Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

28.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «[PERSON] КАПІТАЛ» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору від 19.03.2014 року № GP-6175416. В позові посилається на те, що 19.03.2014 року між нею та ПАТ «[PERSON] КАПІТАЛ» було укладено Кредитний договір № GP-6175416, відповідно до якого сума кредиту складала 9999,17 грн. згідно умов оферти, після прийняття Банком цієї пропозиції вона є невідємною складовою частиною Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку. Тарифів за ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб, положення яких складають повний текст кредитного договору. При укладенні зазначеного договору відповідачем не було дотримано вимоги цивільного законодавства, зокрема, договір не підписаний банком та не скріплений печаткою, а тому не дотримано письмову форму вчинення правочину, що має наслідком його недійсності. Вважає зазначений кредитний договір недійсним, та таким, що порушує Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки порушення п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту [PERSON] не повідомив її у письмовій формі про умови надання кредиту, та [PERSON] не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає Закон. Крім того вважає, що даний Кредитний договір не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність з боку Банку за невиконання або неналежне виконання умов Договору. В зв'язку з чим просила суд визнати кредитний договір № GP-6175416від 19.03.2014 року недійсним, враховуючи підстави та предмет позовної заяви, застосувати наслідки його недійсності та визначити порядок виконання рішення шляхом надання позивачу розстрочки на 20 місяців, з щомісячним платежем 101,40 грн. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, подав письмові заперечення, у яких зазначив, що договір, який є предметом спору відповідає вимогам законодавства. Вважає, що договір укладено в письмовій формі, з дотриманням вимог ст.1055 ЦК України, шляхом направлення позивачем [PERSON] укласти договір (оферти) та акцептування її Банком відповідно до ст. 638 ЦК України. Умови договору є чіткими та ясними, позивач погодилася з такими умовами, підписавши договір. Договір містить всі необхідні умови, в т.ч. підписи сторін, печатку Банку, а також детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дату видачі кредиту, право дострокового повернення кредиту, річну відсоткову ставку тощо. Вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на наступне. В силу ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 цього кодексу, в т.ч. шляхом визнання правочину недійсним та припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 19.03.2014 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом направлення позивачем пропозиції укласти договір та акцептування її Банком, що узгоджується зі змістом ч.2 ст.638 ЦК України щодо процедури укладення договору. Кредитний договір складається з [PERSON] укласти Договір та Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, що підписано сторонами та позивачем не заперечувалося. 19.03.2014 року позивач отримала кредитні кошти в сумі 9999,17 грн., в тому числі 8223,00 грн. на загальні споживчі цілі, 1776,17 грн. на оплату договору страхування, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивача. Сторонами погоджено графік платежів, в т.ч. дату платежів, загальну суму платежів, розмір основної суми кредиту, розмір процентів за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, що підтверджується підписами сторін. Згідно п.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зі змісту ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, права споживача вважаються порушеними, якщо при реалізації продукції порушується право позивача на свободу вибору продукції, принцип рівності сторін, обмежується право споживача на одержання необхідної інформації про продукцію, реалізовано небезпечну продукцію, неналежної якості, ціну продукції визначено не належним чином. В судовому засіданні встановлено, що не заперечувалося позивачем, що позивач на час укладання договору ознайомилася з загальними умовами договору кредитування, відкриття та ведення рахунків в редакції станом на 19.03.2014 року. Вказані умови, які разом з [PERSON] укласти договір складають кредитний договір, визначають загальні положення, умови договору про надання споживчих кредитів, які містять визначення термінів, що вживаються в договорі, визначення загальної вартості кредиту (проценти, комісія, разова комісія) та порядок розрахунку, спосіб забезпечення кредиту (штраф), порядок погашення кредиту, процентів, комісії, права та обов'язки сторін, позовну давність та інші умови. За таких обставин, суд вважає, що при укладенні договору сторони досягли всіх істотних умов, кредитний договір відповідає положенням ЦК України, що застосовується до відносин за кредитним договором (ст.ст.1046-1056-1), вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Згідно з ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В судовому засіданні позивач зазначила, що про всі умови договору, які позивач вважає не справедливими та такими, що порушують її права та інтереси, а також вимоги законодавства, їй було відомо на час укладення договору, вона мала можливість відмовитися від укладання такого договору, мала можливість вибрати іншу програму кредитування та іншу банківську установу, однак погодилась на укладення договору, оскільки зібрала необхідні документи та їй терміново потрібні були кошти, при цьому ніхто не примушував її до укладання договору. За таких обставин твердження позивача про порушення вимог розумності та справедливості при укладенні кредитного договору, а також вимог законодавства, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з відсутністю підстав для визнання кредитного договору недійсним, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed