Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 липня 1996 року між нею та [PERSON] Перевальським відділом реєстрації актів громадянського стану був зареєстрований шлюб, про що було зроблено актовий запис №83. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з 2013 року, разом вони не проживають. Сумісне життя та збереження сім'ї стало неможливим з вини відповідача, у веденні домашнього господарства він участі не приймав. Наразі кожен живе власним життям та своїми інтересами. На примирення вона не згодна. У зв'язку з цим вона просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб і після розірвання шлюбу визначити її прізвище як «[PERSON]». Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 25.11.2016 року, на 02.12.2016 року, на 19.12.2016 року). Причини неявки суду відповідач не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 06 липня 1996 року між позивачем та відповідачем Перевальським відділом реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №83, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що відповідач не приймає участі у веденні домашнього господарства, сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Сумісне проживання та фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2013 року. Спільне господарство сторонами не ведеться, кожен живе своїм життям та своїми інтересами. На примирення позивач не згодна, так як вважає, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст..113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає за можливе після розірвання шлюбу визначити прізвище позивача як «[PERSON]». Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як було встановлено судом, винними у розпаді їх сім'ї рівною мірою є як позивач, так і відповідач, а тому судовий збір повинен бути розподілений на двох. Згідно з п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст..8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 року була встановлена у розмірі 1378,00 грн, тому судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу складає 551,20 грн (1378,00 грн*0,4=551,20 грн). Відповідно до квитанції про сплату судового збору від 25.10.2016 року №53 при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 275,60 грн, тобто лише половина належної до сплати суми. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь держави недоплачена позивачем сума судового збору у розмірі 275,60 грн. На підставі ст.104,105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved