Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

29.05.2019 позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд припинити особистий сервітут у вигляді права користування житловим будинком в [ADDRESS] , у [PERSON] , [INFO] ; усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком в [ADDRESS] , та зняття її з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що являється власником будинку за [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована [PERSON] , яка тривалий час не проживає за вказаною адресою, не несе ніяких витрат по утриманню будинку. Оскільки в добровільному порядку відповідач по справі не бажає знятися з реєстраційного обліку з будинку, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину заповітом № 666877 від 17.10.2012 року. Тривалий період часу відповідач фактично проживала в тимчасовій будівлі (времянці), яка знаходиться на території вищевказаного домоволодіння, яке окремо огороджене, має окремий заїзд та окремий канал підключення до лінії електропередач, що підтверджується актом про реєстрацію і проживання в м. Тараща за № 148 від 26.04.2019 року, складеного депутатом Таращанської міської ради Київської області Сомовим О.А. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] Згадана тимчасова побудова (времянка) була передана позивачем відповідачу для проживання з умовою, що вона здійснить документальне оформлення та введе її в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства. Дана умова містила усний характер, жодних офіційних письмових угод між сторонами щодо умов проживання в новому будинку та передачі їй для проживання тимчасової споруди (времянки) не укладалися. За таких обставин, доказом підтвердження умов проживання можуть слугувати лише пояснення відповідача по справі. Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Частина 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється виписатися добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивач є власником даного будинку, відповідач тривалий часв ньому не проживає та ним не користується, вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку неможливо і вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженя своїм майном, де перешкодою є постійне проживання в будинку особи, яка не має будь-яких на те прав. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, а в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач не є членом сім`ї позивача, не проживає у вищевказаному жилому приміщенні більше року, його утриманням не займається, не сплачує комунальні послуги, і тому він втратив право на користування ним. Згідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial