Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві зазначила, що з 07 грудня 2010 року по 07 листопада 2012 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом. Дитина проживає разом з нею, вона здійснює за ним догляд і опікується ним, у зв'язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги, а відповідач її не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 500грн. щомісяця. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила суд про їх задоволення. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на даний час не працює, існує за рахунок періодичних заробітків по найму і сплачує на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2012 року аліменти у розмірі 165грн. на утримання позивачки, які продовжує виплачувати до теперішнього часу. Просив суд залишити розмір аліментів на утримання позивачки у такому ж розмірі, який був і раніше. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.88 СК України, якщо один із подружжя, у тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. В силу ч.ч.1-3 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого із подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному із подружжя суд визначає з урахуванням можливого одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачкою надано відповідні докази про те, що з 07 грудня 2010 року по 07 листопада 2011 рік сторони перебували у шлюбі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом та проживає разом з позивачкою (а.с.6-8). На підстав судового наказу від 07 вересня 2012 року Снігурівського районного суду Миколаївської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9-10), які відповідач сплачує на користь позивачки у розмірі 335грн. щомісяця. Крім цього, на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2012 року (а.с.9-10) [PERSON] сплачував позивачці аліменти у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом у розмірі 165грн. до 02 серпня 2014 року. 24 вересня 2014 року дитина пройшла повторне освідування і їй підтверджена інвалідність до 24 серпня 2016 року (а.с.8). Позивачка здійснює догляд за дитиною, у зв'язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не працює, але є працездатним і взмозі надавати позивачці матеріальну допомогу у вигляді аліментів у розмірі 250грн. щомісяця і це не буде перевищувати 50% від мінімального розміру - 1218грн. заробітної плати у 2014 році. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження, але підлягають задоволенню частково. Суд стягує з відповідача на утримання позивачки аліменти у розмірі 250грн., у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом, починаючи з 28 жовтня 2014 року і на весь період інвалідності дитини [PERSON]. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243грн.60 коп.

Outcome: partial