overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

27 лютого 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджуючи, що від шлюбу доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на сімейне життя. З 2011 р. шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає що, подальше спільне життя неможливо. Позивач, до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позов визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 16 липня 1988 р., зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, а/з № 1609 /а.с. 3/. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Шлюб сторін носить формальний характер. Відновлення і збереження родини сторін неможливо. Тому суд розриває шлюб сторін, вважаючи, що він розпався остаточно і існує формально. Ухвалою суду від 17 квітня 2014 р. судом надавався строк для примирення, однак сторони не помирилися та позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, зі згоди відповідача, суд вважає за можливим залишити відповідачу [PERSON] прізвище - [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

27 лютого 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулися [PERSON] і [PERSON] з позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку як такого, що втратив право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] являється сином позивача [PERSON] та колишнім чоловіком позивачки [PERSON]. Відповідач більше двох років не проживає у вказаній квартирі. Він постійно перебуває за межами України, із батьками не спілкувався. 20.09.2014 р. померла його мати [PERSON]. На похорон матері відповідач не приїхав. Відповідач протягом останніх двох років не проживає у квартирі, на нього приходять нарахування за комунальні послуги, які оплачують позивачі. У судове засідання позивачі з»явилися. Відповідач-1 [PERSON], місце знаходження якого суду не відомо і який у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України був викликаний через оголошення у пресі, тобто був повідомлений про розгляд справи належним чином, до суду не прибув. Відповідач-2, Ленінський РВ ДМС України в Харківській області, будучи належним чином повідомлений, до суду не з»явився. На підставі викладеного суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

27 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що [INFO] року в с.Плещіївка Костянтинівського району Донецької області помер його батько, [PERSON]. Крім нього спадкоємців першої черги після смерті батька не мається. Після смерті батька залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 3,43га, розташованої на землях Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Він у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не знав про наявність спадкового майна і знайшов сертифікат про право власності на земельну ділянку при прибиранні у будинку батька у січні 2015 року. Від прийняття спадщини він не відмовлявся і не відмовляється, вважає, що термін на прийняття спадщини пропустив по зазначеній поважній причині і, тому, просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача, - Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, в судове засідання не явився, подав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за його відсутності. З'ясувавши у судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Плещіївка Костянтинівського району Донецької області помер батько позивача, [PERSON] (а.с.8). Крім позивача [PERSON] спадкоємців першої черги після смерті батька не мається (а.с.25-26). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 3,43га, розташованої на землях Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.9). У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON], що є сином померлого [PERSON].(а.с.7), не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, тобто не прийняв спадщину. Суд вважає, що ним строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] пропущений з поважної причини, тому що він не знав про наявність спадкового майна і знайшов сертифікат про право власності на земельну ділянку при прибиранні у будинку батька у січні 2015 року. У зв'язку з цим необхідно визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька у два місяці, що є достатнім строком для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

27 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить шлюб розірвати, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідачка в судові засідання не з'являлася, не повідомляючи про причини неявки, хоча про час і місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.15). Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

27 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння , внаслідок яких їх сім'я розпалася, з серпня 2012 року вони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують. Позивачка до суду не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач повторно до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 06 лютого 2010 року (а.с.5). Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с.6) Спільне життя між ними не склалося, з серпня 2012 року сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують . Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, тривалий час разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

27 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 09 грудня 2014 року був розірваний. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальну допомогу надає нерегулярно. За таких обставин просила суд ухвалити рішення, яким стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала просила його задовольнити. Зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] [INFO]. 09 грудня 2014 року шлюб з відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Після розлучення з відповідачем була усна домовленість про надання матеріальної допомоги на утримання сина, проте таку допомога інколи надходила від відповідача нерегулярно. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від заробітку, проте зазначив, що після розлучення з позивачкою він, за їх спільною усною довомленістю, надав належну матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1000 гривень, а також приймав участь у інших необхідних витратах. Факт свого батьківства, як і те, що на даний час дитина проживає з позивачем не оспорював. Також вказав, що він офіційно працює. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено наданою копією свідоцтва про народження дитини, виданого 03.12.1998 року Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану серія [NUMBER], в якому сторони зазначені як батьки дитини. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім'ї, виданою ДП Б/У - 2 КЕВ Хмельницького, і вказаний факт не оспорювався сторонами. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача щомісячно на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

27 лютого 2015 року [PERSON] звернулася у суд із заявою про надання їй права на шлюб. Вимоги обґрунтувала тим, що з початку 2014 року перебуває у близьких стосунках із [PERSON], на даний час вагітна і вони мають намір створити сім'ю та зареєструвати шлюб. Батьки проти реєстрації шлюбу не заперечують. У зв'язку з недосягненням шлюбного віку, просила надати їй право на шлюб. У судовому засіданні заявник підтримала свої вимоги, просила надати право на шлюб. Заінтересовані особи [PERSON], та батьки заявника [PERSON], [PERSON], кожен зокрема, просили задовольнити заяву. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Ковельському району реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області подала заяву про слухання справи у відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 червня 1998 року Радошинською сільською радою Ковельського району Волинської області, убачається, що заявник народилася [INFO]. На час розгляду справи судом їй виповнилося 16 років. Згідно з довідкою комісії лікарів Голобської районної лікарні Ковельського району від 04 лютого 2015 року заявник [PERSON] вагітна, термін вагітності 12 - 13 тижнів. [PERSON], з яким заявник має намір зареєструвати шлюб, є повнолітнім - [INFO], що слідує із фотокопії паспорта громадянина України на його ім'я. Відповідно до ст. 22 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Шлюбний вік для чоловіків та жінок - вісімнадцять років. Згідно із ст. 23 Сімейного кодексу України особи за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У справі встановлено, що заявник досягла шістнадцяти років, вагітна, бажає створити сім'ю та зареєструвати шлюб із [PERSON] Укладення шлюбу за обставинами справи відповідає інтересам заявника та положенням закону. Отже, заява підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 22, 23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

27 лютого 2015 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 9920,31 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 15 серпня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 20671,46 грн., заборгованість за кредитом 5388,87 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом 1104,60 грн, заборгованість за пенею та комісією 3664,35 грн, шраф за п.п.2.2. Генеральної угоди 10513,64 грн, всього загальна сума забогованості склала 20671,46 гривень. Тому представник позивача просить розглянути справу заочно та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2015 року в розмірі 20671,46 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 27 лютого 2015 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 9920,31 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 15 серпня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 20671,46 грн., заборгованість за кредитом 5388,87 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом 1104,60 грн, заборгованість за пенею та комісією 3664,35 грн, шраф за п.п.2.2. Генеральної угоди 10513,64 грн, всього загальна сума забогованості склала 20671,46 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 06 травня 2011 року вони із [PERSON] зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з січня 2015 року. Спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя, втрату почуття взаємної любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечитиме його інтересам, примирення є недоцільним. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, оскільки подальше спільне життя суперечитиме його інтересам. Позивач - [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка - [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 травня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 11, 06 травня 2011 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - [PERSON] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спір про сумісно нажите майно на час розгляду справи відсутній. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини фактично припинені, спільне життя не склалося через протилежні погляди на сумісне життя та втрати почуття взаємної любові один до одного. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивача, позивач наполягає на розірвання шлюбу з відповідачем. Зважаючи на те, що між сторонами сімейні відносини припинені, позивач і відповідач проживають окремо, жодних дій з боку подружжя, спрямованих на примирення та збереження сім'ї не здійснюється, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання дитини -- [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 1 000 гривень. Позов мотивує тим, що з 25.06.2005 р. по 09.04.2014 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а її матеріальне становище не дозволяє повноцінно забезпечувати дітей. В зв'язку з цим позивач звернулася до суду. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов, давши пояснення аналогічні тим, що в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 300 гривень на місяць та пояснив, що на даний час в нього немає роботи, а тому він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має нерегулярний дохід. Статтею 184 СК України встановлено: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2015 рік для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, що є істотними обставинами по справі. Суд критично оцінює твердження відповідача щодо неможливості сплачувати на даний час аліменти, так як такі суперечать чинному законодавству, а права та інтереси дитини є ключовими при розгляді даної справи. В зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] щомісячно в розмірі 950 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону починаючи з 27 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial