Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

28.09.2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 614 грн. щомісячно з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, що становить 2300 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу - аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1450 грн., щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку, тобто до [INFO] року. 17.03.2017 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, що становить 2150 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу - аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року до досягнення дитиною сторін по справі 3-річного віку, тобто до [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 23 вересня 2012 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Починаючи з березня 2016 року відповідач з позивачем та дочкою не проживає, матеріально їх не утримує. Вихованням та оздоровленням дитини не займається. Позивач є вимушеним переселенцем з м. Горлівка Донецької області (тимчасово окупована територія), власного житла не має, не працює, у зв'язку із здійсненням догляду за дитиною, яка проживає разом з нею. В зв'язку із скрутним матеріальним становищем, позивачу складно власноруч матеріально забезпечити гідний розвиток дитини. Відповідач працездатний, інших неповнолітніх дітей або осіб, які б перебували на його утриманні, не має, у центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу, не перебуває, працює неофіційно останні два роки та отримує значний дохід, оскільки його робота пов'язана із відрядженнями за кордон. Відповідач, який проживає окремо від малолітньої дитини, влаштовує своє особисте життя, не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дитини. Відомості про доходи відповідача відсутні. Він покинув родину у березні 2016 року. З цього часу позивач неодноразово зверталася до відповідача за допомогою телефонних дзвінків та електронних листів з проханням приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, проте відповідач на такі електронні листи не реагує, в телефонному режимі від подібних розмов ухиляється. Сторона позивача вважає за можливе стягнення з відповідача аліментів на дитину з 01 березня 2016 по день досягнення дитиною повноліття. З березня 2016 року до цього дня позивач самостійно несе додаткові витрати на дитину, пов'язані із забезпеченням для неї гідних умов проживання, а саме: оплачує половину орендної плати за оренду квартири [ADDRESS] - місце фактичного проживання у м. Харкові. Вказана квартира орендується двома сім'ями - вимушеними переселенцями з метою економії коштів. Розмір щомісячної орендної плати за квартиру за період з липня 2016 р. по липень 2017 року становить 4300 грн. Таким чином, розмір орендної плати, яку позивач сплачує за половину квартири становить щомісячно 2150 грн. до липня 2017 року. Позивач вважає за можливе стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, які викликані необхідністю сплати половини орендної плати за оренду зазначеного житла, що становить 2150 грн. Власного доходу позивач не має. Нерухомість у вигляді власної квартири, що належить позивачу на праві приватної власності, знаходиться на території не підконтрольній на сьогоднішній день Україні, на території, де проходять бойові дії - м. Горлівка Донецької області, тому позивач не може нею користуватися та не може отримувати дохід шляхом її здачі в оренду. Позивач вважає за можливе стягнення з відповідача матеріальної допомоги - аліментів на позивача у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого з 1 січня 2017 року, тобто у розмірі 1600 грн., щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року, з дня звернення до суду із позовом, до досягнення дитиною сторін по справі 3-річного віку, тобто до [INFO] року (а.с. 125-128). В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Крім того, зазначила, що позивач отримує соціальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 860 грн. До жовтня 2016 року позивач отримувала адресну допомогу як переселенець з тимчасово окупованої території у розмірі 1326 грн. Ніякої готівки відповідач позивачу не залишав. Відповідач направив суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги позивача визнав частково та зазначив, що шлюбні відносини з позивачем припинені з лютого 2016 року. Коли він пішов від позивачки, то залишив їй готівкою 7000 доларів США. Також передавав позивачці гроші особисто або переказував гроші на картковий рахунок в КБ «ПРИВАТБАНК», а саме 04.10.2016 та 04.11.2016 по 1495 грн. Постійно купує дитині одяг та іграшки. На цей час він працює у м. Київ, де намагається заробити гроші, тому не має змоги достатньо спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини. Приблизно з квітня 2016 р. відповідач виїхав в м. Київ внаслідок збройного конфлікту, після залишення свого місця проживання в м. Горлівка Донецької області у лютому 2015 р. Після цього змушений був задовольнятися роботами тимчасового характеру, які надають друзі, або іншими підрядними роботами. Останній час його дохід складає 2000-2500 грн. на місяць. Останній раз з дитиною відповідач бачився 15.09.2016 р. Після цього [PERSON] не відповідала на його дзвінки, не давала бачитися з дитиною. На цей час відповідач знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], яка перебуває у стані вагітності. Крім того, відсутня будь-яка інформація про укладання позивачкою договору піднайму квартири № 116 по вул. Гвардійців Широнінців в м. Харкові. За наявними у відповідача відомостями зазначена квартира орендована сестрою [PERSON] та її чоловіком, ними виконуються зобов'язання за укладеним договором найму (оренди), в тому числі зі сплати орендної плати, а також житлово-комунальних платежів. А позивачка разом зі спільною дитиною сторін проживають у зазначеному помешканні без стягнення плати за користування житлом. Крім того, позивачка отримує щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання у розмірі 1326 грн. Не заперечував сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 614 грн. з часу подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині проти позову заперечує, оскільки вважає такі вимоги незаконними і необґрунтованими (а.с.36-44, 55-59). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Як встановлено судом, з березня 2016 року сторони разом не проживають, малолітня дитина залишилася мешкати разом з позивачкою. Згідно з довідкою від 30.07.2015 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копія якої знаходиться в матеріалах справи, фактичне місце проживання (перебування) позивачки [PERSON] зазначене: [ADDRESS] (а.с.8). Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860 грн. З березня по жовтень 2016 року позивач отримувала соціальну допомогу переміщеній особі на проживання у розмірі 1326 грн. (а.с.76,77). Згідно з Договором найма жилого приміщення від 2.07.2016 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання отримала у тимчасове користування квартиру [ADDRESS] з 2.07.2016 р. до 02.07.2017 р. Розмір плати за користування жилим приміщенням складає 4300 грн. Цим договором може бути передбачене спільне проживання разом з наймачем [PERSON] (а.с.19-20). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач [PERSON] її дочка, а [PERSON] - зять. Чоловік дочки пішов з родини в березні 2016 року. Зять обіцяв, але не платив допомогу на дитину. Її старша дочка [PERSON] зі своїм чоловіком та друга дочка [PERSON] з дитиною є переселенцями з тимчасово окупованих територій та винаймають трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Квартира має дві окремі кімнати та одну -прохідну. За оренду сплачують навпіл. Зять - [PERSON] приїздив до м. Харкова влітку 2016 року, перераховував 3 місяці по 1500 грн. за оренду квартири. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Свідок інколи чула розмови доньки з чоловіком про допомогу на дитину. Свідок не має можливості допомагати донькам, оскільки має на утриманні мати - інваліда третьої групи. Згідно з довідкою від 04.03.2015 р. відповідач [PERSON] взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.48). Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ДФС у м. Києві від 21.02.2017 р. та Головного управління ДФС у Харківській області від 16.02.2017 р., відомості про доходи відповідача за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відсутні (а.с. 111-112, 114). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою та другою статті 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р., встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей до 6 років - з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень, на працездатних осіб - з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину - до 6 років на цей час не може бути меншим, ніж 427 грн. 80 коп. Частинами першою та другою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд вважає, що позивач не надала належних доказів того, що вживала належні заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підставі викладеного, суд вважає можливим позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 28 вересня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховною Радою України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1075 грн., щомісяця за період з липня 2016 року по липень 2017 року. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] в цій частині задовольнити частково та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 28 вересня 2016 року, та до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO] року. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд відмовляє за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] в доход держави судовий збір в сумі 1920 грн.

Outcome: partial