Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні користування власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За час володіння відповідачем [PERSON] вищевказаною квартирою, в ній було зареєстровано її членів сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які після відчуження квартири не знялись з реєстраційного обліку, тому він змушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Позивач відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були сповіщені належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подали суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подали до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.08.2018 укладеного між позивачем та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стюрко О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2025 (а.с.8-11). Разом з тим, з довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Центрального-Міської районної у місті ради від 23.01.2019 №587 встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 391\~ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Чинне цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які відчужили своє житло. Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.\~ Однак, як встановлено судом, відповідачі і надалі зареєстровані у спірній квартирі, реєстрація яких чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує його у здійсненні свого права власності, чим порушуються вимоги ч. 1 ст. 321 ЦК України, якою передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 768,40 грн. Отже з урахуванням наведеного з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved