Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

27 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] міської ради про визнання права власності на спадкове майно, третя особа: Четверта маріупольська державна нотаріальна контора. В обґрунтування позову зазначила, що 30 вересня 1992 року помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку 81 по провулку Кузбаському в місті Маріуполі Донецької області, який належав спадкодавцеві на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою від 10 липня 1967 року №1559. 03 жовтня 1989 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON] і [PERSON] в рівних частках кожному. Вказувала, що вона є спадкоємцем за заповітом, своєчасно та фактично прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном. Проте, спадкодавець своєчасно не оформив належним чином свого права власності на нерухоме майно та при зверненні її до [PERSON] БТІ для видачі такого документа, їй відмовили. У теперішній час, вона, як і раніше проживає в зазначеному будинку. На підставі викладеного, посилаючись зокрема на ст.ст.1223, 1225, 1226, 1268, 1270 ЦК України, просила суд визнати її, [PERSON], як таку, що фактично прийняла спадщину на 1/2 частину домоволодіння 81 по провулку Кузбаському у місті Маріуполі Донецької області; визнати за нею, в порядку спадкування, за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 30 вересня 1992 року, право забудовника шляхом визнання за нею право зареєструвати в державній реєстраційній службі 1/2 частину домоволодіння 81 по провулку Кузбаському в місті Маріуполі Донецької області, яке складається з житлового будинку літ. А-1 (житлова площа 31,7 кв.м., загальна площа 58,9 кв.м.), веранди літ. а-1, тамбура літ. а1-1, вбиральні літ. Б-1, сараю літ. В-1, огорожі №1, огорожі №2, за документами на земельну ділянку і технічний паспорт за вказаною адресою, складеними на [PERSON] з отриманням свідоцтва про право власності на 1/2 частину домоволодіння №81 по провулку Кузбаському в місті Маріуполі Донецької області, складеному на неї, [PERSON]. Під час судового розгляду, за клопотанням представника відповідача [PERSON] міської ради, у якості третіх осіб були залучені [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця та звернулися до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщину за законом. Також, під час судового розгляду, представник позивача [PERSON] [PERSON], що діє на підставі довіреності, подав до суду заяву про залишення позовних вимог в частині визнання право забудовника та визнання права власності на сарай літ. В-1, а також отримання свідоцтва про право власності на 1/2 частину домоволодіння №81 по провулку Кузбаському в місті Маріуполі Донецької області без розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не зявились, однак подали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу за їх відсутність, на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], що діє на підставі довіреності та Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, рішення просили винести на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] до суду не зявились з невідомих суду причинам, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, за останніми відомими поштовими адресами. Суд з метою дотримання балансу понять розумні строки та права на справедливий суд, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, вважає, що їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 30 вересня 1992 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть, яке видане 01 жовтня 1992 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріуполя Донецької області. Актовий запис № 1065. Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу, вданого 05 грудня 1989 року Будинком шлюбу міста Маріуполя Донецької області, між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюбу. Їй присвоєно прізвище [PERSON]. Актовий запис №4180. 10 липня 1967 року [PERSON] надано у безстрокове користування земельна ділянка 81 по провулку Кузбаському у місті Маріуполі для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, загальною площею 444 кв.м. Відповідно до заповіту, посвідченого 03 жовтня 1989 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5323, [PERSON] у разі смерті заповідає все належне йому майно [PERSON], [PERSON], в рівних частках. 23 липня 2002 року [PERSON] звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщину, в якій зокрема зазначила, що спадщину вона прийняла та просила видати свідоцтво на спадщину. 01.10.2014 року [PERSON], в особі представника [PERSON], що діє на підставі довіреності, повторно звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщину, в якій також зокрема зазначила, що спадщину вона прийняла та просила видати свідоцтво на спадщину. Постановою завідуючої Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 01 жовтня 2014 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок 81 по провулку Кузбаському у місті Маріуполі, оскільки у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: домоволодіння 81 по провулку Кузбаському в місті Маріуполі Донецької області. Доказів того, що [PERSON] зареєстрована та проживає за іншою адресою, суду не надано. Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР 1964 року (в редакції, яка діяла на момент відкриття та прийняття спадщину) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 534 ЦК Української РСР 1964 року (в редакції, яка діяла на момент відкриття та прийняття спадщину) передбачала, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно зі ст.548 ЦК Української РСР 1964 року (в редакції, яка діяла на момент відкриття та прийняття спадщину), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1964 року (в редакції, яка діяла на момент відкриття та прийняття спадщину), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказів того, що заповіт [PERSON], який було посвідчено 03 жовтня 1989 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської деревної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5323, визнано недійсним, або [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, або фактично не прийняла спадщину, суду не надано. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З підстав наведеного та з урахуванням того, що позивач звернулася в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, та з урахуванням відсутності документу, що посвідчує право власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що за позивачем може бути визнано право забудовника на 1/2 частину домоволодіння 81 по провулку Кузбаському у місті Маріуполі в порядку спадкування після смерті померлого [PERSON], внаслідок чого вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved