Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

27 вересня 2019 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів . В обгрунтування позову вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 червня 2015 року, що набрало законної сили 16 червня 2015 року, по цивільній справі № 569/1028/15-ц за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу - розірвано шлюб між мною - ним та [PERSON] зареєстрований 11 вересня 2009 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом № 1338. Вказує, що від даного шлюбу з відповідачкою мають спільну малолітню дитину, дочку, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року, визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з ним. Вказує, що самостійно, на даний час, йому важко в повному обсязі надати для їхньої спільної з Відповідачкою малолітньої дочки належне утримання, достатнє для її віку, оскільки на даний час він тимчасово не працює, перебуває у пошуку роботи, на теперішній час його дохід складається з тимчасових заробітків та допомоги яку надають йому його батьки. Відповідачка матеріальної участі в утриманні їхньої дочки не бере, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в її матеріальному утриманні, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною людиною та має можливість працювати. Вказує, що він неодноразово просив Відповідачку брати належну та достатню участь у матеріальному утриманні спільної малолітньої дочки [PERSON] , але це жодних позитивних результатів не дало. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, суд проводить до висновку про розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції її батьками вказані сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2015 року, що набрало законної сили 25 січня 2016 року, по цивільній справі № 569/14420/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком дитини - [PERSON] .. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державнийбюджет Українина 2020рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:з 1січня 2020року -1779гривень,з 1липня -1859гривень,з 1грудня -1921гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушує прав позивача як отримувача і прав відповідача як платника аліментів. Отже, враховуючи фактичні обставини цієї справи, досліджені докази, виходячи з принципу справедливості та розумності, те що згідно статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, тобто обидві сторони у даній справі зобов`язані у рівних обсягах матеріально утримувати малолітню доньку, тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог статті 182 СК України розмір аліментів в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним та достатнім. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що відповідачка є працездатною особою. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial