Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

27.11.2019 позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 17 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №732. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо близько 2 років, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою судді від 17.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою від 05.02.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті Ухвалою від 25.03.2020 вирішено проводити заочний розгляд справи. Позивач в судове засідання не прибула, однак скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, не заперечує щодо ухвалення заочого рішення. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, причин неприбуття суду не повідомив, відзиву на позовну заяву ним подано не було. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, такий зареєстрований 17 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №732 /арк.спр.4/. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.6/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, сторони проживають окремо близько 2 років, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім`ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не можливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved