Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

29.01.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом, посилаючись на те, що 09.06.2011 року померла її сестра [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] й вона, позивачка, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як сестра померлої й 14.02.2014 року отримала в Другій одеській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позивачка зазначила, що крім неї із заявою про прийняття спадщини звернулися брат померлої [PERSON] та племінник [PERSON], мати якого [PERSON] є сестрою спадкодавця [PERSON] й померла 05.10.2009 року. Позивачка стверджує, що вона починаючи з 15.11.2010 року протягом 4 місяців ще за життя покійної сестри проживала з нею в квартирі [ADDRESS], доглядала за сестрою, сплачувала комунальні послуги, несла витрати на її лікування, а після смерті - понесла витрати на її поховання у розмірі 12\~000,00 гривень, в той же час відповідачі ніякої допомоги померлій не надавали й участі у похованні не приймали. Позивачка вважає, що в силу ст.ст. 1224,1259 ЦК України відповідачі не мають права на спадкування і просить суд усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті 09.06.2011 року у віці 57 років [PERSON], до складу якої ввійшли всі її права та обовязки, які існували на момент її смерті. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити її позовні вимоги, обґрунтовуючи їх доводами викладеними в позові та обставинами, встановленими у судовому засіданні. Відповідач [PERSON], який на виконання судового доручення Приморського районного суду м.Одеси надав пояснення в судовому засіданні 15.07.2015 року Пуровського районного суду Ямало-Ненецького автономного округу, позов [PERSON] не визнав, пояснив, що його сестра [PERSON] після смерті свого чоловіка та двох синів тяжко хворіла, лікувалася в психіатричних клініках, проте лікування не було успішним, і в травні 2011 року він, відповідач, прийняв рішення їхати в Одесу доглядати за сестрою; проте приїхавши 07.05.2011 року в Одесу він застав її в тяжкому стані, вона відмовлялася приймати їжу; лікарі, яких він викликав до сестри, не могли їй допомогти; він привів в порядок її квартиру, купляв їй продукти, пробував її кормити, проте сестра відмовлялася приймати від нього допомогу та не бажала, щоб він знаходився в її квартирі. В кінці травня 2011 року він повернувся додому і 09.06.2011 року [PERSON] померла, проте він не мав можливості їхати на похорони. В подальшому він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надав племіннику [PERSON] довіреність на розпорядження спадщиною; погоджується з тим, що після продажу спадкової квартири він розрахується з позивачкою за поховання сестри [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, надав до суду заперечення на позовну заяву, у яких позов не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, ї дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.06.2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис №965). Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], право власності на яку вона набула в порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 31.10.1994 року за №13-1671 на підставі розпорядження органу приватизації 31.10.1994 року за №46247, та в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер 04.12.2009 року, після смерті сина [PERSON], який помер 24.10.2004 року, після смерті сина [PERSON], який помер 12.04.2010 року. Як вбачається зі спадкової справи №162/2011, заведеної Другою одеською державною нотаріальною конторою до майна померлої 09.06.2011 року [PERSON], після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачка [PERSON], як сестра померлої, та відповідач [PERSON], як племінник померлої, мати якого [PERSON] була сестрою й померла 05.10.2009 року; відповідач [PERSON] звернуся із заявою про відмову від спадщини на користь відповідача [PERSON] 14.02.2014 року позивачка [PERSON] отримала на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] свідоцтво про право власності на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за номером в реєстрі №1-200, яке було зареєстроване в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 293144751101; номер запису про право власності: 4675792. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Частиною 5\~статті 1224 ЦК України\~визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні даної справи, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкоємцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпораднім станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Крім цього, підлягає зясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що вона за життя своєї сестри протягом чотирьох місяців до її, [PERSON], смерті і після смерті проживала в [INFO], доглядала за сестрою, приймала участь у витратах за комунальні послуги та лікування, за свої кошти поховала сестру, натомість відповідачі не доглядали за померлою та не приймали участі у її лікування і похованні, що, на думку позивачки, є підставою для усунення відповідачів від права на спадкування. Суд вважає за необхідне зазначити, що правове значення при вирішенні даного спору має доведеність сукупності наступних обставин: ухилення спадкоємців [PERSON], [PERSON] (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю [PERSON], яка перебувала/неперебувала у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу; потреба спадкодавця [PERSON] в допомозі саме цих спадкоємців. Суд критично оцінює посилання позивачки на лист КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» №3019 від 25.09.2015 року, в якому вказано про знаходження на стаціонарному лікуванні [PERSON] з 15.11.2010 року по 06.04.2011 року і про надання продуктів і медичних препаратів за цей час позивачкою [PERSON], та оплату нею, [PERSON], послуг з поховання померлої [PERSON], оскільки зазначені документи не є допустимими, належними та переконливими доказами того, що [PERSON] за час життя внаслідок хвороби перебувала у безпорадному стані та потребувала матеріальної допомоги, а відповідачі знали про це та свідомо ухилялись від виконання свого обовязку по догляду за нею хоча мали таку змогу, а померла дійсно потребувала саме їх допомоги. За таких обставин, оцінивши всі зібрані за справою докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] не найшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, не обґрунтований на законі, а відтак - задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed