Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

28 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору довічного утримання від 11.08.2007 року, вона є власницею будинку №136 по вул. Краматорської правди у м. Краматорську Донецької області. У зазначеному будинку крім неї також зареєстровані її син [PERSON] та онук [PERSON], які з 2009 року за вказаною адресою не мешкають, комунальні послуги не сплачують, будинком не цікавляться, речей, належних відповідачам у її будинку не має. Враховуючи зазначене, просила суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком №136 по вул. Краматорської правди у м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд розглянути справу у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання від 11.08.2007р., посвідченого нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] за №2816, [PERSON] є власницею будинку №136 по вул. Краматорської правди у м. Краматорську Донецької області. (а.с.6-7) Згідно домової книги за адресою: м. Краматорськ, вул. Краматорської правди, 136 зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10-13) Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Конституційний суд України у своєму рішенні №5-рп/99 від 03.06.1999р. у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначив, що ЖК України, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім'ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. Відтак суд вважає, що відповідачі по справі є членом сімї позивачки за кровним спорідненням. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України, у відповідачів по справі виникло право користування будинком №136 по вул. Краматорської правди у м. Краматорську, який належить на праві власності [PERSON], з тих підстав, що вони є членами її сімї і які постійно мешкали разом з нею. Частиною 2 ст.406 ЦК України встановлено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Спеціальною підставою припинення права членів сімї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що між [PERSON] та відповідачами була досягнута домовленість про встановлення інших умов втрати ними права на проживання у будинку позивачки, а ні ж відсутність без поважних причин понад один рік. З акту від 06.07.2017 року суд вбачає що відповідачі зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживають у будинку з 2009 року. (а. с.9) Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідачів позивачу слід відшкодувати понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved