Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

28.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 20.06.2011 року уклало з відповідакою договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка надала свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням [PERSON] і надала [PERSON] право в будь-який момент змінити кредитний ліміт.\~ Відповідачка своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з [PERSON] та правилами надання банківських послуг (далі [PERSON]), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами [PERSON], які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та [PERSON] Договір. За [PERSON] має право в односторонньому порядку змінювати [PERSON] та інші невідємні частини договору, в тому числі і розмір відсоткової ставки за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по рахунку, яку позичальник зобовязаний отримувати так само, як і отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені ним операції; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.\~ Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором, надав відповідачці кредит. Відповідачка своїх зобовязань не виконала, не надала своєчасно [PERSON] грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно [PERSON], тобто порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачці були нараховані штрафні санкції. Станом на 20.11.2018 року відповідачка має заборгованість за кредитом в сумі 11\~784 грн. 69 коп., яка складається із: 5\~608 грн. 86 коп. тіла кредиту; 4\~568 грн. 87 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 569 грн. 59 коп. нарахованої пені та комісії; штрафів: 500 грн. фіксована частина та 537 грн. 37 коп. процентна складова. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 11\~784 грн. 69 коп. за кредитним договором № б/н від 20.06.2011 року, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.01.2019 року відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.03.2019 року відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи, а також витребувано докази, які б підтверджували, яку саме кредитну картку отримала відповідачка та які тарифи діють до цієї картки, який строк дії картки; зобовязано надати інформацію про обставини зміни процентної ставки у різні періоди. Відповідачці направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. Також про судовий розгляд [PERSON] повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади України, яке наявне в матеріалах справи. 11.03.2019 року позивачем надано письмові пояснення та докази. Ухвалою суду від 26.03.2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини, за якими суд вирішує спір, врегульовані такими нормами права. За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, а також пунктів 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобовязань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що 20.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8\~000 грн.\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається із заяви-анкети кредитора, [PERSON] та правил надання банківських послуг (далі [PERSON]), Правил користування платіжною карткою та [PERSON]. Згідно наданої [PERSON] інформації, [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна GOLD». Пільговий період до 55 днів, що підтверджується Витягом з [PERSON] обслуговування кредитних карт. Під час укладення кредитного договору діяла відсоткова ставка по кредиту 27,60% на рік, яка в подальшому була змінена, що підтверджується наказами [PERSON] та розрахунком заборгованості. Розмір відсоткової ставки може бути змінений [PERSON] за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 [PERSON]. Відповідно до п.2.1.1.5.6 [PERSON], у разі невиконання зобовязань за кредитним договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржникам своїх боргових зобовязань та інших обовязків за договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5. [PERSON] позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Таким чином, [PERSON] належним чином зобовязання за кредитним договором не виконала, що згідно наведених вище норм законодавства та [PERSON] надає позивачу право вимоги щодо сплати заборгованості, а також відповідно до п. 2.1.1.12.6 [PERSON] нарахування відсотків у розмірі, встановленому Тарифами [PERSON], із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачене п. 2.1.1.12.13. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 20.11.2018 року сума заборгованості складає 11\~784 грн. 69 коп., зокрема: заборгованість за тілом 5\~608 грн. 86 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4\~568 грн. 87 коп.; пеня та комісія 569 грн. 59 коп, а також штрафи: фіксована частина 500 грн. та процентна складова 537 грн. 37 коп. Разом із тим, вимоги позивача про стягнення неустойки, на думку суду, підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 417 ЦПК України є обовязковою для судів. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитом відсутнє розмежування пені, в звязку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач, та спосіб її нарахування. Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що позивач не надав розрахунку пені, оскільки наданий розрахунок заборгованості містить загальну суму комісії та пені, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені слід відмовити, стягнувши лише штраф, передбачений [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів п якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більші ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Розмір штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5 %, тобто (5\~608 грн. 86 коп. + 4\~568 грн. 87 коп.) х 5% = 508 грн. 88 коп. Отже, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 20.11.2018 року, яка підлягає стягненню, складає 11\~186 грн. 61 коп., зокрема: заборгованість за тілом 5\~608 грн. 86 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4\~568 грн. 87 коп.; штрафи: 500 грн. фіксована частина та 508 грн. 88 коп. процентна складова. За наведених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог 1\~823 грн. 50 коп.

Outcome: partial