Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

27.11.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 3000 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання чи досягнення ним 23-ох років. Позовну заяву обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду Донецької області від 04.10.2012 року. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . 02.06.2020 року [PERSON] досягнув повноліття та на даний час навчається на першому курсі факультету соціальних наук та соціальних технологій Національного університету «Києво-Могилянська академія» на денній формі навчання. Відтак, не має змоги працевлаштуватися. Згідно договору ЗП53.01.2020 про навчання між НаУКМА та [PERSON] вартість навчання становить 140 000 грн. Вартість одного семестру - 17 500 грн. Крім цього є витрати на літературу, харчування та проживання. Стягнення аліментів на дитину на підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 24.07.2018 року припинилося з досягненням [PERSON] повноліття. Для утримання сина та забезпечення належного рівня його проживання у позивачки коштів недостатньо. Стверджує, що відповідач зможе сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі, оскільки працевлаштований, працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця та водія експедитора, інших осіб на утриманні не має. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві вказала, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, 15.02.2021р. скерував на адресу суду відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечив у повному обсязі. Пояснив, що обґрунтування позову є надуманим та не відповідає дійсності. Вказав, що має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сплачує аліменти на їх утримання. Його дохід за 2020 рік становить 42 883,14грн., з яких 8 362,50 грн. утримано на податки та збори, а 24 796,50 грн. утримано та перераховано на сплату аліментів на утримання малолітніх дітей. Крім того, відповідач здійснює догляд за пристарілим батьками. Пояснив, що оскільки він є внутрішньо переміщеною особою, власного житла не має. Просить відмовити у позові. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. За ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.2018 року відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . 01.10.2020 року [PERSON] досягнув повноліття, відтак стягнення аліментів на його утримання за вказаним рішенням суду припинилось. На даний час [PERSON] навчається на першому курсі факультету соціальних наук та соціальних технологій Національного університету «Києво-Могилянська академія» на денній формі навчання. Відтак, не має змоги працевлаштуватися. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, позивачка покликається на ст.199 СК України, згідно якої якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд, досліджуючи питання наявності у відповідача можливості надавати кошти на утримання повнолітнього сина, встановив, що на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2018 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частина всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.08.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2019 року відповідач зобов`язаний справувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частина всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11.02.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про доходи [PERSON] , що видана ФОМ [PERSON] , загальна сума нарахованого доходу за 2020 рік становить 42 883,14грн., з яких 8 362,50 грн. утримано на податки та збори, а 24 796,50 грн. утримано та перераховано на сплату аліментів на утримання двох малолітніх дітей. Відтак, відповідач після утримання податків, відрахування аліментів отримав заробіток в розмірі 9 724,42грн. за 2020 рік (по 810,36грн. на місяць), що є нижче прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2020 рік. Отже, у відповідача немає фінансової можливості утримувати повнолітнього сина та вважає, що підстав для покладення на відповідача обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, немає. При пред`явленні даного позову позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому судові витрати компенсуються за рахунок держави. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed