Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

28.07.2016 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив визнати її втратившою право користуватись житловим приміщенням квартирою №33 в будинку №16 по вулиці Івана Лейко в м.Лиман ( колишній [PERSON]) Донецької області. В судовому засіданні позивач наполягав на позовних вимогах з підстав викладених ним в позовній заяві, просив їх задовольнити та судові пояснив, що реєстрація відповідача в його квартирі змушує його нести додаткові витрати по утриманню цього нерухомого майна. Та на задані йому питання пояснив, що акт про непроживання в його квартирі дочки склали сусіди квартир яких знаходяться поруч з його квартирою, він їй пропонував виписатись але вона цього не хоче робити. Представник позивача адвокат [PERSON]вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач в квартирі свого батька не мешкає більше десяти років, там її речей немає і це все свідчить про втрату нею інтересу до цього житла. В судове засідання відповідач не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв не подала, і судом було прийняте рішення розглянути справу за її відсутністю в заочному порядку. Свідок [PERSON]судові пояснив, що він є рідним братом позивача, його племінниця [PERSON]не мешкає в квартирі свого батька десь з 2006 року , деякий час вона мешкала в нього де залишились деякі її речі та від брата знає що його дочка не бажає сама виписатись з квартири. При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено . Позивачу [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року, на праві власності належить квартира [ADDRESS] ( колишній [PERSON]) Донецької області , де зареєстрована за місцем проживання також і відповідач [PERSON]М.(а.с.4-9,14). [PERSON] в цій квартирі не мешкає більше десяти років та речей там своїх не має ( а.с.10) . Суд, заслухавши позивача, його представника, здійснивши допит свідка та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.4 ст.156 СК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права цих осіб користуватись займаним приміщенням .У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім*ї про безоплатне користування жилим приміщенням зазначене користування здійснюється за плату. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім*ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно з ч.3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення , займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім*ї.У цьому випадку власник будинку ( квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України- договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку( квартирі) , що належить громадянинові на праві приватної власності , наймач і особи,які проживають разом з ним , зобов*язані звільнити житлове приміщення ,а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Крім того до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України , а також ст.150 ЖК України власник житлового будинку( квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання ,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб . Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В статті 405 ЦК України зазначено- 1. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. 2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 п.15 постанови Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Таким чином, у зв*язку з тим, що відповідач не є членом сім*ї позивача , між ними не було укладено договору найму житла, відповідач будучі зареєстрована як мешкаюча в квартирі що належить позивачу на праві власності , створює умови які зобов*язують позивача нести додаткові витрати по її утриманню , не мешкає в квартирі [ADDRESS] ( колишній [PERSON]) Донецької області більше десяти років, то вона є такою, що з цих підстав втратила право користуватись цим жилим приміщенням , бо право позивача на володіння , користування та розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві власності підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved