Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Будинок обслуговується ТОВ «Будсервісцентр-комфорт», за спожиті житлово-комунальні послуги остання не сплачуює. Порушуючи норми ЖК України відповідач ухиляється від належного виконання покладених на нього зобов'язань, чим завдає позивачу матеріальні збитки. Позивач ТОВ «Будсервісцентр-комфорт», належним чином повідомлений про час та день розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте також була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, від якої жодних клопотань на адресу суду не надходило. Згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно договору від 01 січня 2011 року про участь у витратах по утриманню житлового будинку і прилеглої до нього території та надання житлово-комунальних послуг між ТОВ «Будсервісцентр-Комфорт» та [PERSON], власником ізольованого приміщення- квартири №24, розташованої за адресою: м.Київ, вул.Толстого, 39 є відповідач. Згідно розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних станом на 20.11.2015 року, наданої позивачем, за відповідачем рахується заборгованість у сумі 23 896 грн 88к. Ст.20 ч.3 п.1,5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В разі незадоволення якістю наданих житлово-комунальних послуг, відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право викликати представника виконавця для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження виклику представника виконавця, складання акт-претензії споживача, як і не було їх здобуто судом під час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у тому числі за приписами ст.625 ЦК України є правомірною вимога щодо відшкодування індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved