Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

27 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Посилаючись на позов , позивач пояснила, що [INFO] в с.Полтава Шевченківського району Харківської області помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті спадщину фактично прийняла вона, як дружина, спільно проживаючи у спадковому будинку та фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, але спадщину після смерті свого чоловіка нотаріально не оформила. Нещодавно позивачці стало відомо, що її чоловік, як член колгоспу ім.Карла Маркса,на теперішній час товариство з обмеженою відповідальність «Безмятежне»( далі по тексту ТОВ «Безмятежне») Шевченківського району Харківської області, мав право на одержання земельної частки (паю). До цього часу через необізнаність, такої інформації немала, просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) після в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Представник Шевченківської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності. Проти позову заперечувала, в обгрунування позовних вимог зазначила, що позивачем не зазначено поважної причини пропуску строку для звернення до суду. Враховуючи той факт , що після смерті [PERSON] спадщину могла прийняти позивач та їх син, які мали всі необхідні права для отримання спадщини, посилання позивача про те, що ні вона ні син не знали про існування права на отримання сертифікату не може бути принято судом. Процес приватизації землі був оприлюднений у засобах масової інформації, про існування права на отримання сертифікату чоловіком позивачки могла дізнатися звернувшись з відповідним запитом до відповідних установ, але цього не зробила. Також відмітила, що як чоловік, так і позивач працювали саме в колгоспі і вона не мала жодних перешкод для отримання відповідної інформації в колгоспі. За таких обставин вважала ,що позивачем порушено строки позовної давності , яку прохала застосувати до даних правовідносин та у позові відмовити. Представник відповідача: ТОВ «Безмятежне», в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за своєю відсутністю. Представник Головного управління Держкомземагенства у Харківській області про слухання справи повідолямявся належним чином в судове засідання не з'явився. [PERSON] в судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вислухавши учасників судового процесу , вивчивши матеріали справи дійшов наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспоруваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено ,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено судом [PERSON] до дня своєї смерті працював в колгоспі ім Карла Маркса, який було реорганізовано в ТОВ «Безмятежне», з 1983 року по [INFO], що підтверджується трудовою книжкою колгоспника (серія [NUMBER] від 10 січня 1981 року). В відповіді №809 відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області від 18 листопада 2011 року вбачається, що згідно книги записів державних актів на право колективної власності на землю від 19 січня 1996 року за №521 було зареєстровано та видано державний акт на право колективної власності на землю (серія ХР №27-00-000201 КСП ім. Карла Маркса). Середній розмір земельної частки (паю) по КСП ім.Карла Маркса становить 8,98 умовних кадастрових гектара. Крім того, зазначено, що [PERSON] включений в додаток №1 до вищезазначеного Державного акта на право колективної власності. Позивачка за справою 17 грудня 1985 року одружилася з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (серія [NUMBER] виданого Безм'ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 17 грудня 1985 року). Свідоцтво про смерть ( серія [NUMBER], видане Безм'ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області 29 січня 1996 року ), засвідчує , що [PERSON], помер [INFO]. З довідки №02-24/116 Безм'ятежненської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 16 березня 2015 року вбачається, що [PERSON] на час своєї смерті [INFO] мешкав разом зі своїми: дружиною - [PERSON], синами - [PERSON], [PERSON]. Інформаційні довідки зі спадкового реєстру засвідчують факт того, що після смерті [PERSON] за отримання спадщини спадкоємці не звертались. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На підставі ст.ст. 3, 5, 6 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок (паїв), ст.ст. 6, 21, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки входить до компетенції голови районної державної адміністрації. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ» при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного відповідною місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку (пай). За правилами ст.256 Цивльного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За ч.3 ,4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене , оцінивши надані докази у їх сукупності , а також той факт , що позивач не просить поновити строк для звернення до суду , поважної причину пропуску звернення до суду не зазначила, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки щодо вказаних вимог строк позовної давності сплинув.

Outcome: dismissed