Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

27 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Абрамівської сільської ради, третя особа - П'ята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. Під час слухання справи Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію було замінено на Київську міську раду; залучено відповідачем [PERSON] та третьою особою залучено Головне управління юстиції в м.Києві. В позовній заяві позивачка просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; житловий будинок з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS]; житловий будинок з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Як зазначає позивач, вона вчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину видане не було, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з клопотанням про слухання справи у відсутність представника. У поясненнях на позов просили прийняти рішення на підставі наданих сторонами доказів з врахуванням вимог чинного законодавства. Абрамівська сільська рада в судове засідання представника не направила, звернулась до суду з клопотанням про слухання справи у відсутність їх представника та зазначили, що вони не мають заперечень проти задоволення заявлених вимог позивача. [PERSON] направила до суду пояснення на заявлені вимоги в яких зазначила, що вона не є спадкоємцем після смерті [PERSON] та у судовому порядку не має наміру доводити своє право на спадкове майно, хоча прожила з померлим без реєстрації шлюбу 20 років. Зазначила, що вона є неналежним відповідачем та просила слухати справу у її відсутність. П'ята київська державна нотаріальна контора направила до суду лист в якому просила слухати справу у відсутність їх представника. Головне управління юстиції в м.Києві про судове засідання повідомлено належним чином, проте представника в судове засідання не направили, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не направили. А тому суд у відповідності до вимог статті 169 ЦПК України продовжив слухати справу у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку позивача, її представника, пояснення інших учасників, що надійшли до суду, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. 15.04.2016 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, 06.07.2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] Будь-яких документів на підтвердження підстав звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] не надала. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з копії спадкової справи, [PERSON] з 07.05.1993 року по день смерті проживав та був зареєстрований в кв.[ADDRESS]. З Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 15.08.2016 року за №КВ-2016 №32001 вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної державної адміністрації 24.03.1999 року, наказ №24955. Крім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.03.2005 року, [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» та на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку померлий був власником земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходиться по [ADDRESS], що підтверджується відповіддю відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Земельній ділянці по [ADDRESS], яка була зареєстрована за [PERSON] присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Постановами від 22.12.2016 року державний нотаріус П'ятої київської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], житловий будинок з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на тій підставі, що не було надано правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] відноситься до осіб, які мають право на спадкування за законом в першу чергу, як встановлено в судовому засіданні. В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Отже, виходячи з викладеного вище та приймаючи до уваги доведеність належності померлому квартири [ADDRESS]; житлового будинку з відповідними надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], позивач є спадкоємцем за законом та відноситься до першої черги спадкоємців, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказане нерухоме майно. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved