Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

28 жовтня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, від якого\~мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Вказуючи на те, що у зв`язку із несумісністю характерів, непорозуміннями, сварками, різними поглядами на сімейне життя та тим, що шлюбні відносини з відповідачкою [PERSON] припинені з травня 2019 року і відновлювати їх наміру він не має, оскільки це суперечить його інтересам, інтересам відповідачки, а також інтересам їхньої спільної дочки, яка на теперішній час без його як батька згоди проживає разом з батьками відповідачки по [ADDRESS] , позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить розірвати шлюб, а також стягти з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати по справі у розмірі 20 838 грн. 40 коп., які складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 070 грн. 00 коп. 11 листопада 2019 року відповідачкою [PERSON] було подано до суду письмове клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем. В обґрунтування клопотання відповідачка [PERSON] вказала, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу адвоката є необґрунтованими та не були неминучими для нього, адже вона була згодна розірвати шлюб шляхом подання спільної заяви до суду, жодним чином не створювала позивачеві перешкод у процесі розірвання шлюбу і, в свою чергу, жодним чином не може вплинути на даний процес. Відповідачка вказує, що вказана справа не є складною та не потребувала від адвоката позивача заявленої кількості робочого часу, обсягу наданих послуг та виконаних робіт. Позов містить лише одну вимогу про розірвання шлюбу та не ускладений іншими похідними вимогами. Безпосередньо сам позивач заявляв у позовній заяві про відсутність майнового спору між сторонами. Вказана справа не містить будь-яких проблемних питань в плані захисту законних прав та інтересів, тому очевидно неспівмірним виглядає надання [PERSON] консультації з даного питання вартістю 1 003,50 грн. Відповідачка зазначає у клопотанні, що процес отримання дубліката свідоцтва про шлюб також є нескладною та швидкою процедурою, що не потребує спеціальних знань чи вмінь. Більше того, в отриманні цього документу не було потреби, адже у позивача наявна копія свідоцтва про шлюб, справжність якої ніхто не ставив під сумнів. Відповідачка вказує, що в свою чергу, оригінал свідоцтва про шлюб був би наданий нею у разі надходження такого прохання. З огляду на це, 2 007,00 грн. сплачені позивачем адвокату за послуги з отримання дубліката свідоцтва про шлюб не відповідають критерію розумності і є явно завищеними, а тому не підлягають стягненню з неї як відповідачки. Більше того, надані позивачем матеріали, не містять жодних доказів, які б підтверджували, що саме його адвокат отримував такий дублікат документа, чи хоча б звертався до відповідних державних органів з метою його отримання. Відповідачка [PERSON] також вказує у клопотанні, що в позовній заяві вказано, що процес визначення нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин зайняв в адвоката 2 години, що коштувало позивачеві 2 007,00 грн., що очевидно є неспівмірним з реальною кількістю затраченого часу та принципом розумності, адже фактично спірні правовідносини щодо розірвання шлюбу врегульовано двома статтями - ст. 110 та ст. 112 Сімейного кодексу України. Також зовсім необґрунтованим та невідповідним критеріям реальності та розумності є заявлений позивачем час, який витрачений на підготовку та складання позовної заяви, її комплектування, копіювання додатків тощо. З огляду на поширеність та простоту вирішення питання розірвання шлюбу в судовому порядку, складення даної позовної заяви не вимагає багато сил та часу. Подана позивачем позовна заява на 12 сторінках є штучно збільшеною у розмірі, фактично корисна інформація необхідна для розгляду справи вміщується лише на 2 сторінках вказаної заяви. Також до цієї заяви додано лише 5 документів на 5 сторінках, що мають відношення до справи та документи на 11 сторінках, що стосуються відносин між адвокатом та клієнтом. При цьому позивач заявляє, що на дану роботу адвокат витратив 8 годин та отримав гонорар у розмірі більше 8 000,00 грн. Очевидно, що розмір гонорару є неспівмірним, адже навіть у наданому позивачем рішенні № 17 заява про розірвання шлюбу визначена як найдешевша, з рекомендованою вартістю - 600,00 грн. При цьому адвокат вказує, що до витрат на професійну правничу допомогу на його думку входять і копіювання документів, комплектування матеріалів та інше, однак оскільки адвокатом надавалися вже існуючі копії документів, то це виключає створення ним продукту власної інтелектуальної праці. Відповідачка [PERSON] у клопотанні також вказує, що на сторінці 9 позовної заяви з незрозумілих причин зазначено, що заплановано додаткові витрати вартістю 5 017,50 грн., пов`язані з участю представника у судових засіданнях та представленням інтересів клієнта у Дзержинському районному суді м. Харкова. Невідомо які саме інтереси буде представляти адвокат позивача у вказаному суді, але вона як відповідачка не зобов`язана за це платити, адже справа розглядається Диканським районним судом Полтавської області. Враховуючи вищевикладене, вказаний в акті прийому-передачі наданої правової допомоги від 08 жовтня 2019 року, а саме в пунктах 2-7 витрачений час на виконання певних дій та їх вартість не відповідають фактичному обсягу виконаних робіт та складності вчинених дій, а отже визначена у ньому сума витрат не підтверджується. Відповідачка зазначає, що вона частково згодна з єдиним пунктом акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 08 жовтня 2019 року, яким є пункт 1 цього акту щодо надання позивачу по справі консультації, але при цьому вона не згодна з вартістю, яка була встановлена за таку консультацію з підстав вказаних нею вище. Крім цього, відповідно до п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Верховний Суд у постанові від 22 травня 2018 року № 826/8107/16 дійшов висновку, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затверджених наказом Міндоходів від 16.09.2013 року № 481. Таких доказів позивачем не було надано. Посилаючись на вказані обставини, відповідачка [PERSON] просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які поніс позивач [PERSON] , та які підлягають розподілу між сторонами до 1 000,00 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а надіслав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Статівка О.Є., беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та просив їх задоволити, з підстав викладених у позові та в судовому засіданні. Також підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору за подачу позову до суду у розмірі 768,40 грн. Посилаючись на те, що очікувані додаткові судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 017, 50 грн., позивачем фактично не були понесені, представник позивача змінив позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та просив стягти з відповідачки на користь позивача лише фактично понесені ним витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн. Представник позивача також вказав, що клопотання відповідачки [PERSON] про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які поніс по справі позивач [PERSON] до 1 000,00 грн. є необґрунтованим та безпідставним. Представник позивача вказав, що відповідно до п. 4.1 укладеного між ним та позивачем договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) № 30/08-19-1 від 30 серпня 2019 року, сторони домовилися, що на надання позивачу [PERSON] правничої допомоги щодо розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] ним як адвокатом буде затрачено не менше 15 годин, у зв`язку із чим [PERSON] повинен сплатити гонорар в розмірі 15 000,00 грн., який розрахований у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01 липня 2019 року - 2 007,00 грн.) за одну годину роботи, тобто у розмірі 1 003,50 грн. за одну годину роботи. Адвокат Статівка О.Є. зазначив, що на підтвердження отримання ним від позивача [PERSON] вказаної суми гонорару відповідно до п. 4.2 вищевказаного договору у готівковій формі в день підписання цього договору ним було надано [PERSON] квитанцію серії 11-СВК № 040063 від 30 серпня 2019 року на суму 15 000,00 грн., засвідчену підписом та печаткою адвоката. Тобто станом на 08 жовтня 2019 року, тобто на день подання позовної заяви, позивач [PERSON] вже фактично поніс судові витрати по справі у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується копіями договору № 30/08-19-1 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 30 серпня 2019 року, квитанції серії 11-СВК № 040063 від 30 серпня 2019 року, акту прийому-передачі наданої правової допомоги (адвокатських послуг) від 08 жовтня 2019 року. Представник позивача - адвокат Статівка О.Є. вказав, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., зазначені у розрахунку та детальному описі наданих послуг, викладених у позовній заяві, є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи з урахуванням конкретних обставин у даній справі для позивача [PERSON] . При цьому, відповідачка [PERSON] взагалі не довела у своєму клопотанні неспівмірність витрат позивача [PERSON] на правничу допомогу, які він поніс по справі у розмірі 15 000,00 грн., а тому клопотання відповідачки про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 1 000,00 грн., які підлягають розподілу між сторонами, слід залишити без задоволення. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи по суті, в судове засідання не з`явилася, ніяких клопотань чи заяв суду не надала. Враховуючи вказане та те, що у судовому засіданні бере участь представник відповідачки, розгляд справи проведено без участі відповідачки [PERSON] . Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Оніпко Є.А. в судовому засіданні вказав, що відповідачка [PERSON] не заперечує проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу та стягнення з неї судового збору у розмірі 768,40 грн., однак категорично заперечує проти стягнення з неї понесених позивачем судових витрат по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Представник відповідачки просив задовольнити клопотання відповідачки про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн., посилаючись на вказані у цьому клопотанні підстави та на те, що дана справа про розірвання шлюбу не являється складною і заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим та неспівмірним критеріям реальності та розумності. Представник відповідачки також вказав, що рішення розширеного засідання Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21 березня 2018 року щодо рекомендованих мінімальних ставок адвокатського гонорару, на яке посилався представник позивача при розрахунку адвокатського гонорару, не є нормативно-правовим актом та має лише рекомендаційний характер. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача [PERSON] - адвоката Статівка О.Є., представника відповідачки [PERSON] - адвоката Оніпка Є.А., дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 28 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Диканського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 113. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, часті сварки, різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені з травня 2019 року, відновлювати їх як позивач, так і відповідачка наміру й бажання не мають. На теперішній час позивач та відповідачка проживають за різними адресами, їхня малолітня дочка проживає разом з батьками відповідачки - [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . На час розгляду справи по суті між сторонами відсутній майновий спір. \~Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої дочки, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 112 СК України \~шлюб між сторонами слід розірвати.\~ Розглянувши змінені позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесених ним судових витрат по справі у загальному розмірі 15 768 грн. 40 коп., які складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000 грн. 00 коп., дослідивши клопотання відповідачки про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення судових витрат по справі підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З наявної у матеріалах справи квитанції № 14331 від 08 жовтня 2019 року вбачається, що позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 768 грн. 40 коп. Враховуючи те, що позов в частині розірвання шлюбу задоволено,

Outcome: partial