Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

28 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, відповідно до якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис № 7 від 12 лютого 2011 року, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 4000 грн. на місяць, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння, зазначила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює і має можливість сплачувати аліменти належним чином. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. В свою чергу відповідач 05 червня 2020 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із сумою аліментів, які просить стягнути позивач, та зазначає, що у змозі сплачувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Таку свою позицію обгрунтовує тим, що на даний час не працює та фактично перебуває на утриманні рідної сестри. 12.06.2020 року позивач надала відповідь на відзив, в якому обставини, на які посилається відповідач, вважає необгрунтованими, а розмір аліментів запропонований відповідачем таким, що не забезпечить дитині нормальний розвиток, тому наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Разом з тим, 24.06.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про зменшення позовних вимог в частині стягнення аліментів, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1500 грн. на місяць, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач станом на 24.07.2020 року будь-яких заяв чи клопотань з викладенням своєї позиції щодо заяви про зменшення позовних вимог не надав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову, з огляду на наступне. Встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис № 7 від 12 лютого 2011 року /а.с.3/. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі /а.с. 4/. Встановлено, що дитина проживає з позивачем, зареєстрована з нею за однією адресою та перебуває на її утриманні /а.с. 8/. Відповідач наразі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що відповідачем не спростовувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Наразі сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Суд відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Крім того, за приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, врахувавши те, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, зважаючи на позицію останнього, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн. є обгрунтованим та правомірним, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову і в цій частині вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved