Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

27.01.2014 року КЖРЕП № 1 м. Комсомольська звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх та неповнолітню підопічну [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] Свої позовні вимоги мотивують тими, що відповідачі без поважних причин не проживають в спірній кімнаті з 2008 року, що підтверджується показаннями свідків та актами від 10.09.2013 року та 13.01.2014 року. Фактично в кімнаті безпідставно без дозволу Комсомольської міської ради проживають квартиранти [PERSON] та [PERSON], яких заселили відповідачі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначеній в позовній заяві. Відповідачі позовні вимоги не визнали повністю, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, органу опіки і піклування виконкому Комсомольської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, УДМС України в Полтавській області в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача , представника третьої особи- органу опіки і піклування виконкому Комсомольської міської Ради, свідків, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд вважає, що позов необґрунтований і не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] був прийнятий у комунальну власність Комсомольської міської Ради згідно рішення виконкому Комсомольської міської ради № 165 від 31.08.1998 року як житловий будинок для тимчасового проживання сімей, які мають потребу в соціальному захисту, та переданий на баланс КЖРЕП № 1 м. Комсомольська. Виконавчий комітет Комсомольської міської ради, як власник житлового фонду, своїм рішенням № 89 від 20 травня 1999 року розпорядився використовувати будинок [ADDRESS] як гуртожиток. Згідно ордера № 1991 серії СО від 17.03.1992 року, виданим Комсомольською міською радою відповідач [PERSON] отримала кімнату [ADDRESS] жилою площею 12,5 кв.м. (а.с.4). За рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради від 25.01.2006 року №7 [PERSON] була призначена опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], позбавленою батьківського піклування ( а.с.55). Згідно довідки з місця проживання відповідач [PERSON] була зареєстрована в спірній кімнаті 20.03.1992 року, її чоловік [PERSON] - 25.12.2002 року, а неповнолітня підопічна [PERSON] - 08.02.2006 року (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно актів перевірки фактичного проживання мешканців від 10.09.2013 року та від 13.01.2014 року відповідачі та їх підопічна [PERSON] не проживають в спірній кімнаті приблизно з 2008 року, а там проживають квартиранти [PERSON] та [PERSON] без дозволу міськвиконкому ( а.с.8-9). З показань свідка [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що дійсно вона з чоловіком і сином проживали в спірній кімнаті в якості квартирантів , але виселились з кімнати в лютому 2012 року. З пояснень відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], після призначення [PERSON] її опікуном, заселилась і проживала разом з ними в спірній кімнаті. Дитина хворіла, у неї були змішані розлади психологічного розвитку. Вони змушені були тимчасово проживати з дитиною в іншому житлі, де були кращі умови для її проживання та виховання, але в спірній кімнаті залишались їх речі. Після виселення квартирантів [PERSON] та [PERSON] в лютому 2012 року , вони відновили проживання в спірній кімнаті та на даний час проводять там ремонтні роботи, що підтвердив свідок [PERSON] З показань свідків [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вбачається, що їм невідомо точно, з якого часу та з якої причини не проживали відповідачі в спірній кімнаті. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що відповідачі не проживали в спірній кімнаті без поважних причин понад 6 місяців. Відповідачі разом з підопічною неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], в лютому 2012 року до пред»явлення позову до них відновили проживання в спірній кімнаті, а тому в задоволенні позову про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно відмовити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів, в зв»язку з повною відмовою в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed