Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

29.04.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Глухівська міська лікарня», про поновлення на роботі. Позивач зазначив, що 26.01.2016 р. він був прийнятий на посаду юрисконсульта Глухівської центральної районної лікарні, а 01.04.2020 р. його звільнили з цієї посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату. Звільнення вважає незаконним, бо після припинення Глухівської центральної районної лікарні шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Глухівська міська лікарня», статут цього підприємства був затверджений виконавчим комітетом Глухівської міської ради, а не Глухівською міською радою. Крім того, позивач вказував, що за статутом відповідача штатна чисельність підприємства визначається на підставі фінансового плану. Про цей фінансовий план не був погоджений із виконавчим комітетом Глухівської міської ради, а не з самою міською радою і це погодження відбулось після того, як був затверджений штатний розпис підприємства. Також позивач вважає, що його звільнення було викликано мотивами особистої неприязні до нього з боку директора підприємства. 30.04.2020 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням клопотання позивача й на підставі ч. 4 ст. 19 ЦПК України, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. 19.05.2020 р. до суду надійшов відзив відповідача, у якому той заперечував проти позову. Відповідач зазначив, що статут підприємства був затверджений у відповідності до рішення Глухівської міської ради № 371 від 27.09.2019 р. Процедура скорочення посади позивача була дотримана. Зокрема, він був попереджений про наступне звільнення за два місяці, йому було запропоновано іншу роботу, на яку він не погодився, після чого через два місяці був виданий наказ про звільнення та проведено всі необхідні виплати і видано трудову книжку. Позивач не входив до складу профспілки, тому відповідна згода не запитувалась. Скорочення проводилось з урахуванням затвердженого виконкомом міськради фінансового плану та у з урахуванням реально потрібних робочих місць. Також відповідач зазначив, що після реорганізації лікарні, що було обумовлено медичною реформою, відбулось скорочення не тільки посади позивача, а й ще 34 штатних посад. Відповідач заперечив мотиви особистої неприязні при звільненні позивача. 22.05.2020 р. позивач направив до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що рішення міської ради, яке надав до суду відповідач, не було тим рішенням, яке було ухвалено міською радою. Також позивач зазначив, що проведення змін до штатного розпису із подальшим затвердженням фінансового плану протирічить статуту підприємства, а саме затвердження цього фінансового плану проводить міськрада. Скорочення 34 посад, не є доведеними і не мають практичного значення для справи, а мотиви особистої неприязні директора доводяться притягненням до дисциплінарної відповідальності та звільненням, яке відбулось раніше. Позивач додав, що після скорочення його посади, були введені дві інші посади. Відповідач, в установлений судом строк заперечення не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Наказом головного лікаря № 9 від 26.01.2016 р. позивач був прийнятий на посаду юрисконсульта на 0,5 ставки до Глухівської центральної районної лікарні (а.с.8). Рішенням Глухівської міської ради № 371 від 27.09.2019 р. вирішено припинити Глухівську центральну районну лікарню шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Глухівська міська лікарня», яке визнати правонаступником всіх прав та обов`язків Глухівської центральної районної лікарні (а.с.9). Наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Глухівська міська лікарня» № 5-од від 31.01.2020 р. скорочено посаду юрисконсульта з 01.04.2020 р. та попереджено позивача про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників (а.с.10,11). Наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Глухівська міська лікарня» № 29-к від 01.04.2020 р. позивача звільнено з посади юрисконсульта та підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.12). Згідно з ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство, установа, організація (далі - підприємство), тобто роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Отже, право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Роботодавець вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 19 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Враховуючи приведені вище норми законодавства, суд зазначає, що він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Завдання суду у цій справі полягає у тому, щоб перевірити наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Як вбачається із рішення Глухівської міської ради № 371 від 27.09.2019 р. Глухівську центральну районну лікарню було припинено шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Глухівська міська лікарня». Також з цього рішення слідує, що його підставою стали структурні зміни у законодавстві в сфері охорони здоров`я та реформування фінансування закладів охорони здоров`я. Отже, суд вважає, що факт того, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці є доведеним. При цьому, суд зауважує, що позивач фактично не заперечував тієї обставини, що під час реформування фінансування Глухівського міського закладу охорони здоров`я була скорочена не тільки його посада, а й багато інших посад. Також суд вважає, що відповідачем була дотримана процедура звільнення позивача. Зокрема, позивача було попереджено про майбутнє звільнення за два місяці. Крім того, позивачу було запропоновано іншу роботу. Проте суд погоджується із зауваженнями позивача, що така робота не відповідає за його професією чи спеціальністю. Однак, як слідує із наданого позивачем штатного розпису Комунального підприємства «Глухівська міська лікарня» (а.с.21-22) станом до часу проведення скорочення чисельності штату працівників, посад, які він міг би займати за своєю професією чи спеціальністю не було. До того ж сам позивач у своїх заявах по суті справи не привів жодних аргументів з цього приводу. Також, з того ж штатного розпису слідує, що в даному випадку мало місце скорочення посади позивача, яка була єдиною на підприємстві. Оскільки у відповідача відбулася зміна організаційної структури, із якої виключено посаду, яку обіймав позивач, підстав для застосування положень ст. 42 КЗпП України не було. Доводи позивача щодо затвердження статуту та фінансового плану Комунального некомерційного підприємства «Глухівська міська лікарня» неуповноваженим органом, а також затвердження фінансового плану до початку затвердження штатного розпису, суд до уваги не приймає, оскільки як зазначалось вище, завдання суду у цій справі полягає у тому, щоб перевірити наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Отже, враховуючи приведені мотиви, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, ст. 64 ГК України,

Outcome: dismissed