overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

28 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), яка проживає з позивачем (а.с. 6). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17.10.2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальнім, а не солідарним. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У той же час відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

28 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 21 грудня 2001\~року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили у 2009 році, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спорів щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 14 травня 2019\~року було відкрито провадження у справі (а.с.\~15-16). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 2-4, 12). У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони одружились 21 грудня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Виконкомом Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 10 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 5). Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 6). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2009 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

28 березня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 01 березня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2014 року народження. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинено з лютого 2018 року, до чого призвела відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні життя. З цього часу проживають окремо. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно та не бажаючи примирення, просила його розірвати, залишивши їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред`явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 01 березня 2014 року, актовий запис № 70. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. На сьогодення неповнолітня [PERSON] за домовленістю подружжя проживає спільно із позивачем, про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам обох сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

28 березня 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 28 вересня 1991 року вона [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі запису актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1485. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім`ї є те, що між нею і [PERSON] склалися неприязні стосунки, які пов`язані з відсутністю взаємоповаги, взаєморозуміння, взаємної любові, а також різні погляди у неї та відповідача на сумісне життя. В зв`язку з цим виникають сварки та різні сімейні непорозуміння, що і призвело до припинення шлюбних відносин. З [PERSON] на даний час вони проживають окремо. Таким чином, їхня сім`я розпалась повністю і перспектив на примирення не має. Шлюб носить формальний характер і зберігати його надалі недоцільно. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 28 вересня 1991 року у відділі запису актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1485, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище - [PERSON] та понесені судові витрати стягнути з відповідача (а.с. 4-5). Ухвалою судді від 22 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 09 годину 30 хвилин 13 червня 2019 року (а.с. 13-14). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву, отримана судом 13.06.2019 року за вх. № 21391, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 13.06.2019 року за вх. № 21387, в якій просив справу за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглядати за його відсутності. Позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 19). Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

28 березня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2006 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного го сподарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач визнав його. Суд, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 14.10.2006 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції Луганської області (актовий запис 177) (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 4). Від 15.11.2018 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно, і збереження сім`ї неможливе. Спору з приводу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

28 березня 2019 року ухвалене рішення за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа: Криничанська державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, однак не вирішене питання стосовно судових витрат. У відповідності до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

28 березня 2020 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу, який розірвано рішенням суду від 10.03.2020, мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Грошові кошти на утримання дитини на її вимогу надав декілька разів, але у розмірі, значно меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У 2019 році дочка пішла в школу, тому витрати на її утримання значно збільшилися. Натепер відповідач ухиляється від утримання дочки. Він є здоровим, працює на посаді начальника виїзної бригади Департаменту мобільного сервісу в ТОВ «Реформ Сервіс», отримує заробітну плату в розмірі 20000,00 грн, інших утриманців не має, тому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на дочку у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У судове засідання сторони не з`явилася, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач позов визнає повністю, просить прийняти визнання ним позову, наслідки чого йому відомі та зрозумілі. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу, який розірвано рішенням Згурівського районного суду Київської області від 10 березня 2020 року, мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає із матір`ю. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, працює в ТОВ «Реформ Сервіс» на посаді начальника виїзної бригади Департаменту мобільного сервісу. Ці, зазначені позивачем обставини, відповідач не спростував та не заперечив. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне стягнути із відповідача у дохід держави 50 відсотків судового збору, що становить 420,40 грн. На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

28 вересня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4KP20410759, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1953,90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 14 квітня 2014 року в сумі 37115,87 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 1953 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 11148,85 гривень; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 24013,12 гривень. Судовим наказам від 16 вересня 2009 року з відповідачки на користь позивача вже стягнута заборгованість в сумі 7036,27 грн. Тому залишилась не відшкодованою сума заборгованості 30079,60 грн., а також 500,00 грн. штрафу/фіксована частина і 1503,98 грн. штрафу/процентна складова, загалом 32083,58 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 320,84 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № DNH4KP20410759 від 28 вересня 2005 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 1953,90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом14 квітня 2014 року в сумі 37115,87 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом - 1953 гривень; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 11148,85 гривень; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 24013,12 гривень. Судовим наказам від 16 вересня 2009 року з відповідачки на користь позивача вже стягнута заборгованість в сумі 7036,27 грн. Тому залишилась не відшкодованою сума заборгованості 30079,60 грн., а також 500,00 грн. штрафу/фіксована частина і 1503,98 грн. штрафу/процентна складова, загалом 32083,58 грн, і ця сума підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 320,84 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

28 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 8/2007/940-К/1558-АП, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22500 доларів США строком по 20 вересня 2014 року на умовах, визначених цим договором. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 07 лютого 2014 року в сумі 448569,90 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 192248,18 гривень; заборгованості за відсотками - 173316,72 гривні; пені за несвоєчасне погашення заборгованості 43557,76 гривень; штрафу за неви конання зобов'язань 39447,24 гривні, яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 3654 гривні судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, кредитного договору № 8/2007/940-К/1558-АП від 28 вересня 2007 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримала кредит у розмірі 22500 доларів США строком до 20 вересня 2014 року зі сплатою відсотків згідно умов договору. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 07 лютого 2014 року в сумі 448569,90 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 192248,18 гривень; заборгованості за відсотками - 173316,72 гривні; пені за несвоєчасне погашення заборгованості 43557,76 гривень; штрафу за неви конання зобов'язань 39447,24 гривні Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 3654 гривні судового збору.

Outcome: approved