Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.02.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 110859,25 грн. за кредитним договором № б/н від 18.06.2010 року та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 18.06.2010 року було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, в позовній заяві просить в разі неявки представника проводити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 18.06.2010 року шляхом підписання відповідачем [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.7-32/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 31.01.2018 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 110859,25 грн., з яких: 2661,83 грн. тіло кредиту; 97363,04 грн. нараховані відсотки; 97307,12 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість; 55,92 несплачені проценти на поточну заборгованість; 5079,18 грн. заборгованість за комісією; 5755,20 заборгованість по судовим штрафам /а.с.4-6/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалася сторона позивача, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved