Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

26 червня 2015 року, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 жовтня 1999 року у Великодолинській селищній раді Овідіопольського району, Одеської області, актовий запис № 61, від якого народився син [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження 1-ЖД № 176599 від 01.08.2003 р.), у розмірі ? частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини, мотивуючи це, тим що подружні відносини між ними фактично припинені, у звязку із різницею характерів, відсутності між ними взаєморозуміння і довіри. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки не повідомила, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій вона повністю підтримала позов, просила його задовольнити та слухати справу за її відсутності (а.с. 14,16). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки під підпис, причини неявки суду не повідомив, надіславши до суду свою письмову заяву, в якій повністю визнав позов та просив суд, слухати справу за його відсутності (а.с. 15,17). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, сторони зареєстрували свій шлюб 16 жовтня 1999 року, який був зареєстрований Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 61), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД № 278827 від 16.10.1999 р., в період якого у подружжя народився син [PERSON], 05.06.2006 р.н, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 176599 від 01.08.2003 р., в якому батьком записаний відповідач (а.с. 6,8). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки між сторонами фактично припинені у звязку з різницею характерів, відсутності між подружжям взаєморозуміння та довіри, любові, поваги і позивачка не бажає зберегти сім`ю, так як подальше спільне життя сторін суперечить інтересам обох сторін і буде відповідати їхнім інтересам та інтересам малолітньої дитини. Крім цього, з позову випливає, що після фактично припинених шлюбних відносин з відповідачем, позивачка проживає разом із малолітнім сином окремо від відповідача, який в свою чергу не надає своєму сину матеріальної допомоги, яку дитина потребує для нормального повноцінного життя, а саме грошей на харчування, ліки, одяг та багато інших речей, потрібних сину для розвитку і виховання сина, а позивачці, одній важко забезпечувати сина всіма необхідними речами, у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, походження дитини від батька визначається, за заявою матері та батька дитини, за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини, за рішенням суду. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При таких обставинах, враховуючи матеріали позову, а також позицію позивачки та відповідача, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду про згоду з позовом, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам, особистим свободам позивачки та малолітнього сина, згоду на сплату аліментів на утримання якого підтвердив відповідач у своїй письмовій заяві.

Outcome: approved