Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

28.04.2016 р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в сумі 110930,09 грн., судових витрат, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2009 року по 18.02.2011р., коли шлюб було розірвано за рішенням суду, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 01.02ю.2010р. з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 20,01.2010р. і до повноліття дитини. Вона отримала виконавчий лист та передала його на виконання до ВДВС Словянського МРУЮ. Відповідач рішення суду виконує неналежним чином, аліменти виплачує не своєчасно та не в повному обсязі, має велику заборгованість, яка станом на 31.03.2016р. складає 22551,48 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця ВДВС Словянського МРУЮ за № 6-1158 від 11.04.2016р. Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 196 СК України просить суд стягнути з відповідача на власну користь неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів в сумі 110930,09 грн. та судові витрати з надання правової допомоги в сумі 400,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні дала пояснення, які співпадають із викладеним у позові, на задоволені позовних вимог наполягала, від надання будь-яких додаткових письмових доказів відмовилася. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що дійсно у звязку з відсутністю роботи не своєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти на дитину, згоден сплатити пеню за прострочення виплати аліментів, але в значно меншому розмірі. Також пояснив, що позивач під час складання розрахунку пені не врахувала деякі виплати, тому розрахунок пені повинен бути менше. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив суд врахувати вимоги ч. 2 ст. 196 СК України та у звязку із поганим матеріальним станом відповідача зменшити їх до розумної суми 10000,00 грн. З наданих сторонами письмових доказів встановлено наступне: [PERSON] народився у м. Словянську 14.12.2009р., його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - [PERSON]) [PERSON] перебували у шлюбі з 11.07.2009р. по 07.02.2011р., коли шлюб був розірвано за рішенням суду, після розірвання шлюбу [PERSON] було змінено прізвище на «Черкашина» (а.с 8-9). Рішенням Словянського міськрайонного суду від 01.02.2010р. із [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 14.12.2009р.н., в розмірі ? частини його заробітку (доходу), починаючи з 20.01.2010р. і до повноліття дитини (а.с. 10). З розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем ВДВС Словянського МРУЮ за № 6-1158 від 11.04.2016р. слідує, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем за аліментами станом на 31.03.2016р. становить 22551,48 грн. (а.с. 11). [PERSON] мешкає разом із неповнолітнім [PERSON], [INFO] ( а.с. 13). [PERSON] сплатила 1109,30 грн. судового збору та 400,00 грн. за надання правової допомоги (а.с. 2, 18). З розрахунку неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів, складеного позивачем [PERSON], слідує, що загальна сума пені за період з березня 2013 року по лютий 2016 року складає 110930,09 грн. При складанні розрахунку пені позивач нараховувала пеню за всі місяці несплати аліментів (приклад: пеня за січень 2015 року розраховувалася за 425 днів, за лютий 2015 року - за 397 днів (а.с. 5-6). З наданих відповідачем квитанцій слідує, що [PERSON] сплатив [PERSON] аліменти: лютий 2014р. 350 грн,, березень 2015р. 350 грн., червень 2015р. 300 грн,, серпень 2015р. 300 грн., вересень 2015р 300 грн., грудень 2015р. 300 грн., січень 2016р. 350 грн., березень 2016р. 350 грн. (а.с. 28-33). Зазначені суми не включені до розрахунку пені, складеного [PERSON] (а.с. 5-6). [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Шевєлєва) І.М. уклали шлюб 23.06.2015р. та є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом із батьками (а.с. 34-36, 39). Розглядаючи справу суд виходив із наступного чинного законодавства України: Відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ст. 196 СК України, згідно до вимог якої при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги частково, просить суд зменшити розмір аліментів із урахуванням його матеріального та сімейного стану. Представник відповідача [PERSON] просить суд зменшити розмір пені з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача [PERSON] зі 110930,09 грн. до 10000,00 грн., вважаючи, що саме такий розмір пені за прострочення виплати аліментів буде відповідати його фінансовим можливостям. З метою винесення судами України однакових рішень по цивільним та кримінальним справам Верховний суд України розглядаючи справи, по яким можливо неоднозначне трактування закону, викладає свою правову позицію по таким справам, яка підлягає неухильному виконанню під час розгляду аналогічних справ судами України. В постанові Верховного суду України від 01.07.2015р. у справі № 6-94цс15 викладена правова позиція стосовно розгляду цивільних справ за позовами про стягнення неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів, а саме: «Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць)». Таким чином, розрахунок пені, складений позивачем, складено в розріз із правовою позицію, викладеною в постанові Верховного суду України від 01.07.2015р. у справі № 6-94цс15. З розрахунку заборгованості, складеного судом із урахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 01.07.2015р. у справі № 6-94цс15, сума заборгованості платника аліментів [PERSON] за період з лютого 2013 року по лютий 2016 року включно складає 7292 гривень. 22 копійки: лютий 2013р. 480,48 х 1 х 28 : 100 = 134,53 березень 2013р. 706 х 1 х 31 : 100 = 218,86 квітень 2013р. 706 х 1 х 30 : 100 = 211,80 травень 2013р. 706 х 1 х 31 : 100 = 218,86 червень 2013 р. 706 х 1 х 30 : 100 = 211,80 липень 2013 р. 706 х 1 х 31 : 100 = 218,86 серпень 2013 р. 706 х 1 х 31 : 100 = 218,86 вересень 2013р. 742 х 1 х 30 : 100 = 222,60 жовтень 2013р. 742 х 1 х 31 : 100 = 230,02 листопад 2013р. 742 х 1 х 30 : 100 = 222,60 грудень 2013р. 742 х 1 х 31 : 100 = 230,02 січень 2014р 742 х 1 х 31 : 100 = 230,02 лютий 2014р. 412 х 1 х 28 : 100 = 115,36 березень 2014р. 742 х 1 х 31 : 100 = 230,02 квітень 2014р. 570 х 1 х 30 : 100 = 171,00 травень 2014р. 570 х 1 х 31 : 100 = 176,70 червень 2014р. 570 х 1 х 30 : 100 = 171,00 липень 2014р. 570 х 1 х 31 : 100 = 176,70 серпень 2014р. 570 х 1 х 31 : 100 = 176,70 вересень 2014р. 570 х 1 х 30 : 100 = 171,00 жовтень 2014р. 570 х 1 х 31 : 100 = 176,70 листопад 2014р. 570 х 1 х 30 : 100 = 171,00 грудень 2014р. 570 х 1 х 31 : 100 = 176,70 січень 2015р. 570 х 1 х 31 : 100 = 176,70 лютий 2015р. 732 х 1 х 28 : 100 = 204,96 березень 2015р. 382 х 1 х 31 : 100 = 118,42 квітень 2015р. 785 х 1 х 30 : 100 = 235,50 травень 2015р. 785 х 1 х 31 : 100 = 243, 35 червень 2015р. 451 х 1 х 30 : 100 = 135,30 липень 2015р. 751 х 1 х 31 : 100 = 232,81 серпень 2015р. 451 х 1 х 31 : 100 = 139,81 вересень 2015р. 838 х 1 х 30 : 100 = 251,40 жовтень 2015р. 838 х 1 х 31 : 100 = 259,78 листопад 2015р. 838 х 1 х 30 : 100 = 251,40 грудень 2015р. 538 х 1 х 31 : 100 = 166,78 січень 2016р. 488 х 1 х 31 : 100 = 151, 28 лютий 2016р. 838 х 1 х 29 : 100 = 243,02 Загальна сума пені за період з лютого 2013 року по лютий 2016 року включно становить 7292 грн. 22 копійки. Таким чином у суду є усі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення на її користь з [PERSON] неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів тільки в сумі 7292 грн. 22 коп., більш того, зазначений розмір стягнення також відповідає матеріальному та сімейному стану відповідача [PERSON] і не підлягає зменшенню відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, так, як є меншим, ніж сума пені 10000,00 грн., яка визнана відповідачем. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 400,00 грн., які складаються із витрат із надання правової допомоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення із наступного: позивачем надано суду тільки квитанцію № 002357, в якій зазначено, що адвокатом [PERSON] прийнято від [PERSON] 400,00 грн. за надання правової допомоги, але в судовому засіданні адвокат [PERSON] інтереси [PERSON] не представляв, документального розрахунку власних витрат адвокатом [PERSON] та підтвердження того, що [PERSON] дійсно є адвокатом та надавав [PERSON] правову допомогу саме по даній справі позивачем [PERSON] суду не надано, на питання суду стосовно надання додаткових письмових доказів [PERSON] повідомила про відсутність у неї таких додаткових доказів. Враховуючи усе вищезазначене та вимоги ст. 60 ЦПК України стосовно того, що подання доказів покладено на сторони, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем витрат з надання правової допомоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог.

Outcome: partial