Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

27.09.2018 року [PERSON] звернулась до суду з наданою заявою, мотивуючи тим, що [INFO] в місті Первомайську Миколаївської області померла її бабуся - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається із житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,0742 га, на якій розташований будинок. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із бабусею, здійснювала за нею догляд, тобто фактично прийняла спадщину. Звернувшись до Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вона отримала відмову, оскільки відповідно до п. 211 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, існує необхідний перелік документів, які підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем. Таких документів у неї немає, тому просить встановити факт її постійного проживання з бабусею [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто станом [INFO]. Заявниця в судове засідання не з'явився. Представник заявниці надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Вирішуючи справу на підставі наявних у суду матеріалів, суд дійшов висновку про те, що заява законна, обґрунтована і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.8/, та копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу заітересованої особи /а.с.6,7/. [INFO] в місті Первомайську Миколаївської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області [INFO] /а.с.9/. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, що належало їй за життя, а саме на житловий будинок [ADDRESS] (свідоцтво про право власності від 04.06.1993 року /а.с.12/) та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,0742 га, на якій розташований будинок (державний акт на право приватної власності на землю від 17.02.1992 року /а.с.16/). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є її донька [PERSON], проте вона не бажає приймати спадщину після смерті матері, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала. Заявниця відповідно до ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем п'ятої черги після смерті бабусі. Відповідно до ст. 1258 ЦК України в разі, якщо спадкоємець попередньої черги не прийняв спадщину або відмовився від спадщини, право на спадщину переходить до спадкоємців наступної черги. Оскільки мати заявниці - спадкоємець першої черги не прийняла спадщину - право на спадщину в даному випадку перейшло до її доньки - заявниці, однак вона вчасно не звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом із нею постійно проживала її онука, яка доглядала її, тобто фактично вона прийняла спадщину після смерті бабусі. [PERSON] звернулась до Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті [PERSON], однак їй в усному порядку було відмовлено через відсутність документів, які б підтвердили факт її проживання зі спадкодавцем на день смерті, у зв'язку з чим Першою та Другою первомайськими державними нотаріальними конторами Миколаївської області після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкові справи не заводились. Відповідно до п. 211 Інструкції «Про порядок проведення вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року існує необхідний перелік документів, які підтверджують факт постійного проживання із спадкоємцем. Таких документів заявниця не має. Згідно паспорта [PERSON] вона з 08.04.2010 року по теперішній час зареєстрована по [ADDRESS], про що свідчить відмітка в її паспорті /а.с.4/. Натомість, з довідок, виданих квартальним комітетом м. Первомайська № 3 Миколаївської області вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з нею у житловому будинку [ADDRESS] постійно проживала [PERSON], яка і надалі там проживає. Інші особи, які б проживали або були зареєстровані у будинку - відсутні /а.с.10,11/. Зазначені обставини заінтересованою особою не оспорені. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Тобто, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] дійсно постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини, станом [INFO] та протягом шести місяців після смерті спадкодавця не відмовилась від спадщини, тобто фактично прийняла спадщину після смерті бабусі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що викладені у заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду, а тому вимоги [PERSON] обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved