overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

27.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON]. Спільне подружнє життя не склалось через різні характери та погляди на життя, у звязку з чим часто почали виникати непорозуміння, що призвело до втрати почуттів. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В підготовче судове засідання відповідач не зявився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При розгляді справи, судом встановлено, що 01 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 336. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення неможливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

27.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 43027 грн. 06 коп., яка виникла станом на 03.04.2019 року. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працював у відповідача та займався виконанням конструкторських робіт по розробці електронних приладів та впровадженню їх у виробництво, підтримка сайту підприємства. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 10.04.2019 року №466/126 вбачається, що заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] за цивільно-правовими договорами № 87 від 17.08.2018 року, № 127 від 11.12.2017 року, № 29 від 01.03.2018 року, № 58 від 20.06.2018 року, № 71 від 30.10.2018 року, № 34 від 20.03.2018 року станом на 03.04.2019 року складає 43027 грн. 06 коп. Оскільки виплата позивачеві заборгованості по заробітній платі не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 43027 грн. 06 коп. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

27.03.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 02.06.1990 року та зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1075. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 28.03.2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 02.06.1990 року та зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1075 (а.с. 5). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідностідо частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати повязані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 4, 10,76, 141, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

27.03.2019 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначаючи, що їм на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Відповідач, який є їхнім сином, зареєстрований у цьому будинку, але з жовтня 2013 року в ньому не проживає. Та обставина, що він значиться зареєстрованим, створює для них труднощі, пов`язані з реалізацією своїх прав, зокрема при оформленні житлових субсидій. Тому позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. Позивачі просили задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення на сайті «Судова влада України», заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. Тому зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно зі ст. 72 ЖК України, провадиться у судовому порядку. Судом установлено, що позивачам на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується договорами дарування житлового будинку та земельних ділянок від 18.08.2003 року, технічним паспортом на цей будинок, виготовленим 28.08.2003 року. Відповідач, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований у зазначеному будинку як член сім`ї позивачів з 25.06.2009 року. Фактично з жовтня 2013 року там не проживає, підтвердженням чому є довідка Марківської селищної ради Марківського району про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 11.03.2019 року № 789, акт депутата Марківської селищної ради Марківського району Якимчука П.М . від 18.03.2019 року, домова книга. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, а надані позивачем докази дають підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

27.03.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 08 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 491. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з з позивачкою. Зазначає, що шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2018 року через різні характери та погляди на життя. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх шлюб існує лише формально. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин примирення між сторонами не сталося. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем, та після розірвання шлюбу залишити їх прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, а також просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги те, що, сторони вже припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя та збереження сім`ї між сторонами неможливе, суд дійшов висновку про те, що шлюб між подружжям має бути розірвано. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечить інтересам позивачки. На підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

27.03.2019 року Сосницьким районним судом Чернігівської області прийнято рішення по цивільній справі №745/863/18 за позовом [PERSON] до Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради та Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмету спору Сосницька районна рада Чернігівської області про скасування розпорядження, наказу та поновлення на роботі. Ухвалюючи вказане рішення, суд не вирішив питання про судові витрати та негайне виконання рішення суду. Для вирішення питань про судові витрати та негайне виконання рішення призначено судове засідання, в яке з`явились позивач та представника Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області Малиш М.І. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради Турова А.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через хронічне загострення хронічного захворювання спини. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не знаходить підстав для відкладення судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник відповідача Малиш М.І. не заперечували проти вирішення питань про судові витрати та негайне виконання рішення. Згідно п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та - поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Таким чином, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради та стягнення заробітної плати за один місяць. Ч. 3 ст. 259 ЦПК України передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Комунального лікувально-профілактичного закладу «Сосницька центральна районна лікарня» Сосницької районної ради на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409,60 грн. (за вимогою немайнового характеру про поновлення на роботі, за вимогою майнового характеру), від якого був звільнений позивач, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

27.03.2020 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що шлюб між ними було зареєстровано 24.02.1996, від якого у них дітей немає. Спільне життя не склалось у зв`язку із різними поглядами на життя. З січня 2000 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Просить позов задовольнити. 10.04.2019 у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 17.09.2019 підготовче провадження закрито, справа призначалась до судового розгляду. 13.02.2020 та 03.03.2020 сторони у судове засідання не з`явились. Позивач у позовні заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідачка у судові засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та відзиву не подала. Тому суд на підставі ст.280 ЦПК України провів заочний розгляд справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , місце реєстрації - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівської області, актовий запис №63. У сторін від шлюбу дітей немає. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

27.03.2020 р. [PERSON] звернулась до суду звищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 11.10.2014 р., мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею, відповідач надає кошти на утримання сина нерегулярно та в недостатньому обсязі. За позовом [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову, до досягнення сином повноліття. Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження позивач і відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі. [PERSON] , як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

27.03.2020р. з Іллінецького районного суду Вінницької області надійшов цей позов за підсудністю в порядку ст. 31 ЦПК України. У поданому позові позивачка просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, оскільки останній має нерегулярний мінливий дохід, але добровільно свій обов`язок по утриманню сина не виконує, чим порушує його право на отримання належного матеріального забезпечення (утримання) від батька. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглянути без неї (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив їх задоволити, справу розглядати у його відсутність (а.с.28). З урахуванням письмової позиції учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких мотивів та підстав. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , але добровільно законного обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини не виконує має нерегулярний мінливий дохід та може надавати кошти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181, 182 ч. 2, 183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов`язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини, чим порушує її права, то з нього необхідно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини в примусовому порядку; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дітини й не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.5); -довідкою виконавчого комітету Іллінецької міської ради № 213 від 18.02.2020р., за якою [PERSON] перебуває на утриманні [PERSON] (а.с 7) -рішенням Гайсинського районного суду від 05.07.2013р. про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6); На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved