Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

28.12.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 392. Позивач після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне - « [PERSON] ». В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 червня 2015 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського управління юстиції, актовий запис № 392. Спільних дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини припинені в серпні 2019 року. Спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім`ї стало те, що внаслідок різних інтересів та життєвих позицій в сім`ї часто виникали непорозуміння та конфлікти, які призвели до втрати одне до одного почуття любові, довіри, взаємоповаги та взаєморозуміння. Відповідач став підтримувати стосунки з іншою жінкою та пішов з сім`ї. Сторони припинили спілкування, сім`я остаточно припинила своє існування. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивача. Неодноразові пропозиції [PERSON] розірвати шлюб через орган РАЦС відповідач ігнорує, що змушує [PERSON] звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.02.2021. 16.02.2021, 05.03.2021 та 16.03.2021 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, однак змінила свою позицію щодо зміни дошлюбного прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » та просить після розірвання шлюбу, прізвище на дошлюбне не змінювати, а залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , повторно в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованих листів на останню відому адресу місця його реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 21), а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.23, 28). Причин неявки суду відповідач не повідомив, відзиву на позов не надавав. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2015 року (а.с. 6). Сторони спільних дітей не мають. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає. На підставі викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved