Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі продажу нерухомого майна жилого будинку № 397 з господарськими будівлями, розташованого по вул.Дніпровській у м.Павлограді Дніпропетровської області та земельної ділянки загальною площею 0.1000 га, укладеного 05 червня 2000 року між ним та [PERSON], зареєстрованого на Павлоградській товарній біржі за реєстраційним номером 06/05-НД. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що зазначений договір повністю виконаний сторонами, зареєстрований у КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», однак не був нотаріально посвідчений. З цієї причини йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на жилий будинок. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, зазначивши, що позивачем було зареєстровано право власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства. 18 березня 2019 року на адресу суду надійшов лист представника виконкому Павлоградської міської ради [PERSON] від 13 березня 2019 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2000 року на Павлоградській товарній біржі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 06/05-НД, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив жилий будинок № 397 з господарчими спорудами (сарай-Б, вбиральня-Г, теплиця-Д, тр.колодязь-№1, огорожа -2-5, вимощення І, ІІ) по вул.Дніпровській у м.Павлограді Дніпропетровської області загальною площею 116,2 кв.м, житловою площею 53,6 кв.м., та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га (а.с.9-10). На підставі цього договору КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації 06 червня 2000 року зареєструвало право власності [PERSON] на будинок № 397 по вул.Дніпровській в м.Павлограді (а.с.11). Також на підставі зазначеного договору [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності за земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, розташовану за адресою: м.Павлоград, вул.Дніпровська, 397 (а.с.13). Право власності на земельну ділянку зареєстровано належним чином (а.с.27). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 05 лютого 2019 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок № 397 по вул.Дніпровській в м.Павлограді у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (а.с.8). Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У судовому засіданні встановлено, що договір купівлі продажу нерухомого майна від 05 червня 2000 року був повністю виконаний сторонами, ніким не оспорювався, покупець [PERSON] зареєстрував своє право власності в БТІ. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] син померлого [PERSON] підтвердив, що його батько продав позивачу будинок № 397 по вул.Дніпровській в м.Павлограді, після чого виїхав на постійне проживання до м.Белгород Російської Федерації і там помер 25 грудня 2016 року. Відповідно до діючого на час укладення договору законодавства, зокрема ст.15 Закону України «Про товарну біржу», даний договір був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі і не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе, оскільки сторона по договору продавець [PERSON] помер. Тому суд вважає можливим захистити порушене право позивача шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений на Павлоградській товарній біржі. Судові витрати слід покласти на позивача за його згодою.

Outcome: approved