Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

28 листопада 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право проживання в житловому будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вони проживають у власному будинку, розташованому в [ADDRESS] . Вказаний будинок перебуває у них в приватній спільній частковій власності по ? частини. Вказують, що в їхньому житловому будинку зареєстровані вони та [PERSON] . Однак, останній із травня 2014 року в даному господарстві постійно не проживає, оскільки перебуває поза межами України. Отже, оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в їхньому житловому будинку та не користується належними їм житловими приміщеннями та комунальними послугами більше одного року, при цьому поважних причин його не проживання немає, тому просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте надали суду заяву, в якій просять слухати справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять суд їх задовольнити. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~ Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11). Відповідно до довідки виконкому Хотинської міської ради № 4700 від 13.11.2019 року, [PERSON] в [ADDRESS] не проживає починаючи з травня 2014 року по даний час (а.с. 13). Із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 4699 від 13.11.2019 року вбачається, що в господарстві по [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрований, однак не проживає з травня 2014 року (а.с. 14). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає починаючи з травня 2014 року. На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені докази підтверджують те, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку більше одного року, без поважних причин, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь позивачів, а саме по 384,20 грн. кожному.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved