Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

28 лютого 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради Харківської області. В обґрунтування позову посилається на те, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі, який було розірвано 07 травня 2008 року. Від подружніх стосунків мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.01.2008 року з відповідача стягнуто аліментів на утримання сина. Відповідач зовсім не приділяє батьківської турботи своїй дитині, не спілкується з сином, не приймає участі у його житті та вихованні, не цікавиться його розвитком та життям. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти позову, вважає що мати дитини забороняє йому бачитись з дитиною, відзиву на позовну заяву з доказами до суду не подавав. Представник третьої особи: служба у справах дітей Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). [PERSON] 25 жовтня 2013 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище - [PERSON] ( а.с.7). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю ( а.с.10). Із довідки наданої Ізюмською загальноосвітньою школою І -ІІІ ступенів № 11 за № 02.1-27/75 від 18.02.2020 року вбачається, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини ( не спілкується з вчителем, не забирає дитину додому, не відвідує батьківські збори), що не заперечував відповідач у судовому засіданні. Участь у вихованні, навчанні та спілкуванні з вчителем [PERSON] бере [PERSON] ( а.с.8). Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, наданого 15 травня 2020 року за № 1470 службою у справах дітей Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, гр.-н [PERSON] свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , на засідання комісії двічі не з`явився, хоча був повідомлений про дату і час засідання належним чином (а.с.53). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/ Посилання відповідача на те, що колишня дружина - мати [PERSON] перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною жодними доказами не підтверджується, у судовому засіданні відповідач підтвердив що він не звертався ані до служби у справах дітей, ані до відділу поліції із заявами про перешкоджання спілкування з дитиною. Це свідчить про відсутність об`єктивного волевиявлення відповідача на активну участь у формуванні життя свого сина. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав у розмірі 840,80 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved