Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

27.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 481 494, 34 грн., з яких 409 878,31 грн. проценти за користування позикою, 71 616,03 грн. три відсотки річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.09.2010 між сторонами було укладено договір позики, на виконання умов якого [PERSON] передав [PERSON] 60 000 доларів США зі строком повернення до 31.12.2010 року, що стверджується відповідною розпискою. У зазначений строк відповідач позичених коштів не повернув, взяті на себе зобов'язання не виконав. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.10.2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача 479 580 грн. основного боргу за договором позики, 36 750, 33 грн. - три відсотки річних та 344,1 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили та на даний час перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Львівській області. Відповідачем суму основного боргу в розмірі 479 580 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 36 750,33 грн. не оплачено, виконавчий лист виконавчою службою не виконаний. У зв'язку з цим позивач просить стягнути із відповідача суму нарахованих 3% річних за період з 25.07.2013 року по 10.06.2015 року, яка становить 71 616, 03 грн., суму нарахованих процентів за користування позикою за період з 10.06.2012 року по 10.06.2015 року у розмірі 409 878,31 грн., а також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності надавши згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачки з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22.09.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 60 000 доларів США. Позичальник [PERSON] зобов'язувався повернути позикодавцеві [PERSON] вказану суму грошей в строк до 31.12.2010 року. Взяті на себе зобов'язання за договором позики відповідач [PERSON] не виконав, чим порушив умови такого. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, встановлені рішенням Сихівського районного суду від 16 жовтня 2014 року (справа №464/12930/13-ц), що набрало законної сили, не підлягають доказуванню. Даним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 479 580 грн. основного боргу за договором позики, 36 750, 33 грн. - три відсотки річних за період з 31.12.2010 року по 24.07.2013 року та 344,1 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили та на даний час перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Відповідачем суму основного боргу в розмірі 479 580 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 36 750,33 грн. не оплачено, виконавчий лист виконавчою службою не виконаний, що підтверджується листом начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Львівській області від 15.09.2015 року. На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ч.2 цієї статті встановлено випадки, у яких договір позики вважається безпроцентним. Як вбачається із укладеного між сторонами договору позики, розмір процентів у такому не встановлений. Проте, незважаючи на відсутність розміру процентів, договір, відповідно до ч.2 ст. 1048 ЦК України, не є безпроцентним, оскільки сума договору перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, позичальникові не передавалися за договором речі, визначені родовими ознаками. При цьому, у випадку не встановлення договором розміру процентів, розмір таких визначається на рівні облікової ставки НБУ. Розмір процентів відповідно до коливань облікової ставки НБУ за період з 10.06.2012 року по 10.06.2015 року становить 409 878,31 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення виконаного грошового зобов'язання за період з 25.07.2013 року по 10.06.2015 року три відсотки річних становить 71 616,03 грн. Оскільки інший розмір процентів річних від простроченої суми договором позики не встановлено, розмір таких обчислюється, виходячи з положень ст. 625 ЦК України. Наданий позивачем розрахунок процентів за користування позикою, трьох процентів річних є правильним, жодних заперечень з приводу такого відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що відповідач доказів належного виконання умов договору не надав, а також не подав жодних заперечень з приводу розрахунку процентів за користування позикою, трьох процентів річних, наданого позивачем, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення процентів за користування позикою, трьох процентів річних до відповідача [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243,6 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.408530024.1 від 13.07.2015 року. Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved