Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

27 линя 2016 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просив розірвати шлюб, посилаючись на слідуючи обставини. 12 серпня 1995 року сторони уклали шлюб, від шлюбних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2016 року між сторонами були припинені подружні стосунки через сімейні конфлікти та непорозуміння. Ведення спільного господарства, сумісне проживання припинено, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачкою неможливе. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам, тому він звернувся до суду, просив суд шлюб розірвати, претензій щодо стягнення судових витрат не має. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що сім'я розпалась остаточно, дата припинення стосунків квітень 2016 року, просила позов задовольнити. Просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Неповнолітнього сина просила залишити проживати разом з нею. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 1995 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого райвиконкому м.Дніпропетровська, актовий запис № 814, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.10). Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11), який залишається проживати з відповідачкою. Також у судовому засіданні встановлено, що з квітня 2016 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю сторони не бажають, спору щодо майна на даний час не має, сторони не заперечують вказані обставини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам, це не заперечує і відповідачка, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved