Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсними усі акти, які складені ТОВ «ЖитомиргазЗбут», ПАТ «Житомиргаз» щодо нього про порушення умов договору від 28.09.2009 № 95523 та Правил надання населенню послуг з газопостачання; зобов`язати відповідачів виключити з особового рахунку [NUMBER] на оплату послуг газопостачання нарахування боргу в сумі 12 071,77 грн.; зобов`язати відповідачів відновити газопостачання у його квартирі та стягнути з обох відповідачів на його користь по 5 000,00 грн. з кожного моральну шкоду. Заявою про збільшення позовних вимог від 19.11.2015 позивач просить суд визнати недійсним складений ПАТ «Житомиргаз» акт № 62279/187 від 24.06.2014 перевірки газових приладів; визнати недійсним акт, складений ПАТ «Житомиргаз» від 27.05.2015 про його самопідключення до газопостачання; визнати недійсним акт-претензію ПАТ «Житомиргаз» № 173 від 27.05.2015 на його ім`я; визнати незаконним рішення комісії по зверненню громадян ПАТ «Житомиргаз», викладене в п.15 протоколу № 173 від 25.06.2015 про проведення донарахувань по нормам споживання згідно акту самопідключення та актів претензій в сумі 12 071,77 грн.; визнати недійсним акт перевірки його газових приладів, складений 23.09.2015; зобов`язати обох відповідачів виключити з особового рахунку [NUMBER] нарахованого йому боргу у сумі 12 071,77 грн.; зобов`язати відповідачів відновити газопостачання у квартиру [ADDRESS] ; стягнути з обох відповідачів на його користь моральну шкоду по 5 000,00 грн. з кожного. Заявою про збільшення позовних вимог від 04.06.2018 позивач просить суд визнати незаконним та скасувати акт перевірки його газових приладів, що складений ПАТ «Житомиргаз» 24.06.2014 за № 62279/187; визнати незаконним та скасувати акт самопідключення споживача [PERSON] до газопостачання, складеного ПАТ «Житомиргаз» від 27.05.2015 за №73547; визнати незаконним та скасувати акт-претензію ПАТ «Житомиргаз» № 173 від 27.02.2015 на ім`я споживача [PERSON] ; визнати незаконними та скасувати рішення комісії по зверненню громадян ПАТ «Житомиргаз», викладені в пункті 15 протоколу № 173 від 25.06.2015 про проведення донарахувань по нормам споживання згідно акту самопідключення та актів претензій споживачу [PERSON] в сумі 12 071,77 грн.; визнати незаконним нарахування йому заборгованості за газ в сумі 12 071,77 грн.; визнати незаконним та скасувати акт № 76198 ПАТ «Житомиргаз» від 23.09.2015 перевірки газових приладів споживача [PERSON] ; визнати незаконним відключення 23.09.2015 вищевказаної його квартири від газопостачання; визнати за ним право на отримання послуг з газопостачання на підставі договору від 28.08.2009 за № 95523 з ПАТ «Житомиргаз»; відновити становище, яке існувало до порушення прав споживача - зобов`язавши обох відповідачів виключити з усіх особових рахунків споживача [PERSON] нарахування боргу в сумі 12 071,77 грн. за користування газом у квартирі [ADDRESS] ; зобов`язати обох відповідачів безоплатно відновити газопостачання у квартирі [ADDRESS] . Житомирі споживачу [PERSON] ; визнати незаконними дії ПАТ «Житомиргаз» щодо несвоєчасного надання інформації та відповіді на претензію позивача; стягнути з обох відповідачів на користь [PERSON] моральну шкоду по 15 000, 00 грн. з кожного. В обґрунтування позову позивач зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] . У 2014 році користувався послугою газопостачання відповідно до укладеного договору з ПАТ «Житомиргаз» за № 95523 від 28.08.2009. 24.06.2014 його квартира була відключена від газопостачання за борг в сумі 356,72 грн. з показником лічильника 9696 м3. 27.05.2015 відносно нього складено акт про самопідключення за № 73547/462 і рішенням комісії № 173 ПАТ «Житомиргаз» з 27.12.2014 по 26.05.2015 проведене донарахування обсягів споживання газу на суму 12 071,77 грн., з 27 травня 2015 року відновлено облік по лічильнику, 21.08.2015 йому виписано попередження про заборгованість. Як вказує позивач, усі вказані дії були вчинені без його відома, будь-яких попереджень про борги та відключення його квартири від газопостачання він не отримував, під час складання актів присутній не був і їх не підписував. Оскільки порушень правил газопостачання він не здійснював, нарахування йому боргу на суму 12 071,77 грн. є незаконним. В обґрунтуванні вимог щодо стягнення моральної шкоди позивачем зазначено, що з вересня 2015 року по теперішній час його квартира у садибному житловому будинку не має газопостачання, а відтак житло не опалюється у зимовий період, а тому руйнується. В неопалювальному приміщенні жити не можливо. Вказані події завдають йому моральних страждань, погіршують його фізичний та психологічний стан здоров`я, а також емоційний стан, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Завдану з вини відповідачів моральну шкоду позивач в останній редакції позовної заяви, оцінює в 30 000,00 грн., тобто по 15 000,00 грн. з кожного відповідача. 29 жовтня 2015 року судді Колупаєв В.В. своєю ухвалою відкрив провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та призначив судове засідання. 23 грудня 2015 року до суду від ПАТ «Житомиргаз» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача просить відмовити у позові повністю, оскільки зазначені дії ПАТ «Житомиргаз» відповідають законодавству у сфері постачання населенню послуг з газопостачання. 22 лютого 2016 року до суду від ТОВ «ЖитомиргазЗбут» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] та збільшені позовні вимоги, в яких представник відповідача просить відмовити у позові повністю і зазначає, що ПАТ «Житомиргаз» було правомірно припинено газопостачання та нараховано збитки, відповідно до Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 28.10.2014 № 184. Крім того, представник ТОВ «ЖитомиргазЗбут» вказує, що заявлені позовні вимоги [PERSON] стосуються тільки ПАТ «Житомиргаз», оскільки заборгованість була нарахована до 01.07.2015 і обліковується тільки у ПАТ «Житомиргаз». 24 лютого 2017 року за розпорядженням керівника апарату Корольовського районного суду Хоцької Л.М. проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого головуючого суддю у справі визначено [PERSON], який своєю ухвалою призначив дану справу до судового розгляду у своєму провадженні. У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді [PERSON] та відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 3 листопада 2017 року, 6 листопада 2017 року, після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, дану справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 9 листопада 2017 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] та призначив судовий розгляд справи. 13 березня 2019 року представником відповідача ПАТ «Житомиргаз» надано пояснення щодо предмету позовних вимог, в яких ПАТ «Житомиргаз» проти позову заперечує повністю та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтуванні своїх заперечень зазначено, що [PERSON] був споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] на підставі договору від 28.08.2009 № 95523, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Житомиргаз». Взаємовідносини між газопостачальною організацією та споживачем, на момент виникнення спірних правовідносин, регулювались постановою КМУ від 09.12.1999 № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (далі - Правила). Відповідно до п.4 Правил, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. У разі зміни власника об`єкта споживача укладався новий договір. Згідно з п.6 Правил, газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків оплати за надані послуги з газопостачання. Пунктом 19 Правил передбачено, що якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п`яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі не оплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. 08.01.2014 ПАТ «Житомиргаз» було направлено попередження споживачу [PERSON] про існуючу заборгованість станом на 01.01.2014 в розмірі 571,01 грн. на показник лічильника 9443 м3. Заборгованість була погашена не в повному обсязі. У зв`язку з наявністю заборгованості та відповідно до акту від 24.06.2014, за вказаною адресою працівниками ПАТ «Житомиргаз» було проведено перекриття запірного крану перед лічильником та встановлено пломбу за борги. Показник лічильника зафіксовано на рівні 9696 м3. 27.05.2015 під час перевірки опломбування було виявлено само підключення до газопостачання та відсутність пломби, якою було опломбовано запірний кран 24.06.2014. Зазначене зафіксовано в Акті перевірки газових приладів від 27.05.2015, в якому відображено що на момент перевірки всі газові прилади в робочому стані, а пломба на відключаючому крані відсутня, крім того, зафіксовані показники лічильника на рівні 10074 м3, що значно перевищує показник зафіксований при припиненні газопостачання 24.06.2014. По факту виявленого порушення складено Акт-претензію про нанесені збитки шляхом самовільного відновлення, який винесено на розгляд комісії. Працівником ПАТ «Житомиргаз» контролером Скаківською О.Н. було надано письмові пояснення, в яких остання зазначає, що в приміщення будинку позивача її було допущено особою, яка володіла ключами від квартири [ADDRESS] . Також, даною особою було зазначено, що власник даної квартири перебуває за межами України. Із матеріалів справи вбачається що в акті припинення газопостачання від 24.06.2014 вказане прізвищ - [PERSON] Таке прізвище є прізвищем абонента, на якого відкритий особовий рахунок, при цьому, відсутність підпису абонента в актах не є перешкодою для припинення газопостачання. Також, відсутність у домоволодінні його власника - [PERSON] нормативними актами не передбачена як перешкода у складанні акту-претензії від 27.05.2015. 25.06.2015 рішенням комісії ПАТ «Житомиргаз» відповідно до Протоколу № 173 від 25.06.2015 було затверджено Акт-претензія та проведені нарахування. Донарахування були здійснені по нормі відповідно до п.15 Правил, коли донарахування по нормі відбуваються на підставі порушення, а саме самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання та відповідно до Постанови НКРЕКП від 28.10.2014 № 184 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання». Нарахування були здійснені за останні шість місяців в період з 27.12.2014 по 26.05.2015, відповідно до норми споживання газу для населення які не мають лічильників у розмірах встановлених постановою КМУ від 08.09.1996 № 619 із застосуванням ціни на газ визначеної постановами НКРЕКП від 03.04.2014 № 420 та від 03.03.2015 № 583. Окрім того, зазначено, що ПАТ «Житомиргаз» при фіксуванні факту порушення та проведенні нарахувань, діяло виключно в межах існуючих норм галузевого законодавства. Також, ПАТ «Житомиргаз» було наголошено, що на момент розгляду справи, відповідно до отриманої ліцензії з 01.07.2015 ПАТ «Житомиргаз» надає послуги виключно по розподілу природного газу та виступає як Оператор ГРМ, забезпечує надійність та безпечність експлуатації газорозподільної системи. Правовідносини між споживачем та газорозподільним підприємством регулюються Типовим договором на розподіл природного газу (далі Типовий договір), затверджений постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, а також Кодексом газорозподільних систем (далі - кодекс ГРМ), затверджених Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, Законом України «Про ринок природного газу», Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу». В розумінні зазначених нормативних актів, вимога щодо «визнання за позивачем права на отримання послуг з газопостачання на підставі договору від 28.08.2009 за № 95523 з ПАТ «Житомиргаз» є такою, що прямо суперечить нормам діючого законодавства. У судовому засіданні представник позивача позовні вимог свого довірителя підтримала та просить їх задовольнити повністю. Представник відповідача ПАТ «Житомиргаз» свої заперечення підтримала та просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ТОВ «ЖитомиргазЗбут» в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що, відповідно до постанови від 28.05.2015 № 1646 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «ЖитомиргазЗбут» (далі - постанова від 28.05.2015 № 1646), ТОВ «ЖитомиргазЗбут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Житомир та Житомирської області (крім м. Коростишів та Коростишівського району), села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району Вінницької області. Постановою КМУ від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) ТОВ «ЖитомиргазЗбут» визначено постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 527 від 21.04.2017 прийнято рішення про видачу ТОВ «ЖитомиргазЗбут» безстрокової ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. У своїй діяльності по постачанню природного газу ТОВ «ЖитомиргазЗбут» керується нормами Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила № 2496), Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 (далі Типовий договір постачання природного газу), Цивільним кодексом України. Порядок постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору постачання природного газу (далі договір), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - Типовий Договір), відповідно до вимог ЗУ «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, Правилам постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496. Відповідно до п.1.3 Постанови цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Відповідачем ТОВ «ЖитомиргазЗбут» зазначено, що договір постачання природного газу є публічним; повна редакція договору на постачання природного газу є загальнодоступною, розміщена на веб-сайті постачальника. Згідно з Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ та/або фактичне споживання природного газу. Також, зауважено, що позовна заява [PERSON] не містить правового обґрунтування та жодного вірного посилання на норму Закону, яку було порушено ТОВ «ЖитомиргазЗбут» при здійсненні останнім ліцензійної діяльності, а також не містить посилання на пункти Типового договору постачання природного газу, які не виконані або були порушені ТОВ «ЖитомиргазЗбут». Таким чином, ТОВ «ЖитомиргазЗбут», діючи в межах ліцензійної діяльності, не здійснив та не здійснює порушення прав Позивача. З огляду на зазначене, представник ТОВ «ЖитомиргазЗбут» проти позову заперечувала та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, оцінюючи з точки зору достатності і взаємного зв`язку всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти. Відповідно до постанови від 28.05.2015 № 1646 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТОВ «ЖитомиргазЗбут», ТОВ «ЖитомиргазЗбут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Житомир та Житомирської області (крім м. Коростишів та Коростишівського району), села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району Вінницької області.. Постановою Кабінету Міністрів Україні від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) ТОВ «ЖитомиргазЗбут» визначено постачальником природного газу на території ліцензованої діяльності, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 527 від 21.04.2017 прийнято рішення про видачу ТОВ «ЖитомиргазЗбут» безстрокової ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України. Тобто, з 01.07.2015 гарантованим постачальником природного газу для населення стало ТОВ «ЖитомиргазЗбут». Надання послуги постачання природного газу населенню відбувається відповідно до публічного договору та Правил. До 01.07.2015 єдиним постачальником природного газу на території території м. Житомир та Житомирської області (крім м. Коростишів та Коростишівського району), села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни та Морозівка Погребищанського району Вінницької області був ПАТ «Житомиргаз». Взаємовідносини між газопостачальною організацією та споживачем, на момент виникнення спірних правовідносин, регулювались постановою КМУ України від 09.12.1999 № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання». Порядок відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також споживачеві природного газу внаслідок порушення газопостачальним або газорозподільним підприємством Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджений Постановою НКРЕКП № 184 від 28.10.2014 (втратила чинність 30.09.2015). Відповідно до ч.2 ст.50 ЦПК України участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Зазначені підстави є вичерпним та спрямовані на те, що звернення позовних вимог до кількох відповідачів обов`язково повинні буди пов`язані з існуванням певних спільних обов`язків таких відповідачів та наявності чітких матеріально-правових зв`язків між суб`єктами спірних правовідносин. Необхідність співучасті має бути обґрунтована визначеним характером спірного матеріального правовідношення, яке не дозволяє вирішити питання про права або обов`язки одного з учасників процесу без залучення в процес решти суб`єктів спірного матеріального правовідношення. ПАТ «Житомиргаз» та ТОВ «ЖитомиргазЗбут» є окремими господарюючими суб`єктами, які не пов`язані жодними спільними договірними зобов`язаннями з Позивачем. Також позовна заява не містить посилання на існування єдиної правової підстави, яка б обумовила виникнення одночасних обов`язків у ПАТ «Житомиргаз» та ТОВ «ЖитомиргазЗбут», як того вимагає ч.2 ст.50 ЦПК України. Приписами ст.ст.12, 13, 14, 15, 16, 20 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у визначений спосіб або інший спосіб, що встановлений договором або законом. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту виділяються способи, які застосовуються судом, та способи, які можуть бути використані сторонами правовідносин самостійно. Суб`єкт права вільний у виборі способу захисту своїх прав, але це означає, що, вибираючи певний спосіб захисту, особа приймає на себе ризик його неефективності. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003). У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст.13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення. Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції. У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст.13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Виходячи із викладеного, суд вважає, враховуючи зміст правовідносин, що склалися між сторонами, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, який полягає у визнанні незаконними та скасуванні ряду актів ПАТ «Житомиргаз», визнання за позивачем права отримувати послугу з газопостачання на підставі договору від 28.08.2009 за № 95523, а також виключити з особових рахунків проведене нарахування збитків у розмірі 12 071,77 грн. адресоване двом відповідачам є неналежним способом захисту права. З 2015 року правовідносини на ринку природного газу зазнали значних змін. Відповідно до отриманої ліцензії з 01.07.2015 ПАТ «Житомиргаз» надає послуги виключно по розподілу природного газу та виступає як Оператор ГРМ, забезпечує надійність та безпечність експлуатації газорозподільної системи. Правовідносини між споживачем та газорозподільним підприємством регулюються Типовим договором на розподіл природного газу, затверджений постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015, а також, Кодексом газорозподільних систем, затверджених Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, ЗУ «Про ринок природного газу», ЗУ «Про забезпечення комерційного облік природного газу». В розумінні вищезазначених нормативних актів вимога щодо «визнання за позивачем права на отримання послуг з газопостачання на підставі договору від 28.08.2009 за № 95523 з ПАТ «Житомиргаз» є такою, що прямо суперечить нормам діючого законодавства. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист при зверненні до суду, Позивач вказав у позові власне суб`єктивне уявлення про порушені Відповідачами права Споживача . За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наявні в справі матеріали, всупереч ч.1 ст.ст.4, 76,77,81-83 ЦПК України, позивач не довів, в чому саме полягає порушення його майнових прав та інтересів відповідачем ТОВ «ЖитомиргазЗбут», та окремо відповідачем ПАТ «Житомиргаз»; обраний ним спосіб захисту цивільного права не є ефективним у розумінні ст.ст.15,16 ЦК України; позов є передчасним у зв`язку з відсутністю порушених прав позивача та обрання ним способів захисту права, частина з яких не передбачена законом, а інша є неефективною у спірних правовідносинах, а тому вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню. Вимога щодо стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню враховуючи наступне. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995, «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» з подальшими змінами встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено визначення поняття «послуга» - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб. За приписами п.5 ч.1 ст.4, ст.16 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Таким чином, розділяючи поняття «продукція» та «послуга», закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров`я продукції. Теоретичне припущення позивача, без обґрунтування належними доказами, вимоги про стягнення моральної шкоди, з посиланням на вищезазначений Закон, є невірним, оскільки вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів» не пов`язують право споживача на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок неправомірного відключення належного йому домоволодіння від газопостачання та не доведена вина Відповідача і причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою і виною заподіювача. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивачем не обґрунтовано належними та достовірними доказами наявність моральної шкоди, а також не доведено протиправність діяння ТОВ «ЖитомиргазЗбут» та ПАТ «Житомиргаз». Відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням та виною ТОВ «ЖитомиргазЗбут». Крім того, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, які набрали чинності 27.11.2015, Кодексом газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015, ЗУ «Про ринок природного газу», Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27381 і Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27289, не передбачено відшкодування Споживачу моральної та/або майнової шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed