Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

27.04.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: Орган Опіки та піклування Енергодарської міської ради Запорізької області, у спосіб захисту визначений ст.16 ЦК України. В обґрунтування якої зазначила наступне. 05.03.2003 року позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] та [INFO] у шлюбі народилася донька [PERSON]. Спільне життя не склалося та через рік після народження доньки, а саме: 22 грудня 2004 року, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя шлюб було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис 19.09.2008 року. Також за рішенням місцевого Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2004 року з [PERSON] були стягненні аліменти на утримання [PERSON] та отримано виконавчий лист, однак аліменти в примусовому порядку з відповідача не стягувалися. Після розлучення спілкування між [PERSON] та донькою не склалося, відповідач участі у вихованні дитини не приймав, фінансової допомоги на утримання дитини не надавав та самоусунувся від вирішення будь-яких питань відносно дитини, не виявляє до дитини ніякого інтересу. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його дитини: доньки - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явились, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності за присутності свого представника - адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (а.с. 42) В судовому засіданні представник позивача- адвокат [PERSON], яка діє на підставі письмового договору про надання правової допомоги від 25.04.2018 року та ордеру (а.с. 43, 44), позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення які фактично збігаються за змістом позовної заяви, зауваживши також, що дитина постійно проживає з позивачем, аліменти від відповідача позивач на дитину не отримує, оскільки аліменти в примусовому порядку з відповідача не стягувалися у зв'язку з тим, що [PERSON] не мав постійного місця роботи та постійних заробітків, у зв'язку з чим, позивач забрала виконавчий лист з виконавчої служби. Самостійно відповідач матеріально не допомагав та не допомагає, дитина перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відзиву або заперечень на позовну заяву не надав, надав письмову заяву відповідно до якої вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи- Феськова Н.О., яка діє на підставі письмової довіреності від 06.11.2017 року (а.с. 41) в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, надавши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм відносини: Згідно свідоцтва про народження, виданого 15 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Запоріжжя, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO] (а.с.5). 22 грудня 2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.8) при цьому реєстрація розірвання шлюбу між сторонами була проведена 19 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7). Рішенням місцевого Жовтневого суду м.Запоріжжя від 22 грудня 2004 року було задоволено позовну заяву [PERSON] (позивача по справі) та призначено стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] з [PERSON] (відповідача по справі) в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітків починаючи з 19.10.2004 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9) та на підставі зазначеного рішення судом було видано відповідний виконавчий лист (а.с.10). Згідно довідок від 22 березня 2018 року та 29 березня 2018 року, зареєстрованим місцем проживання неповнолітньої доньки сторін - [PERSON] та позивач по справі є одна адреса місця проживання в м.Запоріжжя (а.с.11, 12); Місцем навчання неповнолітньої доньки сторін також є місце Запоріжжя (а.с.20, 21, 22), крім того, згідно зазначених довідок КЗ «Запорізької спеціалізованої школи-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Січовий колегіум» Запорізької облради за час навчання з 01 вересня 2009 року по теперішній час у даному навчальному закладі батько не спілкувався з вчителем, не забирав дитину до дому, не брав участі у батьківських зборах, тобто не брав участі у вихованні дитини. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що з позивачем знайома з дитинства, її батьки та бабуся позивача проживали в одному селі Первомаївка Херсонської області, перебуває у нормальних відносинах, не є родичкою сторін. Їй відомо, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем та проживали у батьків відповідача в м.Енергодарі. Оскільки вона підтримує стосунки та спілкується з позивачем, їй відомо, що коли доньці сторін Лізі було приблизно два роки позивач розійшлась з відповідачем та проживала разом з донькою окремо від нього, відповідач з донькою не спілкувався, подарунків ні на день народження ні в інший час не дарував, матеріально нічим не допомагав, інколи телефонував та не більше, про що їй відомо, оскільки разів п'ять на рік вона бувала вдома у позивача, а крім того підтримує стосунки з позивачем телефоном. Утриманням та вихованням дитини займалась та займається лише позивач. Згідно Висновку від 20.06.2018 року №01-01-40/2488 Виконавчого комітету Енергодарської міської ради, встановлено, що [PERSON] батько неповнолітньої [PERSON] не спілкується зі своєю донькою протягом чотирнадцять років, участі у вихованні та матеріальному утриманні доньки не приймає, її життям не цікавиться, при цьому перешкод у спілкуванні з дитиною, як зазначив сам [PERSON] ніхто не чинить, він самостійно прийняв рішення не спілкуватися з дитиною та не заперечує щоб його було позбавлено відносно дитини батьківських прав. Факт не проживання батька разом з дитиною встановлено і актами обстеження житлово-побутових умов складеними спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради. Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав за наступних підстав: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до абз. 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаний норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені у судовому засіданні обставини і доведеність їх сукупністю доказів, з'ясовано, що дійсно відповідач свідомо за своїм рішенням, а отже за власним волевиявленням з 2004 року не спілкується зі своєю дитиною - донькою [PERSON], [INFO], не приймає участі у її житті, вихованні, догляді, матеріальному та духовному розвитку. З 2004 року та по теперішній час неповнолітня дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні та догляді позивача, при цьому позивач не отримує від відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, як і представник служби у справах дітей яка надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов остаточного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами, не заперечуються відповідачем та представником третьої особи, не суперечить інтересам неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved