Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

28 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 травня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства та виховання дітей, внаслідок чого постійно виникають суперечки. Шлюбні відносини припинили у березні 2018 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть і проживають окремо. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с.\~13-14). Ухвалою суду від 06 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 травня 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Мар'янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 14 липня 2005 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON], та 15 грудня 2008\~року народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 7, 8). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя з березня 2018 року не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство, не проживає спільно, позивач втратив почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу На підставі викладеного,

Outcome: approved