Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

28.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, що в подальшому уточнював, в якому просив визнати право спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] на садовий будинок та земельну ділянку площею 0,0606 га, що знаходяться за адресою: Одеська обл.., Овідіопольський район, с.Молодіжне, СОГ «Волна», вул.Лінія, 23, ділянка № 105, - посилаючись на те, що вказане майно придбане ними за час спільного проживання. Також, 05.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому просив визнати недійсними договори дарування вказаних вище садового будинку та земельної ділянки, посилаючись на те, що ці договори були укладені без його згоди як співвласника майна. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.03.2014 р. вказані позови обєднані в одне провадження. У період розгляду справи [PERSON] померла, в звязку з чим 12.08.2015 року сторону відповідача було замінено на правонаступницю [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його присутності, просив у позові [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення сторін і допитаних у справі свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.1995 р. по 26.11.2008 р. 14 квітня 2010 року на підставі договорів купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках (по ? частці кожний) садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані в с.Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, садове обєднання громадян «Волна», вул.Лінія, 23, будинок та земельна ділянка № 105. 29 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] подарували вказане майно [PERSON] 10 вересня 2014 року [PERSON] померла. Її спадкоємицею стала [PERSON], яка 20 березня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне майно. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказував, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вони налагодили стосунки та з грудня 2008 року продовжували проживати однією родиною, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, що спірне майно вони придбали саме за час проживання однією сімєю та позивач здійснював роботи по ремонту та облаштуванню придбаного будинку. Відповідно до ч.2 ст. 21 СК України проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Тому, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу можливе лише у випадку, коли потрібно вирішити питання про розподіл спільно набутого майна (ст.74 СК України), або при вирішенні питання про спадкування за законом у четвертій черзі (ст.1274 ЦК України). Під час судового розгляду справи [PERSON] не довів у встановленому цивільним процесуальним законодавством факт спільного придбання з [PERSON] спірного нерухомого майна та не надав суду переконливих доказів на підтвердження його проживання з останньою однією сімєю на час придбання цього майна. Так, для визнання відповідного факту необхідно довести наявність таких обставин: спільне співжиття сторін, наявність при цьому співжитті спільного господарства, прояву подружніх стосунків перед третіми особами, в особистій переписці та інших документах, а також в залежності від обставин, взаємна матеріальна підтримка, сумісне проживання з ними дітей та таке інше. Між тим, показання допитаних у справі свідків сторони позивача [PERSON] та [PERSON] є поверховими і не підтверджують цього факту. Розписки [PERSON] та [PERSON], про проживання [PERSON] за адресою спірного нерухомого майна не є в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України допустимими і належними доказами того, що [PERSON] проживав та вів сумісне господарство з [PERSON], оскільки встановити приналежність підписів саме цим особам у наданих розписках суду не уявляється можливим. Також, в них не наведено джерел обізнаності цих осіб щодо відповідних обставин. Крім того, сам факт проживання не є автоматичним свідченням проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу і має бути доведено в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи копії платіжних та інших документів свідчать про придбання будівельних матеріалів та інструментів, але визначити вклад [PERSON] у придбанні (виготовленні, спорудженні) спірного майна з них неможливо.

Outcome: dismissed