Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

28.04.2020 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в сумі 5 971, 82 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2012,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.04.2017 р. о 19-30 год. в м. Васильків по вул. 1-го Травня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Omega д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 210994 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, від повільність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а тому в силу вимог ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив виплату потерпілій стороні, власнику автомобіля ВАЗ 210994 д.н.з. [NUMBER] , суму страхового відшкодування, яка складається з регламентованої суми 5 971,82 грн., з яких 4 671,82 грн. вартість матеріального збитку та 1 300 грн. сума витрат на збір документів. 18.05.2020 року суд відкрив провадження у цій справі та вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідачів через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомленим про місце, день і час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, в силу вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом достовірно встановлено, що 11.04.2017 р. о 19-30 год. в м. Васильків по вул. 1-го Травня сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Opel Omega д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 210994 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2017 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, від повільність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до Висновку №92/17 автотоварознавчого дослідження від 14.07.2017 р. вартість матеріального збитку з технічної точки зору, який завданий власнику автомобіля ВАЗ 210994-24 д.н.з. [NUMBER] після ДТП 11.04.2017 р. складає 4671,82 грн. та 1300 грн. виконання робіт по справі, про що свідчать платіжні доручення №1259996 та №1259956 від 27.09.2017 р. Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт с технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Для визначення ринкової вартості автомобіля Suzuki д.н.з. [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до ТОВ «Професійна експертна компанія». Відповідно до ст. 993 ЦК Українидо страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування», за змістом якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 41.1 а. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогампункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В силу вимог ст.1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоду) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. Регресна вимога носить похідний характер. Вона виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов`язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов`язання. В регресному зобов`язанні беруть участь дві сторони - кредитор (регредієнт) і боржник (регресант). Особливість кредитора полягає в тому, що він, перш ніж стати кредитором у регресному зобов`язанні, був боржником в іншому зобов`язанні, виконання якого і породило регресне зобов`язання. Регресна вимога завжди спрямована на відшкодування втрат, понесених за рахунок або з вини іншої особи, а тому вона, по суті, є зобов`язанням по відшкодуванню шкоди й, отже, в більшості випадків є формою цивільно-правової відповідальності. Об`єктом регресного зобов`язання є відшкодування, яке регресант зобов`язаний вчинити регредієнту. Зміст регресного зобов`язання становлять права і обов`язки сторін. У регресному зобов`язанні регредієнту належить право на одержання відшкодування, регресант зобов`язаний вчинити дії по відшкодуванню, тобто змістом регресного зобов`язання є стягнення сплаченого. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, з приводу відшкодування суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5 971,82 грн., виплаченої позивачем на користь потерпілої сторони за рахунок фонду захисту потерпілих, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем в сумі 2102,00 гривень, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved