Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

27 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із уточненим у подальшому позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договорами позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що 20 листопада 2011 року по 19 грудня 2012 року між ним та [PERSON] було укладено сім договорів позики, а саме: 20 листопада 2011 року позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 9 000 грн зі строком повернення до 20 червня 2013 року; 21 листопада 2011 року позивач передав відповідачеві позику в розмірі 5 000 грн зі строком повернення до 21 червня 2013 року; 10 лютого 2012 року позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 8 700 грн зі строком повернення до 10 лютого 2013 року; 17 лютого 2012 року позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 9 000 грн зі строком повернення до 17 лютого 2013 року; 29 травня 2012 року позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 7 000 грн зі строком повернення до 29 травня 2013 року; 29 травня 2012 року позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 12 000 грн зі строком повернення до 29 травня 2013 року; 19 грудня 2012 року позивач передав відповідачеві грошову позику в розмірі 5 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2013 року. Всі ці грошові позики були надані відповідачеві для його особистих потреб. Укладання зазначених вище договорів позики підтверджується власноручними розписками відповідача. У встановлені строки [PERSON] гроші не повернув. Посилаючись на статті 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь кошти в сумі 100 202 грн 33 коп. грошового боргу з них: 50 700 грн 00 коп. основного боргу; 44 929 грн збитків від інфляції, 4 572 грн 53 коп. - 3 % річних, а також 2 349 грн 44 коп. сплаченого ним судового збору, всього кошти в сумі 202 754 грн 10 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 5 349, 73 доларів США основного боргу; 349,73 доларів США - 3% річних, всі судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились, представник позивача надіслав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без його участі не надіслав, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з такого. Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 20 листопада 2011 року він позичив у [PERSON] 9 000 грн, зобов'язався повернути до 20 червня 2013 року (а. с.5). Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 21 листопада 2011 року він позичив у [PERSON] 5 000 грн, зобов'язався повернути до 21 червня 2013 року (а. с.6). Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 10 лютого 2012 року він позичив у [PERSON] 8 700 грн, зобов'язався повернути до 10 лютого 2013 року (а.с. 7). Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 17 лютого 2012 року він позичив у [PERSON] 9 000 грн, зобов'язався повернути до 17 лютого 2013 року (а. с. 8). Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 29 травня 2012 року він позичив у [PERSON] 7 000 грн, зобов'язався повернути до 29 травня 2013 року (а. с.9). Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 29 травня 2012 року він позичив у [PERSON] 12 000 грн, зобов'язався повернути до 29 травня 2013 року (а. с. 10). Згідно оглянутої у судовому засіданні оригіналу розписки [PERSON] від 19 грудня 2012 року він позичив у [PERSON] 5 000 доларів США, зобов'язався повернути до 31 грудня 2013 року (а. с.59). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки сторони по справі у договорах позики обумовили строки повернення грошей, а відповідач у вказні строки позику не повернув, то він зобов'язаний сплатити на користь позивача інфляційні витрати за весь час прострочення зобов'язання, а також 3 % річних від простроченої суми. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14, і що згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами у справі договорів позики, за умовами яких [PERSON] надав у борг [PERSON]. грошові кошти у загальному розмірі 50 700 грн та 5 тис. доларів США. [PERSON] зобов'язувався повернути позичені кошти. Факти укладення договорів позики та передання грошової суми підтверджуються пред'явленими у судовому засіданні позивачем [PERSON] оригіналами розписок [PERSON] На день розгляду справи відповідачем не погашена заборгованість за вказаними вище договорами позик у загальному розмірі 50 700 грн основного боргу, 44 949 грн 80 коп. збитків від інфляції, 4 572 грн 53 коп. - 3% річних, та заборгованість за договором позики у розмірі 5 тис. доларів США основного боргу та 349, 73 доларів США - 3 % річних. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з наведеним вище, суд вважає що позов підлягає задоволенню зі стягненням із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 100 202 гривні 33 копійки грошового боргу, з них: 50 700 гривень основного боргу, 44 949 гривень 80 копійок збитків від інфляції, 4 572 гривні 53 копійки - 3 % річних, та заборгованості у розмірі 5 349,73 доларів США грошового боргу, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 17 серпня 2016 року складає 134 060 гривень 42 копійки, з яких: 5 000 доларів США основного боргу, 349,73 доларів США - 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій від 27 травня 2016 року та 04 липня 2016 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 349 грн 44 коп. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 349 грн 44 коп. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved