overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

27 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з 21 травня 2001 року перебувала в шлюбі із [PERSON] На даний час за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надає, просила стягнути з нього на свю користь аліменти на утримання сина та доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 21 травня 2001 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який 29 вересня 2014 року розірвано за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Лепетиською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області (а.с. 4, 5, 8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення . На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

27 січня 2015 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 % усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття. Позивачка вказує на те, що з 26 вересня 2003 року по 04 грудня 2014 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати дітей належним чином. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Також суду пояснили, що проти стягнення у твердій грошовій валюті заперечують, оскільки позивач на теперішній час працевлаштувався і зазначена сума є значно заниженою у порівнянні з його реальними доходами. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково у розмірі по 960 грн.00 коп. на кожну дитину, оскільки відповідач не працює. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 26 вересня 2003 року по 04 грудня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. З січня 2015 року, відповідач сплачував добровільно позивачу аліменти на утримання дітей в розмірі 3000-5000 грн. щомісячно. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. При цьому суд враховує, що представник відповідача визнав, що на час розгляду справи [PERSON] влаштувася на роботу, можливо і тимчасово, але враховуючи характер його роботи ( моряк на судах закордонного плавання) , таке не можна вважати відсутністю стабільного заробітку та мінливим доходом у розумінні ст. 186 СК України. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

27січня 2015 року , прокурор Чорнобаївського р-ну звернувся до суду з заявою зазначивши що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилась земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2.62 га.,що розташована в адміністративних межах територіальної громади с.Придніпровське Чорнобаївського р-ну Черкаської області та належала спадкодавцеві на праві приватної власності у відповідності до державного акта серії :-ЧР № 1923000355. У відповідності до грошової оцінки наявної земельної ділянки ,остання складає-87526,22 гр. Враховуючи ,що в померлого спадкодавця відсутні спадкоємці ,прокурор звернувся до суду з відповідною заявою та просить визнати спадщину безхазяйною. В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просить його задовольнити. Представник територіальної громади в судове засідання не з»явився.Керівництвом сільської ради с.Придніпровське Чорнобаївського р-ну , подано клопотання про розгляд справи без участі його представника ,стосовно задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає ,що заява прокурора підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Змістом ч.2 ст.45 ЦПК України визначено право прокурора на звернення до суду з відповідним позовом в інтересах держави. Диспозицією ст. 137 ЦК УРСР 1963 року ,передбачено можливість визнання майна безхазяйним та передачі в територіальну громаду ,на підставі рішення суду, дану безгосподарську нерухому річ. В даному випадку, після смерті [INFO] року [PERSON] ,відкрилась спадщина в склад якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею-2.62 га.,яка розташована в адміністративних межах сільської ради с.Придніпровське Чорнобаївського р-ну Черкаської області. Спадкоємці на спадкове майно спадкодавця відсутні ,що підтверджено в судовому засіданні довідкою з Чорнобаївської нотаріальної контори № 64/0116 від 31.01.2015 року та витягом органу місцевого самоврядування в частині розмішення повідомлень в пресі . Змістом ст.12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено ,що розпорядження землями в межах населених пунктів покладається на сільські ради. Приймаючи до уваги вищевикладене ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

27 січня 2015 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року, який за рішенням Куп'янського міськрайоного суду було розірвано 05 грудня 2014 р. Відповідач є батьком неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач не працює , у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не з'явилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 16 лютого 2013 року, який за рішенням Куп'янського міськрайоного суду було розірвано 05 грудня 2014 р. ( а.с. 5). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с. 3). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з 08.07.2011 р. з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із заявою, в якій зазначили, що під час приватизації квартири у свідоцтві про право власності на квартиру неправильно було зазначено їх прізвища відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після звернення з заявою до реєстраційної служби Полонського РУЮ про реєстрацію квартири, отримали письмову відмову у звязку з тим, що в свідоцтві допущено помилку. Просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на квартиру. В суді заявниця [PERSON] та її представник доводи заяви підтримують. [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, доводи заяви підтримують. Заінтересована особа - Полонська міська рада направила заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення заяви. Представник реєстраційної служби в суд не прибув, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що прізвище заявників «Вишнівська», «Вишнівський», дошлюбне прізвище [PERSON] «Вишнівська», а у свідоцтві про право власності на квартиру їх прізвища було написано відповідно «Вишневська», «Вишневський», «Вишневська». Квартира в рівних долях належить заявникам. Підприємства «Аргумент», яке діяло при Полонській міській раді і видало свідоцтво про право власності на квартиру, не існує. Дані обставини встановлені з пояснень заявниці, її представника, письмових доказів свідоцтвом про народження заявника [PERSON], пенсійним посвідченням [PERSON], свідоцтвом про народження заявниці [PERSON], свідоцтвом про шлюб заявників [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про шлюб заявниці [PERSON], згідно з яким прізвище [PERSON] змінено на [PERSON], паспортом заявниці [PERSON], паспортом заявника [PERSON], паспортом заявниці [PERSON], свідоцтвом право власності на квартиру, листом Полонського районного управління юстиції, повідомленням БТІ, листом голови Полонської міської ради, довідкою з ЖЕКу. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що заявникам належить свідоцтво про право власності на квартиру, в якому неправильно вказані їх прізвища. Виправити помилку в свідоцтві заявники не мають можливості у звязку з ліквідацією органу, що допустив помилку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] ( далі - позивач ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] ( далі - відповідач ) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 26 вересня 2004 року, від якого у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства, утримання та виховання дітей. Шлюбні відносини між ними припинені і їх поновлення, на думку позивача, неможливе. У судове засідання позивач не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згоден. У судове засідання відповідач не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, не заперечує, на примирення не згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2004, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с. 7, 8) . Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім'ї, ведення господарства, утримання та виховання дітей. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують більше 6-ти місяців. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 листопада 1988 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 листопада 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 листопада 1988 року, виданим Відділом запису актів громадянського стану Виконкому Комунарської міськради Ворошиловградської області (а.с. 13). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09 грудня 1995 року він перебуває з відповідачкою по справі у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 2382. Спільне життя між подружжям не склалося, останнім часом сторони не знаходять взаєморозуміння під час ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає, строк на примирення не потрібен. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та прохав розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечував проти розірвання шлюбу, прохала розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають iз сімейних правовідносин, та на пiдставi ст.ст. 110, 112 СК України підлягають задоволенню. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб /а.с.3/, вбачається, що 09 грудня 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 2382 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки він не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, та суперечитиме принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 11 листопада 2006 року у відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №258. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій проти позову не заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 11 листопада 2006 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №258 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, діти після розірвання шлюбу залишається з батьком. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved