Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна, набутого в шлюбі, та просила суд: - визнати за нею право власності на ? частку обєкту незавершеного будівництва (матеріалів та робіт, вкладених у будівництво) житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та виділити цю частку в натурі; - визнати за [PERSON] право власності на ? частку обєкту незавершеного будівництва (матеріалів та робіт, вкладених у будівництво) житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та виділити цю частку в натурі; - визначити порядок користування земельною ділянкою, наданою для будівництва будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. 04.10.2017 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд: - визнати обєкт незавершеного будівництва (матеріалів та робіт, вкладених у будівництво) житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області обєктом права спільної власності подружжя; - визнати за позивачкою право власності як забудовника на 2/3 частки обєкта незавершеного будівництва (матеріалів та робіт, вкладених у будівництво) - житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт. Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки обєкта незавершеного будівництва (матеріалів та робіт, вкладених у будівництво) - житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області; - визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки земельної ділянки, наданої для будівництва будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. В обґрунтування своїх позовних вимог вона зазначає, що 11 лютого 1989 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу в них народилася дочка, яка на даний час повнолітня. Їхня сімя проживала в будинку батьків позивачки, оскільки власного житла не мали. Рішенням виконавчого комітету Ворохтянської селищної ради від 27.02.1991 року за №8 їм виділено земельну ділянку під забудову в смт.Ворохта по вул.Грушевського. Виготовивши будівельний паспорт на імя відповідача, сторони розпочали будівництво житлового будинку. Однак, спільне життя не склалося і 08.06.1998 року сторони розлучилися. Малолітня дочка залишилась проживати з позивачкою. Розриваючи шлюб, сторони дійшли згоди, що недобудований будинок залишиться у власності позивачки для передачі дочці після досягнення нею повноліття та одруження. На підтвердження такої домовленості відповідач написав розписку про це та передав позивачці будівельний паспорт на будинок. Оскільки відповідач після розлучення усунувся від участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, позивачка самотужки забезпечувала дочку, а тому не мала коштів на добудову будинку. [PERSON] теж не займався будівництвом спільного будинку. В 2015 році позивачка звернулася до [PERSON] з проханням переоформити будівельну документацію на дочку. Однак відповідач відмовився, оскільки вважає, що недобудований будинок є його власністю, він хоче передати його своєму синові від другого шлюбу. В судовому засіданні позивачка та її представник збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, хоч повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Про причини відсутності не повідомив. 12 грудня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї цивільної справи. Згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 1998 року №2-186/1998 (а.с.45), шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 12.02.1989 року у селищі Ворохта розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу І-НМ №015471 від 06.10.1998 року (а.с.6). Згідно будівельного паспорту від 1991 року (а.с.7-18) [PERSON] виготовлений проект на забудову земельної ділянки, загальною площею 0,10 га, за адресою: вул.Грушевського селища Ворохта, відповідно до якого планувалось на вказаній земельній ділянці збудувати житловий будинок та господарські будівлі. Згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №2-323/2005 р. від 01.12.2005 року (а.с. 46) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? частини його заробітку. Згідно довідки Яремчанського відділу Державної виконавчої служби №449/12.15-36 від 12.12.2017 року (а.с.130), з моменту набрання рішенням суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини законної сили, він жодного разу не здійснював платежі по аліментах. Згідно довідки Дерземагенства України №721/05-05/20 від 08.07.2015 року (а.с. 47-50), земельна ділянка загальною площею 0,10 га по вул.Грушевського в смт.Ворохта, на якій розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями, відповідно до рішення сесії Ворохтянської селищної ради від 17.11.2005 року №125-17 передана у власність [PERSON] та виданий державний акт серії ІФ №111498. Згідно висновку №007/02-17 судової будівельно-технічної експертизи від 23.02.2017 року (а.с.81-93), ринкова вартість незавершеного будівництва житлового будинку по вул.Грушевського в смт. Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області становить 624 270,00 гривень. Будівництво незавершеного житлового будинку по вул.Грушевського в смт. Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області розпочато на початку 1992 року; Ступінь готовності незавершеного будівництва житлового будинку становить 45,93 % Реальний розподіл будинку незакінченого будівництвом неможливий, коли: рівень готовності будинку менше 55%. Вартість 1/2 частини незавершеного будівництва становить 312 135 гривень. Вартість 1/3 частини незавершеного будівництва становить 208 090 гривень. Вартість 2/3 частини незавершеного будівництва становить 416 180 гривень. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні показання та пояснили, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] отримали земельну ділянку для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями та у 1992 році розпочали будівництво домоволодіння на вказаній земельній ділянці. Будівництво здійснювалось в основному за кошти позивачки та її батьків. Після того, як [PERSON] поїхав на заробітки, він в сімю більше не повернувся, уклав шлюб з іншою жінкою. Аліменти на утримання неповнолітньої доньки не платив ніколи. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, кожна річ, набута за час шлюбу є обєктом права спільної сумісної власності. Отже, заявлене до поділу майно є спільним майном подружжя, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обєкт незавершеного будівництва - житловий будинок в смт.Ворохта по вул.Грушевського був збудований подружжям [PERSON] та [PERSON] в період з 1991 року по 1998 рік на земельній ділянці, яку вони отримали саме для будівництва житлового будинку, в той час коли вони перебували в зареєстрованому шлюбі. В той же час, суд не може визнати право спільної сумісної власності на обєкт незавершеного будівництва, оскільки будинок не прийнятий в експлуатацію і не зареєстрований належним чином. Тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. У пунктах 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Частини 1 ст.70, ст.71 Сімейного кодексу України визначають, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст.331 Цивільного кодексу України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно п.2 ч.2 ст. 372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що під час будівництва вказаного житлового будинку [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сімї, хоча і їздив на заробітки, але коштів на будівництво не виділяв, будівництво велось за кошти позивачки та її батьків, що підтвердили в судовому засіданні свідки. Крім того [PERSON] після розірвання шлюбу повністю відмовився від утримання своєї неповнолітньої доньки, ніколи не платив аліменти, що стверджується довідкою Державної виконавчої служби та підтвердили в судовому засіданні свідки. З огляду на викладене суд вважає, що перелічені обставини, які підтверджують те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, ухилявся від утримання неповнолітньої доньки, встановлені в судовому засіданні, є суттєвими і дають суду можливість відступити від засади рівності часток подружжя та визначити, що позивачці належить 2/3 частки матеріалів та робіт, вкладених у будівництво житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, а відповідачу належить 1/3 частка матеріалів і робіт, вкладених у будівництво житлового будинку по вул.Грушевського, без номера в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Крім того, оскільки земельна ділянка, розташована по вул.Грушевського, в смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, відповідно до рішення виконкому Ворохтянської селищної ради №8 від 27.02.1991 року була виділена [PERSON] для будівництва житлового будинку, під час перебування у шлюбі з позивачкою, та в подальшому приватизована ним без повідомлення позивачки, згідно рішення сесії Ворохтянської селищної ради від 17.11.2005 року №125-17, про що був виданий державний акт ІФ №111498 від 13.03.2006 року, на земельній ділянці збудований обєкт незавершеного будівництва готовністю 45,93%, на який судом визнано право власності за позивачкою на 2/3 частки матеріалів та робіт, вкладених у будівництво житлового будинку. Тому у суду є усі підстави визнати за позивачкою право власності на 2/3 частки вказаної земельної ділянки, на якій розташоване спірне незавершене житлове будівництво. На підставі викладеного та

Outcome: partial