Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

27 червня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батька батьківських прав батька по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що у 2008 році вона фактично уклала шлюбні відносини з [PERSON] , [INFO] , які вони не реєстрували в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживали вони сім`єю за місцем постійного проживання позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] , оскільки відповідач власного житла не мав. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з нехтуванням відповідачем своїми обов`язками по відношенню до позивачки та спільної доньки [PERSON] , агресивної поведінки позивача відносно дитини. На початку літа 2014 року позивачка припинила відносини з відповідачем і з того часу вони разом не проживають. З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач - [PERSON] , не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Як зазначає позивачка, 28 березня 2015 року, вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , з яким вони створили повноцінну родину, виховують дитину, забезпечують [PERSON] гармонійну атмосферу для проживання, всебічного розвитку та навчання. Чоловік позивачки - [PERSON] дуже добре ставиться до доньки, [PERSON] також сприймає [PERSON] з любов`ю та повагою. Відповідач - [PERSON] не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною, не спілкується з дівчинкою. Малолітня донька постійно мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні та утриманні чоловіка - [PERSON] , який є громадянином Німеччини та постійно проживає в цій державі, має постійне місце роботи, проживання та соціальне забезпечення в Німеччині (м. Штутгарт). Має намір усиновити малолітню [PERSON] з метою забезпечення дитині повноцінної сім`ї. Оскільки відповідач не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, не здійснює матеріальної допомоги на її утримання, не піклується про її фізичний стан і духовний розвиток, не спілкується з донькою на протязі шести років, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] .. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - орган опіки та піклування піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради в особі управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи з їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільно процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки; позивач не заперечує проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , виданого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (виданого повторно від 05.02.2019 р., актовий запис № 995) - батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Батько дитини, [PERSON] , мешкає окремо від доньки, вихованням та утриманням своєї дитини не займається, бажання та наміру спілкуватися, проводити разом дозвілля відносно доньки [PERSON] не виявляє; протягом останніх шести років не надавав дівчинці батьківської любові та піклування. Після припинення шлюбних відносин, відповідач добровільної матеріальної допомоги дитині не надавав (довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] згідно виконавчого листа № 199/607/16-ц, виданого 12.01.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська станом на 01.07.2019 року, заборгованість складає 34 000 тисячі гривень). Як вбачається з інформації, що міститься в довідках з місця проживання дитини та навчального закладу КЗО «Спеціалізована середня загальноосвітня школа № 142» ДМР, дитина [PERSON] , [INFO] постійно мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідача ні педагогічний колектив, ні адміністрація навчального закладу жодного разу не бачили, у навчанні та розвитку дитини [PERSON] участі не приймає. Згідно з висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2019 року № 4/4-893, орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька дитини - [PERSON] , [INFO] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] .. Згідно з ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції про права дитини (від 20 листопада 1989 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є захист інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що з 2014 року відповідач не вживав дій, спрямованих на виховання та утримання своєї доньки. Відповідач свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, не забезпечував її матеріально. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню. При зверненні до суду з даним позовом, позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., які слід стягнути з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved