Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

28 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у квартирі [ADDRESS] . З наведених вище підстав, а також з посиланням на приписи ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, водночас, у заяві від 27.04.2020р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити; не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено судом, що рішенням Луцької міської Ради народних депутатів від 09.07.1986 р. №250, зокрема позивачу надано право на зайняття житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , що підтверджується ордером на житлове приміщення №302 від 17.07.1986 року (а.с.5). З довідки про склад сім`ї №43891 від 9 квітня 2019 року вбачається, що у вищезазначеній квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с. 4). Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 71 Житлового кодексу Української РСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як визначено статтею 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З матеріалів справи, зокрема з довідки Луцького ВП Головного управління Національної поліції у Волинській області від 05.03.2019р. №3/1135 вбачається, що відповідач протягом багатьох років не проживає у квартирі (а.с.7). Відповідачем не вчинялися будь-які дії, які б свідчили про те, що останній користується вказаною квартирою, бере участь у її утриманні нарівні із позивачем, сплачує комунальні послуги, будь-яких доказів, що відповідач звертався до суду із питанням про вселення в квартиру, встановлення порядку користування квартирою чи про поділ рахунків, усунення перешкод у користуванні квартирою суду надано не було, жодного доказу про те, що не втратили інтерес до квартири на протягом багатьох років, відповідач суду не надав. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved