overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), що розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Позивач не має можливості успадкувати майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Представник Павлівської сільської ради просив розгляд даної справи провести без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що до суду повідомив відповідною заявою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO]. [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 6) володіла правом на земельну частку (пай), що розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Після смерті спадкодавця позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом (а. с. 7). Позивач має намір успадкувати майно померлої матері, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо прийняття спадщини. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст. 328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. - ст. 1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., володіла правом на земельну частку (пай), що розташована на території Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємець за заповітом, має намір успадкувати майно померлої матері, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо прийняття спадщини, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на земельну частку (пай), яка належала його померлій матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що для реалізації права на пенсію йому необхідно встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в с. Косаново Гайсинського району Вінницької області по відношенню до нього, оскільки в свідоцтві про його народження в графі батько помилково зазначено «[PERSON]»; вказував, що на час його народження батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте батько визнавав своє батьківство надавав йому утримання і виховував. В судове засідання заявник подав заяву про підтримання вимог заяви та просив розглядати справу за його відсутності (а.с.15). Представник Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглядати у його відсутність (а.с.16) Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, письмово просила справу розглядати у її відсутність (а.с.14). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій осіб, які беруть участь у справі та досліджених доказів, суд визнає за необхідне заяву задовольнити повністю з таких міркувань. За змістом ст. 53 КпШС України чинної на час народження дитини при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання та утримання ними дитини. Встановлено, що [PERSON], [INFO] і [PERSON], який помер [INFO] проживали в [ADDRESS] та вели спільне господарство з 1979 року до дня смерті [PERSON]; [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON], якого вони спільно утримували та виховували, проте до запису про народження дитини відомості про батька помилково внесено [PERSON]. Висновки суду, крім пояснень заявниці, підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER], в якому в графі «батько» запис [PERSON] (а.с.5); - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2013 року, згідно з яким [INFO] в с. Косаново Гайсинського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.6); - довідками Носовецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 28.11.2014 року № 1206, 1207, 1208, 1209, відповідно до якої батьки заявника [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживали разом з 1979 року до дня смерті [PERSON] та вели спільне господарство, [PERSON] з моменту народження 1981 року проживав разом з батьками (а.с.10, 11); Оскільки, померлий [INFO] [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], а тому цей факт на підставі ч. 1 ст. 130 СК України, ч. 2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду, оскільки він має для заявника юридичне значення, дозволяє реалізувати право на пенсію. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2002 року, який рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.01.2010 року було розірвано. Від даного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач належної уваги вихованню дитини не приділяє, стабільно матеріально сім'ю не підтримує, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, так як працює. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття з дня подачі позовної заяви. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.01.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 13.06.2002 року Звірівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис 5 - розірвано (а.с. 4). Із свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 19.12.2002 року (а.с. 5), вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З пояснень сторін у справі, суд встановив, що неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі, що стверджується також довідкою про склад сім'ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 505 від 26.11.2014 року (а.с. 6), перебуває на її утриманні, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини; шлюб носить формальний характер, проживають окремо, фактичні сімейні відносини припинені з травня 2014 року, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 13.08.2011р., зареєстрованому у Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №199. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з серпня 2014 року, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13.08.2011р., шлюб зареєстровано у Самарському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №199 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які є у матеріалах справи. Також судом встановлено, що з серпня 2014 року між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з серпня 2014 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], яка надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Пономаренківської сільської ради Харківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2013 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.2). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Так, з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 05 березня 2014 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 березня 2014 року (а.с.4). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 21 лютого 2009 року між нею та відповідачем. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми, виникли сімейні чвари, що призвело втрати почуття любові та поваги. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з 10.10.2011 року, відновлення шлюбу вважає неможливим. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] 2011 року народження, яка проживає та буде проживати з нею. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, після розірвання просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував, щоб донька [PERSON] проживала з позивачкою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 21 лютого 2009 року [PERSON] 1977 року народження та [PERSON] 1985 року народження зареєстрували шлюб у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №66. Відповідно до Свідоцтва про народження, подружжя має малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Як зазначила в заяві позивачка, дитина проживає з нею. Відповідач в заяві не заперечував, щоб донька проживала з матір'ю. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини припинені 10.10.2011 року, примирення неможливе, сумісного господарства не ведуть. Суд, оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

28.11.2014 року Державне підприємство «Зміївське лісове господарство» (далі ДП) звернулось з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У позові зазначено, що в травні 2000 року на підставі договору купівлі-продажу ДП було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно наказу №118 від 23.05.2000 року по ДП, вказаний житловий будинок був поставлений на баланс підприємства як службове приміщення. На підставі наказу № 299 від 20.12.2000 року житловий будинок був наданий для проживання, як службове приміщення, працівнику підприємства [PERSON], яка мала сина [PERSON], [INFO]. В травні 2001 року [PERSON] звільнилась з підприємства за власним бажанням, але житловий будинок не звільнила. [INFO] [PERSON] померла. На той час, неповнолітній [PERSON] був направлений до інтернатної установи і за ним до його повноліття зберігалося житло. Після закінчення навчання в інтернаті, [PERSON] не з'явився за місце реєстрації, в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, що свідчить про відсутність в потребі цього житла. Оскільки в будинку ніхто не проживає, в будівлі відключене газопостачаня, електропостачання, прибудинкова територія заросла бур'яном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

28.11.2014 року до суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки судом при ухваленні рішення від 16.10.2013 року не було вирішено питання про судові витрати. Позивач просить стягнути з гаражно-будівельного кооперативу №13 на його користь судовий збір в сумі 229 грн. 42 коп. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги, представник відповідача Леонов І.І. просив не стягувати з ГБК судовий збір. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Так, заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.10.2013 року позов [PERSON] задоволено. Визнано недійсними рішення зборів уповноважених делегатів гаражно-будівельного кооперативу № 13 від 23.07.2013 року, які викладені в протоколі (без номера) від 23.07.2013 року зборів уповноважених делегатів гаражно-будівельного кооперативу № 13. Рішення набрало законної сили. Судом при ухваленні рішення від 16.10.2013 року не вирішено питання про судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 114, 71 грн. /а.с. 1/. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що позов [PERSON] був задоволений, позивачу суд присуджує з відповідача судові витрати, понесенні при зверненні з позовом у розмірі 114, 71 грн. /а.с. 1/. Щодо стягнення з відповідача судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 114,71 грн./а.с.42/, то позивач в письмовій заяві до суду відкликав цю заяву/а.с.45/, дана заява про забезпечення позову була знята з розгляду, у зв'язку з чим і не підлягають стягненню з відповідача зазначені витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

28.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] ёпро розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою по справі [PERSON] він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 13.11.2004 року, шлюб зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 407. Від цього шлюбу в них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з відповідачкою та на утримання яких він сплачує аліменти за рішенням суду. З червня 2012 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з причини несумісності характерів, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, мешкають окремо. Він вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, пояснив, що примирення між ними неможливе. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення, також пояснила, що на цей час вона мешкає з іншим чоловіком і цей шлюб також суперечить її інтересам. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON], про що надала суду письмову заяву.(а.с.13) Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 13.11.2004 року, шлюб зареєстрований Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 407, дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON]. (а.с.5). Від цього шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO](а.с.6-7). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2012 року з причини несумісності характерів, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, мешкають окремо. Примирення між ними неможливо, шлюб суперечить інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між ним та [PERSON] слід розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved