Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

28.07.2020 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК» «ЄАПБ») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у цивільній справі 325/1282/15-ц посилаючись на те, що відповідно до рішення Приазовського районного суду від 13.07.2015 року по цивільній справі ПАТ «Дельта банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-04079-140511 від 14.05.2011 року позов задоволено. 07.05.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (скорочена назва АТ «Дельта банк» ) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів » було укладено договір № 2240/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 002-04079-140511 від 14.05.2011 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів ». Посилаючись на те, що на стадії виконання судового рішення відбулась заміна кредитора, з підстав ст.512, 514 ЦК України, заявник просив задовольнити вимоги. Учасники справи у судове засіданні не з`явились, будучи належним чином сповіщеними про день, час і місце розгляду заяви, про причини неявки суд не повідомили. При цьому, згідно поштової кореспонденції, яка направлялась на ім`я боржника [PERSON] , вона поверталась до суду з відміткою «повернення щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень». Крім того остання сповіщена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.20, а.с. 21). Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. У зв`язку з вищевикладеним та на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13 липня 2015 року позов ПАТ «Дельта банк» задоволено повністю. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 002-04079-140511 від 14.05.2011 року, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ « Дельта банк» складає 18843,54 гривень та судові витрати у сумі 243,60 грн. 07.05.2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «ФК «АПБ» укладено Договір № 2240/К про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 002-04079-140511 від 14.05.2011 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів ( а.с.4-6). Що також підтверджується Витягом з додатку №1 до Договору №2240/К (а.с. 7). На підставі цього ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів » набуло права кредитора по відношенню до боржника [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що вищевказаний Договір про відступлення права вимоги на даний час є чинним і не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконанням. Таким чином, законодавець не пов`язує заміну кредитора в зобов`язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов`язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв`язку із таким не повідомленням боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов`язання боржником первісному кредитору. Тобто, неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні лише створює новому кредитору (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») настання несприятливих для нього наслідків, але не є підставою для відмови у заміні стягувача. Судом враховується, що відповідно до\~ст.\~15\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що заміна кредитора в зобов`язанні можлива на будь-якій стадії цивільного процесу, у тому числі і на стадії виконання судового рішення. За змістом\~ст.\~514\~ЦК України для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив, в тому числі отримувати виконавчі листи та подавати їх на примусове виконання. У зв`язку з цим, після укладення договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор автоматично позбавляється прав на будь-які дії відносно кредитних заборгованостей, у тому числі і права звернення до суду з заявою про видачу виконавчих листів та до відповідного відділу виконавчої служби для виконання даних виконавчих листів на свою користь. При цьому слід зазначити, що виконавчий документ видається за заявою стягувача, отже у разі зміни кредитора внаслідок правонаступництва, після ухвалення судового рішення до видачі виконавчого документу - попередній кредитор вже не має права на звернення до суду з відповідною заявою, а його правонаступник позбавлений такої можливості в силу того, що залучення правонаступника можливе виключно до ухвалення рішення, а\~ст.442 ЦПК України, регулює порядок заміни сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) - тобто після ухвалення судового рішення. Більше того, оскільки мова йде про заміну стягувача, то у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги, наявність виконавчого провадження є необов`язковою. Така позиція висвітлена в ухвалах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у провадженні № 6-32790ск15 від 27.01.16 року, № 6-8074ск16 від 06.07.2016 року, № 6-13379ск16 від 07.12.16 року. Тобто, виходячи із системного аналізу судової практики слід зробити висновок про необхідність заміни стягувача, у тому числі за відсутності доказів відкритого виконавчого провадження. Крім викладеного, суд вважає за необхідне вказати, що відступлення права вимоги є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається шляхом укладення договору між цими суб`єктами, на підставі якого до останнього переходить право вимагати від боржника вчинити певні дії. Об`єктом договору є майнові права, що належать кредиторові як стороні зобов`язання. Заміна кредитора може здійснюватись на різних стадіях існування зобов`язання, коли сторони ще його не виконали. З огляду на викладене, суд вважає, що новий кредитор зможе реалізувати свої законні права, гарантовані Конституцією та чинним законодавством України, в тому числі звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строку його пред`явлення, пред`явити виконавчий документ до виконання в органи державної виконавчої служби України з метою виконання рішення суду та задоволення вимог кредитора. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд зазначає, що заявник надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин. У зв`язку з цим, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved