Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

28.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 03 травня 2014 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 55. 28.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 03.10.2016 року Кагарлицьким районним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 19.10.2016 року. 19.10.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області за власної ініціативи винесено ухвалу про зупинення провадження у справі та надано сторонам строк на примирення до 19.12.2016 року. 03.01.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до сухання на 04.01.2017 року. В судове засідання, яке відбулося 04.01.2017 року, позивач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 04.01.2017 року, відповідачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідачка просить суд слухати справу без її участі, позов визнає, процесуальні наслідки визнання позову їй зрозумілі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Проте, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь - кого з них. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з паспорту громадянина України серії [NUMBER], який видано 07 жовтня 2014 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, відповідачка [PERSON] зареєстрована з 03.10.1995 року за адресою: [ADDRESS], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ст. 109 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Позивачем по справі є [PERSON], [INFO], уродженець місто Обухів Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 15 липня 2003 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Відповідачкою по даній справі є [PERSON], [INFO], уродженка село Черняхів Кагарлицького району Київської області, громадянка України, паспорт громадянина України серії [NUMBER], який видано 07 жовтня 2014 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. 03 травня 2014 року позивач по справі, - [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане (повторно) 23 вересня 2016 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Обухів Київської області, Україна, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка село Черняхів Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 03 травня 2014 року, про що 03 травня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 55. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON]. дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 12 серпня 2014 року виконавчим комітетом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився [INFO] в село Черняхів Кагарлицького району Київської області, про що 12 серпня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 4. В графі «батько» зазначений позивач - [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - близько 5 місяців, проживають на різних житлових площах в різних населених пунктах, окрім того, між ними існують тривалі, усталені неприязні відносини, які склалися на грунті розбіжностей поглядів на подружнє життя, на грунті чого виникали сварки, відповідно, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, відповідно, сторони шлюбно - сімейних стосунків взагалі не підтримують. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді на протязі тривалого часу. Примирення між сторонами неможливе, так як судом, з метою збереження сім»ї виносилася ухвала, на підставі якої сторонам надавався строк на примирення, проте, примирення в строки, визначені судом, не відбулося. Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і інтересам відповідача, що вбачається з їхніх заяв, які містяться в матеріалах справи, шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, а тому має бути розірваний. Що стосується прізвища, то суд керувався положенням ст. 113 СК України. Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проте, така позовна вимога не ставилася ні в мотивувальній частині позовної заяви, ні в її резолютивній частині, тому суд не приймає рішення щодо зміни чи залишення прізвища позивачкою, так як це буде порушенням вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Так, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Що стосується встановлення місця проживання дитини, - [PERSON], то таке питання також судом в судовому засіданні в рамках даної цивільної справи не вирішувалося, так як це буде порушенням положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, положення кої судом наведено вище. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ч. 1 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, позивач в прохальній частині позовної заяви не забажав стягувати судові витрати з відповідачки [PERSON], а тому дані судові витрати суд залишає за позивачем. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved