Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

26 серпня 2020 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 30 листопада 1998 року Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №18. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає окремо, та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою. Позивач мотивує позов тим, що після реєстрації шлюбу, народження дитини, подальшого спільного проживання з відповідачем, вона поступово стала розуміти, що в наслідок неоднакового ставлення до вирішення побутових питань, забезпечення сім`ї, виховання та утримання дитини, між ними зникають почуття любові та взаємоповаги. Внаслідок небажання йти на взаємні поступки, між ними виникали сварки. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Ухвалою Василівського районного суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 листопада 1998 року, який було зареєстровано Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №18 (а.с.3). Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 липня 2003 року, виданним Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області (а.с.4) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 липня 1999 року, виданним Приморською сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст.110 Сімейного кодексу України, ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач вважає примирення не можливе, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved