overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

28 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 450 грн. щомісяця, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2001 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народилось двоє дітей. Після розірвання шлюбу у 2011 р. вони з відповідачем вирішили проживати однією сім'єю. Від спільного проживання [INFO] у них народилась донька [PERSON], яку відповідач як батько матеріально не забезпечує. Зазначає, що між нею з відповідачем склалися спірні правовідносини щодо утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. З 2013 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] в них народилась донька [PERSON] , про що 29.01.2014 р. складено відповідний актовий запис №10 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам'янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області 29.01.2014 р. Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітню доньку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Покликаючись на положення ст. 184 СК України позивачка просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний та мінливий дохід. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, наявність у відповідача інших дітей, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є непрацездатні особи, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів у розмірі 450 грн. є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. Суд також враховує й те, що відповідач позов визнав повністю, про що свідчить подана ним письмова заява, а тому таке визнання позову не порушує закону, прав, свобод та інтересів інших осіб, то суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

28 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилась дочка [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину, з приводу чого між ними склалися спірні правовідносини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду. З огляду на повторну неявку відповідача в судові засідання 22.02.2016р., 14.03.2016р., 28.03.2016 р., а також зважаючи на згоду позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. З 20.10.2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 20.10.2010 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис № 89. [INFO] року в них народилась дочка [PERSON], про що 17.01.2012 р. складено відповідний актовий запис №9 та 17.01.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Позивачка у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати їх малолітніх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відтак, враховуючи вік дитини, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є будь-які неповнолітні чи непрацездатні особи, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку є обґрунтований, справедливий та такий, що підлягає до стягнення з відповідача. На підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

28 січня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2010 в розмірі 22 044,55 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві дав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.12.2010 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 9). За розрахунком позивача, станом на 31.12.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.12.2010становить 22 044 грн. 55 коп., з яких 5 694 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом; 14 824 грн. 14 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; а також: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 025 грн. 93 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-8). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язання за кредитним договором № б/н від 16.12.2010, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 22 044 грн. 55 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

28 січня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 2\~104\~057,89 гривень. 07 квітня 2008 року між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 210/06/КД/64, згідно умов якого надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами в межах максимального ліміту 44\~000, 00 доларів США зі сплатою 13,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 06.04.2012 року. Зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 23 листопада 2015 рік відповідач має заборгованість 87\~725, 46 доларів США. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання без поважної причини не зявились, хоча про дату, час, та місце слухання справи були повідомлені належним чином, шляхом оголошення в газеті «Урядовий Курєр» № 39 від 27 лютого 2016 року. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної у зв'язку з затримкою терміну її виплати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював у відповідача в період з 01 квітня 1988 року по 24 березня 2003 року. З жовтня 1996 року Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборговану заробітну плату, але кожний раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. При його звільненні з підприємства відповідач був зобов'язаний провести з ним повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. На підставі посвідчення № 30 від 13 вересня 2001 року комісії по трудовим спорам вирішено стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» на його користь 4604 грн. 78 коп. Після звільнення з роботи він неодноразово звертався до відповідача за отриманням невиплаченої заробітної плати, але кожний раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, справа № 2-3930-2003 від 15 серпня 2003 року вирішено стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 4359 грн. 73 коп., компенсацію втрати частини заробітної у зв'язку з затримкою терміну її виплати у сумі 187 грн. 71 коп., середню заробітну плату за час затримки її виплати у сумі 550 грн. 51 коп. та компенсацію моральної шкоди у сумі 1000 грн. Виконавчий лист за Рішенням суду був своєчасно наданий до ліквідаційної комісії Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод». Але до цього часу Рішення суду не виконане. 24 січня 2013 року одержано листа № 11-05-00801 Фонду Державного майна України в Донецькій області. В листі йдеться проте, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутному капіталу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» звернувся із скаргою на невиконання Рішень Слов'янського міськрайонного суду Донецької області до Президента України. 07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області. В ній йдеться про те, що їхня колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист № К-326-3992 Державної виконавчої служби України на ім'я [PERSON] (для інформування інших). Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року 5/174Б Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

28 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2000 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені остаточно у звязку з втратою взаєморозуміння, а також оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, при розірванні шлюбу прізвище на дошлюбне не відновлювати. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

28 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 23.08.2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила провести розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. За таких обставин, суд заочно вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 23.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], актовий запис № 1455. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 21.11.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили в 2014 році. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 21.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.11.2012 року актовий запис № 2075, серії [NUMBER]. Від шлюбу є малолітній син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

28 січня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті баби [PERSON] прийняв спадщину її син [PERSON], в тому числі на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер. 11 листопада 2015 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак він отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок не може через відсутність правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими і побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві і вказав, що його брат і сестра відмовилися від своєї частки спадщини. Відповідач позов визнав і пояснив, що інші особи на спадщину не претендують, не заперечує проти визнання права власності на будинок за позивачем. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення в Локачинську державну нотаріальну контору (спадкова справа №143 від 2.06.1999 року). Позивач прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.11.2015 року (а. с. 14). Так як, на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на будинок з господарськими спорудами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

28 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 липня 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2006 року, актовий запис № 1205 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved