Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

27 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з дійсним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третьої особи: [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Мотивував свої вимоги тим, що він є власником Ѕ частки будинку [ADDRESS] , на підставі рішення суду про розподіл майна. В даній квартирі, як члени сім`ї, проживали та були зареєстровані відповідачі: його син [PERSON] та дружина сина [PERSON] . У червні 2014 році відповідачі добровільно залишили будинок, забрали свої речі та виїхали з м. Слов`янська. У зв`язку з викладеним, просить суд, визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] ,\~у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справ без його участі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Третя особа [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, про дату та місце розгляд справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справ без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відомостей про причини неявки суду не надали, про дату та час судового засідання були повідомлені шляхом надіслання судових повісток (а.с.49-50), тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд,\~дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Так, у ході судового розгляду встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] у рівних частках належить позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2009 року №2-5266-2009 та рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2009 року №2-21-2009 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №26500176 від 23 червня 2010 року (а.с. 9-11). Вищевказане підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №26500176 від 23 червня 2010 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 183921154 від 08 жовтня 2019 року (а.с.12,37). Згідно акту №366 від 20 вересня 2019 року, складеного керівником комітету Черевківка, за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] , але з червня 2014 року в ній не мешкають (а.с.20). У довідці, яка видана Слов`янською міською ради від 11 вересня 2019 року, зазначено, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). У відповідності до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України\~передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. ч. 1,2\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Проте, відповідно до вимог ч. 4\~ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені\~ст. 405 ЦК України. Згідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~- член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що з червня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку не мешкають, не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1\~статті 158 ЖК України\~договір найму житлового приміщення з власником житла не укладали, участі у витратах по утриманню квартири не приймають, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні квартирою їм ніхто не чинить. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений ним при зверненні до суду із даним позовом. На підставі наведеного,

Outcome: approved