Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

26 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить визначити, що розміри часток у праві спільної сумісної власності співвласників земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0595 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5610100000:01:022:0530, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №391899 є наступними, а саме для [PERSON] - 35/100 частки, для [PERSON] - 20/100 частки, для [PERSON] - 28/100 частки, для [PERSON] - 17/100 частки, та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після [PERSON] на 35/100 частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0595 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5610100000:01:022:0530, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №391899. Позовну заяву мотивує тим, що земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0595 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5610100000:01:022:0530, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №391899 належить на праві спільної сумісної власності йому, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] розпорядилася частиною свого майна на випадок смерті, залишив йому 35/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , про що склала заповіт. Він прийняв спадщину, зокрема і отримав 15 листопад 2017 року свідоцтво про право нас спадщину за заповітом на 35/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , який розташований на вищевказаній земельній ділянці. І, як наслідок, він успадкував частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за законом. Однак, оформити своє право в порядку спадкування на належну померлій [PERSON] частку земельної ділянки він не може, оскільки від Першої Рівненської державної нотаріальної контори отримав роз`яснення №1499/02-14 від 18 грудня 2017 року про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину на частку вказаної земельної ділянки, так як за відсутності домовленості між співвласниками щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, у випадку смерті одного із співвласників, нотаріус при вчиненні нотаріальної дії не може самостійно вирішити питання щодо поділу чи визначення частки з такої земельної ділянки. Враховуючи, що спірна земельна ділянка за життя спадкодавці перебувала у спільній сумісній власності спадкодавці та сторін по справі, а після прийняття позивачем спадщини право спільної сумісної власності на земельну ділянку припинилося, а виникло право спільної часткової власності, враховуючи частки у праві власності на будинок просить визначити розмір часток у праві спільної власності на земельну ділянку та визнати за ним право власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування після [PERSON] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. 09 листопада 2020 року представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 06 жовтня 2020 року подала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги та заяву про збільшення позовних вимог визнала повністю, не заперечувала проти задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам, виданого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 1998 року та зареєстрованого за реєстровим №85-274-23834 [PERSON] належало на праві приватної власності 55/100 частин будинку, що розташований по [ADDRESS] . Згідно договору від 08 грудня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Матвейчук М.О. 08 грудня 1998 року за р. №6338, зареєстрованого в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації в книзі №85-274-23834 за реєстровим №4507, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 28/100 частин жилого будинку [ADDRESS] , а [PERSON] прийняв в дар 17/100 частин жилого будинку [ADDRESS] , що належали [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 1998 року та зареєстрованого за реєстровим №85-274-23834. З договору дарування жилого будинку від 21 серпня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М. 21 серпня 2000 року за р. №3267, зареєстрованого в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації в книзі №85-274 за реєстровим №23834, слідує, що [PERSON] з належних йому на праві приватної власності 55/100 частин подарував, а [PERSON] прийняла в дар 35/100 частин жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №391899 та доданого до нього списку співвласників серії АА №253141 слідує, що на підставі рішення Рівненської міської ради від 03 травня 2012 року №1961 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянка площею 0,0595 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5610100000:01:022:0530. 02 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 02 серпня 2014 року, серії [NUMBER] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 18 квітня 2017 року, слідує, що [PERSON] померла [INFO] . З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2017 року слідує, що після смерті [PERSON] [PERSON] успадкував 35/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належного померлій [PERSON] на підстав Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М. 21 серпня 2000 року за р. №3267, зареєстрованого в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації в книзі №85-274 за реєстровим №23834. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103904124 від 15 листопада 2017 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на вищевказане майно. З роз`яснення державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2017 року №1499/02-14 слідує, що за відсутності домовленості між співвласниками щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, у випадку смерті одного із співвласників, нотаріус при вчиненні нотаріальної дії не може самостійно вирішити питання щодо поділу чи визначення частки на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК). У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. За таких умов, коли частка померлої [PERSON] у праві власності на будинок, що розташований по [ADDRESS] , становила 35/100 часток, а [PERSON] - 20/100 часток, [PERSON] - 28/100 часток, [PERSON] - 17/100 часток, суд відповідно до положення ст. 120 ЗК України може визначити, що на момент смерті [PERSON] її частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок та складала 35/100 частки, а частка [PERSON] складала 20/100 часток, [PERSON] - 28/100 часток, [PERSON] - 17/100 часток. Що стосується позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 35/100 часток земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , суд доходить до наступних висновків. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 1980 року. Позивач [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Першої рівненської державної нотаріальної контори, з метою одержання свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки площею 0,0595 га, що перебуває у спільній сумісній власності громадян та знаходиться у [ADDRESS] , але йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка знаходиться у праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного із співвласників. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування, з урахуванням успадкування ним 35/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належного померлій [PERSON] . Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 35/100 частки на земельну ділянку площею 0,0595 га, що розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5610100000:01:022:0530 такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved