Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

27\~серпня 2018\~року\~ [PERSON]\~звернулась з\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], який є батьком її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 13 серпня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, син перебуває на її утриманні. Відповідач же, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. В судове засіданні позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на сайті «Судова влада України». За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а. с. 2/. [PERSON] не приймає регулярної участі у матеріальному утримані неповнолітньої дитини. Таким чином, [PERSON] не виконує обовязки щодо утримання свого неповнолітнього сина, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобовязує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України\~\~батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~до досягнення нею повноліття. За приписами\~\~ч. 3 ст. 181 СК України\~\~та ст.182\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В позовній заяві позивач вказує, що син проживає з нею, а також відповідач працює та отримує заробітну плату, заперечень протилежного відповідачем не надано, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у частці від доходу. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини, суд враховує майновий стан відповідача і вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають\~ стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. \~ Згідно з п. 1 ч. 1\~ст.\~430\~ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі\~704,80 гривень.

Outcome: approved