Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

28.10.2016 Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», через свого представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві зазначено, що 13.02.2007 між ВАТ Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» (Позивач) та [PERSON] (Відповідач -1) було укладено кредитний договір №147/а, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу-1 кредит в сумі 38500,00 доларів США на строк до 01 січня 2014 року, зі сплатою 14% річних на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Відповідач зобовязався своєчасно повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, а також належним чином виконувати інші умови Кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.05.2010 між Позивачем, Відповідачем-1 та Відповідачем-2 [PERSON] (поручитель) було укладено Договір поруки №147/а/s-2, згідно з яким поручитель зобовязався відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором. Позивач виконав взяті на себе Кредитним договором зобовязання надав Відповідачеві-1 кредит на поточні потреби в сумі 38500,00 доларів США. Відповідачем-1 порушено умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії за управління кредитом, в результаті чого утворилася заборгованість Відповідача-1 перед позивачем. Враховуючи те, що Відповідач-1 умови договору належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно грошові кошти в сумі 414078,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, до суду надано клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі. До суду від представника відповідача по довіреності [PERSON] надійшли письмові заперечення, в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з пропуском строків позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13.02.2007 між ВАТ Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» (Позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір №147/а, відповідно до умов якого Позивач надав кредит в сумі 38500,00 доларів США на строк до 01 січня 2014 року, зі сплатою 14% річних на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязався своєчасно повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, а також належним чином виконувати інші умови Кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.05.2010 між Позивачем, Відповідачем-1 та Відповідачем-2 [PERSON] було укладено Договір поруки №147/а/s-2, згідно з яким поручитель зобовязався відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором. Так пунктом 4.9 Кредитного Договору визначено, що Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у випадках, визначених п. 2.9 цього ж Договору. Одним з таких випадків є несвоєчасна сплата процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту). Пунктом 4.1 Договору визначені строки повернення кредиту, а саме: повернення суми кредиту здійснюється щомісячно частинами не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що починаючи з жовтня 2011 року Позичальник припинив виплати, спрямовані на погашення заборгованості по кредиту та починаючи з червня 2013 року взагалі перестав сплачувати відсотки. Таким чином у розумінні змісту кредитного договору порушення його умов Позичальником відбулося з 01 листопада 2011 року та виражалося у несплаті платежів, спрямованих на погашення кредиту. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено частиною 1 статті 261 ЦК України. За правилами ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Правилами ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила, а статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, то Банк повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати. Враховуючи, що право вимоги дострокового повернення коштів у позивача виникло з моменту вищевказаного порушення умов кредитного договору позичальником, тобто з 01 листопада 2011 року, то позовна давність за вимогами, викладеними в позові сплила 01 листопада 2014 року. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною за наслідками розгляду цивільної справи №6-1174цс16 (Постанова від 02.11.2016). Заявлені позивачем вимоги є вимогами цивільно-правового характеру, до них не передбачено спеціальної позовної давності, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України. Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На думку відповідача, з чим погоджується суд, строк позовної давності для звернення з даним позовом у ПАТ «Кредобанк» сплив 01.11.2014. Дана обставина являється безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed