв.м. Інші житлові приміщення залишити у спільному користуванні . За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує встановити порядок користування квартирою № 53 загальною площею 62,3 кв.м. та житловою плащею 42,2 кв.м , виділивши позивачу в користування кімнату площею 12,4 кв.м., та виділивши відповідачу у користування кімнату площею 12,9 кв.м., залишивши у спільному користуванні інші приміщення що є підставою для відкриття особистих рахунків на ім`я [PERSON] , а також на ім`я [PERSON] . Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки порушені житлові права і підлягають захисту. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють суду задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved