Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

28.10.2020 року до суду звернувся позивач орган з питань опіки та піклування при Верхньодніпровській районній державній адміністрації в особі служби у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON] до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і Кам`янський коледж фізичного виховання про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів 16.11.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 18.11.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 23.12.2020 року. 22.12. 2020 року відповідачем подана заява про визнання позову. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст.. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , стягнути аліменти на утримання дитини на користь особи, або державного закладу де перебуватиме дитина . Стягнути з [PERSON] ,. на користь [PERSON] , витрати на лікування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в сумі 775 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач [PERSON] , перебував зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 1980 року народження. В шлюбі народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки сторони припинили в 2012 році. [PERSON] , позбавив матір, [PERSON] , батьківських прав, оскільки остання припинила спілкування з дитиною (рішення Верхньодніпровського районного суду від 01 квітня 2015 року, справа № 173/99/15-ц) взявши на себе виховання доньки. Декілька років тому [PERSON] ,. привів додому іншу жінку, яка народила двох дітей. Стосунки між дівчинкою, батьком та його співмешканкою погіршились. Зі слів [PERSON] ,, її часто залишали вдома з малими дітьми, заставляли робити важку роботу, ще й батько часто вживав образливі слова в її бік, інколи міг її вдарити. Все це призвело до того, що в серпні 2018 року [PERSON] втекла з будинку батька до своєї старшої сестри, [PERSON] , 1999 року народження, яка на той час проживала в м. Верхньодніпровськ. Малолітня [PERSON] написала заяву до відділку поліції щодо скоєння над нею фізичного насилля батьком. Після цього [PERSON] , запрошували на бесіду до служби у справах дітей та до ювенальної превенції Верхньодніпровського відділу поліції. Також його було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП (за скоєння насилля в сім`ї). Малолітня [PERSON] тимчасово залишилась проживати в сім`ї сестри, а потім тимчасово проживала в ДБСТ [PERSON] . За весь час батько не поцікавився життям доньки матеріально її не забезпечував. В грудні 2018 року службою у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації дівчинку влаштували до Криворізького протитуберкульозного санаторію, де вона залишилась до кінця травня 2019 року. Відповідач лише по закінченню терміну перебування дівчинки в санаторії почав спілкуватись в телефонному режимі з донькою та нарешті забрав її додому. На початку липня 2020 року було повідомлено, що неповнолітня [PERSON] ,. втекла з дому. Співробітники поліції знайшли дівчинку в день її зникнення та спільно і службою у справах дітей з`ясували наступне. [PERSON] закінчила дев`ять класів середньої загальноосвітньої школи та має бажання йти на навчання до Кам`янського коледжу фізичного виховання. Батько дівчинку не підтримав і вимагав залишитись в школі. Зі слів [PERSON] їй набридло бути нянею молодших дітей батька, чути постійні дорікання, порівняння з непутящою матір`ю, образи. Не отримавши підтримки батька: ні моральної, ні матеріальної дівчинка вирішила самостійно вступати до коледжу та тимчасово проживати в сім`ї родичів. З першого вересня дівчинка зарахована на навчання до Кам`янського коледжу фізичного виховання. Матеріальної допомоги під час вступної компанії та після (оплати за проживання гуртожитку, харчування, придбання засобів гігієни) батько не надав, розказуючи, що в нього ще двоє дітей, хоч юридично [PERSON] в нього одна. У вересні 2020 року [PERSON] вісім днів знаходилась на стаціонарному лікуванні у інфекційному відділенні КНП КРМ «Міська дитяча лікарня» з діагнозом лакулярна ангіна. Батька про це повідомили, але він дівчинку не навідував. Харчуванням та речами дівчинку забезпечує мати-вихователь дитячого будинку сімейного типу з м. Підгороднє, з якою у дівчинки склались теплі стосунки. Недостаючі ліки [PERSON] проплатила соціальний педагог навчального закладу. [PERSON] , в присутності працівників ювенальної превенції та служби у справах дітей добровільно без примусу, написав заяву про відмову своїх батьківських прав по відношенню до доньки, [PERSON] , 2005 року народження, що не має бажання та можливості займатись її вихованням. [PERSON] також не має бажання повертатись до батька. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини, яка в силу свого віку самостійно не можє захистити свої права та законні інтереси і стало підставою звернення із позовом до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подавши заяву про визнання позову. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: в судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх в відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач , [PERSON] , є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження. Мати дівчинки, [PERSON] , за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року, справа № 173/99/15-ц) позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] . Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням своєї неповнолітньої доньки, по відношенню до неї займає пасивну позицію. Судом встановлено, що між дівчинкою та сім`єю батька склались неприязнені відносини через що дівчинка неодноразово втікала з дому та перебувала у родичів, в дитячому будинку сімейного типу , спеціалізованому санаторії тощо. На даний час дівчина є студенткою Кам`янского коледжу фізичного виховання, але батько навчанням, умовами проживання та засобами до проживання дитини не переймається, що підтверджується характеристикою коледжу на неповнолітню [PERSON] . Батько не навідав доньку під час хвороби та не надав коштів на її лікування, яке було оплачене соціальним педагогом. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»- Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи всі надані суду докази, суд вважає встановленим факт порушення прав неповнолітньої дитини відповідача , щодо створення та забезпечення відповідачем нормальних умов для її проживання, лікування, забезпечення життєво необхідних потреб, матеріального утримання, виховання. Частиною 1 т. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з вищевикладених обставин, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав неповнолітньої дитини дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що судом ухвалюється рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги і про стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України - Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так як соціальним педагогом коледжу, [PERSON] , понесені витрати на лікування дитини, а відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав і для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для відома. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] , судовий збір на користь держави в сумі 1681 грн., 60 коп., так як судом задоволені дві позовні вимоги На основі ст. 164 - 166, СК України,

Outcome: approved