Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

29.01.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.03.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано повторний шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON], що народився [INFO] року. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Вони з відповідачем, [PERSON], втратили один до одного відчуття любові і пошани, припинили розуміти один одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і сімейний бюджет у них відсутній. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Тому їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер. Спроби до примирення ні до чого не привели. Саме з цих причин примирення з відповідачем неможливе. Родина фактично розпалась і відновленню не підлягає. Син після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву (вх. 4771/16 від 04.02.2016 року), в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву (вх. 7925 від 17.02.2016 року), в якій зазначив, що визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу повністю і просить суд справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 16.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 215. Сторони мають спільну дитину сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є втрата один до одного відчуття любові, відсутність взаєморозуміння. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved