Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

27 червня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором № 11187599000 від 23 липня 2007 року у розмірі 43169 доларів США 45 центів, що згідно курсу НБУ станом на 13 травня 2014 року становить 502779 грн. 74 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого став ПАТ «Укрсиббанк», та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11187599000, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у сумі 23168 доларів США на строк до 23 липня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором зі [PERSON] було укладено договір поруки. Однак умови договорів відповідачами не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість, яку позивач, що набув право вимоги на підставі договору купівлі продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, просить стягнути.(а.с. 2-5, 44) 17 листопада 2014 року за вищевказаним позовом судом було ухвалене заочне рішення, яке ухвалою від 26 жовтня 2015 року скасоване. (а.с. 103-105, 155-156) Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] до суду не зявився. Його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог позивача з підстав пропущення ним строків позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріли справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між [PERSON] та акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк, було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11187599000 (а.с. 6-16). Відповідно до розділу 1 вказаного договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 23168 доларів США, що на день укладення договору за курсом НБУ складає 116998 грн. 40 коп., під заставу транспортного засобу KIA Carens. Кредитні кошти позичальник зобовязаний повернути у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту , який є додатком № 1 до Договору, у строк не пізніше 23 липня 2014 року, зі сплатою 13 процентів річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 23 липня 2007 року між кредитором та [PERSON] було укладено Договір поруки № 129035, відповідно до п. 1.3. якого поручитель відповідає перед банком за всіма зобовязаннями боржника за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій (а.с. 18 - 19). 08 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк та ПАТ Дельта Банк укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ Дельта Банк отримало право вимоги за кредитними договорами, і, зокрема, за кредитним договором з [PERSON] (а.с. 25, 26). Довідкою від 13 травня 2014 року підтверджується, що позичальник взяті на себе за договором зобовязання не виконує, кредитні кошти та плату за користування ними у встановлені договором строки на рахунок кредитора не вносить, в результаті чого станом на 13 травня 2014 року загальна заборгованість по кредитному договору складає 43169 доларів США 45 центів, що згідно курсу НБУ станом на день складання довідки становить 502779 грн. 74 коп., в тому числі тіло кредиту 19306 доларів США 47 центів (224855 грн. 82 коп.), відсотки 23862 долари США 98 центів (277923 грн. 92 коп.)(а.с. 17). Частиною 1 ст.\~530 ЦК України\~встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті\~610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.ст.\~553,\~554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] просить застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог, про що подав письмову заяву. (а.с. 174-175) Відповідно до ч. 1 ст.\~251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. \~Згідно зі ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України передбачено, що \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями\~ст. 252 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.\~1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.\~1048 ЦК України\~), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Як вбачається з п. 9.5 Договору про надання споживчого кредиту, при його укладенні сторони встановили строк дії договору - до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та пені у разі її нарахування. П. 1.2.2 встановлені строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 23 липня 2014 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості за договором кредиту (а.с. 14-16, 230-231), позичальник перестала виконувати щомісячне зобовязання з погашення кредиту станом на 10 жовтня 2008 року, у той час як з позовом про стягнення заборгованості за кредитом з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 27 червня 2014 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі (а. с. 2-5, 44). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). При таких обставинах з відповідачів належить стягнути заборгованість по щомісячних платежах за тілом кредиту, розмір яких становить 275 доларів США 81 цент , що підлягали сплаті у період з 27 червня 2011 року по 27 червня 2014 року ( три роки від дня звернення з позовом) , що складає 9929 доларів США 16 центів. Також до стягнення належать відсотки, нараховані на поточну та прострочену суми заборгованості у цей же період. Однак позивачем не підтверджено доказами суму нарахувань за цими платежами у період з 27 червня 2011 року по 30 грудня 2011 року, тому суд , вирішуючи спір відповідно до правил ст. 60 ЦПК України , стягує підтверджену суму відсотків, що були нараховані у період з 31 грудня 2011 року по 27 червня 2014 року у сумі 12694 долари США 69 центів ( з них 1703, 57 доларів нарахованих відсотків на поточні платежі, 10991, 12 доларів нарахованих відсотків на прострочені платежі).(а.с. 230) У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що відповідно до ст.\~261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом , повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial