Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

28 травня 2015 року до Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. 05 червня 2015 року [PERSON] звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з заявою про уточнення позовних вимог, змінивши розмір аліментів, а саме: просила суд стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання його дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Свої вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що у 05 листопада 2011 року році вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу вона народила сина, [PERSON], [INFO]. У свідоцтві про народження дитини відповідач [PERSON] записаний батьком дитини. Після народження дитини відносини у неї з чоловіком не склалися, і вона разом з малолітнім сином вимушена була переїхати на постійне місце проживання до своїх батьків у село Княжичі Ямпільського району Сумської області. На даний час вона проживає окремо від чоловіка. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, неповнолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, власних коштів їй не вистачає, щоб забезпечити належний розвиток їхнього сина. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але до початку судового розгляду надала суду заяву, у якій просить суд дану цивільну справу розглянути без її участі, позовні вимоги, викладені у своїй позовній заяві підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить його особистий підпис на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення від 27 червня 2015 року, яке є у матеріалах даної цивільної справи. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача, відповідно до вимог Ст. 169 Цивільного процесуального Кодексу України. Суд вважає, що згідно Ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу можливо провести заочний розгляд даної цивільної справи. Як зазначає ч. 1, ч. 2 Ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, в яких порушено право позивача. Так, сторони від спільного життя мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії І БП № 139779, виданого Вязівською сільською радою Охтирського району сумської області 24 жовтня 2012 року. У свідоцтві про народження дитини відповідач [PERSON] записаний батьком дитини, тому відповідно до чинного законодавства він зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина. При вирішенні даного позову суд враховує стан здоровя і матеріальне становище сторін, також суд бере до уваги, що сам відповідач особисто не бере участі у вихованні свого неповнолітнього сина та у його матеріальному забезпеченні, а їх спільна дитина проживає разом з позивачем [PERSON], яка займається його вихованням, навчанням, повним фінансовим та матеріальним забезпеченням. [PERSON] 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо\~заробітна плата, пенсія,\~доходи\~від використання його\~майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. [PERSON] 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Як встановлено Ст. 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням\~суду\~аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до Ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 3 Ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення\~аліментів із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості не більше пятдесят відсотків заробітної плати цієї особи. Така ж сама норма передбачена п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». За таких обставин суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог у повному обсязі та необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, та аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання його дружини [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Відповідно до\~Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України\~сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ Цивільного процесуального кодексу України. \~Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст.\~58,\~59 Цивільного процесуального кодексу України. При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозвязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. [PERSON] 367 Цивільного процесуального кодексу України необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В силу ч. 1\~Ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог статей\~3,\~15 Цивільного процесуального кодексу України\~захисту в судовому порядку підлягає виключно порушене право особи. Вирішуючи питання в частині судових витрат, суд враховує, що відповідно до Ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. Відповідно до Ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] 243 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved