Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

27 лютого 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся виконавчий комітет Межівської селищної ради, в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Межівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на території Межівської селищної територіальної громади проживає [PERSON], на вихованні якої знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO]. Інформація про батька дитини внесена до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Під час рейдового заходу, 20 лютого 2018 року, комісією було виявлено, що родина проживає в будинку, який потребує капітального та косметичного ремонту, будь-які умови для проживання дитини взагалі відсутні. Під час огляду дитячим педіатром підтверджений факт загрози здоров'ю та життю малолітньої дитини [PERSON] та неможливість подальшого перебування дитини у родині. Дитину тимчасово було влаштовано до дитячого відділення КЗ «Межівська ЦРЛ»ДОР». З [PERSON], неодноразово проводилися бесіди щодо належного виховання та утримання дитини, однак пророблена робота позитивного результату не дала адже зі сторони відповідача не прикладалося жодних зусиль для поліпшення становища. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], 1983 року народження, у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з матері [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь законного представника, визначеного у відповідності до вимог чинного законодавства. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року у вказаній справі було відкрито провадження та розпочато підготовче провадження. Проведення підготовчого засідання було призначено на 20 березня 2018 року. 20 березня 2018 року підготовче судове засідання у вказаній справі було відкладено на 05 квітня 2018 року, на підставі заяви відповідача, для реалізації її права на отримання правової допомоги. 02 квітня 2018 року відповідач [PERSON] надала до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що з позовом вона категорично не згідна, та вважає, що він підлягає залишенню без задоволення, оскільки вважає, що позивачем не було надано допустимих доказів, на підтвердження того факту, що відповідач ухилялася від виконання батьківських обов'язків та указані позивачем докази не підтверджують ті звинувачення, які закидаються відповідачеві, як підстава для позбавлення її батьківських прав. Також позовну вимогу стосовно стягнення аліментів на утримання дитини на користь законного представника, визначеного у відповідності до вимог чинного законодавства, вона вважає не коректною, адже на даний час єдиним законним представником доньки [PERSON], є саме вона. 05 квітня 2018 року представник позивача надав письмову відповідь на відзив [PERSON], відповідно до якої зазначили, що виконавчий комітет селищної ради заперечує проти відзиву на позовну заяву, оскільки вважають, що у відзиві не було спростовано твердження та аргументи позивача - виконавчого комітету Межівської селищної ради стосовно суті позовних вимог. Позивач також прохає суд звернути увагу на те, що у прохальній частині позову пунктом 1 заявлене прохання позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої доньки, а особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року було задоволено клопотання відповідача про проведення підготовчого судового засідання, а також подальших судових засідань в режимі відеоконференції із Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю представника відповідача - адвоката [PERSON] Підготовче судове засідання було відкладено до 17 квітня 2018 року. 17 квітня 2018 року підготовче судове засідання було відкладено на 23 квітня 2018 року та в послідуючому відкладено на 02 травня 2018 року для збору доказів по справі. 02 травня 2018 року ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 11 травня 2018 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача - [PERSON] 11 травня 2018 року підготовче судове засідання було відкладено на 16 травня 2018 року, у зв'язку з повторною неявкою представника відповідача - [PERSON] Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у вказаній справі було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24 травня 2018 року. 24 травня 2018 року у судовому засіданні було оголошено перерву на 05 червня 2018 року, у зв'язку з необхідністю виклику свідків для допиту. 05 червня 2018 року у судовому засіданні було оголошено перерву на 15 червня 2018 року, у зв'язку з клопотанням представника відповідача, [PERSON] про зайнятість в іншому процесі. Представник позивача у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судовому засіданні надала суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечує. Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та додатково пояснив, що вважає недоведеним факт невиконання батьківських [PERSON] у відношенні її малолітньої доньки [PERSON] Проти задоволення позову заперечує. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснила, що три роки за родиною [PERSON] доглядали сусіди, постійно скаржилися, що остання не працює, не веде домашнього господарства. Відповідачку попереджували про позбавлення батьківських обов'язків. 20 лютого 2018 року, під час рейдового заходу, мати не відкривала двері і лише, після попередження про виклик працівників поліції - відкрила. Дитина була брудна, сиділа грілася об грубу, на руках були опіки, запасу продуктів не було. [PERSON] була у верхньому одязі, адже у будинку було холодно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, матір'ю записано [PERSON]. Інформація про батька дитини внесена до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00014902908 від 06 січня 2015 року. Як вбачається із довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1450 виданої виконавчим комітетом Межівської селищної ради, станом на 20 лютого 2018 року [PERSON], [INFO], проживала разом з донькою, [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], в будинку, який відповідно до правовстановлюючих документів на праві приватної власності належав покійній матері відповідачки [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області від 18 серпня 2013 року, із сім'ї [PERSON] було відібрано малолітню [PERSON], оскільки відповідно до акту обстеження умов проживання від 18.08.2013 року та висновку служби у справах дітей Межівської РДА про доцільність позбавлення матері батьківських прав №292 від 19.08.2013 року було встановлено, що [PERSON] веде себе неадекватно, постійно залишає дитину без нагляду. Подальше перебування малолітньої в сім'ї загрожувало б її здоров'ю та життю. У судовому засідання встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своєї першої дитини [PERSON] на підставі рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 17.01.2017 року, 12.03.2017 року, 13.03.2017 року, 18.08.2017 року встановлено, що сім'я проживає за рахунок державної соціальної допомоги, як малозабезпечена сім'я, при народження дитини до трьох років та допомоги на дитину одиноким матерям. Інших доходів не має. В підсобному господарстві нічого не тримають. В будинку пічне опалення. Малолітня донька дуже хвороблива, тому з отримуваних коштів велика їх частина йде на лікування доньки. В будинку дві жилі кімнати, інші кімнати не жилі, там знаходяться пакети з одягом. Були проведені профілактичні бесіди щодо необхідності належного догляду за дитиною та запропоновано дитину здати до дитячого садочка. 10 травня 2017 року [PERSON] отримала попередження про те, що згідно ст.184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов'язків може бути позбавлена батьківських прав, останній був наданий термін один місяць для влаштування малолітньої [PERSON] до дитячого садка. Під час рейдового заходу, 20 лютого 2018 року, комісією у складі: виконуючої обов'язки начальника служби у справах дітей Межівської РДА Коби Ю.М., тимчасово виконуючої обов'язки директора центру соціальних служб дітей, сім'ї та молоді Пономарьової Ю.М., спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету селищної ради Лисенко В.М. з метою обстеження дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, своєчасного виявлення негативних проявів у підлітковому середовищі, обстежено родину [PERSON] Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20 лютого 2018 року встановлено, що умови проживання незадовільні, температура в житловій кімнаті 8 С, у інших кімнатах нижча. В будинку брудно, антисанітарія, сміття по всіх кімнатах. Будинок потребує ремонту. Із продуктів харчування в наявності лише затверділе м'ясо. Низький рівень матері негативно впливає на дитину. Подальше перебування дитини в родині не відповідає інтересам дитини. У малолітньої дитини є загроза здоров'ю та життю, тому комісія дійшла висновку про негайне вилучення дитини з родини. [PERSON] потребує працевлаштування. Рішенням виконавчого комітету Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року було вирішено відібрати із сім'ї малолітню [PERSON] та тимчасово влаштувати її до дитячого відділення КЗ «Межівська ЦРЛ»ДОР». Згідно доповідної №169 від 21.02.2018 року в.о. головного лікаря СКЗОЗ «Межівський ЦПМСД» Кравця В.М. зважаючи на край незадовільні умови проживання, загроза до життя дитини, дівчинка була госпіталізована в дитяче відділення в супроводі соціальної служби та медичних працівників в КЗ «Межівської ЦРЛ»ДОР» 20.02.2018 року в 16.00 годин. Відповідно до довідки №308 від 21.02.2018 року наданої т.в.о. головного лікаря КЗ «Межівська ЦРЛ»ДОР» Запорожченко С.І., дитині - [PERSON] - встановлено діагноз переохолодження. При огляді дитина брудна, недоглянута, голодна. Одяг брудний, деякий одяг не відповідає віку дитини. Верхні та нижні кінцівки на дотик холодні, на тильній поверхні долонь та пальцях сліди від опіків (зі слів дівчинки, це їй зробила мама). Температура тіла дитини 35,0 С. Психомоторний та фізичний розвиток не відповідає віку дитини. Дитина не володіє навиками самообслуговування та не проситься на горщик. За час перебування дитини в стаціонарі мати дитини не з'являлася та не цікавилася її станом. Згідно інформаційної довідки № 38 від 22 лютого 2018 року наданої т.в.о. директора Межівського РЦСССДМ Пономарьовою Ю.М. щодо проведеної роботи з сім'єю [PERSON] у якої відібрано без позбавлення батьківських прав малолітню доньку [PERSON], встановлено, що пророблена робота позитивного результату не дає, так як зі сторони [PERSON] не прикладалося жодних зусиль для поліпшення становища. На бесіди та зауваження спеціалістів центру жінка слабо реагує, не йде на співпрацю, у помешканні не створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Разом з тим, з інформаційної довідки №252 від 22.02.2018 року наданої директором КЗДО «Межівський ясла-садок №1 «Сонечко» МСР» Паливода Ю.А., про виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню [PERSON] встановлено, що дитина відвідувала КЗДО «Межівський ясла-садок №1 «Сонечко» МСР» з 1 серпня 2017 року до листопада 2017 року тобто досить нетривалий період часу, у зв'язку з чим, суд не може на належному та достатньому рівні оцінити викладені у вказаному листі факти через те, що дитина відвідувала дитячий садок не більше трьох місяців, і на момент її відібрання у матері не відвідувала дитячий садок. [PERSON] живе за рахунок державних соціальних виплат і до моменту відібрання дитини з сім'ї ніде не працювала, що підтверджується довідками №317, №317/1, №317/2 від 21 лютого 2018 року, наданими Межівським УСЗН, згідно яких [PERSON] з серпня 2017 року по лютий 2018 року отримала: допомоги на одну дитину одиноким матерям в розмірі 5222.39 гривень, щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини в розмірі 4300 гривень та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 3919 гривень. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює з 01 березня 2018 року у відділі культури виконавчого комітету на посаді двірника. Середня заробітна плата за місяць складає 3723,00 гривень, що підтверджується довідкою №100 виданою15.03.2018 року відділом культури виконавчого комітету Межівської селищної ради, а також копією трудової книжки [PERSON] заповненої 21.06.2006 року. Відповідно до характеристики на [PERSON] двірника КЗ «Будинок культури» Межівської селищної ради №126 від 03.04.2018 року, встановлено що остання працює з 01 березня 2018 року. Всі завдання виконує за вказівками керівництва, ініціативи не проявляє. Якість виконаних нею робіт залишає бажати кращого. За пророблений період на роботу не запізнювалась та трудової дисципліни не порушувала. Амбітна, неврівноважена, гостро реагує на критичні зауваження. Зовні неохайна. Згідно довідок виданих 16.03.2018 року від лікаря-психіатра та лікаря-нарколога [PERSON] за психіатричною та наркологічною допомогою не зверталася, даних про надання психіатричної чи наркологічної допомоги в інших лікувальних установах відсутні. Відповідно до клопотання служби у справах дітей Межівської РДА №70 від 21.03.2018 року вбачається, що під час рейдових заходів «Діти вулиці» громадянка [PERSON] вела себе не завжди адекватно, скаржилася, що їй постійно підкидують використані шприци. [PERSON] рекомендували пройти обстеження в обласній клінічній лікарні, але остання нехтує своїм здоров'ям. Відповідачка неодноразово була повідомлена про безвідповідальне батьківство та його наслідки. Неодноразові профілактичні бесіди працівників соціальних служб щодо планування бюджету родини, використання коштів за призначенням, належне ставлення до дитини, забезпечення належних побутових умов, належного харчування дитини результатів не дали. В ході спостережень за родиною [PERSON] встановлено, що малолітня [PERSON] часто була голодною, мати жорстоко з нею поводилась, виховувала її своїми жорстокими методами. У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2018 року, комісією у складі: виконуючої обов'язки начальника служби у справах дітей Межівської РДА Коби Ю.М., тимчасово виконуючої обов'язки директора центру соціальних служб дітей, сім'ї та молоді Пономарьової Ю.М., спеціаліста відділу соціального захисту населення виконавчого комітету селищної ради Лисенко В.М. було проведено обстеження умов проживання родини [PERSON], та відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, встановлено, що сніг в дворі не відкиданий, господарські будівлі занедбані сміттям. Температура в опалювальній кімнаті +12 С, в будинку холодно. Умови проживання незадовільні, у кухні на грубі проведений косметичний ремонт, шпалери відсутні, гардини відсутні, стан незадовільний. В будинку на підлозі сміття, пил. Скрізь безлад і брудно. З продуктів харчування в наявності 4 пиріжки та цибуля. Забезпечена дровами, в наявності посадкове насіння: петрушки, капусти, салату. Холодильник пустий, брудний, цвілий. У будинку один диван, подушки відсутні. Дитяча ванночка брудна, в занедбаному стані. Специфічний неприємний запах. Для дитини не створено жодних умов для проживання. Вказані факти також підтверджуються фотоматеріалами, що були досліджені у судовому засіданні. Згідно повідомлень №418 від 16 березня 2018 року, №488 та №489 від 28.03.2018, №690 від 23.04.2018 року, в.о. головного лікаря КЗ « Межівська ЦРЛ» ДОР» з 20 лютого 2018 року по теперішній час в дитячому відділенні знаходиться [PERSON], [INFO]. Дівчинка була доставлена та госпіталізована до дитячого відділення з діагнозом переохолодження. З 28.02.2018 по 09.03.2018 року дитина перехворіла ГРВІ, ускладненим гострим ринофарінгітом. За час перебування в стаціонарі мати з'являлася п'ять разів та станом дитини не цікавилася. Необхідні ліки жодного разу не придбала, а навпаки коли їй говорили про необхідність придбання ліків, остання надовго зникала. Тому змушені були лікувати дитину за власні кошти. [PERSON] принесла речі та одяг, який не відповідає віку дитини та сезону. Одяг брудний, має зловонний запах. Матір'ю на адресу дитини не було промовлено жодного ласкавого слова. Під час кожного відвідування дівчинка не хотіла йти до матері та починала плакати. Після візитів матері дівчинка ставала роздратованою, збудженою, багато плакала, тремтіла, ховалася під стіл, сон ставав неспокійний. [PERSON] взагалі не цікавило, що дитини їсть та п'є. За весь час мати не принесла дитині домашньої вареної їжі, молока, м'яса, творогу, свіжих фруктів. Зазначено, що подальше перебування дитини в сім'ї [PERSON] становить загрозу здоров'ю та життю дитини. Вказані обставини також підтверджується пояснювальною від 27.03.2018 року [PERSON], яка працює молодшою медичною сестрою дитячого відділу КЗ « Межівська ЦРЛ» ДОР». Досліджуючи у судовому засіданні речові докази, суд критично відноситься до наданих відповідачем квитанцій з магазинів «АТБ» та «Аврора», на підтвердження того факту, що вона купує продукти та засоби гігієни, адже з вказаних квитанцій не можливо встановити, на чиє ім'я вони видані та хто користувався придбаними продуктами та товарами. Також суд критично відноситься до речових доказів, а саме до наданих відповідачем фотоматеріалів, які нібито підтверджують той факт, що у помешканні за адресою [ADDRESS], де остання проживала з донькою, [PERSON] створені сприятливі умови для проживання дитини, а саме прибрала безлад, який був зафіксований актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, адже ці факти спростовуються проведеними неоднаразовми обстеженнями умов проживання та складеними на підставі цих обстежень відповідними актами, які досліджені у судовому засіданні, та описані вище по тексту, суд вважає, що дитина не повинна проживати у таких умовах, це принижує її людську гідність та становить загрозу її життю та здоров'ю. У судовому засіданні були допитані свідки: Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань під присягою, суду підтвердила свої письмові пояснення, посвідчені виконуючою обов'язки начальника служби у справах дітей Межівської РДА Кобою Ю.М., та пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] і добре знає цю сім'ю. Вона та її чоловік були неодноразово свідками того, як відповідачка досить часто жорстоко поводилася зі своєю донькою [PERSON]: часто кричала, била за незначну провину, зачиняла в хаті і залишала там на тривалий час і поки займалася собою, дитина кричала в хаті. Доньку не кормила, дитині нічого не купувала, гроші витрачала на переважно на себе. Фактично [PERSON] проживає з донькою на дитячі виплати, огородництвом не займається. Хата у відповідачки дуже велика та холодна. У [PERSON] вони спостерігали вияви жорстокості та агресії і до дитини і до домашніх тварин, також у останньої спостерігалися ще й і якісь відхилення нервової системи. На її думку відповідачка не може піклуватися про власну дитину, а віддавати не хоче її лише із-за грошей. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] по суті заданих питань під присягою, суду підтвердила свої письмові пояснення, посвідчені виконуючою обов'язки начальника служби у справах дітей Межівської РДА Кобою Ю.М., та пояснила, що вона добре знає родину [PERSON] та постійно її підтримували, давали корм для свійської птиці, пропонували допомогу, щоб відремонтувати грубу опалення, проте відповідачка відмовлялася придбати пісок та глину. Пропонували працевлаштуватися у школу №2 технічкою, нажаль вона відмовилася. [PERSON] з донькою були у них частими гостями, пропонували дитині гарячу їжу, адже вдома [PERSON] готує їжу за бажанням і зазвичай яйця. Мати не привчила дитину до купання, а, зазвичай, використовувала вологі серветки. Мама агресивно ставиться до дитини, постійно кричить, б'є. Коли дитина провинилася, мати зв'язала її і лишила спати на підлозі. Будинок у [PERSON] брудний та має неприємний запах. Вона особисто шкодувала дитину, купала її. Зазначає що відповідач не заслужила бути матір'ю і вважає, що дитині буде краще в іншій сім'ї. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], по суті заданих питань під присягою, суду повідомила, що вона є лікарем-педіатром педіатричного відділення КЗ « Межівська ЦРЛ» ДОР», знає дитину з народження. За три роки мати зверталися до лікарні декілька разів, були госпіталізовані. У лікарні [PERSON] била доньку [PERSON], поводила себе неадекватно. В один рік у дівчинки було виявлено шум у серці, але мати знехтувала здоров'ям дитини і не захотіла це досліджувати. 20лютого 2018 року дитину привезли до лікарні з діагнозом переохолодження, голодну, брудну, були сліди від опіків сигаретою. Дівчинка була замкнена, погано спала, в туалет ходила під себе. З [PERSON] дитина веде себе неадекватно, боїться її, ховається від неї, не хоче йти до матері. Мати за 94 дні, що [PERSON] знаходиться у лікарні з'явилася 6 разів, при цьому станом дитини не цікавиться. Кошти за лікування дитини не повернула. Дитина хворіла запаленням нирок, але мати ліків не надала. Маса тіла дівчинки не відповідала віку, адже вона важила лише 10 кг. Це вага однорічної дитини. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка по суті заданих питань під присягою, суду підтвердила свої письмові пояснення, посвідчені головою Межівської ОТГ Зражевським В.М., та пояснила, що працює молодшою медичною сестрою у дитячому відділенні КЗ « Межівська ЦРЛ» ДОР». 20 лютого 2018 року була на зміні у лікарні. Дитину [PERSON] привезли брудну, вона неприємно пахла, була перелякана та голодна. Її обігріли, накормили, дівчинка їла жадібно. Дитина боялася води. Була замкнута, маму згадує лише, коли дивиться на шрами від ран на руках. Після візитів матері дівчинка ставала роздратованою, збудженою, багато плакала, тремтіла, ховалася під стіл, сон ставав неспокійний. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], по суті заданих питань під присягою, суду підтвердив свої письмові пояснення, посвідчені виконуючою обов'язки начальника служби у справах дітей Межівської РДА Кобою Ю.М., та пояснив, що він добре знає сусідку [PERSON] та її дитину. Перед опалювальним періодом 2017 року він повністю відремонтував плиту твердого горіння і на протязі зимового періоду забезпечував дровами та вугіллям, близько 8 мішків. В цей період [PERSON] виділила два рази по 500 гривень і він своїм автомобілем підвозив їй додатково вугілля. Влітку 2017 року їх сім'я перестала спілкуватися, так як на всі їх поради відремонтувати грубу в будинку, придбати дров та вугілля і посадити город самим необхідним для проживання [PERSON] не прислухалася до порад. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], по суті заданих питань під присягою, суду підтвердила свої письмові пояснення, та повідомила, що вона є практичним психологом та має стаж роботи 6 років з дітьми дошкільного віку, за проханням виконавчого комітету Межівської селищної ради провела спостереження за [PERSON], яка перебуває на даний момент в дитячому відділенні «Межівська ЦРЛ «ДОР». Під час бесіди дівчинка розповіла що мама [PERSON] «чужа тьотя», відповіла, що «мама не прийде» і вона «не хоче додому». На всі запитання про маму отримували відповідь «ні», та дитина ставала настороженою засмученою та на очах з'являлися сльози. Дівчинка показала їй ранки на руці та на плечі і пояснила, що це зробила мама [PERSON]. Дівчинка вказала на те що вдома відсутні іграшки, посуд солодощі, їжа. При бесіді вона, як психолог, не побачила прив'язаності дитини до матері. У суду немає підстав критично ставитись до показань вказаних свідків, суд вважає вказані покази правдивими та достовірними, жодних неприязних відносин між свідками та відповідачем до розгляду вказаної справи не було, що встановлено у судовому засіданні. Судом також було досліджено електронні докази, а саме копії аудіо-відео дисків, які були надані представником позивача, на яких зафіксовано стан дитини після зустрічі з матір'ю [PERSON] та бесіда дитини з психологом [PERSON] Однак, надаючи оцінку зазначеним доказам, суд критично відноситься до відеозапису (а.с. 83), на якому зафіксована дівчинка після нібито зустрічі з матір'ю, адже чітко не можливо встановити, що призвело у дитини до такої реакції. З приводу дослідженого судом відеозапису (а.с.116) щодо проведеної бесіди дитини із психологом, відповідно до якого, враховуючи вік дитини, та її психологічний стан та розвиток, суд доходить до висновку, що дитина не зацікавлена бути з матір'ю, вказує, що опіки на руках заподіяла їй мати, додому йти не бажає, матір'ю називає медичну сестру, яка доглядає за нею у лікарні. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Зокрема, відповідно до положень ст. 12 ч. І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини» (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з положеннями ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя. Таким чином думка дитини з цього приводу, висловлена нею під час спілкування з психологом, яка міститься на електронному носії - відеодиску, враховується судом при розгляді вказаної справи для забезпечення, в першу чергу інтересів дитини, враховуючи при цьому її вік та зрілість. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Межівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання дитини, затвердженого рішенням виконкому Межівської селищної ради від 26.02.2018 року № 23 (а.с. 24-27), встановлено, що свої батьківські обов'язки по вихованню, матеріальному утриманню [PERSON] виконує всупереч інтересам малолітньої дитини. Неодноразові відвідування сім'ї, попередження матері про безвідповідальне ставлення до своїх батьківських обов'язків та інша індивідуально-профілактична робота соціальних служб не дала позитивних результатів. Визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та стягнути аліменти на її утримання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами Конвенції «Про права дитини», Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідачка всупереч вимогам закону не додержується зобов'язань, які перераховані вище щодо виховання, піклування та поваги до дитини, тобто вона самоусунулася від виховання та навчання, матеріального утримання доньки, поведінка матері, зафіксована актами обстеження умов проживання, поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні, а також іншими доказами, що містяться у справі, свідчить про те що своїми діями та бездіяльністю по відношенню до дитини [PERSON] загрожує нормальному розвиткові дитини, це становить загрозу життю та здоров'ю дитини, що було зафіксовано, зокрема листами відповідних лікувальних установ, висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.02.2018 року. (а.с. 19, 20, 24-24, 40, 79-80) а також поясненнями свідків. Вказані обставини, в свою чергу, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, що передбачено п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, яка обумовлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що таке втручання, згідно практики ЄСПЛ, є «необхідним у демократичному суспільстві», мотиви вказаного втручання є доречними та достатніми, в контексті пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, таке втручання, на даний момент, відповідає якнайкращим інтересам дитини, буде забезпечувати її розвиток у безпечному та спокійному середовищі. При цьому у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ст.169 СК України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд зважує на те, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь особи на утриманні якої буде перебувати дитина. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.

Outcome: approved