Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

28 вересня 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 22 листопада 2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобовязання перед банком не виконала, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року виникла заборгованість в сумі 195830,17 грн. З даної суми 8608,61 грн. - заборгованість за кредитом, 88167,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3538,65 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 5015,72 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявилась, хоча своєчасно була повідомлена про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання. Про причину неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи без її участі не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 22 листопада 2010 року [PERSON] погодилась з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з тарифами, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 6-31). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до твердження позивача заборгованість по кредиту станом на 31 серпня 2017 року становить 105830,17 грн. З даної суми 8608,61 грн. - заборгованість за кредитом, 88167,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3538,65 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 5015,72 грн. (а.с. 4-5). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку виникнення прострочених зобов'язань більше ніж на 30 днів, клієнт оплачує банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців, якщо жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] порушила умови даного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, тому її разом із процентами за користування кредитом, комісією та штрафом (процентна складова), слід стягнути з відповідача. Однак, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача штраф (фіксована частина). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6 - 2003 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України та носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено. Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України, проценти на неустойку не нараховуються. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість 105330,17 грн., яка складається з наступного: 8608,61 грн. - заборгованість за кредитом, 88167,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3538,65 - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф (процентна складова) - 5015,72 грн. Отже, позов слід задовольнити частково. Оскільки, позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача слід присудити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Outcome: partial