Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

27 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], треті особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Ленінської районної ум. Полтаві ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та просив суд визнати відповідачів [PERSON] та малолітнього [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності. Позивач посилається на те, що відповідачка з 2007 року по даний час не проживає в квартирі [ADDRESS], забравши свої речі та речі малолітнього сина [PERSON] з належної позивачеві 3/10 частини будинку і виїхала на постійне місце проживання та на даний час проживає в [ADDRESS], але з реєстрації із спірного домоволодіння не знялася сама і не зняла їхнього спільного сина. За час проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], будівництво або будь-які покращення у вищевказаному домоволодіння не проводилися. З моменту добровільної зміни відповідачем [PERSON] разом із малолітнім сином свого місця проживання, позивач неодноразово в усній формі звертався до них з вимогою знятися з реєстраційного обліку, на що отримував відмову Позивач у судовому засіданні змінив свої позовні вимоги та просив визнати лише відповідача [PERSON], такою, що втратила право на користування [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник третьої особи за довіреністю Служби у справах дітей виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради за довіреністю - Соц Н.О., уточнену позовну заяву визнала в повному обсязі. У судове засідання не з'явився представник третьої особи ДМС України, але до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] до [PERSON], треті особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Ленінської районної ум. Полтаві ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, згідно договору дарування від 08.04.1999 року [PERSON] було подаровано 3/10 частини будинку [ADDRESS]. Даний договір дарування був посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 995, а також зареєстрований в Полтавському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], та записаний у реєстрову книгу №22 за реєстровим №44 від 08.04.1999 року (а.с. 6). 28.04.2006 року між позивачем і відповідачем Центральним відділом актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції було проведено реєстрацію шлюбу, про що в книзі реєстрації шлюбів від 28.04.2006 року, зроблено відповідний актовий запис за № 338 (а.с. 7). Від шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.8). 06.06.2006 року [PERSON] та 13.09.2006 року [PERSON] були прописані за адресою: [ADDRESS], про що мається запис в Будинковій книзі (а.с.16-17). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2013 року На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом також встановлено та відповідачем не заперечувався той факт, що за період 2007 року по даний час відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача [PERSON] у вказаному житловому приміщенні підтверджується актами, про не проживання складених 04.12.2013, 23.12.20130, які підписані сусідами та засвідчені директором ТОВ «Полтаважитлокомсервіс 2011» (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я , то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, утрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, суд приходить до висновку, що з 2007 року відповідач не відвідувала та не проживала за адресою: [ADDRESS] і відповідно не несла витрат по його утриманню. Всі обов'язки, що випливають з утримання даної квартири виконувались лише позивачем. З огляду на це, суд приходить до висновку, що у відповідності до положення ст. 107 ЖК України, [PERSON] втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] з моменту фактичного вибуття на інше постійне місце проживання. Крім того, позивач просить суд зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Однак, вказані вимоги позивача про скасування реєстрації відповідача, є такими, що задоволенню не підлягають, у зв'язку з їх передчасністю. Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення. У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржують ся в порядку, встановленому КАС України. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про скасування реєстрації відповідача не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, що свідчить про безпідставність вимог [PERSON] щодо зняття [PERSON] з реєстрації за [ADDRESS].

Outcome: partial