Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

27 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON]з заявою про визнання безвісно відсутнім її батька [PERSON] Костела. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що 25 червня 2008 року путівкою управління освіти Миколаївської облдержадміністрації до Очаківської загальноосвітньої школи-інтернат було направлено малолітню [PERSON], яка народилась в Італії. Мати дитини була позбавлена батьківських прав відносно неї, а про місцезнаходження батька немає жодних відомостей. Визнання батька безвісно відсутнім необхідно для встановлення дитині визначеного законодавством статусу.Посилаючись на викладене, просила задовольнити вказану заяву. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей адміністрації Корабельного району м. Миколаєва в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заявниці. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Як вбачається із запису акту про народження та його перекладу з італійської, [PERSON] народилася 25 січня 2002 року в місті Монца, провінція Мілано, Італія; в графі батько записаний [PERSON], в графі матір [PERSON] (а. с. 6, 7). Мати дівчинки [PERSON], [INFO], рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2008 року позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а. с. 10). Путівкою управління освіти і науки Миколаївської облдержадміністрації № 38 від 25 червня 2008 року (а. с. 11) [PERSON] була направлена до Очаківської загальноосвітньої школи-інтернат. У відповідності до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути в судовому порядку визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Як вбачається з пояснень представника заявниці, мати дитини [PERSON] у 2004 році повернулась до України з Італії разом із донькою. Інформація щодо перебування батька дитини на території України відсутня. Нормами Цивільного кодексу України не передбачено визнання іноземця безвісно відсутнім. Виходячи зі змісту ст. 43 цього Кодексу та принципу надання іноземцям національного режиму, тільки іноземці, які постійно проживають на території України (іммігранти) можуть бути в Україні визнані безвісно відсутніми. У справах про оголошення особи безвісно відсутньою компетентним є суд держави, громадянином якої була особа. Вимоги щодо надання такого статусу особі при наявності підстав могли б бути задоволені й судами тієї держави, де особа мала місце проживання, за заявою зацікавлених осіб, що проживають на території цієї держави та права яких основані на її законодавстві. Враховуючи те, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт перебування [PERSON] Костела на території України, а також ту обставину, що угода про правову допомогу і правові відносини з цивільних справ між Україною та Італійською Республікою не укладалась, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити за безпідставністю вимог, оскільки заявницею не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів на їх підтвердження. Разом із тим, це не позбавляє права представників неповнолітньої [PERSON] звернутися до суду про встановлення факту наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, для отримання в подальшому пільг, передбачених законодавством України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed