Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

29.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення ? частини боргу, сплаченої за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 24.09.1989 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділу ЗАГС м. Красноармійська Донецької області було зроблено актовий запис № 461. Рішенням Красноармійськогапо міськрайонного суду від 21.05.2010 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі, 14 вересня 2007 року між ним та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» було укладено Договір про іпотечний кредит № DO1FGI0000000221 відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 94687 (девяносто чотири тисячі шістсот вісімдесят сім) грн. 50 коп. на придбання у власність квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Вказує, що після розірвання шлюбу, а саме з 1 червня 2010 року і по сьогоднішній день ним за вищевказаним кредитним договором було погашено суму 73107 (сімдесят три тисячі сто сім) грн. 45 коп. Борг за вищевказаним Кредитним Договором був боргом в інтересах сім'ї, не зважаючи на те, що стороною кредитного договору виступив він. Кошти отримані від банку були витрачені на придбання трикімнатної квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Рішенням Красноармійського міськрайоного суду Донецької області від 12 червня 2014 року вищевказана квартира була визнана їхнею з відповідачкою спільною сумісною власністю подружжя. Цим же рішенням за ним та за відповідачкою визнано право власності на ? частину квартири кожному. У результаті взяття в кредит грошових коштів для використання на задоволення інтересів сім'ї, боргові зобовязання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. В звязку з чим просить стягнути з відповідачки на його користь ? частину сплачених за договором про іпотечний кредит у розмірі 36553 грн., та судові витрати у розмірі 365 грн. 55 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника. Позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, згідно наданих нею письмових заперечень, та надала суду заяву про застосування позовної давності до вимог за період з 01.06.2010 року по 29.05.2012 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила суд врахувати викладені письмові заперечення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, враховуючи думку сторін суд вважає, що позовипідлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства. догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Відповідно до ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). У випадку укладення одним із подружжя кредитного договору в інтересах сім'ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, тому один із подружжя, який виконав зобов'язання, що виникло з кредитного договору, має право пред'явити до іншого вимогу про відшкодування 1\\2 частини сплачених за кредитним договором коштів. Так в судовому засіданні встановлено, що за час перебування у шлюбі з [PERSON], 14 вересня 2007 року між позивачем та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» було укладено Договір про іпотечний кредит № DO1FGI0000000221 відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 94687 (девяносто чотири тисячі шістсот вісімдесят сім) грн. 50 коп. на придбання у власність квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с. 07-16). Рішенням Красноармійськогапо міськрайонного суду від 21.05.2010 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 06). Рішенням Красноармійського міськрайоного суду Донецької області від 12 червня 2014 року вищевказана квартира була визнана спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Цим же рішенням за ними визнано право власності на ? частину квартири за кожним (а.с. 17). Згідно виписки банку від 20.05.2015 року № 2394575, позивач за період з 1 червня 2010 року і по 17.05.2015 рік, за вищевказаним кредитним договором сплатив суму 73107 (сімдесят три тисячі сто сім) грн. 45 коп. (а.с. 18). Однак з даної виписки також вбачається, що сума 73107, 45 грн. є загальною, та не є сумою основної заборгованості, а складається з : тіла кредиту 3263,45 грн., простроченого тіла кредиту 1091, 64 грн., процентів 46785,64 грн., прострочених процентів 21802,82 грн., простроченої комісії 1925,32 грн., пені та штрафів на суму 308,37 грн. Таким чином по невідомій суду причині позивачем своєчасно не сплачувався даний кредит, саме після розірвання шлюбу та припинення спілкування з відповідачкою. Як встановлено з пояснень сторін по справі, позивач [PERSON] не звертався до [PERSON] за допомогою по сплаті даного кредиту, з метою уникнення утворення заборгованості за кредитом, та переплати за несвоєчасність платежів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягає стягненню ? частина витрат за кредитним договором, без врахування переплат за несвоєчасність платежів у розмірі 27262,45 грн. (простроченого тіла кредиту 1091, 64 грн., прострочених процентів 21802,82 грн., простроченої комісії 1925,32 грн., пені та штрафів на суму 308,37 грн.). До позовних вимог позивача за період з 01.06.2010 року по 14.05.2012 року необхідно застосувати позовну давність, оскільки надійшла відповідна заява відповідача. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України до вимог про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. З урахуванням вищевикладеного, розрахунок суми за період з 14.06.2012 року по 14.05.2015 року, яку необхідно стягнути з відповідача, є наступним. 38720,84 грн. (загальна сума за період з 14.06.2012 року по 14.05.2015 року) 2134,30 (помилка у розрахунку за 26.07.2012 року) = 36586,54 грн. 36586,54 грн. 1044,05 грн. 8477,86 грн., - 946,88 грн. 201, 66 грн. (розмір простроченого тіла кредиту; розмір прострочених процентів; розмір простроченої комісії, пеня та штрафи) = 25916,09 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню ? частина по основній заборгованості у розмірі 12958,05 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, по сплаті судового збору в розмірі 182,8 грн., пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 4, 7, 14, 60, 88, 208-210, 215\~294 ЦПК України, суд

Outcome: partial