Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], ЖКО Нововолинської міської ради про визнання недійсною приватизації квартири №70 в будинку № 28, що на Мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську, скасування розпорядження приватизаційного відділу ЖКО Нововолинської міської ради № 692 від 16 листопада 2000 року та свідоцтва на право власності на квартиру від 16 листопада 2000 року на імя [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що проживав зі своїми батьками відповідачами по справі - у спірній квартирі по договору найму. 11 листопада 1999 року його було призвано на строкову службу до ЗСУ. За період його перебування у ЗСУ, відповідач [PERSON] подав заяву-згоду на приватизацію спірної квартири. При цьому, ним було подано довідку про склад сімї, в якій було зазначено, що сімя складається з двох чоловік. 16 листопада 2000 року дана квартира була приватизована відповідачами на підставі розпорядження від 16 листопада 2000 року № 692 ат видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на дану квартиру. 10квітня 2001 року, позивач звільнився з лав ЗСУ. 24 жовтня 2001 року, позивач, згідно наказу Нововолинського МВК № 96 був знову призваний до ЗСУ, звідки звільнився 06 листопада 2009 року. Зазначає, що за весь час перебування на службі у ЗСУ його паспорт громадянина України знаходився у батьків і позивач був зареєстрований з часу призову на строкову військову службу 1999 рік. Після звільнення з військової служби, позивач почав проживати разом з своєю дружиною окремо від батьків. В січня 2014 року йому стало відомо, що його батько [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою. Також зазначає, що він двічі був зареєстрований у спірній квартирі за період з 07.05.1981 року по 26.11.1999 року та з 24 квітня 2001 року по 18 серпня 2005 року. Просить суд визнати недійсною приватизацію квартири №70 в будинку № 28, що на Мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську, скасувати розпорядження приватизаційного відділу ЖКО Нововолинської міської ради № 692 від 16 листопада 2000 року та свідоцтво на право власності на квартиру від 16 листопада 2000 року на імя [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з наведених у ньому підстав, просила позов задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечила щодо його задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, пояснили, що позивач знав про те, що спірна квартира приватизована, оскільки двічі реєструвався у ній. При його реєстрації було надано їх згоду на таку реєстрацію. Було надано будинкову книгу для здійснення відповідного запису. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник ЖКО Нововолинської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом. Зазначив, що при реєстрації позивача у спірну квартиру, останньому було надано згоду співвласників на реєстрацію, також було надано будинкову книгу, факт наявності якої свідчить про те, що квартира перебуває у приватній власності. Просив в задоволенні позову відмовити у звязку з пропущенням строків позовної давності про, що подав до суду письмову заяву (а.с. 38). Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та їх представника, представника ЖКО Нововолинської міської ради, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Розпорядженням органу приватизації № 692 від 16 листопада 2000 року (а.с. 5), зобовязано ЖКО Нововолинської міської ради передати квартиру № 70 в будинку № 28, що на Мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську передати [PERSON], [PERSON] у спільну сумісну власність. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 4)[ADDRESS] в будинку № 28, що на Мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську належить [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно повідомлення ЖКО Нововолинської міської ради № 323/01-06 від 03 листопада 2014 року (а.с. 6), квартира за адресою: Мікрорайон Шахтарський, 28/70, передана [PERSON], [PERSON] у спільну сумісну власність згідно розпорядження органу приватизації № 692 від 16 листопада 2000 року. Дане розпорядження видано згідно заяви [PERSON], згідно довідки про склад сімї наймача, посвідченої керівником підприємства по обслуговуванню житла від 09 листопада 2000 року в якій було зазначено склад сімї наймача з двох чоловік. Про наявність тимчасово відсутніх членів сімї наймача на момент приватизації ЖКО відомо не було. Як вбачається з копії довідки Нововолинського МС УДМС № 0711/1342 від 27 серпня 2014 року (а.с. 7), [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі з 03 грудня 2009 року по 27 лютого 2014 року. З 10 липня 2014 року, [PERSON] зареєструвався по вул. Винниченка, 23/5 в м. Нововолинську. Відповідно до довідок ЖКО Нововолинської міської ради (а.с. 12-15), [PERSON] вперше був зареєстрований у спірній квартирі з 07 травня 1981 року по 26 листопада 1999 року. Вдруге з 24 квітня 2001 року по 18 серпня 2005 року. Втретє з 03 грудня 2009 року по 27 лютого 2014 року. Також це підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією будинкової книги (а.с. 102-102в). З оглянутої в суді копії військового квитка [PERSON] (а.с. 16) вбачається, що [PERSON] 11 листопада 1999 року був призваний на строкову військову службу, звідки був звільнений в запас 10 квітня 2001 року. 24 жовтня 2001 року був знову призваний до ЗСУ, звідки звільнений в запас 06 листопада 2009 року. Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 27 лютого 2014 року (а.с. 8-9), позивачем було подано заяву про зняття з реєстрації у спірній квартирі та реєстрацію за адресою: вул. Винниченка, 23/5 в м. Нововолинську. Згідно ч. 2, ч. 10, ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 2. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. 10. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. 11. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. 2. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. 3. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 5. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, на підставі пояснень сторін та їх представників, досліджених в судовому засіданні доказів, в суді встановлено, що позивач [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі за адресою: м. Нововолинськ, Мікрорайон Шахтарський, 28/70 з 07 травня 1981 року. 26 листопада 1999 року знявся з реєстрації на період призову на строкову службу до ЗСУ, звідки звільнився 10 квітня 2001 року. 24 жовтня 2001 року знову був призваний до ЗСУ, звідки звільнивя 06 листопада 2009 року. Статтею 71 ЖК України, позивачу продовжено шестимісячний строк, за яким за ним зберігається житлове приміщення при його відсутності та шестимісячний строк, на який продовжено строк зберігання за ним права на житлове приміщення у звязку з його перебуванням на строковій службі в ЗСУ. 24 квітня 2001 року, позивач вдруге зареєструвався у спірній квартирі, знаючи, що спірна квартира приватизована відповідачами, оскільки, при реєстрації у приватизованій квартирі необхідна згода всіх співвласників та будинкова книга, яка видається лише для приватизованих квартир. Позивач не скористувався своїм правом на житлове приміщення відповідачів у встановлені законом строки, пропустивши їх без поважних причин. Враховуючи вищенаведене, та те, що позивачем не наведено суду доказів поважності пропуску строку позовної давності а саме з 24 квітня 2004 року, тобто з моменту його реєстрації, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради про визнання недійсною приватизації квартири № 70, що в будинку № 28 на Мікрорайоні Шахтарському в м. Нововолинську Волинської області, скасування розпорядження № 692 від 16 листопада 2000 року та свідоцтва про право власності на квартиру від 16 листопада 2000 року, видане на ім'я [PERSON] та [PERSON] відмовити.

Outcome: dismissed