Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

28.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування до Територіальної громади Донецької міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] року помер її батько [PERSON] За життя [PERSON] набув право власності на 852/1000 частин будинку [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.04.2012 року. Проте зареєструвати будинок та отримати свідоцтво про право власності не встиг. Відповідно до встановленого законом строку позивач та мати позивача - [PERSON] звертались до приватного нотаріуса Донецького міськрайонного округу, де і була відкрита спадкова справа, про що свідчить витяг № 37273474 від 29.04.2014 року, за номером у спадковому реєстрі 56032391. [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь позивача. Інших спадкоємців не має. Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, склав заяву на прийняття спадщини, але нотаріус виніс постанову про відмову вчинення нотаріальних дій відмовив йому в отриманні свідоцтва про право на спадщини, оскільки позивачем не було надано документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, тобто правовстановлюючих документів щодо належності будинку спадкодавцеві. Оскільки нотаріус відмовив в оформлені права на спадщину, тому вона позбавлена права оформлення спадщини в інший спосіб. Позивач в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволені позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено під час судового розгляду справи 852/1000 частин будинку [ADDRESS], належав на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 03.04.2012 року. З наданої суду копії свідоцтва про народження вбачається, що померлий [PERSON] є батьком позивача - [PERSON], яка після укладання шлюбу змінила своє прізвище. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] року, заповіту не має, його дружина [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на користь позивача. Судом встановлено, що визнання за позивачем права власності в порядку спадкування 852/1000 частин будинку за вищевказаною адресою не порушує прав інших осіб. Відповідно до встановленого законом строку позивач та мати позивача - [PERSON] звертались до приватного нотаріуса Донецького міськрайонного округу, де і була відкрита спадкова справа, про що свідчить витяг № 37273474 від 29.04.2014 року, за номером у спадковому реєстрі 56032391. Відповідно до п.23 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки нотаріусом видана відмова у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності будинку спадкодавцеві, то позивач позбавлений права оформлення спадщини в інший спосіб. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування має особа, визначена у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У відповідності із п.п. 4.15, 4.18 глави 10 Видача свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на 852/1000 частин житлового будинку у позивача відсутні з причин, зазначених вище, тому вимоги його щодо визнання права власності на спадкове майно за ним при таких обставинах є обґрунтованими. З викладеного вбачаються всі підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 852/1000 частин будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року.

Outcome: approved