Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

28.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом і, уточнивши в подальшому свої вимоги, просила припинити право спільної часткової власності на домоволодіння № 8 по вул. Стрілецькій в м. Чернігові; розділити вказане домоволодіння в натурі на 2 окремих домоволодіння; визнати за нею право особистої власності на частку в домоволодінні, що складається з: кімнати 1-1 площею 7.3 м2, кімнати 1-2 площею 13.1 м2, кухні 1-3 площею 12.8 м2, санвузла 1-4 площею 1.9 м2, коридору 1-І площею 2.2 м2, а також убиральні Д-1; решту домоволодіння просила залишити у спільній власності відповідачів. В обґрунтування позову вказує на значну кількість співвласників домоволодіння, що ускладнює користування та розпорядження ним і змусило її звернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач та її представник предявлений позов підтримали, при цьому пояснили, що звертаючись до суду з цим позовом вони мали на увазі виділення позивачу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, а не реальний поділ домоволодіння між усіма його співвласниками. Відповідачі в суд не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. За згодою позивача, 21.02.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником ? частки домоволодіння № 8 по вул. Стрілецькій в м. Чернігові на підставі Договору довічного утримання від 24.12.1984 року, що розташоване на земельній ділянці площею 0.0460 га, яка належить їй на праві приватної власності. Як випливає з технічного паспорту на вказане домоволодіння, частка позивача в житловій будівлі А-1 складається з: кімнати 1-1 площею 7.3 м2, кімнати 1-2 площею 13.1 м2, кухні 1-3 площею 12.8 м2, санвузла 1-4 площею 1.9 м2, коридору 1-І площею 2.2 м2, а також убиральні Д-1; решта домоволодіння належить відповідачам (а.с. 6-8, 43-48). Як вказує позивач, значна кількість співвласників домоволодіння, які при цьому не проживають в ньому, значно ускладнює їй процес користування і розпорядження цим домоволодінням, оскільки постійно вимагає отримання погодження інших співвласників на вчинення юридично значимих дій. В якості підстави позову позивач посилається на положення статті 364 Цивільного кодексу України, частиною першою якої встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи викладене, правову позицію позивача про те, що насправді її не цікавить вирішення питання про реальний поділ домоволодіння між усіма співвласниками і, що позивач не заявляла в суді клопотання про проведення судової експертизи для визначення технічної можливості та варіантів такого поділу домоволодіння, суд доходить висновку, що фактично позовні вимоги позивача зводяться до виділу її частки в домоволодінні в натурі, а не до реального поділу домоволодіння між співвласниками. Водночас, виходячи з того, що належна позивачу частка є відокремленою і не використовується іншими співвласниками, суд вважає можливим вирішення справи про виділ частки позивача у натурі без проведення судової експертизи, оскільки наявна технічна можливість такого виділу убачається з технічного паспорту на домоволодіння та є очевидною. За таких обставин, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial