Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

29.01.2018 року представник заявника звернулася з заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім'я [PERSON] належить заявнику посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявник є спадкоємцем жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. При зверненні з заявою до відділу державної реєстрації з метою державної реєстрації права власності на вказаний будинок, отримала рішення про відмову з причин того, що в даному свідоцтві нотаріус, що його посвідчувала помилково записала заявника по-батькові, як «[PERSON]», замість «[PERSON]». При зверненні до державного нотаріуса Фастівської міської держнотконтори, листом представнику заявника було відмовлено у виправленні помилки та рекомендовано звернутися до суду. Даний факт заявнику необхідно встановити для реалізації її спадкових прав. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2018 року заяву представника заявника [PERSON] залишено без руху. 20.02.2018 року через канцелярію суду надійшла письмова заява від представника заявника на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, 06.03.2018 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без присутності представника відділу. Заслухавши представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно п.6 ст.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявнику для реалізації своїх спадкових прав. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідчене державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори від 26.06.1985 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1927, по-батькові заявника, як спадкоємця зазначено «[PERSON]». Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ВК Фастівської міської ради Семенченко І.В. від 19.01.2018 року № 39278653 відмовлено у державній реєстрації права власності житлового будинку, що розташований: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що в поданих документах для проведення державної реєстрації прав, прізвище, ім'я, по-батькові не співпадають з паспортними даними заявника. Листом Фастівської міської державної нотаріальної контори від 26.01.2018 року № 85/01-16, представнику заявника було відмовлено у виправленні помилки в свідоцтві про право на спадщину, виданому Фастівською міською державною нотаріальною конторою 26.06.1985 року реєстр № 1927, з підстав не можливості, у зв'язку з перебуванням документів Фастівської міської державної нотаріальної контори в архіві Київського обласного державного нотаріального округу. Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER] виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області 10 грудня 1996 року на ім'я [PERSON], [INFO], її по-батькові зазначено - «[PERSON]». Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера виданого Фастівською ОДПІ від 25.06.1998 року на ім'я заявника, її по-батькові зазначено - «[PERSON]». Оскільки, невідповідність в написанні по-батькові в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права на оформлення спадкових прав, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Outcome: approved