Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

28.02.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначив, що 18.11.2006 р. ним та [PERSON] було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О. Кожен з покупців набув право власності на Ѕ частину вказаної квартири. В п.5.6 договору купівлі-продажу зазначено, що цей договір складено у двох примірниках, один з яких (разом з правовстановлюючим документом, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, перерахованими в тексті цього договору, а також довідкою про відсутність арешту (заборони відчудження) призначається для зберігання у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О., а другий, викладений на бланку нотаріальних документів, видається покупцям. Викладене свідчить, що 2 співвласники квартири отримали 1 примірник договору купівлі-продажу квартири і, за чинним на той час законодавством, не дозволялось отримання другого примірника договору купівлі-продажу квартири на бланку нотаріальних дій. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , позивач мав доступ до квартири та до всіх сімейних документів, зокрема і до договору купівлі-продажу квартири. Однак на цей час їх сім`я розпалась, проживають окремо за різними адресами. Оригінали документів, які підтверджують право власності на належну йому частку майна знаходяться у відповідача, яка не має наміру їх передавати. Отримання дублікату договору купівлі-продажу передбачено лише у випадках втрати чи зіпсування оригіналу документу та його видача здійснюється за спільною заявою всіх співвласників квартири. Посилаючись на ст.16, 392 ЦК України, [PERSON] просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка придбана ним на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О. Ухвалою від 10.03.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 07.04.2020 р. 07.04.2020 р. підготовче судове засідання відкладено на 15.05.2020 р. на підставі п.3 ч.2 ст.198 ЦПК України. 15.05.2020 р. підготовче судове засідання відкладено на 21.05.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 21.05.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 28.07.2020 р. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, в процесі розгляду справи було подано відзив на позовну заяву (а.с.24-26). На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності відповідача та її представника. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, приймаючи до уваги позицію відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з письмових доказів, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.11.2006 р., який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2404, [PERSON] та [PERSON] належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS] (а.с.12). В п.5.6 договору купівлі-продажу зазначено, що цей договір складено у двох примірниках, один з яких (разом з правовстановлюючим документом, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, перерахованими в тексті цього договору, а також довідкою про відсутність арешту (заборони відчудження) призначається для зберігання у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Сердюк В.О., а другий, викладений на бланку нотаріальних документів, видається покупцям. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.16) станом на 18.02.2020 р. сторони є власниками по Ѕ частині вказаної вище квартири. Ст.16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі визнання права. За приписами ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши наведені обставини справи, у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved