Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

28.05.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості по кредиту та процентам в сумі 42 803, 77 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 20 794 грн. 87 коп. та судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11351956000, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в сумі 42 500 дол. строком до 29.05.2029 року та сплатою протягом 30 календарних днів з дня видачі кредиту процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 29.05.2008 року були укладені Договір поруки № 30207Р165 з [PERSON] та Договір поруки № 30207Р164 з [PERSON], які зобов'язалися солідарно відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Умови кредитного договору щодо своєчасного внесення вказаних у договорі платежів [PERSON] були порушені, тому позивач просить стягнути з нього та поручителів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 42 803, 77 доларів США та пеню у розмірі 20 794 грн. 87 грн., а також понесені судові витрати. В свою чергу, [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали зустрічну позовну заяву до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного договору № 11351956000 від 29.05.2008 року, Договору поруки № 30207Р164 від 29.05.2008 року; Договору поруки № 30207Р165 від 29.05.2008 року; Договору іпотеки № 30207Z151 від 29.05.2008 року та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 29.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11351956000, в порядку забезпечення виконання зобовязань по якому, були укладені наступні забезпечувальні договори на його основі: Договір поруки № 30207Р164 від 29.05.2008 року, Договір поруки № 30207Р165 від 29.05.2008 року; Договір іпотеки № 30207Z151 від 29.05.2008 року. Згідно п. 1.1. кредитного договору № 11351956000 від 29.05.2008 року банк надав [PERSON] кредит в сумі 42 500 дол. США, що складав, на той момент, еквівалент 206 125 грн. за офіційним курсом НБУ на дату укладення. Вважають, що кредитний договір № 11351956000 від 29.05 2008 року суперечить актам цивільного законодавства, ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме: він містить несправедливі умови та укладений із застосуванням відповідачем нечесної підприємницької практики, порушує принцип рівності сторін. Вказують, що кредитним договором передбачалось отримання валюти доларів США у сумі 42 500 на придбання нерухомого майна, однак [PERSON] в касі банку був наданий лише грошовий еквівалент зазначеної суми в гривнях, а саме: 206 125 грн. Просять при розгляді справи врахувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011, та позицію Верховного Суду України, закріплену у постановах від 19.03.2014 по справах № 6-14цс14 та № 6-20цс14. Вважають, що діями банку було введено позивачів в оману, що мало наслідком та спричинило укладення кредитного договору в результаті помилки. У разі задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним кредитного договору, мають бути визнані недійсними і похідні від нього договори, укладені на його основі та на його виконання. У судовому засіданні представник позивача первісний позов підтримав і до викладених в позовній заяві пояснень доповнив, що на даний час сума заборгованості не сплачена, зустрічний позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, підтримали зустрічну позовну заяву. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, підтримала зустрічний позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 57). Клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а зустрічний позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 29.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.40-59), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11351956000 (а.с.6-13) /надалі-Договір/, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 42 500 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.4., 1.5. кредитного договору, кредит надається для його особистих потреб, а саме: на придбання квартири, шляхом видачі готівки через касу Банку. Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит строком до 29.05.2029 року. Надання кредиту відбувається лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобовязань по цьому договору, а саме підписання та нотаріального оформлення договору іпотеки нерухомого майна. Згідно п. 1.3. кредитного договору, за користування та управління кредитом: встановлено відсоткову ставку у розмірі 13,50 % річних. Пунктом 1.2.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов»язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 508, 10 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Також встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором позичальника перед банком, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 29.05.2008 року був укладений договір поруки № 30207Р164 (а.с.14-15), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 11351956000 від 29.05.2008 року. Відповідно до п. п. 1.3., 1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники. В забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором позичальника перед банком, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 29.05.2008 року був укладений договір поруки № 30207Р165 (а.с.16-17), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 11351956000 від 29.05.2008 року. Відповідно до п. п. 1.3., 1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань позичальника перед банком за кредитним договором № 11351956000 від 29.05.2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого виступає ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 29.05.2008 року був укладений договір іпотеки, згідно п. 1 якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобовязання, що витікає з кредитного договору, передає в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру №24, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. 50 років ВЛКСМ, буд. №42. (а.с.104-105). Як вбачається з п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ від 10.05.2007 №168 /надалі Правила/, у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору, зокрема, попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. В судовому засіданні встановлено і визнається самим представником позивача, що спірним кредитним договором не обумовлено жодним чином питання віднесення валютних ризиків безпосередньо на споживача, що, на думку суду, суперечить вищезгаданим правилам і в умовах наявного сьогодення, обумовленого девальвацією гривні по відношенню до долара США, негативно відбивається на інтересах споживача. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняє нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. При цьому, підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Так, п. 3.2. Правил передбачено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту /надалі Графік/, що є додатком до спірного Договору споживчого кредиту, в частині встановлення кредитних канікул, розміру ануїтетних платежів та суми комісії за надання кредиту, не відповідає безпосередньо умовам самого Договору. Крім того, у разі застосування між собою всіх узгоджених сторонами вихідних даних спірного кредитного договору, також не відповідають його умовам і термін користування кредитом, сума кредиту, розмір щомісячного платежу та відсоткова ставка, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи від 11.11.2015 №2358/15-24/3396-3407/1524 (Т.1 а.с.6-13,117-121, Т.2 а.с.7-49 ). Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Також, суд звертає увагу, що Міжнародними актами, і зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах. Хартією захисту споживачів, ухваленою 25 сесією консультативної асамблеї Европейського союзу у 1973 році за № 543, передбачено також, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, оскільки споживачу під час укладення кредитного договору обєктивно бракує знань для здійснення правильного вибору послуг із запропонованих на ринку та оцінки укладеного договору. За таких обставин, враховуючи те, що верховенство права, як принцип судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості і надання ефективного захисту та беручи до уваги те, що справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства, суд приходить до висновку, що Кредитний договір № 11351956000, укладений 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], підлягає визнанню недійсним. Крім того, виконання Кредитного договору № 11351956000, укладеного 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], було забезпечено Договором поруки № 30207Р164, укладеним 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], Договором поруки № 30207Р165, укладеним 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] та Договором іпотеки № 30207Z151, укладеним 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] В»ячеславом Васильовичем, посвідченим 29.05.2008 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 2880, які є похідними від основного зобовязання, а тому виходячи з того, що основне зобовязання є недійсним, то і договори, укладені в порядку забезпечення його виконання, також підлягають визнанню судом недійсними. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводів відповідачів щодо помилки, оскільки останніми не доведено в судовому засіданні, що така помилка дійсно мала місце і вона має істотне значення. Щодо несправедливості умов спірного кредитного договору, повязаних із навязуванням страхової компанії (п. 4.8 Договору) та відсутності відповідальності відповідача кредитодавця (Розділ 8 Договору) то дані доводи позивачів, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки п. 4.8 кредитного договору не містить жодного посилання на індивідуально визначену особу, а відповідно наявність письмового договору, сама по собі передбачає застосування відповідальності, встановленої законом, у випадку невиконання його умов кредитодавцем. З приводу нечесної підприємницької практики, обумовленої визначеними в п. 1.3.1.- 1.3.3. Договору методами нарахування відсотків та прийняття банком виконання позичальником своїх зобовязань, то наявний метод визначення кількості днів для обчислення процентних доходів відповідача передбачений безпосередньо Правилами бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених Постановою Правління НБУ від 18.06.2003 за № 255. Позовна давність у даному спорі відповідачами не є пропущеною, виходячи з положення ч.1 ст. 261 ЦК України, за визначенням якої передбачено, що її перебіг починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Оскільки кредитний договір є діючим, а його невідповідність чинному законодавству стала відома і призвела до порушення прав відповідачів у 2015 році (звернення позивача до суду з позовом до останніх про стягнення кредитної заборгованості), їх звернення до суду було здійснено в межах позовної давності, визначеної законом. Аналогічний підхід до вирішення питання щодо перебігу строку позовної давності прописано у п. 28 постанови Плену Верховного суду України № 9 від 06.09.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Крім того, вирішуючи питання про застосування правових наслідків недійсності правочину, суд враховує поданий позивачем первісний позов, суму отриманого кредиту (42500,00 дол. США) та розмір коштів, внесених відповідачем - позичальником [PERSON] на його повернення (37145,25 дол. США) (а.с.18-26,323-363) і на підставі ст. 1057-1 ЦК України, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь кредитодавця залишок неповернутої грошової суми розміром 5354,75 дол. США. У зв»язку з відсутністю заяви кредитодавця, судом не накладався арешт на заставне майно. Разом з тим, з ПАТ «УкрСиббанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір», у розмірі 1948 грн. 80 коп., від сплати якого відповідачі звільнені. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з ПАТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати з проведення експертизи у розмірі 8000 грн. 71 коп., тобто пропорційно до задоволених вимог та з урахуванням двосторонніх забов»язань (Т.2 а.с.64). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial