Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

28.11.2017р. [PERSON] (далі також позивач) звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] (далі також відповідач), про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що 23.09.2017р. о 21.30 годині в м.Білозерське по вул.Фестивальна, керував автомобілем ВАЗ-2110 з н/з [NUMBER]. Приблизно за 50 метрів попереду побачив двох пішоходів, які рухались назустріч по протилежному краю дороги, порівнявшись з ними позивач почув удар у передній бампер автомобіля. Після зупинки побачив, що збив на дорозі собаку. В результаті зіткнення у автомобіля було пошкоджено праву фару, протитуманну фару та праву частину бампера. До собаки підбіг її власник, попросив відвезти їх до ветеринарної клініки та пообіцяв відшкодувати заподіяну шкоду. У зв'язку з тим, що відповідач відмовився відшкодувати шкоду, позивач звернувся до поліції, де на нього склали протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, за якими провадження було закрито у зв'язку з відсутністю адміністративного правопорушення та у зв'язку із звільненням від адміністративної відповідальності. Таким чином [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь 6990,02 грн., з яких 4940,02 - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1500,00 грн. - витрати на проведення експертизи, 550,00 грн. - витрати на правову допомогу. Позивач у відкрите судове засідання 14.03.2018р. до суду не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач 14.03.2018р. також не з'явився в судове засідання, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.09.2017р., приблизно о 21.30 годині позивач [PERSON] рухався на своєму автомобілі ВАЗ-2110 з н/з [NUMBER] в м.Білозерське по вул.Фестивальна та збив собаку, яка належить відповідачу [PERSON], в результаті зіткнення автомобіль отримав механічні пошкодження. У зв'язку з тим, що відповідач погодився відшкодувати матеріальну шкоду, позивач відвіз його разом із собакою до ветеринара в м.Добропілля, але згодом [PERSON] відмовився відшкодовувати матеріальні збитки [PERSON] На позивача було складено протоколи за ст.ст.122-4, 124 КУпАП, за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2017р., адміністративну справу відносно [PERSON], [INFO], в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - провадження було закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП - провадження також закрито, у зв'язку із звільненням [PERSON] від адміністративної відповідальності і оголошенням усного зауваження на його адресу (а.с.5, 6). Постанова набрала чинності 31.10.2017р. Судовим експертом Дегтяр О.І. було проведено дослідження №41 за фактом аварійних пошкоджень автомобіля ВАЗ 21101 ЗНГ з державним номером [NUMBER], висновком такого дослідження було встановлено вартість матеріальних збитків в розмірі 3137,49 грн., а також вартість відновлюваного ремонту заподіяної власнику автомобіля «ВАЗ 21101 ЗНГ» з н/з [NUMBER] в розмірі 4940,02 грн. (а.с.8-13). Згідно з додатком №1 експертного автотоварознавчого дослідження від 10.11.2017р., було надано результати розрахунку вартості запчастин, ремонтних та малярних робіт, вартості матеріалів для робіт, відсоток на дрібні частини та вартості малих запчастин, що разом становить 4940,02 грн. (а.с.13, 14). За послуги експертної оцінки судового експерта Дегтяря О.І., позивачем було сплачено 1500,00 грн. відповідно до товарного чека від 10.11.2017р. (а.с.7). Також в матеріалах справи мається витяг з договору про надання юридичних послуг від 27.11.2017р. між адвокатом Трун О.В. та [PERSON], з підготовку позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди позивач витратив 550,00 грн. (а.с.18-20). Відповідно до постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2017р. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 грн. з конфіскацією тварини (собака породи американський стаффордширський тер'єр). Із вказаної постанови вбачається, що [PERSON] в судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП визнав, повідомив, що дійсно 23.09.2017р. вигулював свого собаку в м.Білозерське по вул.Фестивальна без повідка та без намордника. Під час вигулу собака вибігла на дорогу, де на нього здійснив наїзд автомобіль под. керуванням [PERSON] Зазначена постанова набрала законної сили 12.12.2017 року (а.с.38). Також відповідачем були надані документи щодо лікування своєї собаки у ветеринарній клініці доктора Кочерженко, яка знаходиться в м.Добропілля по вул.Набережній, 41. Відповідно до квитанцій за надані послуги відповідач сплатив за лікування собаки загальну грошову суму в розмірі 2445,00 грн. (а.с.31-35). Суд, надаючи оцінку правовідносинам у справі, виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. (ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України). Відповідно до п. п. а п. 7 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР та Міністерством охорони здоров'я УРСР 17.06.1980 року, власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю (з обов'язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Окрім того, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує,зобов'язана забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання. Згідно ч. 1 ст. 154 КУпАП тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Частиною 2 статті 154 КУпАП встановлено, що ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З наданих до позову матеріалів вбачається, що відповідача [PERSON], постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2017р. було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП. Також постановою встановлено, що [PERSON] в судовому засіданні свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП визнав, повідомив, що дійсно 23.09.2017р. вигулював свого собаку в м.Білозерське по вул.Фестивальна без повідка та без намордника. Під час вигулу собака вибігла на дорогу, де на нього здійснив наїзд автомобіль під керуванням [PERSON] Зазначена постанова набрала законної сили 12.12.2017 року. Частиною 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСС України від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.1192 ЦК України, p урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, на підставі викладеного, в судовому засіданні встановлено та доведено, що відповідач 23.09.2017р. вигулював свою собаку в м.Білозерське по вул.Фестивальна без повідка та без намордника, під час вигулу собака вибігла на дорогу, де на нього здійснив наїзд автомобіль під керуванням [PERSON] Свою вину [PERSON] визнав повністю, про що в матеріалах справи мається постанова Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2017р. про визнання винуватості [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності, яка набрала чинності 12.12.2017р. Внаслідок порушень відповідача, позивачу було завдано матеріальний збиток, який виразився в пошкодженні автомобіля, вартість ремонту якого склала 4940,02 грн. Тому позовні вимоги позивача щодо стягнення коштів в розмірі 4940,02 грн. щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та на проведення експертизи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункти 1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Як вказано в ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений повністю щодо відшкодування матеріальної шкоди, враховуючи вищезазначені приписи законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в розмірі 1500,00 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 550,00 грн.

Outcome: approved