Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

27 червня 2017 року позивач звернулася з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 26 серпня 2004 року, з 460,00 грн. до 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що на законодавчому рівні визначений мінімальний розмір аліментів, прожитковий мінімум для дитини віком від 06 до 18 років з 1 травня по 30 листопада 2017 року становить 1777 гривень, і не може бути меншим 888,50 грн. для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не погоджується самостійно збільшити розмір аліментів до суми визначеної законом, обгрунтовуючи свою відмову наявністю рішення суду, яке набрало законної сили і на підставі якого з нього щомісячно стягуються аліменти в розмірі 460,00 грн., у зв»язку із чим позивач змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач підтримала пред»явлений нею позов та просила його задовольнити, з підстав викладених у ньому та додатково пояснила, що дитина проживає разом із нею, а у її відсутність з бабусею, матір»ю позивача, оскільки вона працює позмінно в м. Києві, щоб мати змогу утримувати дитину, дитина періодично хворіє та навчається у 8 (восьмому) класі, і на її лікування та утримання потрібні грошові кошти, які значно перевищують розмір стягнутих аліментів, відповідач рідко спілкується з дитиною та не проявляє власної ініціативи на спілкування з нею. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що згодний сплачувати аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно, при цьому позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, він має відмінний стан здоров»я, інших дітей на утриманні не має, заборгованості по сплаті аліментів також не має, він є власником ? частки будинку набутого за час шлюбу з позивачем. Також відповідач пояснив, що постійного місця роботи він не має, заробляє грошові кошти на проживання шляхом періодичних заробітків, оскільки допомагає людям і середньомісячний його дохід складає 1000 грн. 1300,00 грн.. В подальшому після оголошення перерви в судовому засіданні, пов»язаної із роз»ясненням особам, що беруть участь в розгляді справи, обставин, що підлягають доказуванню при розгляді справ про стягнення аліментів, обов»язку доказування у справі та надання додаткових доказів на підтвердження позивачем обставин викладених в позові та доказів на підтвердження заперечень відповідачем, позивач та відповідач в судове засідання не з»явилися, при цьому відповідачем через канцелярію суду були подані письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 28-30). Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження. На підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 460,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З Довідки виданої Маловисківською міською радою Маловисківського району Кіровоградської області від 23 жовтня 2017 року вбачається, що з [PERSON] проживає її донька [PERSON], та мати позивача [PERSON] (а.с. 32). З медичної довідки-направлення №\~368 від 13 березня 2017 року Кіровоградської дитячої обласної лікарні вбачається, що дитина позивача та відповідача має певні пробеми зі здоров»ям, з діагнозом відображеним у такому документі (а.с. 16) Вказаний факт не заперечував у судовому засіданні також і відповідач у справі, який пояснив, що має намір забезпечувати дитині літній відпочинок на морі, з метою реабілітації її стану здоров»я. З матеріалів справи вбачається, що позивач офіційно працевлаштована та працює продавцем-консультантом непродовольчих товарів та одержує заробітну плату в розмірі 3250,00 грн. (а.с. 16, 21, 31). Відповідно до частини 2 статті 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної Ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття\~ 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні положення щодо обставин, які суд враховує при визначенні аліментів передбачені пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того суд вважає, що при розгляді даної справи застосуванню підлягає не тільки положення статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов»язку батьків утримувати своїх дітей: ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №143цс13. Відповідно до положень статтей 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду, з урахуванням роз»яснення особам, що беруть участь в розгляді справи принципів змагальності цивільного судочинства та обов»язку доказування, судом не було встановлено наявність у відповідача доходу з якого б можна було б проводити стягнення з урахуванням позовних вимог позивача, тобто позивачем не надано доказів про погіршення її майнового стану, а також не доведено, що платник аліментів враховуючи його матеріальне становище має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн., також суд враховує і стан здоров»я як позивача у справі, який працює, так і відповідача, який є працездатною людиною, з його слів з відмінним станом здоров»я, але не працює на постійній основі та офіційно, так і їхньої спільної з відповідачем дитини, при цьому відповідачем суду також не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, при цьому суд враховує ту обставину, що мінімальний розмір аліментів, які повинні стягнуватися на утримання дитини з одного із батьків, чітко визначений законодавством України, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в період з 01 травня 2017 року по 30 листопад 2017 року визначений в розмірі 1777,00 грн., тому мінімальний розмір аліментів на спільну дитину позивача та відповідача не може бути меншим 888,50 грн.. Виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, враховуючи те, що обов»язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд приходить до висновку, що домірним та правильним буде збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2016 року на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 26 серпня 2004 року, з 460,00 грн. до 888,50 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Разом із цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнена від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial