overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

27.03.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що в період з 02.09.1986 року по 16.03.2002 року працював у ВАТ «Дзержинське АТП 11478», про що свідчать записи у його трудовій книжці. У зв'язку з набуттям пенсійного віку він звернувся до УПФУ в м.Дзержинську для призначення пенсії, однак йому було відмовлено, оскільки в наданій ним довідці № 417 АО від 17.03.2014 року про отриману заробітну плату за період з січня 1988 року по грудень 1992 року за час роботи у ВАТ «Дзержинське АТП 11478» зазначене його прізвище та лише ініціали «[PERSON]», замість повного розшифрування ім'я та по-батькові. Оскільки підприємство на теперішній час ліквідовано і всі документи передані до архівного відділу, зробити виправлення в довідці немає можливості, тому заявник просить встановити факт належності йому зазначеної довідки у судовому порядку, оскільки це підтверджується записами у його трудовій книжці. Заявник до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні своїх вимог. Представник УПФУ в м. Дзержинську надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно статей 256, 259 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що в архівній довідці № 417 АО від 17.03.2014 року (на № 364 АО від 18.02.2014 року) про отриману заробітну плату за період з січня 1988 року по грудень 1992 року за час роботи у ВАТ «Дзержинське АТП 11478» зазначене прізвище заявника та лише його ініціали «[PERSON]» (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці, яка була заведена 17.07.1972 року на ім'я [PERSON], [INFO] було зроблено записи про те, що він дійсно як у зазначений в архівній довідці період часу з січня 1988 року по грудень 1992 року працював у ВАТ «Дзержинське АТП 11478» та отримував заробітну плату (а.с.8-9). Відповідно до архівної довідки № 417 АО від 17.03.2014 року (на № 364 АО від 18.02.2014 року) [PERSON] працював на підприємстві ВАТ «Дзержинське АТП 11478» і за період часу з січня 1988 по грудень 1992 року згідно особовим рахункам йому нараховувалась заробітна плата (а.с.7). Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявні письмові докази, які вивчені в судовому засіданні, оцінена їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, повністю визначені правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, тому суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 10762 грн 03 к. за житлово-комунальні послуги та інфляційні втрати у сумі 105 грн 72 к, 3% річних у сумі 125 грн 47к. З підстав, викладених у позові (а.с.3-5) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення (а.с.36). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився(а.с.34). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується договором від 25.06.2014 року (а.с.7-12). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 10993 грн 22 к. (а.с.6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 5». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 27.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 25709,67 грн. В обґрунтування вимог вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.04.2006 року відповідач отримав кредит в сумі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак не виконав зобовязання, тому станом на 28.02.2014 року має заборгованість в сумі 25709,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4991,53 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 19017,68 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 1200,46 грн. Оскільки добровільно відповідач не погашає заборгованість, позивач просить стягнути її у судовому порядку, також стягнути з відповідача понесені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав і не заперечував проти заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не було належним чином виконане зобовязання, взяте ним за договором № б/н від 07.04.2006 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно доданого до матеріалів справи розрахунку, який суд перевірив і визнав вірним, станом на 28.02.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 25709,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4991,53 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 19017,68 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 1200, 46 грн. Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 257,10 грн., що підтверджується залученими до справи квитанціями про його сплату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього 180000 грн. банківського вкладу, мотивуючи вимоги тим, що банк не повертає даний вклад у встановленому договором порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 18.03.2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДР-81981:980 депозит «Родинний». За умовами цього договору позивач розмістив на вкладному (депозитному) рахунку грошові кошти в сумі 180000 грн. на строк 370 днів з 18.03.2013 року по 23.03.2014 року з процентною ставкою 23 % річних. Внесення позивачем зазначених коштів на рахунок відповідача підтверджується квитанцією від 18.03.2013 року. Відповідно до п. 3.1.3 вказаного вище договору банк зобов'язаний повернути вкладнику вклад у відповідності до умов цього договору готівковими коштами у валюті вкладу, або безготівковим переказом коштів у валюті вкладу на рахунок вкладника згідно письмової заяви - розпорядження. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Згідно положень ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Враховуючи, що банк, як сторона договору, зобов'язаний створити клієнту умови для безперешкодного розпорядження коштами, що знаходяться на його рахунку і таке розпорядження коштами здійснюється виключно на розсуд клієнта, позовні вимоги про стягнення суми банківського вкладу підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1800 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього 180000 грн. банківського вкладу, мотивуючи вимоги тим, що банк не повертає даний вклад у встановленому договором порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про відкладення розгляду справи не звертався. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 18.03.2013 року було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДР-81981:980 депозит «Родинний». За умовами цього договору позивач розмістив на вкладному (депозитному) рахунку грошові кошти в сумі 180000 грн. на строк 370 днів з 18.03.2013 року по 23.03.2014 року з процентною ставкою 23 % річних. Внесення позивачем зазначених коштів на рахунок відповідача підтверджується квитанцією від 18.03.2013 року. Відповідно до п. 3.1.3 вказаного вище договору банк зобов'язаний повернути вкладнику вклад у відповідності до умов цього договору готівковими коштами у валюті вкладу, або безготівковим переказом коштів у валюті вкладу на рахунок вкладника згідно письмової заяви - розпорядження. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка. Згідно положень ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Враховуючи, що банк, як сторона договору, зобов'язаний створити клієнту умови для безперешкодного розпорядження коштами, що знаходяться на його рахунку і таке розпорядження коштами здійснюється виключно на розсуд клієнта, позовні вимоги про стягнення суми банківського вкладу підлягають задоволенню. Також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1800 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 5112 грн. 67 коп. за період з 30.03.2011 року по 28.02.2014 року на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що дитина постійно проживає з ним, перебуває на його утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та добровільно відмовитися від їх отримання не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого позивач сплачує відповідачу аліменти з 30.03.2011 року в розмірі ? частини із всіх видів доходів згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.06.2011 року (а.с.3). Згідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Крім того, відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивач не надав до суду належні і допустимі докази про те, що він як платник аліментів повинен бути повністю звільнений від сплати заборгованості за аліменти за вказаний період, по причині його тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що мають істотне значення (перебування в місцях позбавлення волі, обмеження дієздатності одержувача аліментів тощо), а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 11811,54 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ABEQRX01850043 від 05.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1198,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджуються підписом відповідача у заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27.02.2014 року виникла заборгованість в розмірі 11811,54 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 894,06 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 49,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 145,62 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9684,05 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 538,64 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 11811,54 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 18418,02 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № АС87RX17160066 від 13.05.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2758,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 11.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 18418,02 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 1575,95 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 70,73 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 272,92 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 15145,18 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 852,24 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 18418,02 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

27.03.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року, мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006року, мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтв про народження (а.с.5,6). Відповідач є батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідач працює у КП «Павлоградводоканал», щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід, інших дітей немає та інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, діти фактично знаходяться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільним дітям ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в судовому порядку в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved