Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обгрунтовані тим, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Сімейне життя не склалося через сварки, різні погляди на життя та виховання дитини, з червня 2020 року сторони проживають окремо. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року зупинено розгляд справи і призначено подружжю строк для примирення два місяці. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивачки, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Також зазначила, що заходи щодо примирення виявилися безрезультатними. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 грудня 2014 року, актовий запис №164. Сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст. 24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом з червня 2020 року, подружні відносини остаточно припинені і більше не відновлялись, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивачки відновлювати подружні відносини з відповідачем, а також те, що заходи щодо примирення подружжя, які були вжиті судом, виявились безрезультатними, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. За бажанням позивачки суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] .

Outcome: approved