Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

27 травня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що відсутні передбачені ст. 164 СК України підстави для позбавлення його батьківських прав, оскільки основним і законним місцем проживання і реєстрації [PERSON] разом з дітьми є будинок по [ADDRESS], і його не хвилює скільки осіб там проживають та на якій площі; домоволодіння по [ADDRESS], де після розірвання шлюбу проживала позивач та діти, належить йому і він має повне право проводити там ремонтно-будівельні роботи - питання власності на майно не може бути підставами для позбавлення батьківських прав; жодних боргів по сплаті аліментів за минулі періоди він не має, сплачує поточні аліменти на дітей у визначеному рішенням суду розмірі щомісяця. Його спілкуванню з дітьми перешкоджає сама позивач [PERSON], яка настроїла дочку та сина проти нього. Вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності підстав для позбавлення його батьківських прав. 30 липня 2013 року, до початку розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], в якому просить визначити для нього та його спілкування з дітьми відповідні дні і години, в тому числі і в школі. Ухвалою суду від 12 вересня 2013 року зустрічний позов був об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] 02 червня 2014 року [PERSON] подав суду клопотання про уточнення позовних вимог. Ухвалою суду від 02 червня 2014 року була прийнята до розгляду уточнена позовна вимога за зустрічним позовом про встановлення для [PERSON] і його спілкування з дітьми відповідних днів і годин: вівторок, четвер, субота, із зазначенням можливості зустрічі в школі чи іншому навчальному закладі, і можливо в присутності педагогічних працівників. Позивач [PERSON] подала письмові заперечення проти зустрічного позову, в яких просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] негідно поводився щодо своїх дітей, внаслідок чого діти стали його боятися та самі не бажають з ним спілкуватися; діями відповідача керує бажання заволодіти спільно нажитим сторонами майном та щоб вона відмовилась від аліментів, а не турбота про дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свій позов, дала пояснення, відповідно до обставин, викладених в позовній заяві, та просила позбавити відповідача батьківських прав, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник позивача [PERSON] в суді підтримала позов, пояснила, що поведінка та дії відповідача [PERSON] щодо своїх дітей свідчать про те, що він не займається їх вихованням, не дбає про створення належних умов для їх проживання, виховання, розвитку, і навпаки, зробив неможливим проживання дітей з матір'ю в будинку по [ADDRESS] не погашає заборгованість по сплаті аліментів на дітей, яка становить більше 20 тисяч гривень; його не цікавить те, як живуть його діти, які в них інтереси, де навчається і де живе його старша дочка [PERSON] Своїми вчинками та діями [PERSON] залякав своїх дітей, внаслідок чого їм знадобилась допомога психолога та оздоровлення в спеціалізованому клінічному санаторії. Вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав щодо обох його дітей, а в зустрічному позові відмовити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] всіляко перешкоджає його спілкуванню з дітьми, настроїла їх проти нього, свариться на сина [PERSON], якщо останній спілкується з ним. Він від дітей не відмовлявся та бажав і бажає спілкуватися з ними, у тому числі в присутності педагога чи шкільного психолога на території школи. Вважає, що думка дітей при прийнятті рішення в цій справі не може і не повинна братися судом до уваги, оскільки вони не можуть вирішувати питання щодо позбавлення його батьківських прав, вони залежні від матері і тому висловлюватимуть не свою думку, а те що скаже [PERSON] Він неодноразово звертався до служби у справах дітей із заявами про допомогу у вирішенні питання про його спілкування з сином і дочкою, якому перешкоджає позивач [PERSON], але безрезультатно. Він проявляв ініціативу та намагався зустрічатися із сином в Родниківській школі, але [PERSON] заборонила вчителям пускати його до сина в школі, пригрозивши перевести його до іншої школи. Прокурор Печенюк Л.М. в судовому засіданні за результатами судового розгляду зробила висновок, що відповідач не цікавиться життям дітей, їхніми інтересами, щодо дочки [PERSON] не турбується про здобуття нею освіти і не знає, де вона навчається після школи, відповідач вважає, що всі його обов'язки обмежуються «сплатою в касу бабок» (сплатою аліментів у визначеній рішенням суду сумі), тому є підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] Представник органу опіки і піклування Камінська О.П. в суді пояснила, що спроби примирити батьків з питання участь [PERSON] у вихованні дітей та знайти порозуміння з цього приводу за тривалий час не вдалося. Вона підтримала висновок органу опіки і піклування Уманської райдержадміністрації та позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дитину, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 4, 5) позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] р.н., та [PERSON], [INFO] р.н. Сторони розірвали шлюб між собою 19 липня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 25). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю - [PERSON] На теперішній час позивач [PERSON] проживає в будинку своїх батьків по [ADDRESS], разом з дітьми, що визнали сторони та підтверджено довідкою Родниківської сільради Уманського району від 13.05.2013 року, [PERSON] обстеження умов проживання від 15.07.2013 року, [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 28.11.2013 року (а.с. 6, 83, 208). Дочка [PERSON] з вересня 2013 року навчається у ВНЗ в м. Дніпропетровську, де проживає в гуртожитку, за який сплачує позивач. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей, в [ADDRESS] Згідно з наданими копіями квитанцій про перерахування коштів (а.с. 204) відповідач сплачує поточні аліменти на дітей в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції від 01.03.2013 року, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2310 від 18.11.2004 року, виданим Уманським міськрайонним судом Черкаської області, в сумі 21 204,26 грн. у зв'язку з нерегулярною та не у повному обсязі сплатою боржником аліментів (а.с. 23). Вказаний розрахунок заборгованості боржник [PERSON] не оскаржував. Посилання відповідача [PERSON] на те, що він не зобов'язаний сплачувати вказану суму заборгованості по аліментам, оскільки є ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 03.02.2011 року в справі за № 22ц-278 2011 р. про залишення в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову [PERSON] (а.с. 37), не є обґрунтованими та суперечать змісту норм статей 195-197 СК України. Зазначені рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2010 року та ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 03.02.2011 року стосуються позову про стягнення з боржника [PERSON] неустойки та встановленого індексу інфляції за порушення грошового зобов'язання - несплати аліментів на дітей. Питання про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам цими судовими рішеннями не вирішувалось, оскільки це можливо з підстав та в порядку, визначеному в ст. 197 СК України. З матеріалів справи (а.с. 47-56, 57-69, 72-74, 75, 76, 77, 78-79, 80-81, 82) вбачається, що відповідач [PERSON] у грудні 2012 року погіршив умови проживання позивача та дітей в домоволодінні по [ADDRESS], до такого ступеню, що проживання дітей в будинку стало неможливим та призвело до переїзду в будинок баби - [PERSON]; його дії вплинули негативно на психологічний стан дітей таким чином, що їм знадобилася допомога психолога та оздоровлення в дитячому спеціалізованому клінічному санаторії; діти перестали виявляти бажання спілкуватися з батьком. Згідно з висновком від 23.04.2013 року за № 5-07-2013 орган опіки та піклування Уманської районної державної адміністрації Черкаської області дійшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його обох дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON], у зв'язку з ухиленням його від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки не бере участі у їх навчанні, вихованні та утриманні, не створює належних умов для проживання дітей. Вихованням, розвитком, навчанням, утриманням дітей займається їх мати - [PERSON] - позивач у справі. Згідно з положеннями ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Неповнолітня дочка сторін [PERSON], 1996 р.н., у зв'язку із проживанням в м. Дніпропетровськ у зв'язку з навчанням в Дніпропетровському національному університеті не мала можливості прибути в судове засідання. Вона подала суду заяву 15.11.2013 року про те, що, на її думку, батько [PERSON] заслуговує на позбавлення батьківських прав щодо неї (а.с. 129). Опитаний в судовому засіданні 13.05.2014 року малолітній син сторін [PERSON], 2004 р.н., пояснив, що проживає разом з матір'ю [PERSON] разом з її родичами в будинку по [ADDRESS]. З батьком відносини охарактеризував як погані; не спілкується з батьком та не хоче робити цього в подальшому, навіть за умови, що батько попросить в нього пробачення за свою поведінку та дії щодо нього та сестри - за погром будинку, приходи в будинок з вівчаркою, за те, що душив сестру. Батько у 2013 році кілька разів приходив до школи, щоб зустрітися з ним, однак він таким зустрічам в школі не радий. Про те, що [PERSON] погано реагує на зустрічі із батьком в школі, які пригнічують його психологічний стан, показала в судовому засіданні і свідок [PERSON] - директор Родниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де навчається [PERSON]. Підстави, порядок та правові наслідки позбавлення особи батьківських прав щодо своєї дитини (особи до досягнення нею повноліття - ст. 6 СК України) визначенні статтями 164-166 СК України Право одного з батьків на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачене статтею 165 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України передбачено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п. 16 Постанови Плениуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до статті 157 ЦПК України вирішення питань щодо виховання дитини здійснюється батьками спільно; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання встановлених законом батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON], тому позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Оскільки, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, то це виключає можливість задоволення зустрічного позову [PERSON] повністю. На підставі наведеного вище, ст.ст. 164-166 СК України,

Outcome: approved