Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

28.07.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до 1. [PERSON] , 2. [PERSON] про стягнення суми авансу, у якому просить: - стягнути з відповідачок солідарно на її користь 3 000,00 доларів США авансу; - стягнути з відповідачок солідарно на її користь 951,6 грн судовогой збору та витрати на професійну правову допомогу (орієнтовно у розмірі 28 000,00 грн). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] як власниця будинку надала згоду своїй матері, [PERSON] на отримання авансу за будинок у розмірі 3 000,00 доларів США від [PERSON] , у подальшому отримала передані позивачкою за договором від 04.06.2021 № 01-04/06 3 000,00 доларів США від [PERSON] , письмово підтвердила свою обізнаність і волю на продаж цього будинку та відмовляється повертати отриманий нею аванс, оскільки вважає його завдатком. Так, 04.06.2021 [PERSON] уклала із [PERSON] договір завдатку № 01-04/06 (далі - Договір). Згідно п.п. 1.1 та 1.2 Договору покупець ( [PERSON] ) передала продавцеві ( [PERSON] ) завдаток у сумі 3 000,00 доларів США в рахунок загальної вартості 60 000,00 доларів США як частину плати за договором купівлі-продажу будинку, розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці із кадастровим номером: 3220880901:01:001:2209 (далі - Майно, будинок). За п. 1.3 підписанням цього Договору продавець ( [PERSON] ) засвідчує отримання грошових коштів у сумі, що вказана у п. 1.1 цього Договору (3 000,00 доларів США). Згідно п. 2.1 Договору, сторони домовились про те, що договір купівлі-продажу Майна повинен бути укладений у строк до 01.09.2021 включно. Попереднім оглядом даного будинку було встановлено, що у ньому ніхто не проживає тривалий час і він потребує капітального ремонту. За усною домовленістю із [PERSON] , вона повинна була підключити електро- та газопостачання (відключено через несплату боргів тощо), що давало б можливість використовувати будинок для проживання. Однак, станом на теперішній час, електро- та газопостачання у будинку відсутнє, що унеможливлює використання його за призначенням. Крім цього, виявлено інші приховані недоліки цього будинку у вигляді тріщин фундаменту, грибка та плісняви на стінах тощо. Після ознайомлення із правовстановлюючими документами на будинок встановлено, що дійсним його власником є дочка [PERSON] - [PERSON] , яка, з її слів, була обізнана з тим, що її мати - [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США в рахунок загальної вартості 60 000,00 доларів США як частину плати за договором купівлі-продажу будинку та передала їх [PERSON] . Через викладені вище обставини, наразі у [PERSON] відсутнє бажання укладати договір купівлі-продажу будинку. Проте, незважаючи на звернення позивачки до відповідачок із вимогою повернути суму авансу, останні ігнорують це, мотивуючи відмову тим, що надані кошти є завдатком та поверненню не підлягають. 04.06.2021, після спливу майже 2-х місяців з дня надання авансу, від [PERSON] на адресу позивачки поштовим зв`язком 27.07.2021 надіслано «Попередній договір купівлі-продажу майна», який підписано в односторонньому порядку [PERSON] , у зв`язку з чим він не має юридичної сили. Крім того, супровідним листом до даного договору [PERSON] підтвердила факт своєї обізнаності у тому, що її мати - [PERSON] - отримала грошові кошти за спірним договором як частину оплати за будинок, та фактично вона уповноважила її на це. Відповідно до п. 1.1 зазначеного вище Договору, позивачка передала аванс у іноземній валюті - доларах США, а тому просить суд стягнути кошти також у іноземній валюті. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Лисенков М.О. підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити, зробив заяву про те, що докази щодо понесених витрат на правову допомогу надасть упродовж 5 днів після ухвалення рішення. В судовому засіданні відповідачка-1 [PERSON] позов не визнала повністю та пояснила, що власницею будинка є її дочка, [PERSON] , яка усно уповноважила її на підписання від її імені договору завдатку з [PERSON] від 04.06.2021 № 01-04/06, на виконання якого позивачка 04.06.2021 передала [PERSON] 3 000,00 доларів США в рахунок загальної вартості будинка (60 000,00 доларів США) як частину плати за договором купівлі-продажу будинка. Потім вона передала ці гроші своїй дочці- [PERSON] . Після того, як позивачка повідомила їх з дочкою про недоліки будинка і про небажання укладати договір купівлі-продажу, вони пропонували позивачці повернути половину суми завдатку, але позивачка відмовилася отримувати половину, а вимагала повернути сплачену суму повністю. Вважає, що вимога позивачки повернути 3 000,00 доларів США є незаконною, оскільки ці кошти є завдатком, а також у зв`язку з тим, що позивачка розпочала ремонтні роботи в цьому будинку і самочинно порушила деякі конструкції. В судовому засіданні відповідачка-2 [PERSON] позов не визнала повністю та пояснила, що вона є власницею будинка. У зв`язку з тим, що її мати - [PERSON] є знайомою позивачки, і вони довіряли одна одній, а також з тим, що 04.06.2021 [PERSON] була поза межами міста, вона як власниця будинка усно уповноважила [PERSON] на підписання від її імені договору завдатку з [PERSON] від 04.06.2021 № 01-04/06, договір було підписано і на його виконання позивачка 04.06.2021 передала [PERSON] 3 000,00 доларів США в рахунок загальної вартості будинка (60 000,00 доларів США) як частину плати за договором його купівлі-продажу. Потім [PERSON] передала ці гроші їй, і зараз вони зберігаються у неї. На початку липня 2021 року на зустрічі, на якій, окрім позивачки, були присутніми [PERSON] та [PERSON] , після того, як позивачка повідомила її про небажання укладати договір купівлі-продажу, вона пропонували позивачці повернути половину суми завдатку, але позивачка відмовилася отримувати половину, а вимагала повернути сплачену суму повністю. Потім вона звернулася до нотаріуса, яка оформила проект попереднього договору купівлі-продажу, який вона підписала як продавець та надіслала позивачці, проте остання його не підписала. Вважає, що вимога позивачки повернути 3 000,00 доларів США є незаконною, оскільки ці кошти є завдатком, позивачка сама відмовилася отримувати запропоновану нею половину цих коштів, а також у зв`язку з тим, що за період дії попереднього договору вона втратила потенційних інших покупців, а позивачка розпочала ремонтні роботи в цьому будинку і самочинно порушила деякі конструкції, тому повинна відшкодувати їм ці збитки. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідачок, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. За ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Згідно з нормами ст. 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. На час укладення спірного договору договору завдатку від 04.06.2021 № 01-04/06 власницею земельної ділянки із кадастровим номером: 3220880901:01:001:2209 та розташованого на ній будинку по [ADDRESS] , була [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коба Н.В. 21.07.2020 за реєстровим № 1382 та зареєстрованим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 374418964, № 37419066. Згідно з п.1.1 договору завдатку від 04.06.2021 № 01-04/06, укладеного у письмовій формі, і підписаного [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець), а також ФОП [PERSON] (агентство) 04.06.2021 покупець передав продавцеві завдаток як частину плати за договором купівлі-продажу квартири у сумі 3 000,00 доларів США в рахунок суми 60 000,00 доларів США. За п. 1.2, 1.3 договору, реквізити будинка: загальна площа 163,2 кв.м., розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці із кадастровим номером: 3220880901:01:001:2209: підписанням цього договору продавець засвідчує отримання грошових коштів у сум, що зазначена у п. 1.1 (а.с.13-14). Отже, факт передачі та отримання 3 000,00 доларів США відповідачкою-2 підтверджується підписами позивачки та відповідачки-1 на договорі завдатку від 04.06.2021 № 01-04/06 та визнається сторонами, зокрема відповідачками. Відповідно до п. 3.1, 3.2 цього договору у випадку невиконання договору покупцем, сума, вказана у п. 1.1, покупцю не повертається і залишається у продавця як неустойка у розмірі завдатку; у випадку невиконання цього договору продавцем, він зобов`язується повернути покупцю протягом 3 днів з дати, встановленої у п. 2.1 цього договору (до 01.09.2021) подвійну суму завдатку. Вимогами від 08.07.2021 та від 21.07 2021, від 23.07.2021, направленими позивачкою на адресу відповідачки-1, вона повідомила про неможливість укладення договору купівлі-продажу будинка у зв`язку з його суттєвими недоліками (а.с. 16-22). Листом від 14.07.2021 відповідачка-2 повідомила позивачку, що вона є власником земельної ділянки із кадастровим номером: 3220880901:01:001:2209 та розташованого на ній будинка відповідно до договору купівлі-продажу від 21.07.2020, та запропонувала укласти попередній договір купівлі-продажу, надіславши проект цього договору, підписаний нею як продавцем (а.