Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

27.08.2021 позивач АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що станом на 01.07.2021 на балансі АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» знаходиться гуртожиток, розташований за адресою: Донецька область, Бахмутський район, м.Часів Яр, вул.Горького, 4, корпус 2. Відповідачу була надана житлова площа в гуртожитку за вищевказаною адресою на підставі ордера № 79 від 29.03.2001. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 12/2-21 від 01.02.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акти про фактичне місце проживання (не проживання) громадян від 09.01.2020, від 12.03.2020, від 30.05.2020, від 15.07.2020, від 10.08.2020., від 30.11.2020, від 30.12.2020. Відповідач не проживає в даному житловому приміщені, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участь не бере, особистих речей в житловому приміщені не має і взагалі житловим приміщенням не цікавиться, що призводить до погіршення його стану, призводить до розграбування та аварійної комунікації, і як наслідок виникнення загрози для сусідніх кімнат та її мешканців та порушення майнових прав позивача. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад шість місяців без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, крім того відповідач не сплачує за проживання в гуртожитку та за житлово- комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», як балансоутримувач гуртожитку, вимушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.09.2021 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, просив розглянути справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем мешкання та розміщення оголошення в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» Артемівського міськрайонного суду Донецької області за адресою (http://arm.dn.court.gov.ua), в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з корінцем ордеру на житлову площу в гуртожитку № 79 від 29.03.2001, виданий ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» [PERSON] на право зайняття 1 людиною житлової площі у гуртожитку [ADDRESS] , (ліжко-місце). При припиненні трудових відносин з комбінатом, житлова площа звільняється і здається комбінату (а.с.15). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 12/2-21, виданою 01.02.2021 АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] - наймач (а.с.14). Відповідно до довідки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб та військового обліку Часовоярської міської ради від 13.09.2021, наданої на запит суду від 30.08.2021 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відповідно актів про фактичне місце проживання (не проживання) громадянина на території [ADDRESS] , складених 09.01.2020, 12.03.2020, 30.05.2020, 15.07.2020, 10.08.2020, 30.11.2020, 30.12.2020 року комісією у складі Онищук А.В. - директора з загальних питань, Ткаченко Н.І. - начальника абонентського відділу, [PERSON] - коменданта ГЖК, [PERSON] - прибиральника службових приміщень, затверджених генеральним директором АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» Симоненко Р.Г. , зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий 10.07.1981 Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області, фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-12). Також відповідно до акту обстеження житлового приміщення в гуртожитку за адресою [ADDRESS] , складеного 08.02.2021 комісією у складі Онищук А.В. - начальника господарського відділу, Ткаченко Н.І. - начальника абонентського відділу, [PERSON] - коменданта гуртожитку, [PERSON] - прибиральника службових приміщень, затвердженого генеральним директором АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» Симоненко Р.Г., встановлено, що в результаті обстеження житлового приміщення гуртожитку за вказаною адресою, майно та особисті речі зареєстрованої особи [PERSON] відсутні (а.с.13). Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 18 Житлового кодексу УРСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно з ч. 1 ст. 127 Житлового кодексу УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЖК УРСР, Примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій з громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Відповідно до п. 3, п. 7, п. 9 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498 (чинне станом на момент виникнення спірних правовідносин), жила площа в гуртожитках надається, в тому числі у вигляді ліжко-місця для проживання одиноких осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах. Користування жилою площею здійснюється, зокрема, у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. Облік осіб, які проживають в гуртожитках на умовах найму (оренди), ведеться підприємствами, установами, організаціями, в оперативному управлінні яких перебувають гуртожитки державної та комунальної власності. Відповідно до Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498, вони підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян та для проживання сімей. Як вбачається з положення про гуртожитки вселення до нього відбувається на підставі ордера, виданого адміністрацією відповідно до прийнятого нею рішення. Ордер - єдина підстава для вселення у гуртожиток. Згідно п. 11. Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498 наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом; підтримувати чистоту і порядок у жилих та допоміжних приміщеннях; дотримуватися вимог пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати жилу площу в гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження технічного обладнання в гуртожитку; забезпечувати за власний рахунок проведення ремонту жилого приміщення у гуртожитку; не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні допоміжними приміщеннями в гуртожитку; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів га обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб;у разі виселення з гуртожитку та/або набуття у власність жилого приміщення передати організації, яка здійснює управління гуртожитком, усе майно, що було надано їм у користування згідно з договором найму (оренди). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 71, 72, 107 ЖК УРСР, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Згідно з ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами визначені у статті 71 ЖК УРСР. Положеннями ч. 2 ст. 107 ЖК УРСР передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Аналіз викладених вище норм вказує, що робітники на період роботи мають право користування жилим приміщенням в гуртожитку на підставі договору найму у підприємства, організації, установи, де вони працюють, на умовах, визначених ЖК УРСР та Примірним положенням про користування гуртожитками. А у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім`ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у гуртожитку, є відсутність цієї особи без поважних причин протягом встановленого законом строку в жилому приміщенні, право користування яким має ця особа. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом достовірно встановлено, що відповідач з січня 2020 року, тобто понад встановлені законом строки, не проживає за адресою реєстрації в гуртожитку, була звільнена з місця роботи та виїхала з гуртожитку, особистих речей в кімнаті не залишила. Тобто відповідач не користується ліжком-місцем в гуртожитку без поважних причин. При цьому наявність реєстрації відповідача у гуртожитку перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатись майном, що перебуває на його балансі. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог, таким чином є всі підстави для усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що позивачем при подачі до суду позовної заяви були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн., ці витрати в порядку ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved