Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

27 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 листопада 2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 553/1 про надання кредиту на споживчі цілі у національній валюті України на суму 5000 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних зі строком повернення кредиту не пізніше 29 листопада 2007 року. Банк зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит у розмірі 5000 грн. на придбання телевізора SAMSUNG, холодильника ARDO, музичного центру AIWA, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит у розмірі 5000 грн. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, нараховані за користування кредитними коштами відсотки у встановлені кредитним договором терміни не сплачує. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502 Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України перетворено у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство. Заборгованість [PERSON] перед банком станом на 05 квітня 2016 року становить 3012,00 грн. На час звернення до суду кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 3012,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі й просив його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив ухвалити заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статтею 525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що 30 листопада 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Марганецького відділення №6696 «Ощадбанку» Зимненко Н.І. та [PERSON] укладений кредитний договір № 553/1 (а.с.8-9). За договором позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000,00 гривень на придбання телевізора SAMSUNG, холодильника ARDO, музичного центру AIWA, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних (п.1.1). Пунктом 1.2 кредитного договору встановлено, що кредит надається на 24 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 листопада 2007 року. Відповідно до п. п. 3.2.1 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за цим договором. Однак позичальник, в порушення вимог п.п. 3.3.1 кредитного договору, свої зобов'язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов'язань за цим договором не виконав, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом та відсотками, а також несплату комісійних виплат, належних банку. Відповідно до п.п. 3.3.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити банку комісійну винагороду. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Пунктом 1.4 договору № 553/1 від 30 листопада 2005 року передбачено, що позичальник зобов'язується проводити погашення основного боргу за кредитом та сплачувати відсотки в розмірі, зазначеному в п.1.1 Договору, щомісячно до 30 числа, ануїтентними платежами, шляхом внесення готівки до каси банку. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим заборгованість за договором станом на 05 квітня 2016 року становить 3012,00 грн., яка складається з: -2399,30 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; -547,70 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; -65,00 грн. - комісія, що підтверджується розрахунком банку (а.с.6). Відповідач клопотання про застосування частини другої статті 257 ЦК України не заявляв. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про підставність заявлених позовних вимог, а тому такі підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1600,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved