Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

28 квітня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів, в якому ставиться питання про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 610915,13 грн. та судових витрат у розмірі 9164,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 09.06.2008 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 275/377 з цільовим призначенням. Відповідно до договору відповідачу було надано кредит у сумі 45800,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань 16.04.2009 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки №275/377-3. Позивач зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит на споживчі цілі, але відповідач порушила зобов'язання за договором. Відповідно до договору про внесення змін №5 від 13.09.2012 року до договору кредиту №275/377 від 09.06.2008 року була змінена валюта кредиту з доларів США на гривню. Борг відповідачів за кредитним договором, відсотками, пені станом на 25.03.2016 року складає 610915,13грн., яка складається з наступного: - 19198,33 грн. - mainintov w comp; - 104144,41 грн. - проценти; - 481771,81 - тіло кредиту; - 3913,19 - пеня за прострочку відсотків; - 87,69 - пеня за прострочку відсотків; - 1799,70 - пеня за прострочку тіла кредиту. Враховуючи те, що відповідачі своїх зобов'язань не виконують, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості та судові витрати. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів на користь банку кредитну заборгованість, яка станом на 21.06.2017 року складає 812363,63 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 481771,81 грн., суми заборгованості за відсотками 182674,19 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 54891,06 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 46020,34 грн., розмір інфляційний витрат за кредитом 25547,59 грн., розмір інфляційний витрат за відсотками 21458,64 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в суді проти позову заперечував, зазначив, що в матеріалах справи є меморіальний ордер, яким вносить кошти на свій рахунок [NUMBER] в розмірі 506089,82 грн. 17.09.2012 року. Того ж дня грошові кошти були перераховані ПАТ «Укрсоцбанк» і є в справі платіжне доручення про купівлю доларів США для погашення заборгованості. З цих підстав представник відповідача вважає, що заборгованості перед банком немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляд справи був повідомлений належно, про причини неявки суд не інформував. Вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, 09.06.2008 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 275/377 з цільовим призначенням. Відповідно до договору відповідачу було надано кредит у сумі 45800,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань 16.04.2009 року між [PERSON] та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» був укладений договір поруки №275/377-3. (а.с. 133-138, 172-180 т. №1). Судом встановлено, що 12.09.2012 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою про проведення реструктуризації із здійсненням конвертизації валютної заборгованості в гривню. 13.09.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про внесення змін № 5 до Договору кредиту № 275/3778 від 09.06.2008 р. В п.1.1. цього договору визначено, що сума кредиту у розмірі 42374 дол. США та сума процентів в розмірі 19722,71 дол. США переводяться у гривню за курсом 8,15 та разом складають суму 506089,82 грн. Зміна валюти кредиту здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього договору заборгованості за договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів). Рефінансування заборгованості передбачає, що попередня сума заборгованості (наявна на дату рефінансування, вдол. США) погашається, а виникає нова, яка складається з суми, направленої на здійснення рефінансування.(а.с.144-171 т. №1). Операція з переведення валюти кредиту у гривню підтверджується наступним : випискою по особовому рахунку № [NUMBER] за 17.09.2012 р., яким підтверджується списання з транзитного рахунку ПАТ «Укрсоцбанк» суми у розмірі 506089,82 грн. та зарахування вказаної суми на рахунок [PERSON]; меморіальним ордером № 362063625 від 17.09.2012 року підтверджується списання коштів в сумі 506089,82 грн. з рахунку № [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], де вона також зазначена як платник, на рахунок [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON], де остання зазначена як отримувач; платіжним дорученням № 1 від 17.09.2012 року кошти з рахунку № [NUMBER], куди вони були зараховані вищевказаним меморіальним ордером, були перераховані на рахунок банку для купівлі дол.. США, відповідно до призначення платежу: кошти на купівлю. 62096,91 дол. США для погашення заборгованості. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні - повинні бути виключно належними та допустимими. Суд вважає, що позивачем в повному обсязі доведена процедура здійснення реструктуризації заборгованості за договором про внесення змін № 5 по договору кредиту № 275/3778 від 09.06.2008 року на наявність заборгованості відповідачів за договором кредиту № 275/377 від 09.06.2008 року, а твердження представника відповідача щодо відсутності заборгованості за вказаним кредитним договором спростовані. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з боржником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Згідно розрахунку банка (а.с. 3-8 т. №2) станом на 21.06.2017 року заборгованість за відповідачами складає 812363,63 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 481771,81 грн., суми заборгованості за відсотками 182674,19 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 54891,06 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 46020,34 грн., розмір інфляційний витрат за кредитом 25547,59 грн., розмір інфляційний витрат за відсотками 21458,64 грн. З огляду на вказане, вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом в розмірі 481771,81 грн. та відсотками в розмірі 182674,19 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також зазначено, що за змістом частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. З огляду на викладене, також підлягають солідарному стягненню з відповідачів інфляційні втрати за кредитом 25547,59 грн. та інфляційні витрати за відсотками 21458,64 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно паспорту громадянина України, відповідачі є громадянами України та зареєстровані та постійно проживають у м. Торецьку ( попередня назва - м. Дзержинськ) Донецької області. (а.с. 45-52 т. №1). Місто Торецьк Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Крім того, місто Торецьк входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. Тобто, нарахування відповідачам, які є громадянами України та проживають у м. Торецьку, пені на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється, а тому вимоги про стягнення пені за період з пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків виникла за період з 21.06.2016 року по 20.06.2017 у розмірі 54891,06 грн. та 46020,34 грн. відповідно, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зазначений висновок апеляційного суду ґрунтується також на правовій позиції, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16. В силу ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі пропорційно задоволених вимог - по 4012,83 грн. з кожного.

Outcome: partial