Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

28.05.2015 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, після усунення недоліків якої, просила: зобовязати відповідача відділ державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Київської області повернути їй майно, обладнання в належному зовнішньому вигляді та справному працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів; при неможливості повернення повернути грошові кошти на його вартість в сумі 87600 гривень та стягнути судові витрати (а.с.1, 25-27). Після відкриття провадження у справі, 20.09.2015 позивач уточнила позовні вимоги та просить суд: зобовязати відповідача відділ державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Київської області повернути їй майно, обладнання в належному зовнішньому вигляді та справному працездатному стані всіх його вузлів та агрегатів, яке описане та арештоване державним виконавцем ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] згідно акту опису й арешту майна серія АВ №690937 від 19.03.2009 року; при неможливості повернення повернути грошові кошти на його вартість в сумі 87600 гривень та стягнути судові витрати (а.с.94-97). Свої вимоги позивач обґрунтовувала наступним. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2012 року визнано право власності на майно, яке було помилково арештовано державним виконавцем ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] згідно акту опису й арешту майна серія АВ №690937 від 19.03.2009 року. 25.06.2012 позивачем була направлена заява до ВДВС Бориспільського МРУЮ про повернення належного їй майна, а також повторні звернення від 24.09.2012, 06.12.2012, 15.12.2013, 13.12.2014 до головного управління юстиції у Київській області, проте, де ділося майно, відповіді не має, майно їй не повернуте. Позивач зазначає, що на відповідальне зберігання згідно акту опису й арешту майна отримав директор КП БРР «ЖКК» [PERSON], а також з листа ВДВС Бориспільського МРУЮ від 13.02.2015 року майно було передано на реалізацію до приватного підприємства «Нива-В.Ш.» в особі директора філії №10 ПП «Нива-В.Ш.» [PERSON]. Позивач стверджує, що зазначеними діями їй завдані матеріальні збитки. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, вважає, що строк позовної давності ними не пропущений, а також вважає, що належним відповідачем є Відділ державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ, який арештував та не повертає належне позивачу майно. В 2012 році він разом з державним виконавцем Щербиною оглянув майно, яке знаходилось на складі в м.Києві, але не зміг його отримати, бо йому його ніхто не повернув. Вартість арештованого майна позивач визначила на підставі даних, наведених в рішенні суду від 01.06.2012, яким визнано право власності позивача на описане й арештоване майно. Представники відповідача ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважає, що відділ державної виконавчої служби не є належним відповідачем, а також, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права та пропущений строк позовної давності на звернення з позовом до суду. Він підтверджує, що в ході примусового виконання судових наказів Господарського суду Київської області було складено Акт опису й арешту майна від 19.03.2009, яке було передано не відповідальне зберігання стягувачу КП БРР «ЖКК» в особі його директора [PERSON]. В 2012 році їм стало відомо про існування рішення Бориспільського міськрайонного суду, яким було визнано право власності на описане й арештоване майно за позивачем, після чого вони направили відповідні вимоги до КП БРР «ЖКК» та ПП «Нива-В.Ш.», з якою було укладеного угоду про реалізацію арештованого майна, проте відповіді про те, де знаходиться майно, не отримали. Він також звертає увагу суду, що зазначена позивачем вартість майна є завищеною, оскільки проведеної незалежною оцінкою в 2011 році встановлено, що вартість описаного та арештованого майна згідно акту опису й арешту від 19.03.2009 становить 12166 гривень. Представник залученого до участі в справі співвідповідача Бориспільського районного підприємства теплових мереж «Райтепломережа» надав письмові заперечення проти позову (а.с.97-100) та пояснив, що вони є правонаступниками ліквідованого підприємства КП БРР «ЖКК» відповідно до рішення Бориспільської районної ради від 26 листопада 2009 року №342-30-V. Він просить відповідно до ст.ст.257, ч.3,4 ст.267 ЦК України застосувати загальний строк позовної давності до позовних вимог по даній справі, оскільки в мотивувальній частині рішення Бориспільського міськрайонного суду від 01.06.2015 за позовом [PERSON] до ВДВС Бориспільського МРУЮ про визнання права власності на майно і зняття арешту, судом встановлено, що про порушення свого права на арештоване майно позивачці було відомо ще 23.03.2009 року. Вони вважають, що позивачем не обґрунтовано розміру вартості майна, що підлягає поверненню, оскільки вартість майна згідно акту опису і арешту становить не 87000 гривень, а 50000 гривень, з якою вони також не можуть погодитись, оскільки з акту опису і арешту не можливо встановити, чим керувався державний виконавець при оцінці та визначенні суми описаного майна. Вони вважають, що єдиним документом, що може свідчити про вартість арештованого майна є висновок незалежної оцінки майна, здійснений ТОВ «Українська експертна група», згідно з яким ринкова вартість арештованого майна станом на 19.09.2011 року становить 12166 грн. він також може пояснити, що БРПТМ «Райтепломережа» не отримувало від КП БРР «ЖКК» належне позивачу майно. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані особами, що беруть участь у справі, документи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому відповідно до ст..4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розяснив особам, які беруть участь у справі, вищенаведені вимоги чинного процесуального законодавства, в тому числі розяснено порядок застосування судом строків позовної давності. З досліджених в судовому засіданні письмових документів встановлено, що 19 березня 2009 року при примусовому виконанні судового наказу господарського суду Київської області №10/142 від 16.06.2008 року про стягнення з ПП «Новинка» на користь Комунального підприємства Бориспільської районної ради «ЖКК» боргу в сумі 48101,00грн. та судового наказу Господарського суду київської області №3/108 від 06.02.2009 року про стягнення ПП «Новинка» на користь Комунального підприємства Бориспільської районної ради «ЖКК» боргу в сумі 73163,01грн. державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області Сергієнко Вірою Петрівною було складено Акт опису і арешту майна серії АА №123863, а також виготовлено копії цього акту серії АВ №690938 та серії АВ №690937, відповідно до якого було описано та арештоване наступне рухоме майно: швейна машина 1022 кл. б/в в кількості 10 шт., швейна машина (оверлок) 51 кл б/в - 1 шт., швейна машина «Зигзаг» (побутова) б/в, швейна машина 97А кл б/в в кількості 3 шт., швейна машина 51-284 кл б/в 1 шт., швейна машина 8515 кл б/в 1 шт., швейна машина (оверлок) МО-357 кл. б/в, швейна машина (петельна) 1095 кл б/в 1 шт., швейна машина (розпошивальна) б/в 1 шт., швейна машина (оверлок) 51 кл б/в 1 шт., швейна машина (тамбурна) б/в 1 шт., швейна машина (петельна) 25 кл, б/в 1шт., швейна машина петельна б/в 1 шт., швейна машина 22 кл б/в 1 шт., МПФ вязальна 5 кл б/в 1 шт., МПФ вязальна 8 кл б/в 1 шт., машина вязальна «Брайзер» б/в 1 шт., МПФ вязальна 10 кл. б/в 1 шт., швейна машина 5 кл б/в 1 шт., швейна машина 10 кл б/в 1 шт., реле щьотно-імпульсне Е-531 УХ-Л4 б/в 1 шт., машина шліфовочна №25-932 б/в 1 шт., холодильник «Саратов» №1524 б/в 1 шт., сейф металевий б/в 1 шт., машина друкарська б/в -1 шт., шафа б/в 5 шт., робочі столи б/в 10шт. Дані обставини підтверджується як актом опису і арешту майна від 19.03.2009 так і іншими наданими суду документами: рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2012, заявкою на реалізацію арештованого майна від 01.02.2012, вимогами ВДВС Бориспільського МРУЮ, адресованими ПП «НИВА-В.Ш» та філії №1- ПП «НИВА-В.Ш.» про повернення майна від 02.02.2015 №4344-4346, від 13.02.2015 №6697 та від 21.07.2015 №31898 (а.с.7-8, 28-29,68-69,78,80,82, 101-102). Зазначене майно було передано на відповідальне зберігання директору КП БРР «ЖКК» [PERSON] (а.с.7-8, 101-102). 19.09.2011 року Оцінювачем [PERSON] генеральним директором ТОВ «Українська експертна група» було здійснено оцінку описаного та арештованого майна та визначено, що ринкова вартість майна, що оцінюється обєкта оцінки (згідно акту опису й арешту серії АА №123863 від 19 березня 2009 року) станом на 19.09.2011 року становить 12166,00 грн. (а.с.70) Згідно з укладеним Договором №1012084 про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна від 27 лютого 2012 року, укладеного між Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції в особі начальника [PERSON] та Приватним підприємством «НИВА-В.Ш.» в особі директора Філії 10 ПП «Нива-В.Ш.» [PERSON], вищезазначене майно згідно акту опису та арешту майна АА 123863 від 19.03.2009 року, яке було прийняте на відповідальне зберігання директором КПБРР «ЖКК» [PERSON] та знаходилось за адресою: Київська область, м.Бориспіль, вул.Запорізька, 16, мало бути передано на реалізацію на аукціоні до ПП «НИВА В.Ш.» (а.с.71-72). Будь-які належні і допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що описане і арештоване згідно з актом державного виконавця серії АА №123863 від 19.03.2009 року майно було передано від КП БРР «ЖКК» на реалізацію на аукціоні до ПП «НИВА В.Ш.» суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. За змістом п.3 рішення Бориспільської районної ради «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств» від 26 листопада 2009 року №342-30-V вирішено припинити діяльність комунального підприємства Бориспільської районної ради «Житлово-комунальний комбінат» шляхом реорганізації (припинення) до Бориспільського районного підприємства теплових мереж «Райтепломережа» з передачею майна, прав та обовязків по обслуговуванню житлового фонду району (а.с.100). Відповідні відомості про те, що Бориспільське районне підприємство теплових мереж «Райтепломережа» є правонаступником реорганізованого Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Житлово-комунальний комбінат» внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.66-67). В ході судового розгляду також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2012 року визнано за позивачем [PERSON] (на даний час [PERSON]) право власності на майно, яке описане та арештоване державним виконавцем Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] згідно акту опису й арешту майна серія АВ №690937 від 19.03.2009 року на загальну суму 50000,00; виключено з акту опису й арешту серії АВ 69937 від 19.03.2009 на загальну суму 50000,00 майно, що передано [PERSON] та належить їй на праві власності; знято арешт з описаного та арештованого державним виконавцем Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] згідно акту опису й арешту майна серія АВ №690937 від 19.03.2009 року (а.с.28-29). Встановлено, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] після укладення шлюбу 14.11.2014 року (а.с.14-15,17). Крім того, з вищенаведеного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2012 по цивільній справі за позовом [PERSON] до ВДВС Бориспільського МРУЮ про визнання права власності на майно і зняття арешту, судом встановлено, що в мотивувальній частині рішення зазначено про те, що 23.03.2009 року та 22.04.2010 року позивачка зверталася із заявами до Державної виконавчої служби Бориспільського МРУЮ Київської області, в яких вказувала, що приміщення, в якому вона організувала свою підприємницьку діяльність опечатано, наймані працівники лишились безробітними та те, о ніякого відношення до описаного та арештованого майна ПП «Новинка» вона не має, а описане і арештоване майно є її власністю (а.с.28-зворот). За змістом ст.257, ч.1 ст.259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.5 вказаної статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що позивачем було порушено строк звернення з позовом до суду, оскільки про порушення свого права їй стало відомо 23.03.2009, як це встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2012, що набрало законної сили (а.с.28). При цьому позивач та її представник, якому було розяснено порядок застосування судом позовної давності та наслідки не вчинення процесуальних дій, не заявили клопотання про визнання поважними причини пропуску позовної давності, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що пропущення позовної давності відбулось з поважних причин, суду також не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Крім того, судом встановлено, що позивачем предявлено позов до неналежного відповідача, враховуючи, що описане і арештоване належне позивачу майно відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.11, ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», тобто в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений законом, державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ 19.03.2009 було передано на зберігання представнику стягувача Комунального підприємства Бориспільської районної ради «Житлово-комунальний комбінат», правонаступником якого є залучене до участі в справі в якості співвідповідача Бориспільське районне підприємство теплових мереж «Райтепломережа». Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що саме з вини Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міського управління юстиції Київської області, його посадових осіб, було завдано зазначену позивачем матеріальну шкоду в сумі 87000 гривень, позивачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Суд також вважає безпідставною вимогу щодо повернення грошових коштів в сумі 87000 гривень, як вартості описаного і арештованого майна, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів щодо вартості належного позивачу майна станом на 19.03.2009 на вказану позивачем суму суду надано не було, а згідно з висновком оцінювача [PERSON], сертифікат оцінювача ФДМУ та УТО №1495 від 25.12.1999 р., генерального директора ТОВ «Українська експертна група», від 19.09.2011 ринкова вартість майна, що оцінюється обєкта оцінки (згідно акту опису й арешту серії АА №123863 від 19 березня 2009 року) станом на 19.09.2011 року становить 12166,00 грн. (а.с.70). Проте для стягнення зазначеної суми з відповідача ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області підстави відсутні, оскільки позивачем не доведено, що саме з вини відповідача та його посадових осіб їй була завдана матеріальна шкода, а не з вини особи, на відповідальному збереженні якої знаходилось описане та арештоване майно, а також у звязку з тим, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з позовом до суду. В звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed