overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

28.04.2016 року [PERSON]звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку до досягнення ними повноліття та на своє утримання до досягнення сина [PERSON], [INFO] трьох років, посилаючись на те, що з 27.04.2001р. зареєстровано шлюб з відповідачем, від спільного проживання у них народилися діти, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку не бажає, тому позивач змушена звернутися до суду. Позивач надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач - в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Відповідно до ст.75 ч.2, 4, ст.80 ч.2 Сімейного Кодексу України право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, та потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може таку допомогу надавати. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги якщо заробітна плата, пенсія, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає . При задоволенні позову та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

28.04.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 22.09.2012 року.(а.с.2-3) Вимогу мотивує тим, що з відповідачем спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з березня 2016 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, справу просить розглянути без її участі, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на неї.(а.с.20) Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він визнав. (а.с.22) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

28.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2016 року і до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009 року, але рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.06.2015 року, шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя у них народилася донька [PERSON], [INFO]. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.ст.180-182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дитини і інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

28.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дитина проживає разом з нею, та перебуває на повному утриманні матері. У звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просила стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

28.04.2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований виконкомом Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області 02.12.1997 року, актовий запис № 9 В судовому засіданні позивачка [PERSON], свої вимоги підтримала та пояснила, що з відповідачем подружні відносини припинені, від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] Відповідач в судове засідання не зявився, просив провести розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував, про що до суду подав заяву від 18.05.2016 року. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

28.04.2016 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовомдо [PERSON] провідшкодування збитку, пов'язаного з порушенням Правил користуванням електроенергією. В судове засідання представник позивача не з'явився надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав а повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. З відома представника позивача, суд вважає можливим ухвали заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив: 20.11.2014 р., при здійсненні контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» технічної перевірки дотримання вимог діючих ПКЕЕн за адресою [ADDRESS], було встановлене порушення Правил користовування електричної енергії відповідачами по справі, які проживають за вказаною адресою є споживачами електричної енергії, яку постачає позивач, та за вказаною адресою відкрито особовий рахунок №1448188. Згідно акту контролера «Миколаїобленерго», порушення Правил користування електричної енергії виразилося в самовільному підключенні електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника, яка не є власністю енергопостачальника відкритою електропроваодкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді, після відключення у відповідності до п. 27 ПКЕЕн. За вказаним порушенням було складено Акт № В-3277. 08.09.2015 р. даний акт було розглянуто комісією, яка була проведена без присутності споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПККЕЕн відповідачем було нанесено товариству збитки в розмірі 1257,43, що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений з дня складання попереднього акту - 12.08.2014 року. Під час засідання комісії було складено протокол, в якому зафіксовано рішення комісії по нарахуванню суми за недовраховану електричну енергію на суму 1257,43 грн. Кількість недоврахованої електроенергії була розрахована відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженої постановою Національної комісії регулювання енергетики України від 04.05.2006 р. №562. Протокол комісії та додатковий розрахунок на сплату по акту порушення ПКЕЕн направлено споживачу рекомендованим листом. Відповідно до ст.ст.525,626 ЦК України, відповідач не може відмовитися від виконання зобов'язань за договором, тобто несе матеріальну відповідальність в межах заподіяних збитків . Доказів підтверджуючих, що збитки в сумі 1257,43 грн. заподіяні не з вини відповідача суду не надано. Таким чином, вимоги позивача суд вважає обгрунтованим і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Одночасно, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

28.04.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.02.2080 року, про що Дзержинським РАЦС м. Кривий Ріг, зроблено актовий запис № 191. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, відповідач заперечень проти вимог позивача не надав ( а.с. 9, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18 ). Від представника позивача та позивача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають ( а.с. 13 заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~29 лютого 1980 року, про що Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 191 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про укладання шлюбу). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрацію шлюбу не змінювала прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

28.04.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ним та відповідачами 02.02.1999 року на Херсонській товарній біржі «Ва-Банк» належить квартира № 30, розташована у будинку 15-а по вул.. Куліша в м. Херсоні. В зазначеній квартирі позивач зареєстрований та постійно проживає, несе витрати на її утримання. Проте на теперішній час позивач не може розпорядитись належним йому майном, оскільки оригінал договору купівлі-продажу втрачений, а отримати його дублікат не представляється можливим, в зв»язку з ліквідацією товарної біржи. Просить суд визнати за ним право власності на квартиру № 30, розташовану у будинку № 15-а по вул..М.Куліша в м. Херсоні. Позивач своєю заявою просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, в зв»язку з чим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Представник третьої особи Херсонської товарної біржі «Ва-Банк» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу укладеного 02.02.1999 року на Херсонській товарній біржі «Ва-Банк» між [PERSON], яка також діяла від імені [PERSON] та [PERSON], останньому на праві приватної власності належить квартира № 30, що розташована у будинку № 15-а по вул.. М.Куліша в м. Херсоні. Право власності зареєстровано в ХМБТІ за реєстровим номером № 17824. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач перебуває на реєстраційному обліку у спірній квартирі, постійно в ній проживає та несе усі необхідні витрати по її утриманню. На теперішній час позивач не має можливості вільно розпоряджатися належним йому майном, в розумінні приписів ст. 319 ЦК України, внаслідок втрати оригіналу правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу. Отримати його дублікат не представляється можливим, в зв»язку з ліквідацією товарної біржі де був вчинений зазначений правочин. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явивти позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з викладеного позивач не має іншої можливості захистити своє порушене право у інший, аніж як у судовий, спосіб, оскільки наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами. . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

28.04.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.03.2007 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею, всі зобовязання по утриманню та вихованню дитини позивач виконує самостійно, відповідач же в свою чергу допомогу на утримання дитини не надає, хоча стан здоровя та матеріальне становище дозволяє це йому робити. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.08.2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Просить суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 гривень, щомісячно та досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, до суду надіслала заяву з клопотанням справу розглянути у її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, визнавши причину неявки відповідача неповажною, ухвалив справу розглянути заочно, у відсутність відповідача, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.03.2007 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 293 від 13.08.2007 року, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.08.2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Ст. 184 Сімейного Кодексу\~передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до\~ст. 182 СК України\~\~враховує, що аліментів на утримання інших дітей відповідач не сплачує, наявність інших непрацездатних осіб на утриманні не має, вад здоров'я які б заважали сплачувати аліменти у даному розмірі не має,\~\~\~\~тому суд вважає, що він може і повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, виходячи з вимог ст. 181-182, 184 Сімейного кодексу України, враховуючи той факт, що матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає, аліментів на утримання інших дітей не сплачує, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

28.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона спільно проживала з відповідачем, в період спільного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивачка неодноразово зверталася в усній формі до відповідача з проханням матеріально підтримувати дітей, сплачуючи аліменти, так як вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а діти проживають з нею, однак відповідач на її звернення не реагує, ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач працездатний та має можливість утримувати дітей, у зв'язку з цим вважає, що вона має право на отримання щомісячно від відповідача аліменти в розмірі 3/4 частини зі всіх видів його доходів на утримання спільних дітей. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. Зі свідоцтва про народження серії 1-КИ № 115743 від 02.04.2007 року встановлено, що 01.03.2007 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та позивачка (а.с. 6). Зі свідоцтва про народження серії 1-КИ № 199631 від 22.12.2008 року встановлено, що 13.12.2008 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та позивачка (а.с. 7). Зі свідоцтва про народження серії 1-КИ № 319350 від 24.03.2011 року встановлено, що 18.03.2011 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та позивачка (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [PERSON], та [PERSON], відповідач працездатний, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки з моменту подачі позовної заяви та вважає, що не має підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 3/4 частини з усіх видів заробітку. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір в сумі 551 гр. 20 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

28.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання доньки відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] до суду не зявився за невідомої суду причини, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, судовою повісткою. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Шабельківської селищної ради №933 від 28.04.2016 року, малолітня [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved