Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

28.08.2015 року в суд звернувся [PERSON] із згаданим позовом. Свої позовні вимоги він обґрунтовував тим, що його мати, [PERSON], будучи власником земельної ділянки, площею 3,91 га, кадастровий номер [NUMBER] за свого життя уклала з відповідачем договір оренди землі терміном на 10 років, зареєстрований 29.06.2006 року в Миргородському районному відділенні Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного кадастру Держкомзему України». За умовами вказаного договору [PERSON] передала а відповідач прийняв в оренду згадану земельну ділянку строком на 10 років, передбачивши при цьому, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. Оскільки [PERSON] померла, а до нього(позивача) в порядку спадкування за заповітом перейшло право власності на орендовану земельну ділянку, то він просив суд розірвати договір оренди землі, укладений спадкодавцем з відповідачем, та передати згадану земельну ділянку йому. При цьому позивач зазначав, що відповідач ухиляється від повернення йому спірної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON], діючий на підставі довіреності (а.с.9), позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх. Представник відповідача, Приватної агрофірми «Гарант», Лавренко Н.В., діюча на підставі доручення (а.с.77), в судовому засіданні позов не визнала. Посилаючись на те, що ПАФ «Гарант» має право користуватися спірною земельною ділянкою до закінчення строку договору, тобто до 29.06.2016 року, представник позивача просив відмовити у задоволенні позову (а.с.71-72). Суд, заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами на засадах змагальності та диспозитивності докази, вважає позов доведеним і підлягаючим до задоволення із наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що 01.08.2005 року між [PERSON] та ПАФ «Гарант», відповідачем по справі, було укладено договір оренди землі, за змістом якого [PERSON] надала, а відповідач прийняв у платне користування земельну ділянку, площею 3.91 га, строком на 10 років, чого не заперечувала і представник відповідача в судовому засіданні. (а.с.80-83). Зазначений договір зареєстрований 29.06.2006 року в Миргородському районному відділенні Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного кадастру Держкомзему України» за №040654500096 (а.с.83). Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту [NUMBER], виданого Миргородською райдержадміністрацією 24 травня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER](а.с.11-12,14) і була прийнята відповідачем у користування згідно акту (без дати), підписаного представником відповідача, що також не заперечувалось ним в судовому засіданні (а.с.84). Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; -ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди припиняється також у випадку його розірвання. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. В п.п. 39,40 укладеного договору оренди землі сторони дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку є підставою для зміни умов або розірвання договору. В ч.3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Отже, сторони у договорі оренди відступили від положень цивільного законодавства і врегулювали свої відносини на власний розсуд ,що узгоджується з положеннями ст.627 ЦК України про свободу договору. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, від 17.09.2014 року, право власності на орендовану земельну ділянку перейшло від [PERSON] до [PERSON], позивача по справі(а.с.20-23). Оскільки, відбувся перехід права власності на орендовану земельну ділянку в порядку спадкування до позивача, і останній побажав його розірвати, тому такий перехід права власності є підставою для розірвання договору, а відтак позовні вимоги позивача в частині розірвання договору оренди підлягають до задоволення. Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що ПАФ «Гарант» має право користуватися орендованою земельною ділянкою до закінчення строку договору (29.06.2016 року), суд не може прийняти до уваги, оскільки сторони в своєму договорі передбачили на свій власний розсуд можливість розірвання договору до закінчення строку його дії в разі зміни власника орендованої земельної ділянки, а статтею 629 ЦК України в імперативній формі визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Відповідно п.21 Договору оренди після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Оскільки відповідач ухиляється від повернення земельної ділянки позивачу, то суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і в частині зобов'язання відповідача повернути позивачеві земельну ділянку, отриману ним в оренду від [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених судових витрат 1350 грн 62 коп(а.с.1-2).

Outcome: approved