Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

28 вересня 2020 року [PERSON] звернулась із позовом до відповідачів, в якому просить встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , житлова площа якої складає 39,1 кв.м., загальна площа - 68,3 кв.м., наступним чином: -виділити [PERSON] в користування кімнату житловою площею 8,5 кв.м (в технічному плані квартири зазначена під № 5); - виділити [PERSON] в користування кімнату житловою площею 12,4 кв.м (в технічному плані квартири зазначена під № 8) з лоджією розміром 1,4 кв.м, яка має вхід з цієї кімнати; -виділити [PERSON] та її сину [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє його мати - [PERSON] , кімнату розміром 18,2 кв.м(в технічному плані на квартиру ця кімната позначена № 4) з балконом розміром 1,0 кв.м, який має вхід з цієї кімнати; -місцями загального користування визначити - кухню, розміром 9,9 кв.м, вбиральню - 1,6 кв.м, ванну кімнату - 2,8 кв.м, коридор - 12,1 кв.м., кладову - 0,4 кв.м., які залишити у спільному користуванні власників. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності наступним особам: позивачці - [PERSON] , її батьку - [PERSON] , її матері - [PERSON] , її сестрі- [PERSON] , її племіннику - [PERSON] , по 1/5 кожному із співвласників. Після смерті [PERSON] [INFO] , спадкоємцем першої черги, його дружиною [PERSON] прийнято спадщину, та отримане Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину спірної квартири, що належала спадкодавцю. З урахуванням того, що згідно Свідоцтва про право власності на житло відповідачці [PERSON] належала 1/5 частина спірної квартири, а після смерті її чоловіка, [PERSON] , вона успадкувала 1/5 частину цієї квартири, то на теперішній час їй належить 2/5 частини, а позивачці, [PERSON] , - 1/5 частина, її сестрі, [PERSON] , - 1/5 частина, її племіннику, [PERSON] , - 1/5 частини квартири за адресою: [ADDRESS] .В квартирі зареєстровані та проживають позивачка та відповідачі, з яких [PERSON] - є неповнолітнім. На теперішній час існують спірні відносин між співвласниками стосовно визначення порядку користування квартирою, які неврегульовані домовленістю між ними. Вважає, що такі обставини є перешкодою у реалізації права часткової власності на квартиру позивачки, користування та розпорядження належним їй майном. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О. А. від 30.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12.01.2021 року. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява, згідно якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а справу розглядати без її участі. Від представника третьої особи надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі, при винесенні рішення враховувати якнайкращі інтереси дитини, [PERSON] . В підготовчому судовому засіданні у зв`язку з неявкою інших відповідачів, оголошено перерву до 12.04.2021 року. Ухвалою від 18 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 30.06.2021 року. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, позиції сторін, третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 04.03.2008 р., виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, відповідно до розпорядження від 03.03.2008 р. № 553-р,, зареєстрованого в МБТІ 20.03.2008 р., номер запису: 18407, реєстраційний номер: 22576068, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності наступним особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/5 кожному із співвласників. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 05.03.2012 року серія [NUMBER] . Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , його дружина, [PERSON] отримала 1/5 частки в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, частка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Згідно Відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 24.06.2020 року за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з Технічним паспортом на квартиру, квартира є ізольованою, має житлову площу - 39,1 кв. м, загальну площу - 68,3 кв.м та складається з трьох кімнат, в т.ч. 1-а кімната - 18,2 кв. м, 2-а кімната - 8,5 кв. м, 3-я кімната - 12,4 кв. м; також квартира має кухню площею - 9,9 кв. м, вбиральню - 1,6 кв. м, ванну кімнату - 2,8 кв. м, коридор - 12,1 кв. м, кладова - 0,4 кв. м; також квартира обладнана лоджією 1,4 кв. м, яка має вихід з кімнати розміром 12,4 кв. м, та балконом розміром 1,0 кв. м, який має вихід з кімнати розміром 18,2 кв. м. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити якіж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорювані відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно. Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визначення порядку користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі не припиняє право спільної часткової власності співвласників. Установлення співвласниками порядку користування будинком, квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. При встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири) з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок (квартиру). Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно, а відповідно, не порушує прав співвласників.Такий висновок узгоджений із правовою позицією, яку неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 202/6355/17. Установивши, що 1/5 частка у спірній квартирі належить позивачці, власниками інших часток є відповідачі, а саме 2/5 - [PERSON] , 1/5 - [PERSON] , 1/5 - [PERSON] , між сторонами існує спір щодо користування цим майном і поділ квартири з виділенням вказаних часток в натурі є неможливим, суд, з урахуванням плану квартири, приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення між сторонами порядку користування квартирою за запропонованим позивачем варіантом, який відповідає інтересам усіх її співвласників, враховує частки кожного власника у праві спільної часткової власності, відповідає цим часткам та їх не змінює. Так, ідеальний розмір 1/5 частки у спірній квартирі, якщо брати до уваги житлову площу 39,1 кв.м, становить 7,82кв.м. В той же час, позивачка просить виділити їй в користування кімнату, площа якої складає 8,5 кв.м (в технічному плані кімната зазначена за № 5), що приблизно відповідає її ідеальній частці. Щодо виділення [PERSON] в користування кімнати площею 12,4 кв.м разом із лоджією площею 1,4 кв.м, суд вважає, що хоча така площа квартири менша за ідеальну частку, яка належить [PERSON] , з урахуванням того, що [PERSON] визнає позовні вимоги, не заперечує проти такого порядку користування квартирою, та з урахуванням визначення місць загального користування, такий порядок користування не суперечитиме інтересам [PERSON] . Щодо виділення [PERSON] та її сину [PERSON] в користування житлової кімнати площею 18,2 кв.м разом із балконом площею 1,0 кв.м, зазначена площа хоча і перевищує ідеальну частку співвласників, однак, з урахуванням того, що відхилення від ідеальної частки є незначним, та з урахуванням пріоритету інтересів дитини, забезпечення проживання дитини разом із матір`ю, суд вважає, що такий порядок користування буде відповідати інтересам відповідачів. За такого, суд доходить висновку, що порядок користування квартирою за запропонованим позивачем варіантом відповідає інтересам усіх її співвласників, є обґрунтованим, обраний позивачем спосіб захисту свого права є ефективним та ґрунтується на встановлених законом підставах, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову. На підставі виклад еного,

Outcome: approved