Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], як такого, що продовжує навчання, на період навчання в Харківському національному університеті будівництва та архітектури у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, посилаючись на таке: відповідач є батьком дитини, з яким вона прожила у зареєстрованому шлюбі до лютого 2003 року. Син зараз перебуває на утриманні матері. Батько сплачував на його утримання аліменти до 18 років. На даний час дитина досягла повноліття і навчається в Харківському національному університеті будівництва та архітектури на першому курсі денної форми навчання. Потребує допомоги на своє утримання, харчуватися, одягатися, купувати навчальне приладдя та витрачати гроші на переїзд між м. Харків та м. Первомайським. Позивачка надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач наддав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю. З позовом згодний частково. Так, вказав, що на даний час не має постійного місця роботи, отже, має нерегулярні заробітки, тому, просив стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, яку визначив у 1000,00 грн. Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином сповіщена про день та час розгляду справи, однак до суду не прибула, суд вважає за можливе слухати справу за її відсутністю на підставі доказів які містяться у справі. Суд, вивчивши позовну заяву, письмові заперечення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з матеріалів справи встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 25.02.2003 року (а.с.10) і є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Харківського національного університету будівництва та архітектури, що вбачається з наданої довідки (а.с.9). Зараз перебуває на утриманні матері. Проаналізувавши матеріальне становище сторін та необхідність матеріальних витрат суд, згідно наданих доказів приходить до висновку, що [PERSON], дійсно, потребує матеріальної допомоги на його утримання, як такий, що продовжує навчання, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, у якого є потреба в оплаті за навчання, проїзді транспортом до м. Харкова, а також у купівлі підручників, навчального приладдя, одягу та харчів. Такий обов'язок відповідача прямо передбачений ст. 199 СК України при наявності можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також береться до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема встановлено, що син сторін не працює, бо навчається на денній формі. На свій стан здоров'я сторони не нарікають. Проте, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у позові в розмірі 1/3 частки доходів відповідача, не відповідає дійсним обставинам справи. Так, відповідно до ч.1 ст. 184 СУ України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку відповідач має такий нерегулярний дохід, тому його позиції щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є слушною. Оскільки відповідач не може сплачувати аліменти більше ніж в сумі 1000,00 грн. на місяць, а дану суму суд вважає доцільною та достатньою, то позовні вимоги саме в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на місяць підлягають задоволенню. Вимоги позивачки ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню, проте частковому. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial