overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

27.01.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.08.2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка станом на 30.11.2014 року має заборгованість на суму 7236,24 грн. На даний час кредитна заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить стягнути з відповідачки таку. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Судом встановлено, що 06.08.2007 року [PERSON] уклала договір відповідно до якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.11.2014 року заборгованість становить 10303,60 грн.. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 3888,13 грн., яка була задоволена судовим наказом Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.12.2008 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача, тому різниця становить 6415,47 грн.. Однак штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг становлять: 500,00 грн.- штраф ( фіксована частина), 320,77 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість на час звернення до суду становить 7236,24 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 06.08.2007 року заборгованість по кредиту складає в сумі 7236,24 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 526, 610, 612, 623, 625 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задоволення позову. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

27.01.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 1-2). В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила розглянути справу у її відсутності (а. с. 14). Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, та просив розглянути справу у його відсутності (а.с. 15 ). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.06.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області за актовим записом № 211 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сім`я сторін розпалася з причин, зазначених у позові (а.с. 1-2). За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, бо подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд бере до уваги правові норми, встановлені ст.ст. 24, 56 СК України, щодо добровільності шлюбу, права кожного із подружжя припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

27.01.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини [INFO] р., та стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку [INFO] р. (а.с. 1). В судове засідання сторони не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 18). Відповідач надав заяву (а.с. 19), в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони перебувають у шлюбі з 07.05.2014 р. (а.с. 3), мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка мешкає з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини та позивача. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини та його матері. При цьому суд бере до уваги і визнання позову відповідачем (а.с. 19). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

27.01.2016р. до суду заявлено цей позов. В даній заяві позивачка вказала, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, фактично всі витрати на утримання дитини позивачка несе особисто. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, про що повідомила в позовні заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, про що до суду повідомив телефонограмою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 4), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню свого неповнолітнього сина. Зазначені правовідносини регулюються: -ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. - ч.1 ст. 75 СК України, згідно з якою дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. - ч. 4 ст. 75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню своєї дитини, чим порушує її майнове право, але має можливість надавати матеріальну допомогу, то з метою захисту майнового права дитини, з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина в твердій грошові сумі у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, та не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 27.01.2016р. і до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 13.09.1991 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2001 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подала заяву, згідно якої позов визнала, просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ст. 174 ЦПК України суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 13.09.21991 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Таїровською міською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №9. Від шлюбу сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2001 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 28.08.2010 року виконавчим комітетом Зугреської міської ради м Харцизька , Донецької області зареєстровано їх шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за втрати взаєморозуміння, несумісність характерів, втрати поваги один до одного та різних поглядів на сімейне життя, що призвело до припиненні сімейних відносин з червня 2015 року. Просив шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Справу просив розглянути за його відсутністю. Відповідач звернулася до суду з заявою про надання строку для примирення, так як любить позивача, вважає за можливе забережня сімї. Ухвалою від 01.03.2016 року суд надав сторонам три місяця, строк для примирення Після спливу строку для примирення позивач 02.06.2016 року звернувся з заявою до суду про розірвання шлюбу, так як він на примирення не згодний. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи до суду не зявилася, тому справу розглянуто за її відсутністю. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Шлюб між сторонами зареєстрований 28.08.2010 року виконавчим комітетом Зугреської міської ради м Харцизька, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №75. Копією свідоцтва про народження підтверджено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Стаття 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не проживають однією сімєю з червня 2015 року, спільного господарства не ведуть, син проживає разом з відповідачем, після надання строку, примирення між подружжя не сталося. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій ставить питання про розірвання шлюбу, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 112. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.07.1996 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного шлюбу мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, на ґрунті відсутності взаєморозуміння та різноманітності поглядів на повсякденне життя, у родині виникли неприємні стосунки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин у липні 2013 року. Сумісне господарство не ведеться, спрору про поділ майна не виникає. Вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Позивач надала суду заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому з 20 липня 1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 112, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно матеріалів справи, а саме згідно з свідоцтвом про народження, від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що сумісне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач просила суд залишити їй прізвище - «[PERSON]». Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій ставить питання про розірвання шлюбу, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 30. В обґрунтування позову зазначила, що 05.03.2005 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від наведено шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, на ґрунті відсутності взаєморозуміння та різноманітності поглядів на повсякденне життя, у родині виникли неприємні стосунки. Шлюбні відносини фактично припинені, сумісне господарство не ведеться. Вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна не виникає. Позивач надала суду заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 30, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно матеріалів справи, а саме згідно з свідоцтвом про народження, від зазначеного шлюбу позивач з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Судом встановлено, що сумісне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач просила суд залишити їй прізвище - «[PERSON]». Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 02.10.2004 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 238. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року, який зареєстрований відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 238. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Оскільки відсутній спір про місце проживання неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Документально підтверджені судові витрати зі слати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved