Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

28.12.2021 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03.06.1999 року Василівською с/Радою, Снігурівського району Миколаївської області, за актовим записом №5. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, розбіжність поглядів на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Збереження сім`ї вважала неможливим. Ухвалою судді від 30.12.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. До судового засідання, позивач не з`явилась надала заву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про задоволення. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.12.2020 року сторони уклали шлюб, про що Василівською с/Радою, Снігурівського району Миколаївської області, було зроблено відповідний актовий запис №5. (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують квітня з 2020 року. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї [PERSON] неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, проте вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку позивача заявлено не було.

Outcome: approved