Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

29.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивачі просили суд припинити право спільної часткової власності на частину домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності житлового будинку літ. А-1, а також побутових будівель та споруд: сарай літ. В, погріб з шиєю літ. Гпд, вбиральня літ. О, бесідка літ М, огорожі № 2, 4, 10, загальною площею 81,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилаються на те, що [PERSON] є власником 11/200 частин домоволодіння, [PERSON] є власником 99/2000 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке у цілому складається з житлового будинку лі. А-1, а також побутових будівель та споруд: сарай літ. В, погріб з шиєю літ. Гпд, вбиральня літ. О, бесідка літ М, огорожі № 2, 4, 10, загальною площею 81,3 кв.м. Власниками іншої частини домоволодіння є відповідачі. 21.11.2019 року рішенням виконкому ММР належній позивачам частині домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] загальною площею 81,3 кв.м., яка належить [PERSON] та [PERSON] надано нову адресу: [ADDRESS] . Але при зверненні до державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг ММР з метою проведення реєстрації зазначеного вище рішення про присвоєння належній їм на праві власності частині домоволодіння окремої адреси: [ADDRESS] , їм було усно відмовлено та рекомендовано з метою подальшої реєстрації права власності на належну їм частку у домоволодінні по [ADDRESS] припинити спільну часткову власність у домоволодінні по [ADDRESS] . Частка, яка позивачі просять відокремити, є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 09.09.2021 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. До суду надійшли заяви від позивачів про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримали, позов просили задовольнити в повному обсязі. До підготовчого засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали суду заяви, в яких позов визнали, наслідки визнання позову їм відомі. Розгляд справи просили проводити без їх участі. Частинами 3 та 4 статі 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. При цьому, частинами 2, 4 та 5 статті 206 ЦПК України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.12.2012 року державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ігнатенко В.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-802, вбачається, що спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1917 року народження, є її син [PERSON] , [INFO] на 9/10 частки, її донька [PERSON] , [INFO] , на 1/10 частку. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: 55/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою розташований житловий будинок кам`яний, зазначений на плані Літ. А, житловою площею 45,70 кв.м., загальною площею 72,30 кв.м., житловий будинок кам`яний, зазначений на плані Літ. Б, житловою площею 44,80 кв.м., загальною площею 84,50 кв.м., сарай кам`яний літ. В, літня кухня кам`яна літ. Д, льох кам`яний літ. Жпд, вбиральня дерев`яна літ. И, гараж кам`яний літ. К, сарай кам`яний літ. Л, бесідка без обшивки літ. М, душ метал літ. Н, огорожа № 2, 4, 9-12, споруди № 1, 8, І. Згідно копії Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 13.02.2013 року за № 467953, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 11/200 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Заяви, посвідченої 22.04.2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Грудницькою І.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 334, 335, 336, 337, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що були співвласниками домоволодіння з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , цією заявою повідомили, що не заперечують, що в користуванні : - [PERSON] , [PERSON] знаходиться житловий будинок літ. А, а також побутові будівлі та спорудами: сарай літ. В, льох літ. Гпд, вбиральня літ. И, бесідка літ. М, сіни літ. С, огорожа № 2, 4, 10, споруди № 1, 12, 5; - [PERSON] , [PERSON] знаходиться житловий будинок літ. Б, а також побутові будівлі та спорудами: гараж літ. К, душ. Літ. Н, літня кухня літ. Д, льох літ. Жпд, вбиральня літ. З, сарай літ. Л, нежила прибудова літ. Б-1, нежила прибудова літ. б, огорожа № 9, 11, споруди № 1, 8. З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.07.2019 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-436, вбачається, що спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1940 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з: 99/200 часток домоволодіння за [ADDRESS] . Згідно копії Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 30.07.2019 року за № 175627987, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 99/200 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . З копії Витягу з рішення Виконавчого комітету ММР № 1250 від 21.11.2019 року вбачається, що житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (літ. А, загальною площею 75,7 кв.м.), який належить громадянам [PERSON] та [PERSON] , надано нову адресу: [ADDRESS] . Згідно Листа, виданого КП «ММБТІ» від 31.08.2020 року за № 2-4277, за результатами обстеження 22.05.2020 року встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться: житловий будинок літ. А-1, житловою площею 44,7 кв.м., загальною площею 81,3 кв.м.; сарай літ. В; погріб з шиєю літ. Гпд; бесідка літ. М; вбиральня літ. О; огорожі № 2, 4, 10. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб ( співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). На підставі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно зі ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. Відповідно з частиною 1 та частиною 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ним. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст. 392 ЦК України: власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суд враховує, що рішенням Виконавчого комітету ММР надано нову адресу: [ADDRESS], житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (літ. А, загальною площею 75,7 кв.м.), який належить громадянам [PERSON] та [PERSON] . Так, суд на виконання вимог статей 200 та 206 ЦПК України враховуючи наявність письмових заяв відповідачів про визнання позову, встановив, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved