Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

27.05.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору FR-833 від 02.12.2014, відшкодування збитків у сумі 2 290 грн., стягнення неустойки в сумі 215,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 2 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.12.2014 він уклав з відповідачем договір FR-833, відповідно до якого виконавець зобов'язувався організувати роботи по виготовленню та передачі йому у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, загальною площею виробу 1425 м2, вартістю виробу 2 290 грн. Умови договору передбачають внесення завдатку, а повне виконання його поставлено в залежності від повної оплати вартості виробу, не конкретизуючи строки і умови повної оплати виробу. Зазначає, що в день укладення договору 02.12.2014 ним було сплачено 2 290 грн., що підтверджується чеком, проте після цього ніяких дій, що свідчили б про виконання умов договору, виконавцем не було проведено. До цього часу відповідач не виконала своїх зобов'язань за договором, а його неодноразові звернення залишилися без відповіді і задоволення. Зазначає, що його неодноразові намагання передати виконавцю залишок боргу в сумі 830 грн. для закінчення робіт по договору не сприймались. Вважає, що за невиконання до цього часу станом на 27.05.2015 відповідачем свого зобов'язання згідно договору щодо виготовлення та передачі йому ПВХ конструкцій, остання повинна сплатити неустойку згідно п. 4.2., п. 3.2. Договору в розмірі 215,26 грн. (2 290 грн. * 0,1 % * 94 робочих днів) за період з 09.01.2015 по 27.05.2015. Крім того, своїми незаконними діями відповідач спричинила йому моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., яка полягає у душевних та емоційних хвилюваннях, оскільки він вимушений був для оплати послуг відповідача брати кредит у Приватбанку, який він досі сплачує, але бажаного вікна так і не має, також він вимушений був неодноразово звертатися до відповідача з вимогою виконати свої зобов'язання за договором, що потребувало від нього значних психоемоційних навантажень, а тепер для захисту своїх прав він вимушений звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив суд його задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.34). Причини її неявки суду не відомі. Тому, беручи до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за її відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.2014 [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали Договір FR-833_L від 02 грудня 2015 року (а.с.5), відповідно до умов якого замовник [PERSON] доручає, а виконавець ФОП [PERSON] зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкції (далі - вироби) по розцінках виконавця (п. 1.1.). Замовник зобов'язується оплатити і прийняти готові вироби і роботу згідно умов Договору (п.1.2.). Вартість виробів становить 2 290,00 грн. (п. 2.1.). Замовник зобов'язується оплатити вартість виробів, що становить 2 290,00 грн. (п.3.1.). Після виконання п. 3.1. виконавець зобов'язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення Договору (п. 3.2.). Зобов'язання виконавця по Договору вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта приймання-передачі виробів (п.3.9.). Договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами всіх зобов'язань. Договір вважається дійсним і таким, що набрав сили, за наявності печатки (п.3.12.). Пунктом 4.2 договору передбачено, що у випадку невиконання п. 3.2, виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожний робочий день прострочення. Фактична оплата вартості ПВХ конструкції за вищезазначеним договором у розмірі 2 290,00 грн. підтверджена наданим позивачем чеком, оригінал якого долучений до матеріалів справи (а.с.36). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом встановлено, що позивач оплатив вартість ПВХ конструкцій у сумі 2 290 грн., а відповідач до цього часу не виготовила та не передала у власність позивача ПВХ конструкції. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані жодним чином відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. З огляду на наведене та враховуючи те, що відповідач у передбачений договором строк не приступила до виконання своїх зобов'язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договору, стягнення сплачений грошових коштів у розмірі 2 290 грн. та неустойки за період з 09.01.2015 по 27.05.2015 у сумі 215,26 грн. (2 290 грн. * 0,1 % * 94 робочих днів) підлягають задоволенню. Письмових доводів відповідача щодо вчинення відносно неї шахрайських дій (а.с.21-24), отриманих судом 30.06.2015, суд не приймає до уваги, оскільки, станом на 13.07.2015, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою відповідачки, не вносились і досудове розслідування за вказаним фактом не проводилось (а.с.35). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 2 000 грн., суд зазначає наступне, відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної саме небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках передбачених законодавством. З огляду не це, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Згідно правил ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial