Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 1-4). Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні, в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що 28.10.2014 року відповідач разом з [PERSON] та [PERSON] близько 03 год. 45 хв. спустились в каналізаційний колектор біля будинку № 63 по вул. Свєтлова в м. Дніпропетровську, після чого відповідач відділив від лінії звязку 80 метрів кабелю марки ТЗГ 7*4*1,2 на загальну суму 1\~970,40 грн., який належить позивачу, тобто таємно викрали чуже майно та заподіяли матеріальних збитків. Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. В наслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення позивач зазнав матеріальних збитків у розмірі 6\~638,08 грн., які складаються з вартості викраденого кабелю та з витрат щодо відновлення діяльності кабельної мережі урядового звязку. На момент винесення вироку, збитки завдані позивачу не відшкодовані, тому останній звернувся до суду та просив суд стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6\~638,08 грн. (а.с. 1-4). Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу в заочному порядку відповідно до вимог [PERSON] 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Оскільки даний вирок суду набрав законної сили 23.06.2015 року, встановлені в ньому фактичні обставини є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню (а.с. 5, 6). Також судом встановлено, що відповідач разом з [PERSON] та [PERSON] 28.10.2014 року близько 03 год. 45 хв. спустились в каналізаційний колектор, розташований навпроти будинку № 63 по вул. Свєтлова у м. Дніпропетровську, та за допомогою ножівки відділив від лінії звязку 80 метрів кабелю марки ТЗГ 7*4*1,2, що належить позивачу на загальну суму 1\~970,40 грн., що підтверджується копією зазначеного вище вироку, наявною в матеріалах справи (а.с. 5, 6). Встановлено, що в наслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, позивач зазнав матеріальних збитків на загальну суму 6\~638,08 грн., яка складається з остаточної вартості викраденого кабелю 1\~970,40 грн., кількості чол.-днів, витрачених на пошук місця пошкодження та проведення відновлюваних та вимірювальних робіт 933,60 грн., кількості чол.-днів, витрачених на проведення робіт з переведення звязку на резервну лінію та з резервної на основну 233,4 грн., кількості матеріалів, витрачених для відновлення пошкодженої лінії звязку 982,08 грн., кількості використаного палива при використанні автомобіля 45 грн. та остаточної вартості 80 метрів кабелю ТЗАШп 7*4*1,2, використаного для ремонту пошкодженої лінії 2\~473,60 грн., що підтверджується копією акту визначення збитків при крадіжці 80 метрів кабелю ТЗГ 7*4*1,2, скоєної 28.10.2014 року від 17.06.2015 року, копією бухгалтерської довідки від 18.016.2015 № 30/5-820, копією розрахунку чоловіко-днів, витрачених на пошук місця пошкодження кабельної мережі урядового звязку та проведення відновлюваних робіт співробітниками сектору експлуатації абонентських установок та лінійно-кабельних споруд від 27.08.2015 року, копією бухгалтерської довідки від 27.08.2015 року № 30/5-1232 та розрахунком збитків, наявними в матеріалах справи (а.с. 7, 15-23). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Цивільно-процесуального Кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодування в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд при розгляді справи виходить з того, що у зазначеному вище вироку встановлено обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, тому суд вважає причино-наслідковий зв'язок щодо факту заподіяння матеріальної шкоди позивачу встановленим, тобто таким, що не підлягає доказуванню в цивільній справі. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу шкоди у розмірі 6 638,08 грн., на підставі акту та інших розрахункових документів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6\~638,08 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved