Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

28 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Дмитрів Радехівського району Львівської області померла її баба [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , яке видане 21 квітня 1997 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 0,8127 га на території Дмитрівської сільської ради. Спадщину фактично прийняла вступивши в управління та володіння спадковим майном мати позивача - [PERSON] , однак за життя не встигла оформити своїх спадкових прав. [INFO] вона померла, що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , яке видане 28 березня 2006 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Крім [PERSON] , спадкоємцями першої черги по закону після смерті [PERSON] є відповідачі по даній справі - син [PERSON] та дочка [PERSON] , які спадщину не прийняли, пропустили строк для прийняття спадщини і за їх твердженням на спадкове майно після смерті матері не претендують. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] був її чоловік - батько позивача, [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , яке видане 24 травня 2017 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області. 9 грудня 2005 року мати позивача [PERSON] склала заповіт, посвідчений Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 62, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла позивачу. Фактично позивач прийняла спадщину після смерті баби, але не оформила своїх спадкових прав, а тому звернулася до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців І.П. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з неналежним правовстановлюючим документом, а саме Державним актом на право приватної власності на землю, так як був виданий на ім`я спадкодавця після його смерті і рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Просить визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,8127 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,0943 га, площею 0,2469 га та площею 0,4716 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.1-4). У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.34). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , скерували суду заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с.35-36). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с.Дмитрів, Радехівського району Львівської області, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 21 квітня 1997 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 28 березня 2006 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , яке видане 24 травня 2017 року Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.10). 9 грудня 2005 року мати позивача - [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 62, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповіла своїй дочці - [PERSON] (а.с.11). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 18 жовтня 1986 року; свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 30 грудня 1966 року; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №00021481756 від 20 листопада 2018 року про народження [PERSON] ; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021481590 від 20 листопада 2018 року про одруження [PERSON] , після реєстрації одруження змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] ; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00018313253 від 06 липня 2017 року, прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінено на [PERSON] (а.с.12,16-18). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії I -ЛВ №017970, виданого 29.12.1999 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4560, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,8127 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.13). З довідки №1264 від 20.11.2018 року, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована в [ADDRESS] . Від імені [PERSON] , виконкомом Дмитрівської сільської ради не посвідчувався заповіт (а.с.14). Відповідно до довідки №197 від 07.03.2018 року, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради, спадкодавець, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . З нею на день смерті були зареєстровані наступні особи: дочка - [PERSON] - [INFO] ( померла [INFO] ); зять - [PERSON] - [INFO] ( помер [INFO] ); внучка - [PERSON] [INFO]; чоловік внучки - [PERSON] - [INFO] ; правнук - [PERSON] - [INFO] ; правнучка - [PERSON] - [INFO] (а.с.15). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved