Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

29.05.2017 [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги припиненням сторонами спільного проживання із грудня 2016 року через відмінність поглядів на сімейне життя, частими суперечками сторін, неможливістю подальшого спільного проживання і збереження сім'ї. Крім цього позивач просить звільнити його від сплати аліментів за рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 30.08.2005, яким з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], яка народилася 27.01.2001, оскільки дочка проживає з ним, та стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дочки, оскільки матеріальна допомога відповідача дочці є непостійною, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та припинення стягнення аліментів визнала. В обґрунтування стягнення аліментів позивач вказав, що відповідач після того, як дочка переїхала жити до нього, не постійно надає матеріальну допомогу дочці, наполягає на ухваленні судового рішення про стягнення аліментів, оскільки раніше протягом 15 років сплачував відповідачеві аліменти для дочки. Щодо розміру аліментів згоден на їх зменшення до 1/4 частини із вказаної у позові 1/3 частини. Відповідач визнала позов щодо сплати аліментів частково у розмірі 1/5 частини своїх доходів. Вказала, що заробітна плата позивача є вищою, ніж її, відповідач має захворювання серця, у звязку з чим потребує щорічного лікування, позивач має інші доходи окрім заробітної плати. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25.11.2000 між сторонами зареєстровано шлюб (а.с.10). Сторони є батьками [PERSON], 27.01.2001 народження (а.с. 5). Дитина проживає разом із позивачем, перебуває на його утриманні (а.с. 1, 6). Відповідач постійно матеріально дитину не підтримує. Сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують стосунків, сімя розпалася. Подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливі. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхньої неповнолітньої дитини, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів суд зазначає, відповідно до рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 30.08.2005 видано виконавчий лист про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], 27.03.2001 народження в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, щомісячно починаючи з 02.06.2005 року і до повноліття дитини (а.с.\~7, 8). Аліменти, за своїм змістом, є утриманням, яке надається одним із батьків іншому із батьків для утримання їх дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У звязку із проживанням дочки сторін із позивачем, перебування її на утриманні позивача, недостатньою участю відповідача у витратах на утримання дочки, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки сторін. Суд наголошує, що відповідач визнала позов у частині припинення стягнення аліментів, оскільки дочка проживає з позивачем. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України далі СК). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК). Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обовязку утримувати неповнолітню дитину, яка проживає з батьком (позивачем). Згідно ст. 182 СК, чинною на час звернення з позовом до суду, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Водночас, з 08.07.2017 вказана стаття СК зазнала змін. Встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує також наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.\~1 ст. 191 СК ). Відповідно до наданих сторонами медичних довідок відповідач та дочка сторін мають захворювання серця, дочка сторін хворіє на дуоденіт. Позивач та відповідач мають постійні місця роботи, що підтверджено відповідними довідками про розмір заробітної плати сторін, зарплата позивача є більшою, аніж зарплата відповідача. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % та, з урахуванням наступних змін законодавства, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1280 грн судового збору (судові витрати) та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved