Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

27.01.2016 року лікар-психіатр Комунального закладу «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» [PERSON] (далі по тексту заявник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON] (а.с.1). Така заява мотивована тим, що по відомостях, що одержані стосовно громадянки [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], є достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї. Вона може завдати значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Наявність психічного розладу підтверджує психічний стан, а саме: хворобливий характер поведінки, маревна інтерпретація свого стану, відчуттів, відношення к оточуючим, страхи. Має припущення про наявність тяжкого психічного розладу у громадянки [PERSON], що грунтується на інформації про її поведінку, отриманої від матері хворої [PERSON], викладеній у письмовій заяві із проханням про огляд та лікування. Громадянці [PERSON] було запропоновано психіатром КЗ «БДМБЛ» [PERSON] 26.01.2016 року дати згоду на огляд та стаціонарне лікування. Згода отримана не була внаслідок відмовлення громадянки [PERSON] на госпіталізацію та лікування в умовах психіатрічної лікарні. Заявника лікар-психіатр КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON], у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. [PERSON] та її захисник [PERSON], в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви лікаря-психіатра КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON], просили в її задоволенні відмовити та зазначили, що [PERSON] психічних захворювань не має, а доводи, твердження та вимоги її матері та лікаря-психіатра суперечать та не відповідають наявним матеріалам справи та дійсним обставинам. Прокурор Колесніченко І.В., у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення заяви лікаря-психіатра КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON], просила в її задоволенні відмовити посилаючись на ту обставину, що відповідна заява подана на підставі висновку лікаря-психіатра, а згідно із ч.2 ст.280 ЦПК України, до заяви про примусову госпіталізацію додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши висновок лікаря-психіатра, заслухавши в судовому засідання пояснення учасників судового процесу, порадившись в нарадчій кімнаті та вислухавши думку народних засідателів, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених лікарем-психіатром КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON] вимог, виходячи з наступного. Згідно із ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями В силу ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає психіатричною хворобою, може бути госпіталізована в психіатричну лікарню також і без усвідомленої згоди, тільки при уяві, що це лікування можливе лише у стаціонарі та встановлення у громадянина тяжкого психічного розладу, якщо створює небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами 1 та 2 статті 280 Цивільного проесуального кодексу України встановлено, що у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно із ст.281 Цивільного процесуального кодексу України, заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.282 Цивільного процесуального кодексу України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 27.01.2016 року лікарем-психіатром КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON] складено висновок про наявність достатніх підстав для обгрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє реальні дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї. Вона може завдати значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Наявність психічного розладу підтверджує психічний стан, а саме: хворобливий характер поведінки, маревна інтерпретація свого стану, відчуттів, відношення к оточуючим, страхи. Така інформація про її поведінку отримана від її матері на підставі заяви із проханням про огляд та лікування. В добровільному порядку громадянка [PERSON] на госпіталізацію та лікування в умовах психіатрічної лікарні відмовилась (а.с.2-5). Дані обставини стали підставою для звернення лікаря-психіатра КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON] до суду з заявою про надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON] (а.с.1). Між тим, суд вважає, що така заява лікаря-психіатра КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки заявник просить надати стаціонарну психіатричну допомогу в примусовому порядку відносно [PERSON], але до вказаної заяви, в порушення ч.2 ст.280 ЦПК України, надає лише власний висновок лікаря-психіатра, замість належного висновку комісії лікарів-психіатрів. Таким чином, наявні у справі докази та їх оцінка вказують на відсуність підстав для надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON] Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви лікаря-психіатра КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» [PERSON] про надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно [PERSON]

Outcome: dismissed