с. 23, 24-25), відповідно до п. 4.1 якого «В рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу МАЙНА та своєї платіжної спроможності, Покупець передав, а Продавець прийняв авансовий платіж (ЗАВДАТОК) у розмірі 81 871,20 грн, що за офіційним курсом НБУ на 13.07.2021 є еквівалентом 3 000,00 доларів США, які Продавець отримав від Покупця до підписання цього договору, що підтверджується відписами Сторін під цим договором. У разі належного виконання Покупцем умов цього Договору авансовий платіж зараховується в вартість (ціну) нерухомого майна, що має бути відчуженим за Основним Договором». Суд установив, що у передбачений договором від 04.06.2021 № 01-04/06 строк (до 01.09.2021) сторони не уклали ні попередній, ні основний договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна. Суд зауважує, що правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно виникати на підставі договору купівлі-продажу. На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Оскільки сторонами не дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме - між [PERSON] та [PERSON] як власницею майна не було укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти, і який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, тому передані [PERSON] за договором від 04.06.2021 № 01-04/06 [PERSON] (від імені якої за усним дорученням [PERSON] діяла [PERSON] , яка підписала договір, фактично отримала кошти і передала їх [PERSON] , що не заперечується сторонами) грошові кошти - 3 000,00 доларів США, названі у договорі завдатком, фактично є авансом. При цьому, аванс підлягаю поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. З огляду на те, що договір купівлі-продажу будинку до 01.09.2021 укладено не було, то 02.09.2021 у відповідачки-2 виник обов`язок повернути суму авансу позивачці повністю. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12, від 25.09.2013 у справі № 6-82цс13, від 13.02.2016 року у справі № 6-176цс12, Верховного Суду від 09.12.2020 у справі № 211/5994/17, від 17.06.2021 у справі № 711/5065/15-ц тощо. Відповідно до частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Оскільки відповідачка-1 [PERSON] не є власницею спірного майна, враховуючи, що під час укладення з [PERSON] договору від 04.06.2021 № 01-04/06 вона діяла за усним дорученням від імені та в інтересах [PERSON] , цей договір створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки тільки для її довірителя - [PERSON] . Тому вимоги щодо солідарного стягнення суми авансу з обох відповідачок не підлягають задоволенню, тому у позові до [PERSON] слід відмовити за необґрунтованістю. Позовні вимоги щодо стягнення авансу з відповідачки-2 [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивачки стягнути на її користь аванс саме у доларах США суд виходить з такого. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено в договорі, чинне законодавство не містить. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17 з аналізу наведених правових норм зроблено висновок, що гривня як національна валюта - єдиний законний платіжний засіб на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці на тимчасово окупованій території України. Оскільки у справі, що розглядає суд, іноземна валюта використовувалася сторонами на території України саме як засіб авансового платежу, суд дійшов висновку про стягнення авансу у національній валюті - гривні за офіційним курсом Національного банку України на день ухвалення рішення суду. Враховуючи, що позивачка передала відповідачці-2 аванс у розмірі 3 000,00 доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання відповідачки-2 триває, станом на 01.12.2021 за офіційним курсом НБУ 1 долар США дорівнює 27,2142 грн. Отже гривневий еквівалент 3 000,00 доларів США станом на дату ухвалення рішення становить 81 642,60 грн, які підлягають стягненню з відповідачки-2 на користь позивачки. Щодо розподілу судових витрат. У разі, якщо позивач визначає ціну позову в іноземній валюті, за правилом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи те, що курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на день подання позову (28.07.2021) складав 26,906, то ціна позову у перерахунку на гривні становила - 80 718,00 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідачки-2 на користь позивачки підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 966,60 грн. Крім того, позивачем укладено договір про надання правової допомоги у справі, за яким адвокат Лисенков М.О. зобов`язується представляти інтереси [PERSON] та вчиняти від її імені усі необхідні процесуальні дії, з метою захисту її прав та законних інтересів у даній справі. Остаточний розрахунок виконаних адвокатом робіт та сплачений замовником гонорар буде повідомлений додатково, про що представник позивачки заявив у судовому засіданні, попередньо у позові зазначивши розрахунок витрат на професійну правову допомогу у сум 28 000,00 грн (орієнтовно).

Outcome: approved