Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною відповідного віку та закінчення навчання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] проживала з [PERSON] однією сімю в період з 2000 року по 2008 рік, без укладення шлюбу. 05 листопада 2011 року у сторін народилась донька [PERSON]. На даний час позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Крім того, [PERSON] навчається в Немишаївському агротехнічному коледжі. Відповідач в добровіль-ному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. У звязку з цим, позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Натомість подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив Суд, дослідивши надану позивачем заяву та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], 05 листопада 2001 року народилася донька [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 038622 виданого 18 грудня 2011 року Старівською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 6). Відповідно Довідки Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 18 червня 2018 року за № 550 [PERSON] проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правові дно-сини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач працює та має стабільний заробіток, інших малолітніх чи неповнолітній дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, за станом здоровя може сплачувати аліменти на утримання дитини. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Враховуючи вказані обставини суд приходить висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно до ст. 183 СК України з визначенням його розміру у частці від доходу. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. В частині 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо визначення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів у розмірі, який є не повинен перевищувати 30 % заробітної плати, є безпідставними та такими, що суперечать нормам Закону. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], 05 листопада 2001 року, слід визначити в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Однак суд, оцінивши в сукупності зібрані докази, а також

Outcome: partial