Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

27 лютого 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлювального документу, зазначивши в якості заінтересованих осіб [PERSON], Шосту дніпровську державну нотаріальну контору. Вимоги обґрунтовано тим, що у грудні 2003 року на ім'я заявника його матірю було заповіт. У березні 2009 року остання померла. Заявник планує оформити спадкові права, але перешкодою є те, що написання його прізвища у дублікаті заповіту (Кручіненко) не збігається з його прізвищем у паспорті ([PERSON]), що стало причиною звернення до суду із заявою про встановлення факту належності заявнику складеного дублікату заповіту (а.с.а.с. 2, 3). Заявник у судовому засіданні підтримав подану заяву, а [PERSON] не заперечувала проти її задоволення. Представник Шостої дніпровської державної нотаріальної контори до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні було встановлено, що 18.12.2003 року мати заявника, [PERSON], склала на його ім'я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий №4152). 21.06.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №634 було видано дублікат вказаного заповіту (а.с.а.с. 5, 7). 26 березня 2009 року [PERSON] померла (а.с. 6). 27 липня 2016 року заявник звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], проте своєю постановою від 27.07.2016 року нотаріус відмовив заявникові у звязку з тим, що написання його прізвища у дублікаті заповіту (Кручіненко) не збігається з його прізвищем у паспорті ([PERSON]) (а.с. 4). Між тим, той факт, що складений заповіт належить саме заявникові підтверджується результатами системного аналізу усієї сукупності матеріалів справи, а саме: -дублікатом заповіту від 18.12.2003 року, у якому зазначені прізвище, імя, по батькові саме матері заявника ([PERSON]), а також його ім'я та по батькові; -свідоцтвом про народження заявника серії ІІ-АВ №089061, виданим 16.06.1970 року бюро ЗАГС м. Дніпропетровська, у якому зазначені імя та по батькові заявника, дата та місце його народження (16.06.1953 року, м. Дніпропетровськ), а також прізвище, імя, по батькові його матері ([PERSON]); -паспортом заявника серії АР №436510, виданим 15.09.2009 року Балаклавським РВ УМВС України в м. Севастополі, у якому зазначені його імя та по батькові, а також дата та місце його народження (16.06.1953 року, м. Дніпропетровськ). Відтак, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Outcome: approved