Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

29.06.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила (а.с.53). Пояснила, що з 06.08.1983 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду від 07.06.2012 року. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2013 року за нею і за відповідачем визнано право власності за кожним по ? частині на квартиру [ADDRESS] в м Миргороді. Належне їй право власності зареєстроване офіційно. Вони самостійно не можуть визначити між собою порядок користування квартирою, що є спільною частковою власністю, внаслідок чого порушуються права обох. Вона не може провести ремонт в належній їй частині житла. Позовні вимоги уточнює та просить суд виділити їй в особисте користування кімнату №2 площею 14,4 кв.м., а відповідачу [PERSON] виділити в особисте користування кімнату №6 площею 14,0 кв.м. Ізольовану кімнату №9 та кухню, ванну кімнату, коридори, вбудовану шафу, комору залишити у їхньому спільному користуванні. Такий порядок користування кімнатами квартири між ними склався давно. Відповідач в квартирі фактично не проживав та здавав належну йому кімнату квартирантам. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Суду пояснив, що дійсно йому та позивачці на праві власності кожному належить по ? частині квартири №9, що розташована в м. Миргороді по Гоголя в будинку №103. Ні він, ні позивачка фактично в спірній квартирі не проживають. Дійсно тривалий період часу між ними склався відповідний порядок користування квартирою: в його користуванні перебувала кімната площею 14,0 кв.м., а в користуванні позивачки кімната площею 14,4 кв.м. Свою кімнату він здавав у найм квартирантам. У нього хвора мама, він хоче перевезти її на проживання в м. Миргород, а тому просить суд встановити наступний порядок користування спірною квартирою: йому виділити в користування кімнату площею 19,9 кв.м. та частину кімнати 14,0 кв.м. (а.с.54). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення з таких підстав. Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 квітня 2013 року за [PERSON] та за [PERSON], тобто за кожним, визнано право власності по ? частині на квартиру №9 в будинку №103, що розташований в м. Миргороді по вулиці Гоголя. Позивачкою зареєстровано належне їй право власності на ? частину квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-10). З технічного паспорту на спірну квартиру вбачається, що вона має загальну площу 80,9 кв.м. та складається з таких приміщень: кімната площею 14,4 кв.м; кімната площею 14,0 кв.м.; кімната площею 19,9 кв.м. кухня площею 13,8 кв.м.; коридор площею 8,0 та 4,0кв.м.; комора площею 1,3 кв.м. (а.с.11-12). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду від 07 червня 2012 року (а.с.13). Судом сторонам розяснювалася можливість призначення та проведення по справі судово-технічної експертизи з метою зясування можливості реального розподілу квартири з виділенням кожному з них по ? частині та з влаштуванням окремого входу, але від проведення такої експертизи вони відмовилися. Зважаючи на наявні матеріали, при відсутності експертного висновку, суд вважає, що реальний поділ квартири не можливий, а порядок користування нею між сторонами добровільно не визначено. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; ч.ч.1, 2 ст.358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 369 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної сумісної власності, при цьому, співвласники майна ([PERSON] та [PERSON]) у аспекті наведених вище норм мають рівні права щодо користування жилим приміщенням. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Наведене свідчить про те, що надання співвласнику у користування частини майна повинно ґрунтуватись на встановленні відповідності між розміром частки співвласника у праві спільної власності та часткою того майна, надання якого вимагає у користування такий співвласник. Лише за домовленістю співвласників може бути допущено відступ від засад відповідності між розміром частки у праві та розміром частки у майні. У даному випадку, встановити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності неможливо. Загальна житлова площа спірної квартири становить 48,3 кв.м. (кімната площею 14, 4 кв.м.; кімната площею 14,0 кв.м. та кімната площею 19,9 кв.м.). 48,3:2=24,15 кв.м. Тобто, кожному із співвласників повинно бути виділено в користування житлову площу 24,15 кв.м. В той же час, судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ними на протязі тривалого часу встановився порядок користування квартирою за яким: позивачка [PERSON] користувалася кімнатою площею 14,4 кв.м., а відповідач [PERSON] користувався кімнатою площею 14,0 кв.м. Зважаючи на вище викладене, суд вважає можливим визначити порядок користування спірною квартирою із незначним відхиленням від рівності часток, а саме: виділити в користування позивачці [PERSON] кімнату площею 14,4 кв.м., а відповідачеві [PERSON] виділити в користування кімнату площею 14,0 кв.м., вісі інші приміщення залишити в їхньому спільному користування, що буде відповідати інтересам сторін та призведе до усунення конфліктних ситуацій між ними. Запропонований відповідачем [PERSON] варіант визначення порядку користування спірною квартирою (а.с.54) за яким йому в користування відійде кімната площею 19,9 кв.м. та місце в кімнаті площею 14,0 кв.м не може бути прийнятий судом до уваги оскільки такий порядок вочевидь призведе до порушення рівність часток сторін. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved