Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

27.087.2020 до суду надійшов позов від КП «Славутське ЖКО» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову позивач вказує, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS] . Житлово-експлуатаційною та теплопостачальною організацією, яка обслуговує зазначений будинок, є КП «Славутське ЖКО». Відповідач належним чином не виконує обов`язки щодо оплати житлово-комунальних послуг, покладені чинним законодавством, у зв`язку із чим утворилась заборгованість за послуги з утримання багатоквартирного будинку, яка станом на 01 серпня 2020 року становить 8197 грн. 44 коп., та за послуги теплопостачання - 27787,88 грн. У зв`язку із наведеним позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та сплачений судовий збір. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та про причини неявки не повідомила. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів. Так, правом споживача є одержання вчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами укладених договорів, а обов`язком оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а також укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Як передбачено ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняться від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною першою статті 10 Закону встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 р. № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 20 вказаного Закону встановлено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача теплової енергії укласти договір із теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії передбачено ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання». Разом з тим відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з теплопостачання, оскільки, відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2018 року у цивільній справі 638/11034/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно Договорів № 156-УБ-08/2019, №156-УБ-08/2018 «Славутське ЖКО» зобов`язується надавати співвласникам будинку [ADDRESS] послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 439-55). Згідно даних розрахунку, [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] ) має заборгованість станом на 01 серпня 2020 року за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 8197,44 грн. та за послуги теплопостачання - 27787,88 грн. (а.с. 5,6) В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] та є основним квартиронаймачем вказаного житла, що підтверджується витягом із АСКД. Окрім того, [PERSON] значиться зареєстрованою за вказаною адресою. Даний факт підтверджується і Додатками до Договорів № 156-УБ-08/2019, №156УБ-08/2018. Тобто відповідач як основний наймач та споживач житлово-комунальних послуг зобов`язана здійснювати оплату наданих послуг, однак у зв`язку із невиконанням зобов`язань утворилась заборгованість, за послуги з управління багатоквартирним будинком, яка станом на 01.08.2020 складає 8197,44 грн. та за послуги теплопостачання - 27787,88 грн. Таким чином враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved