Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

28.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона з 09.08.2003 перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].. З листопада місяця 2015 року відповідач матеріальної допомоги не надає. Діти мешкають з позивачем, перебувають на її утриманні та потребують матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] працює, інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглянути без її участі. (а.с.21). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглянути без його участі (а.с.20). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм сімейні правовідносини. Судом встановлено, що 09.08.2003 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 107 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.9). та [PERSON], 16.09.2011 (а.с.10). Діти здорові (а.с. 11) проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.13,14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, якщо позивач обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на задовільне матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника інших аліментних зобов'язань та обставини, що мають істотне значення, а відповідач, проти цього заперечень не надав. Тому суд, відповідно до вимог статей 212, 213 ЦПК ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону, и не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного, беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, матеріального положення сторін, стану здоров'я дитини, їх батьків, тієї обставини, що утримання дітей є обов'язком обох батьків, відсутності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнав, суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача и вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Отже, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.

Outcome: approved