Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

28 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку частину заборгованості на загальну суму 40000 грн. (по 20 000 грн. за кожною розпискою) за розписками, які видані [PERSON] від 14.02.2006 на суму 350000 грн., та від 08.05.2006 на суму 450000 грн. Ухвалою суду від 14.01.2015 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргув сумі 20 000 грн. за розпискою від 08.05.2006 залишений без розгляду. У судове засідання позивач не з'явилася, у поданій через канцелярію суду до початку судового засідання письмовій заявіпредставник позивачанадав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за відсутності сторони позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову в частині вимог щодо нього, також відповідачі просили справу розглядати без їх участі, про що подали через канцелярію суду письмові заяві. Суд визнав причини неявки відповідачів неповажними, а тому вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних доказів та за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року[PERSON] взяв у [PERSON].в борг350000 грн., який зобов'язався повернути в строк до 01.02.2012, про що склав власноруч письмову розписку (а.с. 4). 08 травня 2006 року [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 450000 грн., який зобов'язався повернути в строк до 01.02.2012, про що також склав власноруч письмову розписку. З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов розписок, позивач уклав зі співвідповідачем [PERSON] договори поруки від 14.02.2006 та від 08.05.2006. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] виконав частково, повернувши [PERSON] за розпискою від 14 лютого 2006 року 330 000 грн., а за розпискою від 08 травня 2006 року - 430 000 грн. Таким чином, [PERSON] залишився винним позивачеві по 20 000 грн. за кожною з розписок. Дані обставини визнаються сторонами, а тому не потребують доказування в силу положень ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язань. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] одноособово відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за договорами позики від 14.02.2006 та від 08.05.2006, є всі підстави длястягнення з нього суми боргу. Разом з тим, доводи позивача про солідарний обов'язок [PERSON] є безпідставними, оскільки кредитор та поручитель домовились про розірвання договору поруки від 14.02.2006, про що 29.12.2014 уклали договір (угоду). Отже, відповідно до положень ст. 653 ЦК України, зобов'язання [PERSON] перед [PERSON], передбачені договором поруки, припинені з моменту укладення договору про його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial