Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

28.08.2017 року позивач в порядку ст. 1191 ЦК України звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 16\~754, 43 грн. В обґрунтування своїх вимог він послався на те, що 14.11.2014 року на вул. Ген.Ватутіна у м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2014 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON], який керував автомобілем марки «Mercedes-Benz 407Д», державний номерний знак [NUMBER]. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Hyndai Getz», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] За довідкою №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 04.06.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyndai Getz», державний номерний знак [NUMBER], складає 15 934, 43 грн. На момент скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в добровільному порядку шкоду, заподіяну власнику автомобіля «Hyndai Getz», державний номерний знак [NUMBER] не відшкодував. МТСБУ за заявою [PERSON] здійснило виплату йому страхового відшкодування в розмірі 15 934, 43 грн. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку вказані витрати не компенсовані, позивач просив присудити компенсацію, повязану із регламентною виплатою, яка складається із регламентної виплати 15 934, 43 грн. та витрат на встановлення розміру збитків 820 грн. Окрім позовних вимог, позивач просив присудити на свою користь судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1600 грн. Представник позивача МТСБУ в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на складний майновий стан. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.11.2014 року о 08.20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки«Mercedes-Benz 407Д», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Ген.Ватутіна у м. Одесі та виконуючи рух заднім ходом не переконавшись в безпечності руху допустив зіткненні із припаркованим автомобілем «Hyndai Getz», державний номерний знак [NUMBER]. В результаті ДТП транспортні засоби отримали пошкодження механічного характеру. Вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2014 року, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України. Постанова суду набрала законної сили. Керував пошкодженим автомобілем марки «Hyndai Getz», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] на підставі генеральної довіреності від 07.03.2014 року, відповідно до прав та обовязків наданих йому власником ТЗ. Згідно довідки №1 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 04.06.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Hyndai Getz», державний номерний знак [NUMBER], складає 15 934, 43 грн. На момент ДТП відповідач [PERSON] чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. [PERSON] 02.03.2015 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, в якій просив відшкодувати шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. 18.06.2015 року МТСБУ в порядку п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за якою МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі, здійснило йому виплату страхового відшкодування в розмірі 15\~934, 43 грн. Здійснення такої виплати позивачем підтверджується платіжним дорученням №3214 від 18.06.2015 року. Окрім того, для встановлення розміру шкоди, заподіяної власнику пошкодженого транспортного засобу позивачем за платіжним дорученням №11183 від 09.06.2015 року ТОВ ЕАК Довіра були витрачені 820 грн. Розмір страхового відшкодування, витрати по встановленню останнього відповідачем в процесі розгляду справи визнані, однак, не компенсовані позивачу. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Так, відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Зазначене узгоджується із статтею 1191 ЦК України, за якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Деліктне зобовязання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобовязання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обовязок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обовязку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). При таких обставинах, враховуючи вчинені МТСБУ в порядку ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дії по виплаті регламентної виплати потерпілій особі за відповідача, який є винним у вчиненні ДТП та не мав договору обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд вважає позовні вимоги МТСБУ до [PERSON] обґрунтованими. Відсутність матеріальної можливості по відшкодуванню спірних коштів, на яку відповідач послався не визнаючи позов не є підставою для відмови у позові. При вирішенні спору суд враховує своє право при ухваленні рішення на надання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення в порядку ст. 267 ЦПК України. Поряд із тим, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Судом зі слів відповідача встановлено, що він на теперішній час офіційно не працює, постійного доходу не має. Зазначена обставина не є об'єктивною, тобто такою що не залежить від волі боржника, з урахуванням його трудоспособного віку, що унеможливлює надання розстрочки виконання судового рішення одночасно із ухваленням рішення в сенсі ЦПК України, однак, не позбавляє відповідача права на звернення в порядку ст. 435 ЦПК України із відповідною заявою. Судові витрати на оплату судового збору 1600,00 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved