Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

27.01.2020 року позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання вчинити дії. При цьому позивач посилається на те, що 04.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника. В тому числі арештовані кошти, які знаходяться на картці, на яку здійснюється виплата пенсії. В зв`язку із чим він не може розпоряджатися даними коштами. Покликаючись на викладені обставини, просить суд повернути пенсійні кошти з його рахунку № [NUMBER] відкритому у Філії «Волинське ГРУ» АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 7854,07 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у заяві. Просив суд зобов`язати відповідача повернути належні йому пенсійні кошти. Представник відповідача проти позову заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити із підстав зазначених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. перебуває виконавче провадження ВП№ 59277507 про стягненнч з [PERSON] в користь приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. основної винагороди в сумі, еквівалентній 35546,79 доларів США. 04.06.2019 року приватним виконавцем Таранком Д.В. винесено постанову про арешт грошових коштів , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (а.с. 6). Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Так державний виконавець, надсилаючи відповідну постанову про накладення арешту до установи банку зазначив про накладенні арешту на усі кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладенням арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Клієнт не має права без письмової згоди обтяжувача надавати банку розпорядження, а банк не має права їх виконувати, якщо в результаті розмір грошових коштів на рахунку буде меншим за розмір, визначений згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному банківському рахунку. Після отримання банком письмового повідомлення обтяжувача про наявність підстав для звернення стягнення на предмет обтяження, яким є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, клієнт за відповідним договором банківського рахунка не вправі без письмової згоди обтяжувача надавати банку розпорядження, а банк не вправі їх виконувати, якщо в результаті розмір грошових коштів на рахунку буде меншим за розмір забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача. Банк не перевіряє наявність підстав, зазначених в отриманому ним від обтяжувача повідомленні. На адресу банку від обтяжувача - приватного виконавця не надходило жодної інформації про зняття арешту з коштів на вищевказаному рахунку та надання приватним виконавцем згоди щодо виконання розпорядження [PERSON] про проведення будь яких операцій по даному рахунку. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Однак, позивачем не надано суду доказів з приводу того, що рахунок, відкритий в АБ КБ «ПриватБанк» , відноситься до спеціальних рахунків, кошти на якому не можуть бути предметом звернення стягнення в силу закону. Крім того, позивачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано суду допустимих доказів щодо наявності на рахунку коштів саме в розмірі 7854,07 грн. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VIIЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону «Про виконавче провадження» (попередня редакція). Оскільки арешт накладений постановою приватного виконавця і не знятий в установленому законом порядку, вимоги позивача є передчасними. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed