Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

27 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які продовжують навчатися, в твердій грошовій сумі 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення ними навчального закладу, але не більше ніж до 23 років. Крім цього, просить стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання сина [PERSON] в розмірі 1/2 витрат, згідно договорів № 14-484 від 18.08.2014 року та № 14-485 від 30.08.2014 року, а саме: 27940,00 грн. В обґрунтування цих вимог вказувала, що їх з відповідачем діти, хоча і досягли повноліття, але у зв'язку з продовженням навчання на денній формі не мають самостійного доходу та потребують матеріальної допомоги. Діти повністю перебувають на її утриманні, тому із цим позовом до суду звернулася саме вона. Окрім того, нею здійснено додаткові витрати на оплату навчання сина в розмірі 48380 грн. та 7500 грн. - за додаткові освітні послуги, тому половину цих витрат вона вважає, що відповідач як батько, також має взяти на себе та просить стягнути їх на свою користь. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили про вище викладене. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, адже не має доходу, перебуває на утриманні своєї дружини, а з огляду на те, що діти досягли повноліття, то це є підставою для відмови в задоволенні позову. Також вважає, що не зобов'язаний нести додаткові витрати з навчання сина, оскільки останній досяг повноліття. Зі змісту письмових доказів, суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 року по 2005 рік (а.с. 11). Мають спільних дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12-13). [PERSON] продовжує навчання з 2014 року з терміном завершення в 2018 році в Херсонській державній академії. Загальна вартість освітніх послуг 48 380 грн. (а.с. 14). Також за договором про надання додаткових освітніх послуг встановлена плата в сумі 7500грн, по 1875 грн. на кожному курсі навчання (а.с. 15) . Обоє договори укладено [PERSON] як законним представником - матір'ю на той час ще неповнолітнього [PERSON] Форма навчання денна, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 22.09.2017 року (а.с. 16). Зі змісту довідки даного навчального закладу від 06.10.2017 року, а також оригіналів квитанцій, наданих позивачем, останньою сплачено за навчання сина у період з серпня 2014 року по вересень 2017 року всього 41 916 грн., з яких за період з серпня 2014 року по березень 2016 року (тобто у період неповноліття сина) - 27944 грн. (а.с. 8). За даними копії довідки Миколаївського базового медичного коледжу [PERSON] навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2014 року на денній формі. Термін закінчення навчання - червень 2018 року (а.с. 17). Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 201 СК України положення ст. 185 СК України не застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми. Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, що викладена у його постанові від 24 грудня 2014 року, у справі № 6-186цс14. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, за даними нормами обов'язок по утриманню повнолітніх син, дочки, які продовжують навчання, безпосередньо пов'язується з можливістю батьків надавати таку допомогу. Як вказує відповідач, та на підтвердження своїх пояснень надав докази щодо відсутності у нього матеріального доходу (а.с. 27), він такої можливості не має. З огляду на принципи цивільного судочинства, що здійснюються, тому числі, на засадах змагальності (ст. 10 ЦПК), обов'язок сторін доведення обставин, на які вони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень (ст.60 ЦПК) та не надання стороною позивача будь-яких доказів щодо наявності матеріальної можливості у відповідача надавати таку матеріальну допомогу (аліменти) на утримання його повнолітніх дітей, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів. Щодо стягнення додаткових витрат, то відповідно до вимог ст. 185 СК України, та враховуючи, що оплата навчання пов'язана з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, суд вважає необхідним стягнути з відповідача половину цих витрат, що понесені позивачкою на оплату навчання сина у період його неповноліття, в сумі 13972 грн. (за період з серпня 2014 р. по березень 2016 року). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: partial