Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

28.10.2016 року позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що 12.04.2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. 24.12.2008 року на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] їй мати [PERSON] подарувала їй 1/3 частину домоволодіння №23, що знаходиться у м. Дніпропетровську, пров. Львівський. 10.04.2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, шлюб між нею та відповідачем розірваний. З 16.10.1998 року місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [INFO].. Після розірвання шлюбу, а саме наприкінці 2014 року, відповідач забрав свої особисті речі та виїхав, участі у поліпшенні житлових умов, сплаті комунальних послуг не приймає. На підставі вищезазначеного просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №23 по пров. Львівському у м. Дніпро та зняти його з реєстрації місця проживання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, письмово просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити . В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. В судове засідання представник третьої особи - [PERSON] не зявилася, письмово просила справу розглядати у її відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2000 року посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-283, в рівних частках кожному [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві власності жилий будинок №23 по пров. Львівський у м. Дніпропетровську. Згідно договору дарування частини домоволодіння від 24 грудня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, за реєстровим №3222, [PERSON] подарувала 1/3 частини домоволодіння №23 по пров. Львівському у м. Дніпропетровську, [PERSON]./а.с.12/ Право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно./а.с.13/ Відповідно до довідки від 20.08.2016 року виданої житлово-будівельним кооперативом №54, зареєстрованими за адресою: [INFO] значаться: [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO], сестра [PERSON], мати [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. /а.с.10/ Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON],розірвано. Судом встановлено, що відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 2014р. року, в домоволодінні відсутні його особисті речі, що підтверджується актами обстеження домоволодіння №23 по пров. Львівському у м. Дніпропетровську від 24.07.2015р., 03.01.2016р.,06.09.2016р./а.с.19,20,21/ Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати [PERSON], 13.01.1975року народження втративши право користування житловим приміщенням житловим будинком №23 по пров. Львівському у м. Дніпро (Дніпропетровськ), що є підставою для зняття його з реєстрації. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст..88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved