Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

28.07.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.02.2015 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття взаємної поваги та любові, вони мають різні погляди на сімейне життя, вже тривалий час не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним та таким, що суперечить їх інтересам, тому просила шлюб розірвати. 03.09.2020 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач 09.10.2020 року та 20.11.2020 року подала до суду заяви, в яких просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує та просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » і стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви по суті спору до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.02.2015 року у відділі ДРАЦС РС Білоцерківського міськрайоного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 205, протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивач має стійке волевиявлення щодо припинення шлюбу з відповідачем, а примушення до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З матеріалів справи (а.с. 7-8) вбачається, що позивач має першу групу інвалідності, отже, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду, тому з відповідача на користь держави стягується судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved