Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

28.07.2017 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном: садовим будинком [ADDRESS] , визнавши виконавчий напис № 316 від 22.10.2015 року нотаріуса Краснодембського О.А. таким, який не підлягає виконанню, з наступним виключенням з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу. Позовна заява обгрунтовується тим, що 26.12.2013 року між сторонами укладено договір дарування дачного будинку [ADDRESS] , зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А. Цього ж дня між сторонами був укладений договір позики, який забезпечував передачу дачного будинку у власність позивачу та згідно умовами якого позивач повинна повернути кошти відповідачу в національній валюті не пізніше 26.06.2014 року. Позивач свої зобов`язання перед [PERSON] виконала та передала в кабінеті нотаріуса 40 тисяч доларів США, а останній власноручно під розписку підтвердив отримання коштів. На виконання виконавчого напису № 316 виданого 22.10.2015 року приватним нотаріусом Краснодембським О.А., державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції 01.12.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а саме на садовий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із грошовою заборгованістю [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 398 372 грн. 00 коп. Вважає, що державний виконавець не переконавшись в наявності фактичних обставин, виніс в постанову про відкриття провадження недостовірну інформацію, що стало підставою для відкриття кримінального провадження. Тому, позивач за захистом своїх прав та інтересів, звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 18.02.2019 року прийнято справу та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням, заяв та клопотань по суті справи суду не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснодембський О.А. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, та просив прийняти рішення згідно чинного Законодавства України. Представник третьої особи Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів справи, та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування садового будинку, відповідно до якого відповідач подарував, а позивач прийняла у дар належний відповідачу на праві приватної власності садовий будинок [ADDRESS] на території Халеп`янської сільської ради Обухівського району Київської області , що розташований на земельній ділянці площею 0,0555 га, кадастровий номер 3223188400:03:004:0183. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А. Зареєстровано в реєстрі за № 690. 26.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до якого відповідач подарував, а позивач прийняла у дар належну відповідачу на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0555 га, кадастровий номер 3223188400:03:004:0183, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Халеп`янської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А. Зареєстровано в реєстрі за № 689. 26.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач отримала від відповідача, а відповідач передав у власність позивача грошову суму в розмірі 246 000 гривень. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А. Зареєстровано в реєстрі за № 691. 26.12.2013 року [PERSON] повернула [PERSON] 40 000,00 доларів США за договором позики від 26.12.2013 року, що підтверджується копією розписки. 22.10.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснодембський О.А. вчинив виконавчий напис № 316, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 26.12.2013 року в сумі 398 372,00 грн. Зареєстровано в реєстрі за № 316. 01.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно [PERSON] на підставі виконавчого напису № 316 від 22.10.2015 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 398372,00 грн. Рішенням апеляційного суду Київської області від 08.11.2016 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 02.08.2016 року скасоване та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до приватного нотаріуса Краснодембського О.А., третя особа [PERSON] про скасування виконавчого напису нотаріуса відмовлено, провадження у даній справі щодо вимог [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного відділу юстиції про зняття арешту з майна закрито. В задоволенні позовних вимог було відмовлено з тих підстав, що належним відповідачем у справі має бути [PERSON] 15.06.2017 року рішенням Обухівського районного суду Київської області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та відсотків за користування позикою за договором позики, задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] суму боргу, 3% річних та відсотки за користування позикою в розмірі 1 743 312 грн. 93 коп., та суму сплаченого судового збору в розмір 6890 грн., а всього стягнути 1 750 202 грн. 93 коп. 07.06.2018 року постановою апеляційного суду Київської області залишено без змін рішення Обухівського районного суду Київської області від 15.06.2017 року. 19.09.2018 року ухвалою Верховного суду відкрито касаційне провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та відсотків за користування позикою за договором позики. Зупинено виконання заочного рішення Обухівського районного суду Київської області від 15.06.2017 року та постанови апеляційного суду Київської області від 07.06.2018 року до закінчення касаційного провадження. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги, заперечувала наявність заборгованості перед [PERSON] Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, судом встановлено, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON] , приватний нотаріус не переконався, що заборгованість позивача є безспірною, оскільки в матеріалах справи зокрема дослідженої кореспонденції вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А., заяву [PERSON] з вимогою виконання зобов`язання про повернення грошових коштів за договором позики направив не за адресою місяця проживання [PERSON] [ADDRESS], а за адресою [ADDRESS] . Крім того відповідно до листа Міністерства юстиції України від 02.05.2019 року №17005/Р-5146/19.6.4, на скаргу [PERSON] , зазначається, що за результатам перевірки встановлено, що приватним нотаріусом Краснодембським О.А. при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимоги пунктів 7.14, 7.22, 7.28, 7.32, 7.38 Правил ведення нотаріального діловодства, в зв`язку з чим було прийнято рішення про тимчасове зупинення його нотаріальної діяльності. Таким чином, вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.10.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснодембським О.А., зареєстрований в реєстрі за № 316, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 398 372 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України закріплена гарантія непорушності права приватної власності особи. Відповідно до частини першої статей 321 та 391 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у праві його здійснення і власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підлягає задоволення також і вимога позивача про виключення запису про заборону відчуження всього її нерухомого майна з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна, оскільки внесення даного запису до реєстру порушує право власності позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved