Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

27.06.2019 р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи, що вони перебувають у шлюбі з 12.10.2007 року, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою взаєморозуміння, почуття любові, через різні погляди на життя. Шлюб має формальний характер. Шлюбні відносини між подружжям припинені з грудня 2015 р. Відповідач тривалий час не працює, не забезпечує родину, не допомагає дитині, не приймає участі у її вихованні. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з Відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач надав суду окрему письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність сторін та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.10.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 12.10.2007 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 489. Згідно пояснень сторін, причиною розпаду родини явилося фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає цього, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження: [NUMBER] . (а.с.10) Дитина проживає з матір`ю - позивачкою [PERSON] , та знаходиться на її утриманні, дані про стан здоров`я та матеріальний стан дитини суду не надані. Відповідач проживає окремо від дитини, працездатний, про наявність у нього інших дітей або повнолітніх непрацездатних осіб на утриманні - суду не повідомив, даних про свій стан здоров`я та про матеріальний стан суду не надав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн. щомісяця. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, а також визнання відповідачем позовних вимог про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 27.06.2019 року і до досягнення повноліття дитиною. Крім того, з підстав, передбачених ст.141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (щодо вимоги про стягнення аліментів), від сплати якого при поданні позову позивач був звільнений, та стягує на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. (щодо вимог про розірвання шлюбу), який був сплачений позивачем при поданні позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved