Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

\~27.07.2018 року\~ позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду\~ до\~ [PERSON], третя особа:\~ [PERSON] в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що\~ вона є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, в якій зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка позивачки [PERSON] З відповідачем вони розірвали шлюб ще 21.07.2011 року. В 2015 році до позивачки звернувся відповідач [PERSON] з проханням зареєструвати його місце проживання у вказаній квартирі на декілька місяців та пообіцяв обовязково виписатися з неї, але в добровільному порядку\~ заяв про зняття його з реєстраційного обліку не подавав. Станом на теперішній час звязки з відповідачем розірвані, належні йому речі в квартирі позивача відсутні, комунальні платежі [PERSON] не сплачує та на момент подачі позову вже понад рік не проживає в даній квартирі. У звязку з викладеним, позивач змушена була звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. 01.08.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова заз заявою позивача про забезпечення доказів судом постановлено витребувати докази у справі: з дільничого участку № 64 КП «Жилкомсервіс» довідку стосовно того, чи звертався [PERSON], [INFO], (зареєстрований за адресою: [INFO], ІПН [NUMBER]) до них з заявою про порушення його прав; з КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №27» довідку щодо перебування або звернення до медичної установи [PERSON], [INFO], (зареєстрований за адресою: [INFO], ІПН [NUMBER]); з Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головний центр обробки спеціальної інформації відомостей щодо виїзду [PERSON], [INFO], (зареєстрований за адресою: [INFO], ІПН [NUMBER]) за межі України з 01.01.2015 року до 01.08.2018 року. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року було відкрито загальне позовне провадження\~ та призначено\~ підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2018 року було закрито підготовче провадження\~ та призначено\~ до розгляду по суті у судове засідання. В судовому засіданні\~позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, будучи завчасно повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками. Третя особа в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12\~ЦПК\~України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники\~справи мають\~рівні\~права\~щодо\~здійснення\~всіх\~процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених\~законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України\~ передбачено, що кожна сторона повинна довести\~ ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд,\~вислухавши пояснення позивача, свідка, повно і\~всебічно з'ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~на яких\~ґрунтується позов,\~об'єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~встановив наступні\~обставини і\~відповідні ним\~правовідносини. Звертаючись з позовом до суду, позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач, колишній чоловік позивачки [PERSON], зареєстрований у її квартирі, проте в \~цій квартирі не проживає, перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив, квартирою відповідач \~не цікавиться та не користується, комунальні платежі по ній не сплачує, речей його в квартирі немає. \~ В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира в місті Харкові за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№.4670, зареєстровано в КП «ХМБТІ» 07.12.2004.(а.с.13-15) Дана квартира не спільною сумісною власністю подружжя. Судом встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровано: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова від 03.07.2018, наданої на електронний запит суду.(а.с. 55) Згідно копії рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.07.2011 шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано.(а.с. 16) Позивач зазначає, що сплачує комунальні послуги за користування житлом за вказаною адресо. самостійно, на підтвердження чого надала суду копії платіжних документів за 2018 рік.(а.с.18) Відповідно до акту, складеного за вищевказаною адресою за участю сусідів, [PERSON], у квартирі за адресою: [ADDRESS] ні в даний час, ані раніше ніколи не проживав, особистих речей не має, у вищевказану квартиру [PERSON] ніколи не зявлявся та із сусідів його ніхто не знає.(а.с.17) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], зазначила, що дійсно в 2015 році [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням тимчасово зареєструвати його в квартирі, що належить на праві власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS], при цьому зобовязався у стислі строки знятись з реєстрації у вказаній квартирі. Однак в подальшому в тому ж 2015 році [PERSON] виїхав за межі України, в Україну до теперішнього часу не повертався, в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], ніколи не зявлявся, в даний час [PERSON] має іншу родину та проживає за межами України. Згідно наданих суду даних на виконання ухвали про забезпечення доказів 21.08.2018 КНП «Міська клінічна лікарня» повідомляє, що [PERSON] з 01.01.2015 по теперішній час в реєстрації поліклініки не значиться.(а.с.50) Відповідно до відомостей, отриманих судом 05.09.2018, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України громадянин [PERSON] перетинав кордон України з 16.01.2015 до 31.08.2017 11 разів у різних напрямках на літаках з м.Київ. З відомостей Державної прикордонної служби України вбачається, що 31.08.2017 [PERSON] перетнув кордон України у напрямку Київ - Дубаї та до теперішнього часу не повертався в Україну. (а.с.53) Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Згідно ч.З ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Якщо виходити з розуміння сімї за житловим законодавством, то згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тут ознака постійного проживання є обовязковою умовою розуміння сімї. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності\~ та інших речових прав» 07.02.2014 №5, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких інших вимог, зокрема про позбавлення\~ права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] понад строків, встановлених законом і втратив право користування нею. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив і є всі підстави відповідно до ст.405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved