Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

27.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просив стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 014/9408/73/61982 від 08.10.2007 року у розмірі 56 010, 13 грн. Також просив стягнути витрати на сплату судового збору. Позивач посилається на те, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] 08.10.2007 року було укладено кредитний договір № 014/9408/73/61982, відповідно до якого, відповідачу-1 було надано кредит у сумі 252 500 грн. зі строком повернення до 08.10.2014 року. Процентна ставка за користування кредитом складала 13, 5% річних. З 28.08.2009 року процентна ставка була зменшена до 1% Додатковою угодою № 96-05/13/840 від 28.08.2009 року. Також позивач зазначив, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] 08.10.2007 року було укладено договір поруки б/н, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником кредитного договору № 014/9408/73/61982 (п. 1.2 Договору поруки). Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі. Відповідачі належним чином не виконують умови договору та мають заборгованість перед позивачем станом на 11.03.2015 року у розмірі 56010, 13 грн., яка складається з заборгованостей по: кредиту - 24 151, 16 грн., проценти - 249, 11 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості та процентів - 31 609, 86 грн. Позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідачі свої зобов'язання не виконали, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, також просила стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] 08.10.2007 року було укладено кредитний договір № 014/9408/73/61982, відповідно до якого, відповідачу-1 було надано кредит у сумі 252 500 грн. зі строком повернення до 08.10.2014 року. Процентна ставка за користування кредитом складала 13, 5% річних. З 28.08.2009 року процентна ставка була зменшена до 1% Додатковою угодою № 96-05/13/840 від 28.08.2009 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] 08.10.2007 року було укладено договір поруки б/н, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником кредитного договору № 014/9408/73/61982 (п. 1.2 Договору поруки). Свої зобов'язання позивач виконав в повному обсязі. Відповідачі належним чином не виконують умови договору та мають заборгованість перед позивачем станом на 11.03.2015 року у розмірі 56010, 13 грн., яка складається з заборгованостей по: кредиту - 24 151, 16 грн., проценти - 249, 11 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості та процентів - 31 609, 86 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦПК України, відповідно до якої, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено вище, між сторонами було укладено договір поруки, а тому поручитель, тобто відповідач [PERSON] також несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Таким чином, поручитель відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарний боржник. Судом встановлено, що, вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачами не виконані, що є підставою для стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки, зазначений позивачем розмір пені за прострочення повернення кредиту значно перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір пені до 24 151, 16 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки судом зменшено розмір пені з 31 609, 86 грн. до 24 151, 16 грн., розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача задоволено в сумі 48551, 43 грн., яка складається з заборгованостей по: кредиту - 24 151, 16 грн., проценти - 249, 11 грн.; пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості та процентів - 24 151, 16 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в рівних частинах судових витрат на сплату судового збору в розмірі 485, 49 грн.

Outcome: partial