Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

28.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення юридичного факту та про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, в обгрунтування якої вказала, що під час звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Первомайської міської ради з заявою про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , ій рішенням від 19.08.2020 р. було відмолено в здійсненні реєстрації права власності, оскільки згідно відомостей з паспортних даних встановлено відмінність в написанні прізвища власника « [PERSON] » з записом щодо реєстрації права власності згідно договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, зареєстрованого на Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 6370 від 23.07.2001 року, де прізвище власника вказано « [PERSON] ». Крім того, вказаний договір був зареєстрований згідно ЗУ «Про товарні біржі», однак не був посвідчений в нотаріальному порядку. Реєстрація права власності проведена Первомайським МБТІ від 03.09.2001 року. Дані обставини перешкоджають позивачці реалізувати своє право на власність, в зв`язку з чим виникла необхідність до суду з заявою про встановлення факту та визнання права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Від відповідачки [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, наслідки визнання позову відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статті 293 ЦПК України, суди розглядають справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з: свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.10.1994 року, виданого Первомайським міським ЗАГСом Миколаївської області, актовий запис № 473, копії договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, зареєстрованого на Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 6370 від 23.07.2001 року, копії виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 року, виданої КП «Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації» від 04.08.2020 р. № 713/06-01-06, прізвище позивачки вказано як « [PERSON] », а у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.09.2012 року Первомайським РВ УДМС України в Миколаївській області, та картки платника податків щодо отримання РНОКПП прізвище позивачки вказано « [PERSON] ». Оскільки була допущена помилка під час перекладу її прізвища з російської мови на українську, тому договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості, зареєстрованого на Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 6370 від 23.07.2001 року належить саме позивачці по справі [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини визнанні сторонами, підтверджені дослідженими судом доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Враховуючи обставини справи, з метою виникнення у позивача права власності, а також те, що в іншому порядку встановити факти, що мають юридичне значення, не має можливості, виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне встановити факт належності договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого на Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 6370 від 23.07.2001 року, [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, ідентифікаційний номер: [NUMBER] . Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку суд прийшов до наступного висновку. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON] та [PERSON] , договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6370 від 23 липня 2001 року, а саме 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Даний договір було зареєстровано 23.07.2001 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. За вказаним договором [PERSON] передала [PERSON] гроші в рахунок повного розрахунку за майно, а остання в свою чергу отримали гроші та передала позивачці 1/2 частину вказаного житлового будинку в управління та користування. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровано в Первомайським МБТІ, номер реєстрової книги 5д, сторінка 183, реєстровий номер 4609 на підставі договору № 6370 купівлі-продажу об`єкту нерухомості, зареєстрований на Первомайській філії Південної Товарної Біржі від 23.07.2001 року, що підтверджується копією виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 року, виданої КП «Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації» від 04.08.2020 р. № 713/06-01-06. На сьогоднішній день нотаріальне посвідчення договору неможливе через те, що право власності на квартиру вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.за позивачкою. Оформити укладену між сторонами угоду в нотаріуса також не можливо через реєстрацію вказаної біржової угоди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, вже проведена державна реєстрація права власності на нового власника та неможливо отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на колишнього власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і в цій частині теж підлягають задоволенню.

Outcome: approved