Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

28 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2001 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 209 550,97 грн. з урахуванням відсотків за користування коштами та неустойки (а.с.а.с. 3, 4, 19). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов. Відповідач до суду повторно не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2001 року між сторонами було укладено договір № 14 (з наступними додатковими угодами), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 22 000,00 грн. під 44 % річних у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим строком повернення 180 днів з моменту виникнення заборгованості (а.с.а.с. 6 - 12). Відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та відсотків за ними, і у нього перед позивачем станом на 04.01.2016 року утворилася заборгованість у сумі 209 550,97 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 5), а саме: -основна заборгованість - 22 000,00 грн.; -відсотки - 55 556,52 грн.; -пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 131 994,45 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами, визначеними кредитним договором у разі порушення відповідачем зобов'язань, покладених договором, він несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обов'язкових платежів (пеня тощо). Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також відсотків за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 1 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 3 143,23 грн. (а.с.а.с. 1, 2).

Outcome: approved