Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

27 грудня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 21 вересня 2017 року, Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №636 від 21 вересня 2017 року. Від шлюбу у них з відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 03 грудня 2018 року, Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №2516 від 03 грудня 2018 року. Між ними склалися неприязні стосунки, які негативно впливають як на позивача так і на відповідача. Згідно Акту обстеження умов проживання відповідача вони не проживають разом більше чотирьох місяців, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Наразі сімейний бюджет відсутній після подання відповідачем позовної заяви про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На протязі їх короткого сімейного життя відносини між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час відповідач проживає окремо. Донька проживає разом із відповідачем, але відповідач не надає йому час для спілкування з донькою. Заходи щодо примирення йому не потрібні. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом хоча і нетривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому це лише погіршить стан їх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, судові витрати покласти на позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №636 від 21 вересня 2017 року, сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2017 року. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 03 грудня 2018 року, Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №2516 від 03 грудня 2018 року. Згідно Акту обстеження умов проживання [PERSON] від 02 жовтня 2019 року складеного завідувачем сектору правового забезпечення управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Волошенюк Г.С. та головним спеціалістом, юристом сектору правового забезпечення управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Медведєвою В.О., подружжя не проживає разом більше чотирьох місяців та, як вбачається з матеріалів справи, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають наміру зберігати шлюб, шлюбні відносини не підтримуються тривалий час, сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе. Приймаючи до уваги зазначене позивачем по справі, суд вважає,що причини, що спонукають його на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Як вбачається з позову, сторони фактично шлюбні відносини не підтримують, тобто сім`я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved