Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

28.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду про визнання за ним право власності на ? частину житлового будинку із господарськими спорудами та побудовами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної частки (паю) в КСП «Родина» Великоновосілківського району Донецької області розміром 5,09 в умовних кадастрових гектарах та житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Заповіту [PERSON] не складав, а тому спадкування здійснювалось за законом. Вказана спадщина була прийнята ним та його матір'ю (дружиною спадкодавця) [PERSON]. 24.01.2001 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в рівних частках. 16.02.2017 року він звернувся до Великоновосілківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації на домоволодіння. Зазначене змушує його звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно після смерті чоловіка вона та її син - позивач по справі [PERSON] прийняли спадщину та отримали в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Дві її доньки спадщину після смерті батька не приймали. Проте заперечувала проти визнання за позивачем права власності на ? частину будинку, оскільки вважає, що всі її троє дітей повинні успадкувати будинок в рівних частках. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, допитавши свідка [PERSON], яка пояснила, що позивач постійно влаштовує скандали та не пускає її до будинку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER], виданого Великоновосілківською селищною радою [INFO], [PERSON] помер [INFO]. (а.с.7). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру щодо заповітів та спадкових договорів вбачається, що заповіт [PERSON] не складався. Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно наданих суду копії свідоцтва про народження, позивач [PERSON] та померлий [PERSON] є батьком та сином (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі технічного паспорту належить житловий будинок з господарськими спорудами розташований за адресою: [ADDRESS]. (а.с.11-13). Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області №01-25-058 від 21.01.2016 р. житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з перенумерацією будинків було змінено на №47, житловий будинок з господарськими будівлями має юридичну адресу: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області № 01-25-059 від 21.01.2016 року, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] збудований у 1958 році числиться за громадянином [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області № 02-28-20504 від 13.03.2017 року, згідно поземельної книги за [PERSON] числиться земельна ділянка площею 0,17 га., з неї 0,15 га., для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,02 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до інформаційної довідки з КП «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації» №382 від 20.12.2016 року згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Станом на 18.02.2016 р. КП «Великоновосілківське РБТІ» виготовлено технічний паспорт за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] (а.с.48). Згідно листа Відділу реєстрації Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області №07-09/443 від 28.03.2017 р., стосовно реєстрації права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на ім'я померлого [INFO] [PERSON] проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на померлу особу не належить до компетенції відділу, в зв'язку з чим позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с.20). Відповідно до відомостей Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 18.02.2016 р. Комунальним підприємством «Велконовосілківське районне БТІ», інвентаризаційна справа № 000169, [PERSON] було побудовано у 1958 році житловий будинок (А-1) загальною площею 59,1 м 2 , з якої житлової - 27,6 та допоміжної - 31,5 , прибудова (А'-l) - у 1989 році, літня кухня (Б-1) - у 1972 році, душ (Д-1) - у 1988 році, убиральня (Е-1) - 1988 році, сарай (Ж-1) у 1988 році, сарай (3-1) - у 1988 році, гараж (И-1) - у 1989 році, навіс (Л-1) - у 2006 році, погріб (П-1) - у 1959 році, ганок (а') - у 1989 році, ганок (е) - у 1988 році, ганок (и) - у 1989 році, свердловина (І) - у 1978 році, свердловина (II) - у 1972 році, змощення (III) - у 2006 році, яма вигрібна (IV) - у 1989 році, колодязь (К) - у 1958 році, ворота (№2) - у 1972 році, огорожа (№3) - у 1988 році, ворота (№4) - у 2006 році, огорожа (№5) - у 2014 році. (а.с.11-13). Згідно Довідки щодо показників на житловий будинок [ADDRESS] від 07.12.2016 року, складеної КП «Великоновосілківське РБТІ», самочинного будівництва не має. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеного нерухомого майна. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №13537618 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 24.01.2001 р. нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори, номер у спадковому реєстрі 1219826 номер справи у нотаріуса 49 (а.с.45). Як вбачається з наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], що спадкова справа після смерті [INFO]. [PERSON], заведена за №49/2001 р. на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину поданої [PERSON], [PERSON], які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 5,09 в умовно кадастрових гектарах в рівних частинах кожний (а.с.31-52). Постановою державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] в зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу на будинок (а.с.10). Отже, судом встановлено, що сторони прийняли спадщину після смерті [PERSON] Інші спадкоємці спадщину не приймали. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Відповідно до зазначеної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Зазначені вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим на момент смерті спадкодавця законодавством, прийняв спадщину у встановлені законодавством України строки, однак отримати свідоцтво про право на спадщину він позбавлений можливості у зв'язку з тим, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved