Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 2009 року, дітей від шлюбу не мають. Їх шлюбні відносини припинені в грудні 2014 році і зазначеного часу відносин не підтримують, не спілкуються. Їх сімейні відносини припинені остаточно, у звязку з тим, що [PERSON] заявила, що вона не бажає з ним проживати, забрала свої речі і пішла з сімї. До теперішнього часу не повідомила йому адресу свого місця проживання, лише телефонному режимі повідомила, що б я звертався з заявою про розірвання шлюбу, бо вона створила іншу сімю. Просив розірвати шлюб зареєстрований між ним та [PERSON] та стягнути з неї судові витрати. В судове засідання\~позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позов задовольнити, не заперечував проти постановлення заочного рішення (а.с.15). Відповідач [PERSON],\~будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом судової повістки (а.с.16; 18), в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд,\~дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 634, сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2009 року (а.с.2). Відповідно до положень\~ст.51 Конституції України\~та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень\~ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст.60 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини,\~\~суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації понесених нею судових витрат. Згідно викладеного,

Outcome: approved