Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

28 серпня 2020 року Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі ФОП) звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 13 грудня 2018 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 6486565-02-21-01, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Nissan Cefiro», д.н.з. [NUMBER] . 12 лютого 2019 року об 13:45, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , по пр.-т. Героїв Сталінграда в районі будинку № 9-А/1 в м. Харкові, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN» державний номер [NUMBER] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ПАТ «СК «ВУСО» було виплачено потерпілій особі відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 54689,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 4592 від 22.02.2019 року. Дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом № АМ/4430977 в ПАТ «ХМСК», яке відшкодувало ПАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків у розмірі 29879,50 грн. 15 липня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладений Договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «СК «ВУСО» за договором страхування, в тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 6486565-02-21-01 від 13 грудня 2018 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути сплачене страхове відшкодування з відповідача в розмірі 24809,50 грн., а також 5000 грн. витрат на правову допомогу, а також судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 6486565-02-21-01, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Nissan Cefiro», д.н.з. [NUMBER] . 12 лютого 2019 року об 13:45, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER] , по пр.-т. Героїв Сталінграда в районі будинку № 9-А/1 в м. Харкові, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN» державний номер [NUMBER] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальну шкоду, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року встановлено, що ДТП сталася з вини водія [PERSON] , який порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Відносно інших водіїв протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, порушення ними Правил дорожнього руху України встановлено не було. Згідно рахунку-фактури №000003682 від 19 лютого 2019 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Nissan Cefiro», д.н.з. [NUMBER] , склала 54 689,00 грн. ПАТ «СК «ВУСО» було виплачено потерпілій особі відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 54689,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 4592 від 22.02.2019 року. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого, на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за полісом № АМ/4430977 в ПАТ «ХМСК», яке відшкодувало ПАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків у розмірі 29879,50 грн. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АМ/4430977 складає 24 809,50 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 15 липня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладений Договір № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, ФОП [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «СК «ВУСО» за договором страхування, в тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № 6486565-02-21-01 від 13 грудня 2018 року. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до позивача ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] вищевказаної суми боргу в порядку регресу. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Стосовно заявлених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження виконання адвокатом умов договору про надання правових послуг до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, додаткову угоду №95 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року, платіжне доручення № Р24А797267986А93851 від 11 серпня 2020 року. Суд, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5000 грн. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved