Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

29.03.2016р. [PERSON] звернувся \~до Жовтневого\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська з\~ позовом\~ \~ про\~ визнання\~ кредитного\~договору \~та \~додаткових \~угод припиненими (а.с.№2-4 т. № 31). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.03.2016р. позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.05.2016р. було відкрито провадження у справі (а.с. № 28 т. № 1). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 22.11.2005р. між ним та відповідачем був підписаний кредитний договір №2К028Г, відповідно до якого банк зобовязався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк по 21.11.2008р. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 503 086,67 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12% річних. В подальшому, в період з 2006р. по листопад 2011р. сторони укладали додаткові угоди до кредитного договору, якими вносилися зміни до умов кредитування за договором №2К028Г та згідно останньої додаткової угоди від 10.11.2011р., пункт 1.1. кредитного договору був викладений в новій редакції, а саме: Банк зобовязується надати кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк до 21.11.2013р. у вигляді невідновлюваної кредитної лінії зі сплатою відсотків в розмірі 12% річних на суму заборгованості по кредиту, погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: 20.11.2013р. в сумі 100 000 грн., залишок суми кредиту повинен бути погашений в строк визначений в першому абзаці п.п.1.1. Позивач зазначає, що банк свої зобовязання не виконав, кредитні кошти в розмірі визначеному договором позичальнику не надав, а тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору та додаткових угод припиненими через неналежне виконання банком своїх обовязків у звязку з чим, позичальником не було досягнуто мети з якою він звертався до банку. На підставі викладеного, [PERSON] просив суд визнати припиненими кредитний договір №2К028Г від 22.11.2005р. із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами від 18.04.2006р., 21.11.2006р., 25.12.2006р., 28.03.2008р., 25.04.2008р., 25.07.2008р., 10.10.2008р., 21.10.2008р., 20.11.2009р., 01.10.2010р., 19.11.2010р., 29.04.2011р. та 10.11.2011р. 16.06.2016р. до суду надійшли письмові заперечення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 13.10.2015р. - а.с. № 34,36 т. № 1), в яких представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову посилався на те, що на виконання умов кредитного договору банком були видані позивачу кредитні кошти в розмірі 503 086,67 грн., і відповідне підтверджується тим, що до вересня 2008р. включно позивач вносив щомісячні платежі спрямовані на нараховані відсотки на поточну заборгованість по тілу кредиту. 18.07.2016р.\~до \~суду \~надійшла уточнена\~ позовна\~заява [PERSON], в якій позивачем було доповнено підстави, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а саме позивач зазначив, що до укладення кредитного договору банком йому не була надана в письмовій формі інформація про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту, чим були порушені його права як споживача фінансових послуг в галузі споживчого кредитування (а.с. №41-44 т. № 1). 19.07.2016р.\~до суду\~надійшов зустрічний\~позов до\~[PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№2К028Г\~від 22.11.2005р.\~в сумі\~798\~612,74\~грн. (а.с. №55-57 т. № 1). Ухвалою суду від 19.07.2016р. (без виходу до нарадчої кімнати) зустрічну позовну заяву було прийнято до сумісного розгляду з первісною позовною заявою (а.с. №74 т.№ 1). 16.09.2016р.\~до суду\~надійшла уточнена\~ позовна\~заява [PERSON], в якій позивачем було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] та доповнено підстави, якими він обґрунтовує позовні вимоги, а саме позивач зазначив, що в 1981 році між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який не розірвано та не встановлено режиму окремого проживання подружжя. Укладений між ним та банком кредитний договір №2К028Г виходить за рамки дрібного побутового правочину, а отже для його укладення повинна була бути надана згода другого подружжя, проте [PERSON] згоди на укладення кредитного договору, а ні в письмовій формі, ані в усній формі не надавала (а.с. №81-86 т. № 1). 26.09.2016р. від представника відповідача до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, в якій представник просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі у звязку зі спливом строку позовної давності передбаченого ст.267 ЦК України (а.с. № 94 т. № 1). 30.11.2016р. до суду надійшло клопотання представника [PERSON] [PERSON], розгляд якого 30.11.2016р. було відкладено до вирішення справи по суті (а.с. № 102-103, 122 зв. т. № 1) про залишення без розгляду зустрічних позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» з підстав п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України (в редакції Закону України від 18.03.2004р.). 08.02.2017р.\~до суду\~надійшла уточнена\~зустрічна позовна\~заява ПАТ\~КБ «ПриватБанк», в\~якій,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~по-перше,\~банком було\~зазначено і\~третю особу\~ [PERSON], по-друге зазначено,\~що в\~провадженні Печерського\~районного суду\~м.\~Києва знаходиться\~цивільна справа\~за позовом\~банка до\~[PERSON]\~про стягнення\~заборгованості за\~спірним кредитним\~договором станом\~на 20.02.2015р.\~в розмірі\~1\~238\~013,14\~грн.,\~з яких:\~503\~086,67грн.\~ заборгованість\~по кредиту,\~ 489\~112,04\~грн.\~ заборгованість\~по відсоткам,\~пеня \~245\~814,43\~грн.,\~ провадження\~по даній\~справі \~зупинено \~на підставі\~ухвали суду\~від 06.06.2016р.\~ Сума\~ заборгованості,\~яку банк\~просить стягнути\~з [PERSON]\~ в\~рамках розгляду\~справи 201/4541/16-ц складає 798 612,74 грн., та вона нарахована за інший період, ніж заборгованість, яка стягується за позовом, який перебуває в провадженні Печерського районного суду м. Києва, а саме банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість по відсоткам за період з 21.02.2015р. по 12.07.2016р. в сумі 170 378,68 грн., пеню за порушення строків виконання грошових зобовязань за період 21.02.2015р. по 12.07.2016р. в сумі 628 234,06 грн. (а.с. №131-133 т. № 1). 23.03.2017р. від представника позивача [PERSON] [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.05.2016р. - а.с.№ 32т. № 1) до суду надійшли письмові заперечення на уточнену зустрічну позовну заяву (а.с. № 146-148 т. № 1), в яких заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, представник зазначила, що вимоги банку про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки банком не надано доказів видачі позичальнику кредитних коштів, а отже зобовязання за договором кредитором виконані не були. Крім того, представник відповідача зазначила, що до вимог банка про стягнення пені повинні бути застосовані строки спеціальної позовної давності, оскільки банк заявляє до стягнення суму пені розраховану за період більше, ніж 1 рік. 02.10.2017р. до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про призначення судової економічної експертизи для зясування обставин по справі, а саме, чи підтверджується первинними документами видача [PERSON] кредиту по кредитному договору №2К028Г , чи отримував позичальник кредитні кошти за кредитним договором та яку суму (а.с. № 169-170 т. № 1). Ухвалою суду від 02.10.2017р. клопотання \~ представника\~позивача про\~призначення судової\~економічної \~експертизи було задоволено \~частково (по\~переліку питань). Провадження по справі було зупинене у зв'язку із призначенням судової економічної експертизи (а.с. № 175 т. № 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.09.2018р. було скасовано ухвалу від 02.10.2017р. про призначення судової економічної експертизи та поновлено провадження у справі № 201/4541/16-ц у звязку з неоплатою з боку [PERSON] вартості проведення експертизи (а.с. № 217 т. № 1). В цій самій ухвалі зазначено про зміну назви ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк», яка відбулась за час зупинення провадження по справі. В судові засідання 20.11.2018р. та 05.02.2019р. позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] (або його представник) двічі поспіль не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання. В матеріалах справи наявне поштове повідомлення про отримання [PERSON] судової повістки на 20.11.2018р. (а.с. №219 т. № 1). Конверт, який було направлено з судовою повісткою на 05.02.2019р. повернутий до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. №225 т. № 1). Представник відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] (діє на підставі довіреності від 25.06.2018р. а.с. № 230 т. № 1) 05.02.2019р. надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи 05.02.2019р. без його участі, проти задоволення основного позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов просив задовольнити. Також просив розгляд справи проводити без фіксації судового процесу технічними засобами. Представник відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] (діє на підставі довіреності від 05.08.2018р. а.с. № 232 т. № 1) 05.02.2019р. надав заяву, в якій просив розглядати справу 05.02.2019р. без його участі, проти задоволення основного позову заперечував, просив відмовити, а зустрічний позов просив задовольнити. В цій заяві наголошував на тому, що незважаючи на неявку позивача за основним позовом в судові засідання, він наполягає на одночасному вирішенні, як основного, так і зустрічного позовів, оскільки вони взаємоповязані (а.с. № 231 т. № 1). Третя особа за основним та зустрічним позовами - [PERSON] в судові засідання 20.11.2018р. та 05.02.2019р. двічі поспіль не з,явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що в справі наявні відповідні докази (а.с. № 220, 227 т. № 1). Раніше, а саме 30.11.2016р. ухвалою (без виходу до нарадчої кімнати) було постановлено про розгляд справи за її відсутності (а.с. № 122 т. № 1 дія № 13). За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані заяви представників АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи за їх відсутності, письмові заперечення (а.с. № 146-148, 197-200 т. № 1), в яких сторонами викладені позиції щодо позовних вимог одне до одного, які є предметом розгляду у справі, суд вважає за можливе провести розгляд справи 05.02.2019р. відповідно до вимог ст.223, ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення не має, оскільки відсутня сукупність умов передбачений ч.1 ст. 280 ЦПК України. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог обох сторін та наданих сторонами письмових доказів, оцінивши докази у їх сукупності за принципами ст. 89 ЦПК України, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та часткове задоволення зустрічних позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.11.2005р. між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитний договір №2К028Г, відповідно до пункту 1.1 якого банк зобовязався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі через касу на строк по 21.11.2008р. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на споживчі цілі у сумі 503 086,67 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12% річних (а.с. №5-6 т. № 1). В подальшому, в період з 2006р. по листопад 2011р. сторони укладали додаткові угоди, якими вносилися зміни до умов кредитування за договором №2К028Г та згідно останньої додаткової угоди від 10.11.2011р. пункт 1.1. розділу «Предмет договору» кредитного договору був викладений в наступній редакції: «п.1.1 Банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк до 21.11.2013р. у вигляді невідновлюваної кредитної лінії в розмірі 503 086,67грн., на споживчі потреби зі сплатою відсотків в розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: 20.11.2013р. в сумі 100 000грн., залишок суми кредиту погашається в строк вказаний в першому абзаці п.п.1.1» Сплата відсотків, розрахованих у відповідності з п.п.3.1.3.2,3.4 кредитного договору, сплачуються щорічно 20 листопада, при цьому, перша дата сплати відсотків розраховується з 2013р., останнє погашення відсотків по кредиту здійснюється не пізніше дати вказаної в першому абзаці п.п.1.1. В обґрунтуванням позовних вимог про визнання припиненим кредитного договору та додаткових угод до нього [PERSON] посилався на те, що банк зобовязань за договором не виконав, кредитні кошти в розмірі визначеному договором не надав, у звязку з чим позичальником не було досягнуто мети, з якою він звертався до банку, тобто отримання кредитних коштів на цілі визначені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Під час розгляду справи відповідачем на підтвердження обставин отримання [PERSON] кредитних коштів були надані копія ордеру розпорядження про видачу кредиту від 22.11.2005р. та копія заяви на видачу готівки №001 від 22.11.2005р. (а.с. № 88 т. № 1). Згідно заяви про видачу готівки, яка містить підпис отримувача. Так, 22.11.2005р. [PERSON] (отримувачем) отримано 503 086,67 грн., за кредитним договором №2К028Г. При отриманні готівки отримувачем предявлений документ, який посвідчує особу: [NUMBER] виданий 24.02.2000р. Кіровським РВ ДМ УМВС в Дніпропетровській обл., дата народження 27.06.1957р., адреса проживання особи: м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, буд.№ 50, кв.№ 7. Як зазначалося судом вище, за клопотанням представника [PERSON] у справі було призначено судову економічну експертизу, для проведення якої банком були надані виписки по рахункам разом з платіжними документами (меморіальними ордерами), які відображають платіжні операції проведені банком по видачі кредитних коштів, а також подальшому обліку нарахування відсотків, обліку заборгованості. Згідно виписки по рахунку №22033139887328, який є позичковим, що визначено в п.1.1. кредитного договору, та меморіального ордеру №001, 22.11.2005р. кошти в розмірі 503 086,67грн., що дорівнює тілу кредиту за договором, було направлено з позичкового рахунку до рахунок каси банку 10011800000101, з якого здійснено видачу позичальнику готівки, про що свідчить заява про видачу готівки №001 від 22.11.2005р. Згідно виписки по рахунку №22088139887328, на якому обліковувалися відсотки (нарахування та погашення) за період з дати видачі кредиту 22.11.2005р. по 16.04.2007р., судом встановлено, що позичальник по вересень 2008р. включно здійснював погашення процентів нарахованих на поточну заборгованість по кредиту, що має також відображення в наданому банком розрахунку заборгованості по договору станом на 12.07.2016р., а отже, свідчить про фактичне прийняття позичальником умов кредитного договору та виконання ним зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами. Належних доказів або правових обґрунтувань на спростування відповідної обставини [PERSON] під час розгляду справи надано не було. Крім того, згідно інших виписок по тілу кредиту №22037050204451, №22078050249419, №22029050253023, вбачається, що сума заборгованості по тілу кредиту після винесення на прострочку, у звязку з лонгацією строку повернення кредитних коштів поверталася як поточна заборгованість за тілом кредиту. Дати проведення відповідних операцій повністю кореспондуються з датами, в які були укладені між сторонами додаткові угоди до кредитного договору, умовами яких змінювався (продовжувався) строк повернення кредиту. \~Положення ст.109\~ЦПК України\~визначають,\~що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи, що проведення судової економічної експертизи у справі було призначено за клопотання позивача за основним позовом [PERSON] для встановлення обставин, чи підтверджується первинними документами видача [PERSON] кредитних коштів за договором № 2К028Гвід 22.11.2005р. та яка сума була отримана позичальником, проте, в подальшому [PERSON] у визначений строк ухилився від сплати коштів за проведення експертизи, у звязку з чим було скасовано ухвалу суду від 02.10.2017р. про призначення судової економічної експертизи, враховуючи письмові докази (первині бухгалтерські документи, платіжні документи а.с. № 1-250 т. № 2, а.с. № 1-14 т. № 3), які були досліджені судом,

Outcome: partial