Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

27.08.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати недійсним з моменту укладення умову Угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р., викладену у пп. «б» п. 1 Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р. та у пп. «б» п. 1 Акцепту на укладення угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р., а також у графі 7.2. Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р. «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячно Акціонерному товариству «Альфа-банк» комісію за розрахунково-касове обслуговування у сумі 2 714,80 грн.; стягнути з відповідача витрати з надання правничої допомоги. В обґрунтування позову позивачем [PERSON] зазначено, що 26.12.2018 року між нею та відповідачем виникли кредитні правовідносини на підставі укладеної Угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р. шляхом підписання Оферти та Акценту, відповідно до якої вона отримала кредит у розмірі 98 720,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 18,99% річних на строк 36 місяців (дата повернення - 26.12.2021 року). Також, нею було підписано Додаток №1 до Угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р. «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг». Умовами укладеного договору передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісію у розмірі 2 714,80 грн. протягом строку кредитування за послуги Банку з розрахунково-касового обслуговування. Позивач вважає, що умова договору щодо обов`язку позичальника сплачувати щомісячно комісію у розмірі 2 714,80 грн. є несправедливою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки всупереч принципу справедливості має наслідком дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, так як сума комісії значно перевищує суму щомісячних відсотків за договором, а також, послуги Банку, за які передбачено сплату такої комісії не є послугами з розрахунково-касового обслуговування у розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, та, навпаки, такі послуги, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», мають надавтися Банком безоплатно. Ухвалою суду від 02.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження з викликом всіх учасників справи. Ухвалою суду від 02.09.2019 року продовжено проведення підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 02.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 09.12.2019 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких останній прохав суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. 19.12.2019 року позивачем надано відповідь на вказані пояснення сторони відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат Пащенко В.В. позовні вимоги підтримали, прохали позов задовольнити. Представник відповідача Луньова А.Г. у судовому засіданні заперечувала проти позову у повному обсязі, надала пояснення, відповідно до письмових пояснень, що наявні в матеріалах справи, та прохала відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. 26.12.2018 року [PERSON] та представником АТ «Альфа-Банк» було підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», яка містила анкетні дані [PERSON] , прохання відкрити поточні рахунки на її ім`я у гривні, а також повідомлення про підтвердження акцепту Публічної пропозиції та укладення Договору з АТ «Альфа- Банк», на умовах, викладених в Публічній пропозиції та Додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua. Також, з матеріалів справи судом встановлено, що 26.12.2018 року [PERSON] було підписано Оферту на укладання угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р. (далі - Оферта), згідно якої [PERSON] (Позичальник) запропонувала АТ «Альфа-Банк» (Банк) укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - Угода), на наступних умовах: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту - 98720,00 грн., процентна ставка - фіксована, 18,99% річних; строк кредиту - 36 місяців (дата повернення - 26.12.2021 р. Надалі, за текстом вказаної Оферти зазначено, що [PERSON] , як Позичальником, запропоновано Банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та умовах, що передбачені цим пунктом та Договором, за надання яких запропоновано встановити комісійну винагороду у розмірі 2,75% від суми кредиту (зазначеної в Оферті без ПДВ) за обслуговування кредиту. Оферту, підписану [PERSON] , отримано представником АТ «Альфа-Банк». 26.12.2018 року представником АТ «Альфа-Банк» підписано Акцепт на укладання угоди про надання кредиту № 591048462, якою прийнято пропозицію [PERSON] на умовах Оферти. Також, вбачається, що 26.12.2018 року між сторонами було підписано Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 591048462 від 26.12.2018 р., що містить «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» (надалі - Графік). Нижче зазначено, що підпис позичальника свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування. Із вказаного Графіку вбачається розрахунок суму щомісячного платежу за кредитом, що включає суму кредиту, відсотків та комісію за розрахунково-касове обслуговування щомісячно. Із Графіку чітко вбачається щомісячний платіж за розрахунково-касове обслуговування становить 2 714,80 грн. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферта), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцент). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України). Сторонами обумовлено істотні умови кредитного договору. Кредитний договір, укладений з додержанням письмової форми. Факт отримання кредитних коштів за договором стороною позивача, як позичальником, не заперечується. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054ЦК України). З урахуванням встановлених судом обставин, вбачається, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Факт укладення між сторонами кредитного договору 26.12.2018 року не оскаржується та не оспорюється у справі. Предметом спору у справі є визнання недійсною окремої умови договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за розрахунково-касове обслуговування у сумі 2 714,80 грн. Як на підставу вимог про визнання вказаної умови договору недійсною позивач посилалась на недодержання в момент вчинення правочину вимог ч.1 ст. 203 ЦК України, яка передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А саме, позивач вказувала, що всупереч вимогам Закону України «Про захист прав споживача», вказана умова договору, що оскаржується, є несправедливою, що полягає у тому, що послуги, за які така комісія підлягає сплаті не є розрахунково-касовими за законом та мають бути безоплатними, а також розмір комісії значно перевищує розмір відсотків за договором, що свідчить про несправедливість такої умови. Згідно вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент чинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В силу вимог ст. 217 ЦК України сторони договору можуть оскаржити договір як в цілому так і конкретну його частину (умову). З Оферти, підписаної позичальником [PERSON] вбачається, що останньою запропонована пропозиція надання Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування кредиту вартістю 2,75% від суми кредиту (комісійна винагорода). Посилання позивача на невідповідність розміру комісійної винагороди принципу розумності та справедливості, з урахуванням того, що цей розмір вдвічі і більше перевищує розмір відсотків за кредитним договором, не заслуговують у цьому сенсі на увагу суду, оскільки саме такий розмір запропоновано позичальником в Оферті та у справі не спростовано, що волевиявлення позичальника з цього приводу не було вільним чи вона не розуміла значення своїх дій та/або не керувала ними під час узгодження такої умови. Графік платежів, підписаний позичальником [PERSON] , що є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору, також містив відомості про суму щомісячної сплати комісійної винагороди у розмірі 2 714,80 грн. Статтею 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначеності умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, [PERSON] , як позичальник, була обізнана про умови кредитування, у тому числі про умову щомісячної сплати позичальником комісійної винагороди у розмірі 2 714,80 грн., розмір якої у відсотках запропонваний нею ж в Оферті, однак не відмовилась від укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у користування. За оскаржуваними у даній справі умовами Оферти та Акценту, а також Графіку визначені умови щодо сплати позичальником комісії за розрахунково-касове обслуговування (за обслуговування кредиту) на умовах Договору, а не за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості. Умови п.п. 2.7.1 п. 2 розділу І Додатку № 5 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» щодо сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, на які посилався позивач у позові обґрунтовуючи наведені у цих умовах послуги Банку такими, що не відносяться законом до розрахунково-касових та мають бути безоплатними, не є аналогічними умовам п.п. Б) п. 1 як Оферти, так і Акцепту, які передбачають умови щодо сплати комісії (комісійної винагороди) за розрахунково-касове обслуговування (за обслуговування кредиту). Підписавши Анкету-заяву [PERSON] приєдналась до умов Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (а.с. 13-23). Підпунктом 2.7.2 п. 2 розділу І Додатку № 5 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» передбачено порядок та умови сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування (переказ коштів за допомогою відповідного програмно-технічного комплексу; приймання готівкових коштів від клієнтів з подальшим зарахуванням на відповідні рахунки). У випадку, якщо договором передбачена комісія за обслуговування кредиту (як у даному випадку кредитних правовідносин між сторонами), передбачено, що така комісійна винагорода сплачується за кожний місяць відповідно до Графіку платежів, який є Додатком до Угоди. Послуги, визначені у п.п 2.7.2 п. 2 розділу І Додатку № 5 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» відповідають переліку касових операції, визначених п. 3 розділу І Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої Постановою Правління НБУ від 25.09.2018 р., на яку і посилається позивач у позові. Також, слід зазначити, що послуги Банку з розрахунково-касового обслуговування, визначені у п.п 2.7.2 п. 2 розділу І Додатку № 5 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», за які передбачено сплату комісії (комісійної винагороди) у розмірі 2 714,80 грн., не відносяться до таких, які за ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» мають надаватися кредитодавцем безоплатно (послуги Банку з повідомлення на вимогу споживача інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум). Відповідно до вимог Закону України «Про захист права споживача», що діяв у редакції на час укладення між сторонами кредитного договору, а саме ч. 2 ст. 18, визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Враховуючи обставини, встановлені судом під час розгляду справи, а саме те, що умова про сплату комісії за обслуговування кредиту та її розміру запропонована позивачем, як позичальником в Оферті, яка підписана останнім, а також те, що законом не передбачено обов`язкову безоплатність надання таких послуг Банком, за які така комісія підлягає сплаті позичальником (п.п. 2.7.2 п. 2 розділу І Додатку № 5 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк»), - суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про визнання недійсними умов договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2 714,80 грн. у зв`язку із незаконністю такої умови та несправедливістю. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed