Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

27.07.2020 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з червня 2006 року до теперішнього часу, тобто більше 10 років проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , користується нею та за власні кошти здійснює в ній поточні ремонти: замінив старі на нові вікна у квартирі, замінив старе на нове сантехнічне обладнання, а також замінив каналізаційні труби та шпалери, сплачує у повному обсязі комунальні платежі, утримує квартиру у належному стані. Власником 1/4 частки квартири є відповідач по справі [PERSON] яка мала намір передати свою частину позивачу, однак терміново виїхала за межі країни. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 03.09.2020 року було відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 28.09.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Жовтневого районного суду від 27.10.2020 р. постановлено проводити заочний розгляд справи в відсутність відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву та просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити вимоги позову. Відповідач [PERSON] , яка не має постійного зареєстрованого місця проживання в Україні повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилася. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2005 року, виданого Другою криворізькою Державною нотаріальною конторою (після смерті [PERSON] ) є позивач, якому належить 3\\4 частки квартири та відповідач по справі [PERSON] - 1/4 частина відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2005 року, виданого Другою криворізькою Державною нотаріальною конторою (а.с.7-10). Колишній власник спірної квартири [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Після його смерті та за згоди відповідача, позивач почав проживати в квартирі, що підтверджено актами про проживання (а.с. 30), відповідач за вказаною вище адресою не проживала (а.с. 46, 47). Після процесуальних дій нотаріуса та за згоди відповідача, позивач користується частиною квартири, що належить відповідачу, підтримував квартиру у належному стані, сплачував комунальні послуги в повному обсягу (а.с.с11-29). Таким чином, позивач добросовісно заволодів нерухомим майном і продовжує самостійно відкрито, безперервно володіти ним з 2006 року по теперішній час, що підтверджено письмовими доказами. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В порядку ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Верховний Суду у справі №910/17274/17 вказав, що умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Судом встановлено, що позивач добросовісно та відкрито володіє 1/4 частиною квартири [ADDRESS] , сплачує комунальні послуги за користування нею, підтримує її у належному стані. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved