Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником будинку № 3 по вул. Шевченка, в с. Пашківці Хмельницького району. Вказує, що у своєму будинку зареєструвала свого брата [PERSON], який з 2001 року без поважних причин у вказаному будинку не проживає та житлом не користується. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд усунути їй перешкоди в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 3 по вул. Шевченка, в с. Пашківці Хмельницького району. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169, ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом обєктивно встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2015 року належить житловий будинок з надвірними будівлями № 3 по вул. Шевченка, в с. Пашківці Хмельницького району Хмельницької області. Даний факт, також, підтверджується копією технічного паспорту на вказаний будинок та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2007 року, із якого вбачається, що право приватної власності на даний будинок зареєстровано за позивачем, а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. В даному будинку № 3 по вул. Шевченка, в с. Пашківці Хмельницького району зареєстрована позивач [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON] та її брат [PERSON], що підтверджується довідкою, виданої виконкомом Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 12.10.2016 року вих. № 105. Так, згідно повідомлення Управління ДМС України в Хмельницькій області від 10.01.2017 року вих. № 04/317 та повідомлення Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 10.02.2017 року вих. № 328/03-10 [PERSON], [INFO], згідно облікових даних відділу реєстрації місця проживання на території Хмельницької області не значиться Проте, відповідно до довідки від 30.11.2016 року вих. № 156 та довідки від 06.02.2017 року вих. № 145 згідно погосподарської книги [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO]. Однак [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2001 року. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: актом від 12.10.2016 року про відсутність [PERSON] в місці реєстрації з 2001 року, а також поясненнями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON], яка підтвердила факт не проживання відповідача у будинку з 2001 року. На даний час у зазначеному будинку відповідач [PERSON] продовжує бути зареєстрованим, однак не проживає з 2001 року, не сплачує комунальні послуги, чим перешкоджає позивачу у реалізації її права власності на житло. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. Частинами 1, 2\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~«Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Ніхто не можу бути позбавлений права власності, окрім як на підставах, встановлених Законом. Право приватної власності є непорушним Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України\~- правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. (ст. 405 ЦК України). З огляду на викладене та враховуючи, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у реалізації її права власності, суд вважає за необхідне усунути перешкоди в користуванні позивачем житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 3 по вул. Шевченка, в с. Пашківці Хмельницького району. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved