Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

27.11.2018 р. позивач звернулася до суду з позовом до Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області, вказуючи, що йому та його братові [PERSON], який помер [INFO] на праві власності належить по 1/2 частині житлової квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 03.11.2000 р.,постановою від 01.04.2003 р. відділу державної виконавчої служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області було накладено арешт на 1/2 частину даної житлової квартири на підставі виконавчого листа Гайсинського районного суду № 2-471 від 09.12.2002 р., однак згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, арешт накладений на цілу житлову квартиру [ADDRESS], шляхом накладення заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 3548836 від 02.08.2006 р., скасування накладеного арешту в позасудовому порядку неможливе. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово вимоги позову підтримав, справу просив розглядати у його відсутність (а.с.23). Представник відповідача Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області в судове засідання не з`явився, позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував.(а.с.24 ). З`ясувавши позиції сторін, вививши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 частини житлової квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 03.11.2000 р.,постановою від 01.04.2003 р. відділу державної виконавчої служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області було накладено арешт на 1/2 частину даної житлової квартири на підставі виконавчого листа Гайсинського районного суду № 2-471 від 09.12.2002 р., однак згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, арешт накладений на цілу житлову квартиру [ADDRESS], шляхом накладення заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером обтяження 3548836 від 02.08.2006 р., позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно дост. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. На час розгляду справи виконавчі провадження знищені в зв'язку із закінченням терміну зберігання відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно [PERSON], а саме: на належну йому на праві власності 1/2 частини житлової квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 03.11.2000 р., неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, позивач в іншій спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved