Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

28 жовтня 2019 року позивачі звернулись до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» моральної шкоди завданої смертю родича позивачів [PERSON] на виробництві, просили стягнути з відповідача моральну шкоду завдану смертю сина на виробництві у розмірі по 141 882,00 грн., кожному. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2011 року о 18-00 годині під час виконання своїх трудовий обов`язків загинув [PERSON] , який займав посаду гірничого майстра. Внаслідок нещасного випадку смертю [PERSON] , який був позивачам, сином, чоловіком та батьком, їм завдано моральну шкоду. Вказують, що моральна шкода полягає в тому, що вони втратили близьку людину, залишились без його турботи, любові та підтримки, зазначили, що їх моральні страждання також не стихають до теперішнього часу. Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. 19 листопада 2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем не підтверджено жодним документом наявність моральних страждань, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Також, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 січня 2010 року, в Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №36 (а.с. 12). Свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлюється, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 08 вересня 2011 року (а.с. 18). У п. 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06 вересня 2011 року о 18-00 год. у ПАТ «КЗРК» за формою Н-5 зазначено, що комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком дійшла висновку, що нещасний випадок з гірничим майстром, зайнятим повний робочий день на підземних роботах дільниці №1, шахти «Родіна» ПАТ «КЗРК» [PERSON] , на підставі пункту 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань та аварій на виробництві» затвердженим постановою КМУ від 25 серпня 2004 року №1112 комісія прийняла рішення, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, та складається акт за формою Н-1. (а.с. 23-29). В Акті № 8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом який стався з [PERSON] за формою Н-1, зазначено, що причинами нещасного випадку є: невиконання посадових обов`язків. Причиною смерті стало: ураження електричним струмом. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку, який стався під час виконання останнім трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку на виробництві. Відповідно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Так, внаслідок смерті [PERSON] його батькам позивачам [PERSON] та [PERSON] , дружині [PERSON] та сину [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вони зазнають у зв`язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд встановивши обставини справи, давши їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону дійшов висновку, що позивачам батькам [PERSON] та [PERSON] , дружині [PERSON] та сину [PERSON] заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги батьків [PERSON] та [PERSON] , дружини [PERSON] та сина [PERSON] в інтересах якого діє мати [PERSON] до ПАТ «КЗРК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку, підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме обставини нещасного випадку та смерті [PERSON] , характер і тривалість моральних страждань позивачів, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, які назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 140 000,00 грн., кожному, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 5600,00 грн. На підставі ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167,1168 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 275 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial