Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

28.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що йому належить на праві власності вищевказаний житловий будинок. У даному будинку у липні 2012 року він дозволив зареєструватися місцевому мешканцю [PERSON] Однак, останній жодного дня, з часу своєї реєстрації, у будинку не проживав. Більш того, у липні 2012 року відповідач вибув проживати до Росії і до цього часу у село не повертався. Протягом відсутності відповідача без поважних причин, останній комунальні послуги не сплачував, допомогу в утриманні будинку не надавав, у зв'язку з чим порушуються його права, як власника житлового будинку, при цьому, наявність реєстрації відповідача у його будинку, заважає оформити субсидію на компенсацію витрат зі сплати комунальних послуг. Його прохання добровільно виписатися з вказаного помешкання відповідач ігнорує, що і змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON], посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання на 24.10.2018 року та 29.11.2018 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею 23.12.1997 року, який згідно рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 19.10.2015 року визнано дійсним, власником житлового будинку [ADDRESS], є позивач [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з даних будинкової книги, за порядковим номером 9 мається запис про реєстрацію 14.07.2012 року у вищевказаному будинку відповідача у справі - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Проте, як слідує з показань свідка [PERSON] у судовому засіданні, що також підтверджено комісійним актом обстеження домоволодіння [PERSON], проведеного Новобузької міською радою 21.09.2018 року, у вказаному житловому будинку відповідач [PERSON] припинив проживати з липня 2012 року (а.с.7). Згідно доводів позивача, останній вибув на постійне проживання до Російської Федерації в м. Сургут. В силу вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за наймачем протягом шести місяців, у зв'язку з чим, зважаючи на те що відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивача понад встановлені строки, останнього, в силу вимог ст. 72 ЖК України, слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в цьому будинку. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved