Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

28 січня 2016 року позивач КС «Можливість» в особі в.о. голови правління [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позову зазначає, що 12 лютого 2014 року між КС „Можливість та [PERSON] був укладений договір кредиту № 75, згідно з яким відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 4 000 гривень строком на 18 місяців, з 12 лютого 2014 року по 12 серпня 2015 року зі сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. [PERSON] у свою чергу зобовязався сплачувати суму кредиту та проценти відповідно до графіку, який є невідємною частиною договору; останній платіж мав поступити 12 серпня 2015 року. Однак, [PERSON] у порушення умов кредитного договору зобовязання перед кредитною спілкою належним чином не виконував, остання виплата мала місце 09 лютого 2015 року. У звязку з цим заборгованість відповідача перед КС «Можливість» станом на 28 січня 2016 року складає 8 444,60 гривень, з яких 1 995,19 гривень основний борг, 84,75 гривень - відсотки, 6 364,66 гривень додаткові проценти. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судовий збір в сумі 1 218 гривень Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надіславши заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не зявився з невідомих суду причин, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12 лютого 2014 року між Кредитною спілкою «Можливість» в особі [PERSON], що діє на підставі Доручення від 01 жовтня 2013 року за № 567, з одного боку та [PERSON] з іншого, був укладений договір кредиту № 75, за умовами якого останньому був наданий кредит в сумі 4 000 гривень строком на 18 місяців, з 12 лютого 2014 року по 12 серпня 2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 45,6 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Позичальник, у даному випадку [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3.7 вказаного договору, за будь яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. При цьому позичальник [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується його особистим підписом. У відповідності до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно умов договору та вимогами Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визна¬чених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту № 75 від 12 лютого 2014 року загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 28 січня 2016 року становить 8 444,60 гривень, а саме: 1 995,19 гривень основний борг, 84,75 гривень - відсотки, 6 364,66 гривень додаткові проценти, нараховані на підставі п. 3.7 договору. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, процентна ставка розрахована відповідно до умов договору з урахуванням фіксованої процентної ставки 45,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, суд вважає встановленим факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором кредиту, а заборгованість відповідача у сумі 8 444,60 гривень доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь КС «Можливість». Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього грошових сум та їх розміру. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, які складають 1 218 гривень. На підставі ст. 526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved