Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

27.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, де позивач просила винести рішення про стягнення із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що від спільного проживання з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати кошти на утримання дитини, будь-якої матеріальної допомоги також не надає, хоча є працевлаштований та отримує стабільну заробітну плату. Позивач [PERSON] в судове засідання 10.12.2015 року подала заяву, згідно якої заявлений нею позов до [PERSON] про стягнення аліментів підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 10.12.2015 року подав заяву, згідно якої заявлений позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Батьком дитини є відповідач. Відповідач свої батьківські обовязки належним чином не виконує, коштів на утримання дитини не надає. Дані обставинами підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахування заявлених позовних вимог позивача та повного визнання заявленого позову відповідачем, наявністю у відповідача обовязків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що заявлений позов про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття - підлягає повному задоволенню. Відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved