Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

28 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] сільської ради Хотинського району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин, визнання незаконним рішення сільської ради та визнання права власності на частину майна в порядку спадкування, в якій посилається на те, що у вересні місяці 2015 з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок звернулись її племінники [PERSON] та [PERSON]., в обгрунтування своїх вимог вказали, що 29.10.2014 року помер їхній батько - [PERSON], який постійно проживав в [INFO] та на день смерті якого відкрилась спадщина, до якої відноситься: житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 92,00 кв.м., житловою площею 47,80 кв.м., ганок літ.«а», ганок літ.«а1», літня кухня-сарай літ.«Б», вбиральня літ.«В», підвал літ.«ПГ», вхід в підвал літ.«ВхПГ», криниця №1 загальною вартістю 104 273 гривні. Вказали, що вони являються спадкоємцями першої черги після смерті їхнього батька [PERSON], своєчасно прийняли спадщину, подавши до шести місяців з дня смерті батька заяву в нотаріальну контору, на підставі якої була заведена спадкова справа. Також зазаначили, що в господарстві по вул. Свято-Михайлівській, 13А в с. Зарожани Хотинського району, Чернівецької області станом на 1991 рік проживали їх бабуся [PERSON] та їхній батько [PERSON] [PERSON] померла 21.10.2010 року, після її смерті спадкова справа не заводилась, так як в нотаріальну контору ніхто із заявою не звертався. Однак, їхній батько - [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач [PERSON] вказує, що вона народилася 13.02.1964 року в с. Зарожани Хотинського району, Чернівецької області, її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] ЇЇ біологічним батьком є [PERSON], [INFO], але так як її мати [PERSON] перебувала на час її народження в шлюбі з іншим чоловіком, то її було зареєстровано на її прізвище із зазначенням імені рідного батька [PERSON]. Після народження вона спільно з батьками та покійним братом [PERSON], який також народжений від [PERSON] проживали в господарстві батька [PERSON], яке знаходиться за адресою: вул. Свято-Михайлівська, 13А с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області. Також вказує, що 03.01.1983 року батько [PERSON] помер. Після смерті батька відкрилась спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Свято-Михайлівська, 13А в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області. На день відкриття спадщини тобто на день смерті батька спадкоємцями першої черги залишились вона та її покійний брат [PERSON] Покійна мати [PERSON] не входила в коло спадкоємців за законом, так як на час відкриття спадщини з покійним батьком в шлюбі не перебувала. Вказала, що так як вона проживала з батьком [PERSON] на час його смерті в будинку станом на 03.01.1983 рік і залишилась проживати до 25.03.1984 року, тобто більше шести місяців, тому вважає, що вона вступила у володіння та управління майном. Підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі встановити факт, що [PERSON], який проживав за адресою: [INFO] і помер 03.01.1983 року є батьком [PERSON], [INFO], визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хотинського району, Чернівецької області № 76/8-10 від 13.08.2010 року про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] для оформлення права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться, по вул. Свято-Михайлівській, 13А в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області. Прийняти рішення яким визнати за нею [PERSON] право власності на ? частину спадкового майна, яке належало покійному [PERSON] і яке розташоване по вул. Свято-Михайлівській, 13а, в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області, та до якого відноситься: житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 92,00 кв.м., житловою площею 47,80 кв.м., ганок літ.«а», ганок літ.«а1», літня кухня-сарай літ.«Б», вбиральня літ.«В», підвал літ.«ПГ», вхід в підвал літ.«ВхПГ», криниця №1 загальною вартістю 104 273 гривень. 21 червня 2016 року позивач [PERSON] надала заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало покійному батькові [PERSON] і яке розташоване по вул. Свято-Михайлівській, 13а, в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області, та до якого відноситься: житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 92,00 кв.м., житловою площею 47,80 кв.м., ганок літ.«а», ганок літ.«а1», літня кухня-сарай літ.«Б», вбиральня літ.«В», підвал літ.«ПГ», вхід в підвал літ.«ВхПГ», криниця №1 загальною вартістю 104 273 гривень. В іншій частині позовні вимоги залишила без змін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Суду пояснила, що їй не було відомо, що батько [PERSON] успадкував спадщину, оскільки вона довідалася про цей факт вже після смерті брата. В нотаріальну контору подала заяву після смерті брата, в сільській раді писала заяву про відмову на спадщину від маминої частки, але на той час вона не знала, що все майно вже успадкував батько. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, просив задовольнити їх в повному обсязі. Суду пояснив, що в матеріалах справи є довідка, яка підтверджує, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті батька, так як проживала з батьком на час його смерті в будинку станом на 03.01.1983 рік і залишилась проживати до 25.03.1984 року, тобто більше шести місяців. Від частини спадщини після смерті батька вона не відмовлялася. Вказав, що покійний [PERSON] був власником двору, а в довідці з сільської ради вказано останнього як голова, бо тоді так визначалось право власності. Зазначив, що позивач відмовилася від маминої частки в спадщині, а не від частки спадщини після смерті батька. В той час коли [PERSON] писала заяву про відмову від спадщини, їй не було відомо, що покійний батько був головою двору. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні за спливом строків позовної давності, посилаючись на те, що позивач [PERSON] пропустила всі строки позовної давності, оскільки вибула з оспорюваного на даний час спадкового майна ще у 1984 році, і з того часу жодних намірів визнання права власності на майно не заявляла. Вказала, що факт існування спадкового майна на момент смерті [PERSON] не доведений. [PERSON] помер ще в 1983 році, і з того часу позивач до 2010 року не зверталася з приводу прийняття спадщини, зверталися тільки брат позивача та її мати. Також зазначила, що відповідачі в справі [PERSON] та [PERSON] вчасно прийняли спадщину, а позивач [PERSON] пропустила всі строки для прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в їх задоволенні, посилаючись на той факт, що позивачем [PERSON] пропущено всі строки позовної давності у відповідності до ст. 256 ЦК України щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області № 76/8-10 від 13.08.2010 року про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] для оформлення права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться, по вул. Свято-Михайлівській, 13А в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області та щодо вимог про визнання права власності на спадкове майно. Також вказав, що позивач не надала жодного доказу своєчасного прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та із заявою про продовження строків прийняття спадщини не зверталася. Крім того, зазначив, що остаточних відомостей про те, що оспорюване господарство, відносилося до категорії колгоспних дворів немає. Крім того ще не доведений факт, що покійний [PERSON] є батьком [PERSON] Представник відповідача [PERSON] сільської ради - [PERSON] позовні вимоги у частині скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 76/8-10 від 13.08.2010 року не визнав, підтримав сказане представником відповідача [PERSON] та просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні. Також суду пояснив, що він проживає недалеко від оспорюваного господарства, є сусідом і йому відомо про те, що вищевказане господарство має залишитися за [PERSON], оскільки останній повернувшись із зони АТО немає іншого житла. Також вказав, що на даний час право власності на зазначене господарство ніким не оформлено, а зареєтрований в даному господарстві [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється двоюрідною сестрою [PERSON] Підтвердила той факт, що покійний [PERSON] є батьком [PERSON], а її рідним дядьком, оскільки їхні батьки були рідними братами. Вони проживали в [INFO], з бабусею та дідусем, потім батько [PERSON] одружився, та перебував зі своєю дружиною в неофіційному шлюбі, тому його дружина не змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Вказала, що позивач [PERSON] після того як вийшла заміж проживала біля батька [PERSON] і після його смерті також залишилась там проживати. Зазначила, що поховання [PERSON] проводили донька та дружина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив дійсно той факт. що [PERSON] є донькою покійного [PERSON], який народився в 1933 році, коли помер [PERSON] не памятає. Покійного [PERSON] хоронила його донька [PERSON] Вказав, що покійний [PERSON] при житті ніде не працював, він та його дружина часто випивали, а [PERSON] виконувала всю роботу по господарству, через декілька років після смерті батьків [PERSON] вийшла заміж. Зазначив, що [PERSON] з дня народження постійно проживала в господарстві разом зі своїми батьками, та після їх смерті також ще пару років проживала зі своїм чоловіком в даному господарстві. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є донькою її покійного двоюрідного брата [PERSON]. Підтвердила той факт, що покійний [PERSON] був батьком [PERSON], а матірю останньої була [PERSON], яка із покійним [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі. [PERSON] від дня свого народження проживала разом зі своїм батьком в с. Зарожани. Вказала, що [PERSON] помер в 1983 році, хоронили його дружина та діти. Вказала, що [PERSON] після смерті батька ще проживала в його господарстві, а потім перейшла жити до свого чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється рідною матірю відповідачів в справі [PERSON] та [PERSON] Вказала, що мати їй розповідала, що господарство має залишитися [PERSON], оскільки її діти мають де проживати. Зазначила, що раніше на цьому місці де розташоване господарство була кузня. Також вказала, що її покійна мати з братом [PERSON] жили дружньо, ніколи не сварилися. Підтвердила той факт, що [PERSON] дійсно написала заяву про відмову від спадщини. Вислухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 13 лютого 1964 року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії У-УР №1280907 від 28.02.1964 року. Також згідно даного свідоцтва вбачається, в графі батько записаний - [PERSON], а в графі мати - [PERSON] (а.с.17). Згідно довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради вбачається, що згідно погосподарського обліку [PERSON] [INFO], дійсно була зареєстрована та постійно проживала в господарстві по вул. Свято-Михайлівській, 13А, від дня свого народження і до 1984 року (а.с.15). Таким чином, виходячи з вищенаведеного, та враховуючи той факт, що в інший спосіб вирішити питання про встановлення факту, що [PERSON], який помер 03 січня 1983 року є батьком [PERSON], [INFO] не може, оскільки цивільна дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити в повному обсязі. Щодо вимог позивача про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хотинського району, Чернівецької області № 76/8-10 від 13.08.2010 року про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] для оформлення права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться, по вул. Свято- Михайлівській, 13А в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, яке належало покійному [PERSON] і яке розташоване по вул. Свято-Михайлівській, 13а, в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області, до якого відноситься: житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 92,00 кв.м., житловою площею 47,80 кв.м., ганок літ.«а», ганок літ.«а1», літня кухня-сарай літ.«Б», вбиральня літ.«В», підвал літ.«ПГ», вхід в підвал літ.«ВхПГ», криниця №1 загальною вартістю 104273 гривень слід відмовити внаслідок спливу строків позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг строків позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом норми ч. 1 ст.261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обсавини порушення її прав. Так, судом встановлено, що 03.01.1983 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Свято-Михайлівська, 13А, в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області, до якої відноситься житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 92,00 кв.м., житловою площею 47,80 кв.м., ганок літ.«а», ганок літ.«а1», літня кухня-сарай літ.«Б», вбиральня літ.«В», підвал літ.«ПГ», вхід в підвал літ.«ВхПГ», криниця №1, загальною вартістю 104 273 гривень, на яке позивач просить визнати за нею право власності, посилаючись на той факт, що вона в даному господарстві проживала зі своїм покійним батьком [PERSON] на час його смерті 03.01.1983 року і залишилась там проживати до 25.03.1984 року, тобто більше шести місяців, а отже вступила у володіння та управління майном після смерті батька. Із пояснень наданих позивачем та її представником в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] посилається на той факт, що вона як спадкоємець після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину на підставі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, але не оформила її, а вказане рішення суду стосується тільки оформлення, а не визнання (встановлення) права власності за [PERSON] та [PERSON], оскільки вищевказне майно не належало вказаним особам, а тільки перебувало у їх користуванні. Так, з матеріалів справи, а саме рішення [PERSON] сільської ради № 76/8- 10 від 13 серпня 2010 року про оформлення права особистої власності на житловий будинок вбачається, що даним рішенням вирішено оформити право особистої власності на житловий будинок, що розташований по вул. Свято - Михайлівській, 13 А згідно запису в по господарській книзі № 5 особового рахунку № 375 за гр. [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Інвентаризаційному бюро видати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на імя [PERSON], [PERSON] (а.с13). Згідно відповіді виконкому [PERSON] сільської ради за № 43-02-10 від 10.02.2016 року наданої на запит адвоката [PERSON] вбачається, що згідно по господарського обліку головою двору в господарстві, що розташоване в с. Зарожани, по вул. Свято-Михайлівській, 13 А були: [PERSON], [INFO], який помер 03.01.1983 року в період З 28.07.1978 року по 13.08.2010 рік; [PERSON], [INFO], яка померла 21.10.2010 року в період з 03.01.1983 року по 13.08.2010 року (а.с.14). Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, досліджених в судовому засіданні позивачу [PERSON] було відомо про вищевказане рішення сільської ради, оскільки нею особисто було адресовано до Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області заяву, в якій остання зазначила, що 21 жовтня 2010 року померла її мати [PERSON], що постійно мешкала за адресою: с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області. Із викладеного особисто позивачем в цій заяві, вбачається, що їй було відомо про те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері. Від належної їй частки спадкового майна вона відмовляється. Крім того із цієж заяви вбачається, що позивач [PERSON] не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на імя сина померлої [PERSON], що свідчить про те, що позивачу було відомо про факт прийняття спадщини [PERSON] Отже, як встановлено судом позивач не ставила питання про реалізацію свого права власності на успадковану частину майна з 1983 року і до 2010 року, а в 2010 році взагалі нотаріально відмовилася від своєї частки в спадковому майні на користь [PERSON] (а.с. 41). Також як встановлено судом, позивач [PERSON] не заявляла своїх спадкових прав і після смерті покійного [PERSON] Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні вимог позивача про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Хотинського району, Чернівецької області № 76/8-10 від 13.08.2010 року про надання дозволу [PERSON] та [PERSON] для оформлення права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться, по вул. Свято- Михайлівській, 13А в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області та визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, яке належало покійному [PERSON] слід також відмовити внаслідок спливу строків позовної давності. Таким, чином, підсумовуючи викладене, суд вважає, що вищевказані докази спростовують твердження позивача, про те, що вона довідалася про факт порушення її права на частку в спадщині тільки після смерті брата [PERSON] Крім того, як встановлено судом позивачем [PERSON] не ставилося питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у справі представниками відповідачів [PERSON] та [PERSON] є підставою для відмови у позові. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача судові витрати стягненню не підлягають. На підставі вищенаведеного, та

Outcome: partial