Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

27.12.2018, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивач, зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.08.2008 року, відповідач - [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором не надала своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 27.12.2018 виникла заборгованість в розмірі 112226,72 грн., з яких: 13137,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11873,83 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 848,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 80546,77 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) , 5320,32 грн. - штраф (процентна складова). 13.03.2019 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у даній справі постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору № б/н від 06.08.2008 року в розмірі 106406,40 грн., з яких: 13137,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11873,83 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 848,80 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 80546,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судовий збір в розмірі 1921,00 гривень. 11.03.2020 року, відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування заочного рішення суду. Ухвалою суду від 16.03.2020 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2020 року, заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.03.2019 року скасовано, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала та ухвалою суду від 16.02.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06.08.2008 року, відповідач [PERSON] надала Банку Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ про надання кредитного ліміту, та отримала кредит 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий картку (а.с.7-8). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві (а.с.7-18). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову, що передбачено п.п. 2.4.5.5 Умов. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.5-6) станом на 27.12.2018 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 112226,72 грн., з яких: 13137,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11873,83 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 848,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 80546,77 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) , 5320,32 грн. - штраф (процентна складова). За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитом в сумі 106406,40 грн., з яких: 13137,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11873,83 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 848,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 80546,77 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1921,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial