Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

27 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не забезпечує належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дитини. Враховуючи вище викладене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просила про задоволення позову. Зазначила, що не проживає з відповідачем однією сім'єю з 2006 року і з цього часу він не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання сина, не спілкувався з ним та не цікавився його життям. Представник третьої особи - органу опіки та піклування, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Прокурор Очаківської міжрайонної прокурори Миколаївської області Гоман В.О. в судовому засіданні висловив думку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дитини, а тому позбавлення його батьківських прав буде здійснено в інтересах дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, думку прокурора, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та відповідач [PERSON] є батьками сина [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком неповнолітньої дитини, зовсім не приділяє уваги його вихованню та утриманню, матеріально на забезпечує, долею та життям не цікавиться, жодного разу дитину не відвідував, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а тому суд вважає їх доведеними. З висновку органу опіки та піклування Очаківської міської ради Миколаївської області, вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів дитини, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], оскільки відповідач з 2006 року не проживає зі своєю дружиною та сином. Позивачка перебуває в другому шлюбі і повідомила, що син вважає її другого чоловіка батьком. Як видно з характеристики, наданої з загальноосвітньої санаторної школи - інтернату І-ІП ступенів №7, всі батьківські обов'язки по вихованню та утриманню малолітнього [PERSON] взяв на себе другий чоловік позивачки. Відповідно до наданої інформації, відповідач жодного разу в навчальному закладі не з'являвся, долею дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував. Всі питання виховання та навчання сина вирішувала мати зі своїм другим чоловіком. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачені вичерпні підстави для позбавлення батьківських прав, серед яких - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-3 від 30 березня 2007 року із змінами , внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №-20 від 19.12.2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виконання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Отже, виходячи з вище викладено, суд дійшов висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідним платіжним документом.

Outcome: approved