Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

28.01.2020 до суду звернувся представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору від 14.10.2013, який складається з заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою й Тарифів банку, відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, в зв`язку з чим станом на 02.12.2019 заборгованість за кредитним договором складає 59667,98 грн, з них: 1674,61 грн - забогованість за тілом кредиту; 249,48 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України; 54426,37 грн - нарахована пеня; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2817,52 грн- штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Беручи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.02.2020 відкрито провадження в даній справі. Суд дослідивши докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). Так, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с. 13). За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною. Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Судом встановлено, що 14 жовтня 2013 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] укладений договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), який складається з анкети-заяви останньої, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами цього договору ПРИВАТБАНК надав боржнику кредитні кошти. Тобто договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг. Інших умов договору сторони не підписували. Як видно з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору і досягнення згоди щодо усіх істотних умов позивач додав до позовної заяви Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», яким передбачено базові процентні ставки в місяць та розрахунок загальної суми витрат клієнта (а.с. 14). Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», позичальник ознайомлений з умовами кредитування, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, що підтверджується особистим підписом [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем отримана кредитна картка «Універсальна». На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 02.12.2019 становить 59667,98 грн., яка складається з наступного: 1674,61 грн - забогованість за тілом кредиту; 249,48 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України; 54426,37 грн - нарахована пеня; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2817,52 грн- штраф (процентна складова)(а.с. 12). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1674,61 грн., яка не спростована відповідачем. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відстоки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або договором. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за ст. 625 ЦК України у сумі 249,48 грн підлягає задовленню, оскільки в даному випадку має місце прострочення боржника, а тому за прострочення грошового зобов`язання підлягає застосуванню саме така міра цивільно-правової відповідальності. Протилежного відповідачкою не доведено. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені, штрафу (фіксованої частини та процентної складової), суд керується наступним. Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2003цс15). АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» надало суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У зв`язку з цим, суд з врахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу у розмірі фіксованої суми штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. При цьому суд не погоджується з розміром нарахування 5% штрафу від суми заборгованості, який навів позивач, та вважає, що відповідно до передбаченого у Тарифах з обслуговування кредитних карт «Універсальна» процентну складову необхідно розраховувати, виходячи із заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за нарахованими відсотками. Оскільки позивачем до сплати нарахована лише заборгованість за тілом кредиту, в межах заявлених вимог суд вважає, що до стягнення підлягає штраф у розмірі 83,73 грн., що складає 5% від 1674,61 грн., а не 2817,52 грн., як вказує позивач. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки неустойку у вигляді штрафу в розмірі 583,73 грн., який складається з фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової - 83,73 грн., а вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені в розмірі 54426,37 грн. задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. Таким чином, судом встановлено, що загальна заборгованість відповідачки перед банком станом на 02 грудня 2019 року становить 2507,82 грн. та складається із тіла кредиту в розмірі 1674,61 грн., штрафу в розмірі 583,73 грн. та 249,48 грн. - 3% річних від простроченої суми, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. В задоволенні позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (4,20 %), на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 88,28 грн.

Outcome: partial