Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

27 липня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили , що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. В належній позивачам квартирі до 2013 року мешкав їх онук який є відповідачем по справі - [PERSON], однак у 2013 році виїхав забравши особисті речі до іншого помешкання. За проханням відповідача [PERSON] та [PERSON] в 2016 році зареєстрували онука у належній їм квартирі за його проханням, однак останній фактично за місцем реєстрації з дідусем та бабусею не мешкав, в квартирі не мав особистих речей. Відповідач [PERSON] не спілкується з позивачами, зв'язку не підтримує. Факт реєстрації онука позивачів у належній їм квартирі перешкоджає в отриманні субсидії на сплату комунальних платежів, які нараховуються також на відповідача який не приймає участі в їх сплаті. На підставі зазначеного, просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, кожен із них окремо надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON], про зняття його з реєстраційного обліку. Представник третьої особи до суду не з'явився, до початку розгляду справи надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Згідно ст.211 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази судом встановлено таке. Відповідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 04.04.2007 року, виданого органом приватизації Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради [PERSON] та [PERSON] дійсно на праві приватної спільної сумісної часткової власності належить 1/4 частини домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно витягу з домової книги окрім позивачів у зазначеній вище квартирі з 19.07.2016 року також зареєстрований відповідач - [PERSON] . Співмешканцями домоволодіння [ADDRESS] 27.06.2017 року було складено акт про те, що [PERSON] з 2013 року не мешкає у квартирі [ADDRESS] що належить позивачам. Підписи осіб, що склали акт було засвідчено головою квартального комітету № 23 Копиловою - Черних Н.П. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до 2. ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачі, будучи співвласниками житлового приміщення, не можуть в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їм на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON] який не проживає у квартирі [ADDRESS], в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved