Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

27 січня 2014 р. після відмови у видачі судового наказу комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 4090 грн. 61 коп. станом на 1 листопада 2013 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачем, який є власником квартири № 48, що знаходиться по [ADDRESS], склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. Дана квартира опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] не звертався до КП «Теплокомуненерго» з письмовою заявою про відключення від централізованого опалення, користується тепловою енергією, яку постачає підприємство, а відповідач приймає дану послугу. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата», затверджених 21 липня 2005 р., плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Всупереч вимогам ст.526 ЦК України , п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач несвоєчасно розраховувався за послуги позивача, внаслідок чого станом на 1 листопада 2013 року виникла заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 4030 грн. 67 коп. Згідно ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми , якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Відповідно до даної норми закону комунальне підприємство «Теплокомуненерго» нарахувало відповідачеві 3% річних в сумі 59 грн.94 коп. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явився, причини неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що відповідач є власником квартири. Квартира опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго». Між підприємством та відповідачем склалися сталі правовідносини з приводу надання послуг, які тривають декілька років, про що свідчить відкритий особовий рахунок та фактичне користування послугами відповідачем, що їх надає позивач. Відповідач несвоєчасно розраховується з виконавцем послуг. Загальна сума боргу підтверджується відповідним розрахунком і станом 1 листопада 2013 року становить 4090 грн. 61 коп. ( з урахуванням 3 % річних). При задоволенні вимог суд також керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ( ч.1 ст.625 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми , якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Отже, вимоги позивача відповідають закону. Строк позовної давності не збіг , оскільки відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. [PERSON] визнавав борг, частково здійснивши його погашення в 2010 р. та 2011 р. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved