Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

27.10.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення суду від 07.08.2000 року з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 2000 р.н., з ? частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/5 частину усіх видів заробітку (доходу) та зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі рішення суду від 29.04.2014 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], 2007 р.н., з ? частини усіх видів заробітку (доходу) на 1/5 частину усіх видів заробітку (доходу). Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.08.2000 року з позивача було стягнуто аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], 2000 року народження. Також рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року з позивача було стягнуто аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON], 2007 року народження. Крім того, вказав, що відповідно до довідки КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» позивач за січень-березень 2014 року отримав 5482,34 грн. та виконання вище зазначених рішень суду в повному обсязі не є можливим, так як за відрахуванням певних сум аліментів залишок заробітку менший прожиткового мінімуму. У зв'язку з вище викладеним позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідачі позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], стягуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Крім того, постановою Біляївського районного суду Одеської області від 07.08.2000 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 24.07.2000 року та до його повноліття (а.с.6). Відповідно до довідки, виданої КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» № 690 від 21.07.2014 року, [PERSON] за січень-березень 2014 року отримав 5482,32 грн. (а.с. 8). Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.01.2000 року, [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] 19.01.2000 року (а.с.10) та рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Посилання позивача на те, що він не в змозі сплачувати всі аліменти, так як розмір його заробітної платні не дозволяє їх сплачувати та утримувати самого себе, відповідно до довідки виданої КЗ «Біляївська центральна районна лікарня» № 690 від 21.07.2014 року, є необґрунтованими, оскільки вказана довідка видана лише за три місяці - січень-березень 2014 року, крім того, на час винесення судового рішення Біляївським районним судом Одеської області від 29.04.2014 року всі ці обставини позивачу і суду були відомі, та, як вбачається з вище вказаного рішення суду, [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що він сплачує аліменти на утримання іншої неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від заробітку, і був згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Вказане рішення суду вступило в закону силу та [PERSON] оскаржене не було. Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, він є особою працездатного віку, відсутні будь-які докази погіршення стану його здоров'я, зміни сімейного стану, які раніше були не відомі, а тому суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed