Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] міська рада в особі Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання спадщини відумерлою та визнання права комунальної власності територіальної громади міста [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що домоволодіння № 22 по вул. Косогірна в м. Дніпропетровську належить на праві власності [PERSON]. Останній помер 03 лютого 2013 року і річний строк з часу відкриття спадщини сплив, то на теперішній час позивач має право та зобовязаний звернутись до суду із відповідними вимогами за місцем відкриття спадщини. Позивач просить визнати відумерлою спадщину, що відкрилась 03.02.2013 року після смерті [PERSON] та яка складається з житлового будинку № 22 по вул. Косогірна у м. Дніпропетровську, а також визнати право комунальної власності територіальної громади міста [PERSON] в особі [PERSON] міської ради на житловий будинок № 22 по вул. Косогірна в місті Дніпропетровську та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати по справі (а.с. 1-3). Відповідач за первісним позовом 17.03.2015 року звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] міської ради в особі Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» [PERSON] міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, в обґрунтування заявлених вимог (з урахуванням уточнень) посилається на те, що він намагався придбати будинок № 22 по вул. Косогірна в місті Дніпропетровську у [PERSON] та з цією метою 26 жовтня 2012 року був укладений попередній договір купівлі-продажу, вказаного домоволодіння, який був посвідчений нотаріусом. За умовами цього договору він сплатив продавцеві забезпечувальний платіж в розмірі 21581,00 грн, що еквівалентно 2700 доларів США та сторони зобовязались укласти основний договір в строк не пізніше 15 грудня 2012 року, через те, що у продавця не були готові документи щодо присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, а також відключені комунікації. 16 листопада 2012 року між сторонами за попереднім Договором було укладено Додаткову угоду, посвідчену приватним нотаріусом, відповідно до якої було збільшено забезпечувальний платіж в розмірі 111902,00 гривень, що еквівалентно 14000 доларів США. 27 листопада 2012 року він разом із родиною, за згодою власника вселився у спірний будинок, однак перепони, що існували на момент укладення попереднього договору з належного стану домоволодіння не відпали. Тому, він звертався до [PERSON] з вимогою розірвання попереднього договору купівлі-продажу зазначеного домоволодіння, однак він та його посередник (ріелтор) відмовився від цього, а на початку лютого 2013 року [PERSON] помер. Спадщину від нього у встановлені строки ніхто не прийняв, хоча є рідна сестра та двоюрідний брат. У звязку з чим просить суд визнати Договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та ним дійсним та визнати за ним право власності на спірне домоволодіння (а.с. 106-11, 192-196). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, у зустрічних позовних вимогах просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнала та просила відмовити, в повному обсязі. Зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в повному обсязі. Свої позовні вимоги просив задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт посвідчення ним попереднього договору купівлі-продажу домоволодіння № 22 по вул. Косогірна у м. Дніпропетровську за реєстровим № 868. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з\~ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за\~законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, 03 лютого 2013 року помер [PERSON], [INFO] (а.с. 46-47). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косогірна, буд. 22 (а.с. 75-76). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщина не відкривалася, що вбачається з відповіді Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 127/01-16 від 28.01.2015 року, в якій зазначено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 03.02.2013 року - ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, заповіт від імені вищезазначеної особи не посвідчувався (а.с. 34-36). Також, в судовому засіданні було встановлено, що 26 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про те, що вони зобовязуються в строк не пізніше 15 грудня 2012 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косогірна, буд. 22. У забезпечення виконання своїх обовязків [PERSON] сплатив [PERSON] забезпечувальний платіж в розмірі 21581,00 гривень, що еквівалентно 2700 доларів США за курсом НБУ на 26.11.2012 року. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 868 (а.с. 49). 16 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено додаткову угоду до Договору від 26 жовтня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 868. Відповідно до якого було змінено суму забезпечувального платежу на 111902,00 гривень, що еквівалентно 14000 доларів США за курсом НБУ на 18.11.2011 року. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі № 931 (а.с. 50). Ці обставини також узгоджуються з письмовими поясненнями приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округа [PERSON], який підтвердив факт укладення та посвідчення вищезазначених договорів та свідоцтва про посвідчення факту перебування фізичної особи в певному місці (а.с. 141). Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно мешкає у спірному домоволодінні, що підтверджується довідкою голови квартального комітету, актом про вселення (51, 65). Однак, суд не може погодитись з доводами позивача про те, що на підставі вищезазначених договорів за ним необхідно визнати право власності на спірне домоволодіння, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однак, договір купівлі-продажу нерухомого майна у нотаріальній формі, передбачений умовами п.1.1. Договору від 26.10.2015 року (попереднього) в строк до 15.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, з причин незалежних від померлого [PERSON] Доводи [PERSON] стосовно ухиляння [PERSON] від укладення основного договору купівлі-продажу домоволодіння за адресою: м. Дніпорпетровськ, ул. Косогірна, буд. 22 не є підставою для задоволення зустрічного позову, оскільки укладення попереднього договору (в частині відповідальності продавця) у разі невиконання своїх зобовязань, не тягне за собою наслідком перехід права власності на предмет договору іншій стороні, а тягне за собою лише повернення забезпечувального платежу та пені (п. 3.2 Попереднього Договору від 26.10.2012 року). Надане свідоцтво, яке видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], також не сідчить про ухилення [PERSON] від укладення основного договору, оскільки підтверджує лише факт перебування [PERSON] в певному місці в певний час (а.с. 55). Так, п. 3.1 попереднього договору передбачено, що на виконання своїх зобовязань сторони не пізніше 15.12.2012 року до 16 години 00 хвилин, зустрічаються в робочому приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] або у будь-якого іншого нотаріуса за попередньою згодою сторін. Згідно\~ст. 219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд\~може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Відповідно\~ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Так, в судовому засіданні не було доведено належними та допустими доказами дійсність наміру укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння з померлим [PERSON], після спливу строку встановленого попепереднім Договором, а саме після 16 години 00 хвилин 15.12.2012 року. Доводи відповідача та його представника щодо наявності у померлого [PERSON] спадкоємців, які мають намір прийняти спадщину також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON] у спірний будинок дійсно вїхала сімя [PERSON] та він був у занедбаному стані. До свідчень свідка [PERSON], в частині того, що їй відомо про те, що [PERSON] після отримання грошей купив собі дачу, суд ставиться критично, оскільки, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно іншого зареєстрованого нерухомого майна, окрім спірного домоволодіння померлий [PERSON] не мав. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення первісного позову щодо визнання спадщини після померлого 03.02.2013 року [PERSON] відумерлою та визнання права комунальної власності на спадкове майно, а також про відмову у зустрічних позовних вимогах. Питання судових витрат слід вирішити на підставі\~ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved