Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

27.03.2017 року [PERSON] звернулась до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], внаслідок його смерті відповідно до ст.. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) відкрилася спадщина на завершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, але не прийнятий в експлуатацію в [ADDRESS], який належав померлому. Позивач як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину чоловіка згідно ст.. ст.. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, до складу якого увійшов вищевказаний будинок, проте отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього. За таких обставин позивач вважає, що слід встановити факт належності житлового будинку в [ADDRESS], Одеської області, померлому [PERSON] та факт прийняття спадщини [PERSON], як спадкоємцем за законом, яка поховала спадкодавця та проживає у вказаному будинку. Окрім позивача на спадщину за законом, яка складається з завершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, але не прийнятого в експлуатацію, ніхто не претендує. Отже, позивач оформити свідоцтво про право на спадкову нерухомість за законом через нотаріальну контору не може, тому змушена звернутися до суду, оскільки не має змоги оформити право власності на будинок в позасудовому порядку. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Івасишин В.П. позов підтримав та підтвердив викладене. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Суд, ознайомившись з доводами позивача, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 23.12.2016 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з завершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, але не прийнятого в експлуатацію в [ADDRESS], Одеської області. [PERSON] була у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], померлим [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського району Одеської області 13.02.1996 року. Крім позивача на спадщину [PERSON], яка складається з цілого домоволодіння ніхто не претендує. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами Цивільного кодексу України 2004 року, якщо спадщина відкрилась після 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу України 1963 року. Оскільки спадкодавець - [PERSON] помер [INFO] року, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті слід застосувати положення ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.. 527 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, передбачено ст.. 529 ЦК України (в редакції 1963 року).До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року), прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог с. 525 зазначеного Кодексу, визначається день смерті спадкодавця. Таким чином, виходячи зі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки №607 від 06.02.2017 року, виданої Балтською міською радою Одеської області, на день смерті [PERSON], [PERSON] проживала разом з ним і вела спільне господарство, тобто фактично спадщину прийняла, вступивши у фактичне володіння спадковим майном. Згідно з довідкою №209/02-14 від 21.02.2017 року щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №44/2017, проте у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що згідно будівельного паспорту в 1986 році був побудований житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Технічний паспорт на будинок виготовлено 20.02.2017 року. Відповідно до виписки з рішення № 295 від 18.12.1986 року [PERSON] отримав у безстрокове користування земельну ділянку, відведену для будівництва індивідуального житлового будинку розміром 600 м.кв. Отже, матеріали справи свідчать, що будинок збудовано на земельній ділянці, переданій в користування в установленому законом порядку, технічний стан будинку відповідає нормативним вимогам на 20.02.2017 року. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до п. 10 додатку № 1 до п. 2.1. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. За життя [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] тобто якщо за життя спадкодавець не набув права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене майно. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд прийшов до висновку, що за позивачем належить визнати право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку, завершеного будівництвом, але не зданого в експлуатацію. На підставі викладеного,

Outcome: approved