Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

28.12.2016 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON], яким просив зобов'язати відповідача виконати обов'язок в натурі: а саме застрахувати заставний автомобіль, а також стягнути штраф згідно договору застави, за невиконання зобов'язань за договором. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 14.06.2013 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] (який у справі є третьою особою) був укладений кредитний договір № 315/06/2013/0303, згідно якого позичальнику було надано кредит на придбання автомобіля TOYOTA Corolla 1.33L, 2013 р. випуску, в сумі 124 951,00 грн. зі сплатою 17,7% річних та з кінцевим терміном повернення 13.06.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір застави № 165/2013-ЗТЗФ від 14.06.2013 року, згідно до якого банку передано в заставу автомобіль TOYOTA Corolla 1.33L, 2013 р. випуску, р.н.[NUMBER]. Відповідно до п. 3.3.4 Договору застави, заставодавець ([PERSON].) зобов'язана на період дії договору застрахувати заставне майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків, надати банку копії договору страхування, та забезпечити безперервну дію страхового покриття. Згідно вказаних положень договору застави, заставний автомобіль був застрахований за Договором страхування від 09.06.2016 року, на строк до 15.06.2017 року. Однак за договором страхування фактично було сплачено лише перший платіж у сумі 2046,70 грн., інші три платежі сплачені не були. Тому з вересня 2016 року автомобіль є незастрахованим, тобто в порушення вимог Договору застави, відповідач не виконує своїх зобов'язань по страхуванню предмета застави. Відповідно до п. 4.2. Договору застави, за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 Договору, відповідач сплачує на користь Банку штраф, розмір якого встановлюється від строку порушення та становить 1,5% від заставної вартості предмета застави. Сплата штрафу не звільняє відповідача від виконання своїх зобов'язань за договором. Посилаючись на норми ст. ст. 525, 526, 552, 629, 610, 611 ЦК України, позивач просить зобов'язати відповідача виконати обов'язок в натурі: а саме застрахувати заставний автомобіль, а також стягнути штраф згідно договору застави в сумі 4165,05 грн., а також понесені банком судові витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила задовольнити. Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача виконати обов'язок в натурі: а саме застрахувати заставний автомобіль, яку відповідач виконала після подачі позову до суду, - представник позивача пояснила, що згідно наданих їй повноважень за довіреністю вона не має права відмовитись від позову, тому покладається на розсуд суду, але звертає увагу, що вказана позовна вимога задоволена відповідачем вже після пред'явлення позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, пояснила, що згодна сплатити штраф та вже застрахувала заставний автомобіль 13.02.2017 року. Пояснила, що раніше не виконувала свій обов'язок по страхування заставного майна в зв'язку з складним матеріальним становищем та відсутністю коштів. Позивач лише не згодна з стягненням з неї судових витрат, вважає, що банк міг вирішити всі спірні питання без звернення до суду. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримав позицію відповідача. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.06.2013 року між позивачем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та третьою особою [PERSON] укладений кредитний договір № 315/06/2013/0303, згідно якого позичальнику було надано кредит на придбання автомобіля TOYOTA Corolla 1.33L, 2013 р. випуску, в сумі 124 951,00 грн. зі сплатою 17,7% річних та з кінцевим терміном повернення 13.06.2018 року (а.с.9-14). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір застави № 165/2013-ЗТЗФ від 14.06.2013 року, згідно до якого банку передано в заставу автомобіль TOYOTA Corolla 1.33L, 2013 р. випуску, р.н.[NUMBER] (а.с.15-16). Відповідно до п. 3.3.4 Договору застави, заставодавець ([PERSON].) зобов'язана на період дії договору застрахувати заставне майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків, надати банку копії договору страхування, та забезпечити безперервну дію страхового покриття на строк не менший ніж той, в межах якого позичальник виконає свої зобов'язання за кредитним договором (а.с.15 зворот). Судом встановлено, що заставний автомобіль TOYOTA Corolla 1.33L, 2013 р. випуску, р.н.[NUMBER] був застрахований за Договором страхування від 09.06.2016 року, на строк до 15.06.2017 року (а.с.19-24). Суд звертає увагу, що представником Страховика, Страхувальником та Власником транспортного засобу у вказаному договорі страхування зазначена одна і та ж сама особа: [PERSON] - п.п. 1, 2, 7 Договору страхування (а.с.19). Згідно пояснень відповідач та третьої особи, [PERSON] - це батько третьої особи: позичальника [PERSON]. Згідно п. 17 вказаного договору страхування, страхувальник повинен сплатити чотири платежі в сумі 2047 грн. кожний у визначені строки протягом дії договору страхування (а.с.20,зворот). Відповідно до п. 25.2.1 договору страхування, Страхувальник зобов'язаний своєчасно і у повному розмірі вносити страхові платежі (а.с.21). Відповідно до п. 30.2 договору страхування, у випаду ненадходження або надходження не у повному обсязі на розрахунковий рахунок чи до каси Страховика страхового платежу в сумі відповідно до п. 17.2 Договору, Договір вважається таким, що не набув чинності (а.с.24). Фактично відповідачем було сплачено лише перший платіж у сумі 2046,70 грн., інші три платежі сплачені не були. Відповідач [PERSON] дану обставину визнає, та пояснює, що не мала змоги внести наступні платежі за договором страхування в зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Таким чином, оскільки згідно п. 17.3 Договору страхування, строк сплати 2-го платежу настав 14.09.2016 року (а.с.20 зворот), то відповідно до п. 30.3 Договору страхування, відповідальність Страховика за Договором припинилася з 00-00 годин 15.09.2016 року (а.с.24). Таким чином, відповідач [PERSON] порушила п. 3.3.4 Договору застави, оскільки не виконала своїх зобов'язань по страхуванню предмета застави, не внесла чергового страхового платежу за договором страхування і відповідно не забезпечила безперервну дію страхового покриття на строк зобов'язань позичальника за кредитним договором. Згідно загальних умов виконання зобов'язань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен був виконати зобов'язання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4.2. Договору застави, за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 Договору, відповідач сплачує на користь Банку штраф, розмір якого встановлюється від строку порушення та становить 1,5% від заставної вартості предмета застави, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком. Сплата штрафу не звільняє відповідача від виконання своїх зобов'язань за договором. Розрахунок штрафу за несвоєчасне страхування заставного майна за три місяці надано позивачем, сума штрафу становить 4165,05 грн. (а.с.33). Відповідач не оспорювала вказаний розрахунок, погодившись з ним. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафу у сумі 4165,05 грн. за невиконання п. 3.3.4 Договору застави, а саме: за не застрахування заставного майна - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати обов'язок в натурі: а саме застрахувати заставний автомобіль, судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої відповідачем копії договору страхування, належний відповідачці [PERSON] заставний автомобіль TOYOTA Corolla 1.33L, 2013 р. випуску, р.н.[NUMBER] був застрахований 13.02.2017 року, на строк до 13.02.2018 року (а.с.35-40). Тобто, вбачається, що відповідач задовольнила позовну вимогу про страхування заставного автомобіля вже після пред'явлення позову. За таких підстав, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині виконання обов'язку в натурі, а саме: страхування заставного автомобіля, з тих підстав, що відповідач задовольнила цю вимогу після пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову в частині стягнення штрафу, та в зв'язку з тим, що позивач не підтримує вимог в частині страхування заставного автомобіля унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір у повному розмірі 2756 грн.

Outcome: partial