Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

28.09.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з даним позовом, що надійшов до суду 03.10.2016 року, відповідно до якого просив: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 380/154/08-А від 24.01.2008 р., що станом на 13.09.2016 р. становить 25\~627,01 доларів США, що еквівалентно 682\~465 гривень 50 копійок, з яких: 13051,92 доларів США-заборгованість за кредитом, 5341 доларів США-заборгованість за відсотками, 5348,75 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1885,34 доларів США- пеня за несвоєчасне повернення відсотків, - та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 10236 гривень 98 копійок (а.с.1). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 24 січня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений\~договір кредиту № 380/154/08-А, на купівлю автотранспортного засобу, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 20\~847 доларів США зі сплатою 10,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23 січня 2015 року. Позивач зазначає, свої зобовязання позивачем виконані належним чином і в повному обсязі. Однак, в порушення умов договору кредиту, відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені договором терміни. Неналежне виконання взятих на себе зобовязань відповідачем за Договором кредиту призвели до виникнення вищезазначеної заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника ПАТ «Укрсоцбанк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог, та пояснив, що в грудні 2010 року він передав банку автомобіль, ключі та документи. Йому відомо, що автомобіль був проданий і за рахунок отриманих коштів мало бути погашено заборгованість за кредитним договором. Вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Відповідну заяву про застосування позовної давності відповідач виклав в письмових запереченнях (а.с.63-64) Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, 24 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредиту № 380/154/08-А (а.с.2-7). Відповідно до п.1.1 Договору кредиту, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20\~847 доларів США, зі сплатою 10,50% річних, та порядком погашення суми основної заборгованості до 25 числа кожного місяця в розмірі 249 доларів США з лютого 2008 року по грудень 2014 року включно, з кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 180 доларів США не пізніше 23.01.2015 року. Згідно з п.2.1 договору, надання кредиту проводиться шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника № 22037380800381 на цілі, визначені п.1.2 цього договору, а у разі якщо кредит надається в іноземній валюті, надання кредиту здійснюється шляхом видачі готівкових коштів з позичкового рахунку шляхом конвертації через касу кредитора для подальшого перерахування позичальником на цілі визначені у п.1.2. Як зазначено в п.1.2 Договору кредиту, кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 24 від 16 січня 2007 року, укладеним з ТОВ « Автоград».? в сумі 100000 доларів США, що за курсом долара США, зі сплатою 15,00 процентів річних. За змістом підпункту 2.4.2 пункту 2.4, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом «факт/360», де «факт»- це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а 360- умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Відповідно до п.п.3.3.9 п.3.3 договору, позичальник зобовязався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 цього договору. За змістом п.2.8 Договору, сторони домовились, зокрема про те, що в разі наявності у позичальника простроченої заборгованості по Кредиту, процентам, комісіям, неустойкам (пеням, штрафам) та в інших, передбачених даним пунктом випадках, Кредитор має право підвищити процентну ставку за користування кредитом на 2% (два проценти) відносно розміру процентної ставки, яка діяла на момент такого підвищення. Згідно з п.4.1,4.4 Договору кредиту, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п.2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1 цього Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Нарахування пені за невиконання зобовязань, визначених п.п.1.1,2.4 цього Договору та штрафів за невиконання зобовязань, визначених п.3.3.2-3.3.17 цього Договору, припиняється через один рік від дня, коли будь-яке з таких зобов»язань мало бути виконане. За змістом п.7.3 Договору кредиту, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань. Також встановлено, що 24.01.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань по Договору кредиту, між Банком та [PERSON] був укладений договір застави майна № 380/73/08-3А (а.с.8-12), що посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24 січня 2008 року за реєстровим номером 575. За Договором застави, заставодавець (відповідач у справі) передає в заставу Заставодержателю (позивачу) транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, сірого кольору, ідентифікатор № JMBSNCY4A8U006082, шасі (кузов) №JMBSNCY4A8U006082, що зареєстрований Бориспільським РЕВ при УДАІ МВС України в Київській області 18 січня 2008 року, реєстраційний номер [NUMBER]. Заставна вартість , за згодою сторін, становить 131\~083 гривень, що за офіційним курсом гривні до долара США 24.01.2008 року, встановленим НБУ (1долар=5,05грн.) становить еквівалент 25957,03 доларів США (п.1.1,1.2 Договору застави). Як встановлено, Банк свої зобов'язання за Договором кредиту виконав, надавши [PERSON] кредит в сумі 20\~847 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку №22037380800381 за 24.01.2008 року.(а.с.13). Факт отримання кредиту відповідачем не оспорюється. Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за\~ зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та\~ інших осіб, які беруть участь у справі. З наданого позивачем розрахунку вимог банку кредитної заборгованості за кредитним договором № 380/154/08-А від 24.01.2008р.( а.с.19-22) встановлено, що станом на 13.09.2016 року за відповідачем\~ рахується заборгованість на загальну суму 25\~627 доларів США 01 цент, що станом на 13.09.2016 року було еквівалентно 682465 гривень 50 копійок, з яких : сума заборгованості за кредитом 13051,92 доларів США, яка еквівалентна 347581,91 грн., сума заборгованості за відсотками 5341 доларів США, яка еквівалентна 142234,63 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5348,75 доларів США, яка еквівалентна 142441,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1885,34 доларів США, яка на 13.09.2016 була еквівалентна 50207,94 грн. Правильність розрахунку заборгованості по кредиту та відсоткам не викликає у суду сумнівів. Будь-яких доказів, які б спростовували наведені в розрахунку суми погашень та нарахувань, відповідачем надано не було. Згідно з розрахунком, процентна ставка 10,5% річних позивачем не змінювалась. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з\~ ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від\~\~ відповідальності\~ за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Суд також враховує, що за змістом ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А також враховує правові позиції Верховного Суду України , висловлені у справі №6-145цс14 та №6-79цс14, відповідно до яких у силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і\~ стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Факт наявності\~ в АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ « Укрсоцбанк», відповідної банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, підтверджується розміщеною на офіційному сайті Національного банку України https://bank.gov.ua/files/Licences_bank/300023.pdf загальнодоступною публічною інформацією, відповідно до якої позивач отримав банківську ліцензію Національного банку України № 5 від 29 грудня 2001 року, дозвіл Національного банку України №5-2 від 29 липня 2003 року та додаток до дозволу №5-2 від 29 липня 2003 року, дозвіл Національного банку України\~ №5-3 від 21 вересня 2009 року та додаток до дозволу №5-3 від 21 вересня 2009 року. Крім того, відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 31 серпня 2017 року курс долара до гривні, встановлений Національним банком України становить 1 долар США = 25,579541 гривень. Водночас, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.268 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В цьому зв'язку суд звертає увагу на наступне. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно) (правові позиції Верховного Суду України постанова №6-249цс15). Як зазначив Верховний Суд України в постанові №6-522цс17 від 05.04.2017, на яку в своїх заперечення посилається відповідач, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 03 червня 2015 року від у справі №6-31цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Крім того, у своїх правових висновках (постанова від 09.11.2016 у справі за № 6-1457цс16) Верховний Суд України зазначав, що, суди повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобовязання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така дія не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Відповідно до умов п.1.1 Кредитного договору кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 180 доларів США не пізніше 23.01.2015 (а.с.2) та мав повертатись щомісячними платежами по 249 доларів США. Позивач звернувся до суду 28.09.2016 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті (а.с.33). Отже, позовні вимоги в частині повернення чергових платежів підлягають задоволенню в межах строків позовної давності, тобто за період жовтень 2013 січень 2015: 15 щомісячних платежів по 249 доларів США та один платіж в сумі 180 доларів, всього на суму 3915 доларів США (249дол.США х15+ 180дол.США=3915дол.США). Також, в межах строків позовної давності підлягають стягненню проценти з вищезазначеної суми заборгованості за кредитом 3915доларів США за період з 28.09.2013 по 13.09.2016 року (в межах позовних вимог) на загальну суму 1234,37 дол.США: 3915дол.СШАх1081 день (з 28.09.2013 по 13.09.2016 включно):360день х10,5%. Таким чином, загальна суму заборгованості з кредиту та процентів, яка має бути стягнута з відповідача, становить 5149,37дол.США (3915дол.США+1234,37дол.США), що з урахуванням вищезазначеного курсу НБУ (1 долар США = 25,579541 гривень) станом на дату ухвалення судового рішення, на 31 серпня 2017 року, становить 131718,52грн. Щодо вимог в частині стягнення неустойки, суд прийшов до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, дослідженням розрахунку вимог банку (а.с.19,20-22) встановлено, що пеня нараховувалась банком в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на загальну суму заборгованості за кредитом 13051,92дол.США та нарахованими на цю суму відсотками (а.с.20-22). Крім того, нарахування пені здійснювалось в іноземній валюті в доларах США, а сума пені в гривневому еквіваленті визначена за курсом на дату формування розрахунку, а не на дату нарахування пені, яка за змістом п.4.1 Договору кредиту розраховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Як зазначив Верховний суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14 Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Суд також звертає увагу, що умовами договору не передбачено нарахування та сплату пені у валюті кредиту в звязку з чим нарахування пені позивачем в іноземній валюті, доларах США, суперечить вищенаведеним вимогам ст.533 ЦК України, а також вищенаведеній правовій позиції Верховного Суду України. Враховуючи, що позивачу надавалась можливість подати додаткові пояснення та докази з приводу поданих відповідачем заперечень (а.с.63-64,65-66), і позивач своїм правом уточнити позовні вимоги не скористався, розрахунок пені не уточнив, в звязку з чим, в цій частині позивні вимоги слід визнати необґрунтованими та недоведеними. У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10236,98 грн. (а.с.31)підлягають частковому відшкодуванню в сумі 1975 гривень 74 копійки (пропорційно до задоволених вимог: предявлено на суму 682465,50 грн. 100%, задоволено в розмірі 131718,52 грн. 19,30%). На підставі викладеного,

Outcome: approved