Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

27 квітня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 03.02.2002 року. За час сумісного життя ними набуто спільне майно на загальну суму 18000 грн., а саме: пилосос марки «SAMSUNG VC», вартістю 2000,00 грн.; мякі меблі-куточок «Лаура», вартістю 2500,00 грн.; телевізор марки «SAMSUNG», вартістю 3000 грн.; газова плита «Норд», вартістю 500 грн.; холодильник «Атлант», вартістю, 3000 грн.; газовий котел «Данко», вартістю 2000 грн., виробничий будинок склад, який розташований за адресою: вул. Польова, 10-А в с. Рашків Хотинського району Чернівецької області, вартістю 5000 грн. Зазначає, що між нею з відповідачем виник спір щодо поділу майна і вона змушена звертатися до суду із вимогами визнати право особистої приватної власності на вищезазначене майно. Тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, визнавши за нею право особистої власності на пилосос марки «SAMSUNG VC», вартістю 2000,00 грн.; мякі меблі-куточок «Лаура», вартістю 2500,00 грн.; телевізор марки «SAMSUNG», вартістю 3000 грн.; газова плита «Норд», вартістю 500 грн.; холодильник «Атлант», вартістю, 3000 грн., 1/2 частину виробничого будинку складу, який розташований за адресою: вул. Польова, 10-А в с. Рашків Хотинського району Чернівецької області. Крім того, 25.05.2017 року представник відповідача [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі з 2002 року. [PERSON] час сумісного життя ними було набуто спільне майно на суму 18 000 грн. як вказано у первісному позові. Зазначає, що позовні вимоги по первісному позову визнає частково, оскільки вони порушують його права, так як позивач по первісному позову [PERSON] претендує майже на все майно. Просить поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, визнавши за [PERSON] право особистої власності на телевізор марки «SAMSUNG», вартістю 3000 грн.; газова плита «Норд», вартістю 500 грн.; холодильник «Атлант», вартістю, 3000 грн. та 1/2 частину виробничого будинку складу, який розташований за адресою: вул. Польова, 10-А в с. Рашків Хотинського району Чернівецької області. Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не зявився, але від її представника [PERSON] надійшла заява в якій він зазначив, що [PERSON] позовні вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] визнає частково з урахуванням обставин викладених в первісному позові. Слухання по даній справі просить провести без їхньої участі. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання не зявився, але від його представника [PERSON] надійшла заява, в якій він зазначає, що [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає частково, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Слухання по даній справі просить провести без їхньої участі. Cуд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити частково, а за зустрічним - повністю. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд під час розгляду справи встановив, що [PERSON] та [PERSON] 03.02.2003 року зареєстрували шлюб у виконкомі Полянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-МИ № 049756. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того що однин з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що сторонами по справі набуто за час шлюбу майно, а саме: пилосос марки «SAMSUNG VC», вартістю 2000,00 грн., мякі меблі-куточок «Лаура», вартістю 2500,00 грн.; телевізор марки «SAMSUNG», вартістю 3000 грн.; газова плита «Норд», вартістю 500 грн.; холодильник «Атлант», вартістю, 3000 грн.; газовий котел «Данко», вартістю 2000 грн., виробничий будинок склад, який розташований за адресою: вул. Польова, 10-А в с. Рашків Хотинського району Чернівецької області, вартістю 5000 грн. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними визначено нормою ст.63 СК України. Таким чином судом встановлено, що дане майно придбане подружжям в період перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, крім того дані обставини визнані сторонами по справі та підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд керується вказівками, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя». Так, в п.23 Постанови зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя згідно зі ст. 61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини, в контексті викладених норм законодавства, та приймаючи до уваги, що спірний виробничий будинок-склад та рухоме майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], суд вважає позовні вимоги за первісним позовом про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя є обґрунтованими, а отже такими, що підлягають до задоволення частково, а позовні вимоги за зустрічними позовом підлягають до задоволення повністю. Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що спірне майно придбане під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти, що доведено позивачем, а тому є спільним майном подружжя, яке підлягає розподілу між ними. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст. 372 ЦК України, п. 23 Постанови пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial