Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

26 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить визнати виконавчий напис, вчинений 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В., зареєстрований в реєстрі за № 12300, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості у розмірі 19000,94 гривень таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62696450 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 19000,94 гривень на підставі виконавчого напису № 12300, вчиненого 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., який у позивача відсутній. Позивач у телефонному режимі зв`язалася з приватним виконавцем Говоровим П.В. про надіслання копії виконавчого напису, але їй було відмовлено. Даний виконавчий напис вчинений всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В порушення п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про порушення кредитних зобов`язань не отримувала, чим відповідач позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до п.2 Переліку (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього закону. Отже, приватний нотаріус Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису № 12300 від 15.05.2020 року застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Позивач не здійснювала досудового врегулювання спору, оскільки відкрито виконавче провадження, відповідно до якого здійснюється примусове стягнення боргу, тому позивач скористалася своїм конституційним правом та одразу звернулася до суду. Ухвалою судді від 28 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 25 вересня 2020 року. 16 вересня 2020 року на електронну адресу суду, а 18.09.2020 року поштою надійшов від представника відповідача за довіреністю відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 28 липня 2015 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» був укладений кредитний договір № 4496/447DCLRG1PT, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» надав позичальнику [PERSON] грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, на наступних умовах: 1) сума кредиту - 21408,94 гривень; 2) фіксована процента ставка за користування кредитом - 0,0001 % річних; 3) дата повернення кредиту- 21.07.2020 року. ПАТ «Платинум Банк» надав позивачу суму грошових коштів, зазначену в її заяві на поточні потреби. Строк кредитування становить 60 платіжних періодів. Кредит надавався з 28.07.2015 року по 21.07.2020 року зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку. Відповідно до п. 2.6. кредитного договору, погашення позичальником заборгованості здійснюється у вигляді щомісячних платежів, в сумі згідно п. 1.2. кредитного договору та Додатку № 1, починаючи з першої дати сплати заборгованості, яка встановлюється відповідно до Додатку № 1. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, позичальник відповідає перед банком по зобов`язаннях, що виникають згідно з умовами договору, всім майном та коштами, на яке може бути звернене стягнення, згідно з чинним законодавством України. Пунктом 3.3. Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3000 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши позивачу суму грошових коштів, зазначену в її заяві на поточні потреби, а позивач умов кредитного договору не виконала, заборгованість по сплаті кредиту не погасила. Відповідно до чинного законодавства та п.5.2. кредитного договору, банк має право відступати, передавати, сек`юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю чи частково). Тому, 23.03.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем, відповідно до чинного законодавства України, було укладено договір № 148К про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 року. Відповідно до умов даного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Платинум Банк», в тому числі і до позивача за кредитним договором № 4496/447DCLRG1PT від 28 липня 2015 року. Для виконання зобов`язань за кредитним договором позивачу була надіслана вимога від 31.03.2020 року про погашення кредитної заборгованості на адресу, вказану позивачем в кредитному договорі, однак позивач її не отримала з не відомих причин. З дотриманням усіх умов п. п. 2.1. та п. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, відповідачем 08.05.2020 року була подана заява про вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику В.В.. 15.05.2020 року було видано виконавчий напис. В позовній заяві зазначено, що боржник повинен бути повідомлений не менше ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, однак такий строк встановлюється для виконавчого напису по іпотечних договорах. В позовній заяві зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно відповідного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до Переліку документів п. 2 частини «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: 1) оригінал кредитного договору; 2) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідачем при поданні заяви на вчинення виконавчого напису нотаріуса була надана виписка з особового рахунку за кредитним договором, виключно за грошовими сумами простроченої заборгованості та заборгованостями за процентами, оскільки ці платежі мають безспірний характер. Тому, заборгованість позивача за кредитним договором станом на 11.03.2020 року складає 19000,94 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту. Виходячи з цього, відповідачем було дотримано усіх вимог для вчинення виконавчого напису та стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором № 4496/447DCLRG1PT від 28 липня 2015 року. Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року розгляд справи було відкладено на 19 жовтня 2020 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. 06 жовтня 2020 року на адресу суду від представника позивача за довіреністю надійшла відповідь на відзив, в якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що направляв вимогу 17625733 від 31.03.2020 року позивачу та вимагав сплатити грошові кошти протягом 30 днів з моменту отримання. Відповідач додав роздруківку з сайту про те ,що вищевказана вимога була вручена 11.05.2020 року. За вчиненням виконавчого напису відповідач звернувся 15.05.2020 року, тобто на 4 день, внаслідок чого не витримав 30 денний термін. Своїми діями відповідач позбавив право позивача висунути заперечення щодо розміру заборгованості та пред`явити претензії новому кредитору, які вона мала проти первісного кредитора, у тому числі щодо позовної давності та комісії у розмірі 535 гривень щомісячно. До вимоги 17625733 від 31.03.2020 року взагалі не додані документи, які підтверджують зміну кредитора за кредитним договором від 28.07.2015 року, який укладався між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем. Оскільки відповідач до 15.05.2020 року не надав жодних документів, які підтверджують заміну кредитора, позивач мав право не виконувати жодної вимоги відповідача до тих пір, поки новий кредитор не надасть підтверджуючі документи про відступлення прав вимоги. Також відповідач не надав нотаріусу виписку по рахунку за кредитним договором у відповідності до ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з якої вбачалося, скільки грошових коштів було видано позичальнику, строки видачі, строки погашення та їх суми. Отже, виписка заборгованості надана відповідачем на підтвердження безспірної заборгованості, є неналежним доказом, оскільки належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.03.2018 року у справі № 916/1191/17). Крім того, з виконавчого напису від 15.05.2020 року вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за спірний період з 23 березня 2018 року по 11 березня 2020 року у розмірі 19000,94 гривень. Тобто відповідач вказав заборгованість виключно тіло кредиту (комісія, відсотки,інше-0), але при щомісячній сплаті кредиту (тіла) у розмірі 371 гривня (відповідно до графіку до кредитного договору) за 25 місяців сума склала б 9275 гривень, але не 19000,94 гривень. Яким чином нотаріус визначив, що за кредитним договором існує безспірна заборгованість, якщо з виписки наданої відповідачем взагалі відсутні відомості про суми, з яких склалась заборгованість у розмірі 19000,94 гривень. Нотаріус не виконав вимог, передбачених п.2.2. п. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки враховуючи невідповідність розрахунку заборгованості за тілом кредиту та його періоду мав право отримати від відповідача додаткову інформацію. В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача за довіреністю [PERSON] , в якому він просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що повернулося до суду. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися за правилами, передбаченими ст. ст. 128-130 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З о гляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 28 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4496/447DCLRG1PT. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, за цим договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Згідно з п. 1.2. кредитного договору за даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: а) сума кредиту - 21408,94 гривень; б) строк кредитування - 60 платіжних періодів; в) в рамках строку кредитування встановлюються кредитні періоди, протягом яких діють спеціальні умови кредитування (Грейс періоди. Процентна ставка за користування кредитом, комісія за обслуговування кредиту та платіж за кредитом встановлюються для кожного кредитного періоду у наступних розмірах: - Грейс період: 3 платіжних періоди з 28.07.2015 року по 21.10.2015 року, процентна ставка 0,0001 % річних, комісія за обслуговування кредиту- 0,00 гривень, щомісячний платіж за кредитом - 100 гривень; 57 платіжних періодів з 22.10.2015 року по 21.07.2020 року, процентна ставка 0,0001 % річних, комісія за обслуговування кредиту- 535 гривень, щомісячний платіж за кредитом - 906 гривень. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою протягом кожного кредитного періоду; г) комісія за надання кредиту - 0,00 гривень; д) цільове призначення- поточні потреби; е) дата повернення кредиту - 21.07.2020 року. Відповідно до п.5.2 кредитного договору банк має право відступати, передавати, сек`ютиризувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором(повністю або частково). 23 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір № 148К про відступлення прав вимоги відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UA-EA-2018-02-12-000104-а від 05.03.2018 року. Згідно з п. 1 договору № 148К про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), в тому числі несанкціонованими овердрафтами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору та розширеного електронного реєстру. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору № 148К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 23.03.2018 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги ПАТ «Платинум Банк» до [PERSON] за кредитним договором № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року, загальна сума заборгованості станом на 23.03.2018 року - 19000,94 гривень. 31.03.2020 року позивачу від представника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» було направлено вимогу № 17625733 про погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року, яка станом на 31.03.2020 року становить 19000,94 гривень, та складається з 19000,94 гривень тіла кредиту, 0 гривень - відсотків по кредиту. Відповідно до копії списку № 1/04/2020 згрупованих відправлень Укрпошта Експресс вимога була направлена [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , № відправлення 0500088548534. Згідно інформації з офіційного сайту «Укрпошта» відправлення № 0500088548534 10.04.2020 року не вручене під час доставки: інші причини та 24.04.2020 року повернено за зворотною адресою. 08 травня 2020 року представник за довіреністю ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся з заявою до приватного ноаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року. До заяви було додано кредитний договір № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунки суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 12300, вчиненого 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано звернути стягнення з громадянина України, якою є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором № 4496/447DCLRG1PT від 28 липня 2015 року, укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», код ЄДРПОУ 33308489, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 148К від 23 березня 2018 року є ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження:79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, реквізити: IBAN [NUMBER] в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805. Строк платежу за кредитним договором № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості проводиться за період з 23 березня 2018 року по 11 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 19000,94 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19000,94 гривень. 30 липня 2020 року до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича надійшла заява ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про примусове виконання рішення. До заяви було додано: оригінал виконавчого напису № 12300 від 15.05.2020 року; копія довіреності представника стягувача. 31 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 62696450 та постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника. 13.08.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем було винесено постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а 27.08.2020 року - про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17 та Великою Палатою Верховного Суд від 02 липня 201 року у справі № 916/3006/17(провадження № 12-278гс18). В обґрунтування позову позивач послалася на те, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримував про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Крім того, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що приватний нотаріус Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Вказуючи про спірний розмір заборгованості, представник позивача зазначив, що стягнення заборгованості у виконавчому написі проводилося за спірний період з 23 березня 2018 року по 11 березня 2020 року у розмірі 19000,94 гривень. Вказана сума включала заборгованість виключно тіло кредиту (комісія, відсотки,інше-0), але при щомісячній сплаті кредиту (тіла) у розмірі 371 гривня (відповідно до графіку до кредитного договору) за 25 місяців сума склала б 9275 гривень, але не 19000,94 гривень. Яким чином нотаріус визначив, що за кредитним договором існує безспірна заборгованість, якщо з виписки наданої відповідачем взагалі відсутні відомості про суми, з яких склалась заборгованість у розмірі 19000,94 гривень. Нотаріус не виконав вимог, передбачених п.2.2. п. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки враховуючи невідповідність розрахунку заборгованості за тілом кредиту та його періоду мав право отримати від відповідача додаткову інформацію. Слід зазначити, що не отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, про що зазначила позивач в позовній заяві, не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, оскільки п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено направлення такої письмової вимоги іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Аналізуючи інші доводи позивача та її представника, суд виходить з такого. Як вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] стягнуто заборгованість в сумі 19000,94 гривень за період з 23 березня 2018 рок по 11 березня 2020 року. Вказана сума заборгованості є простроченою заборгованістю за сумою кредиту(тіло кредиту). Проте, відповідно до графіку погашення кредиту, який є Додатком № 1 до кредитного договору, за період з 23 березня 2018 року по 11 березня 2020 року сума заборгованості за тілом кредиту становить 9275 гривень (371 гривня х25 платежів за вказаний період), а не 19000,94 гривень, як зазначено у виконавчому написі нотаріуса. Таким чином, вказана сума заборгованості охоплює інший період ніж той, який зазначено у виконавчому написі. Наданий приватному нотаріусу документ на підтвердження заборгованості за кредитом, а саме виписка по особовому рахунку за кредитним договором № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року не дає можливості перевірити за який період нарахована ця сума забргованості за кредитом, в тому числі чи входять у вказану суму заборгованості платежі за період з 11.03.2020 року по 21.07.2020 року, адже виконавчий напис нотаріусом було вчинено 15 травня 2020 року до закінчення строку дії кредитного договору. В той же час сума 19000,94 гривень зазначена у Додатку № 1 до Договору№ 148 К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 23.03.2018 року, як загальна сума заборгованості за вазаним кредитним договором станом на 23.03.2018 року. Разом з тим, відповідно до графіку погашення кредиту № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року, який є Додатком № 1 до кредитного договору, за період з 21.08.2015 року по 23 березня 2018 року сума заборгованості за тілом кредиту становить 10688 гривень (371 гривня х28 платежів за вказаний період +300 гривень -платіж за період з 21.08.2015 по 21.10.2015). Тому вказана сума 19000,94 гривень у Додатку № 1 до Договору№ 148 К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 23.03.2018 року, як загальна сума заборгованості за вазаним кредитним договором на 23.03.2018 року, охоплює період платежів після 23 серпня 2018 року. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом -19000, 94 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Крім того, суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. у виконавчому написі від 15 травня 2020 року № 12300 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, зареєстрований в реєстрі за № 12300 від 15.05.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за договором позики № 4496/447DCLRG1PT від 28.07.2015 року в сумі 19000,94 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. За правилами ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнена позивач на підставі п. 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved