Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

28 березня 2019 року до Обухівського районного суду Київської області звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що шлюб між сторонами зареєстровано 18 серпня 2006 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх кілька років стосунки розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, кожен живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем вважає неможливим. Просила суд розірвати шлюб. 23 квітня 2019 року відповідно ухвали Обухівського районного суду Київської області у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 18 липня 2019 року винесено ухвалу Обухівського районного суду Київської області про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 18.08.2006 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб №[NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Із позову та заяви позивача, поданої на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між сторонами є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved