Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

28 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на частку квартири спадкодавцеві. Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] . Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану 11 лютого 2007 року була здійснена державна реєстрація смерті особи - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 21 серпня 2020 року. Після смерті сина [PERSON] заявник звернулася до приватного нотаріуса Островської Г.І. для оформлення спадщини, однак 27 серпня 2020 року їй була надана відмова згідно якої не може оформити спадщину після смерті сина на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ( [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в документі, що посвідчує право власності, спадкодавець зазначений - [PERSON] . Заявник зазначає, що на момент народження її сина [INFO] - [PERSON] , вона не перебувала в шлюбі з батьком дитини і не було спільної заяви батьків про визнання батьківства. Тому при державній реєстрації його народження, в актовому записі №172 від 22 листопада 1985 року, складеного Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, прізвище її сина було зазначено за прізвищем матері « [PERSON] », а ім`я та по батькові було зазначено за її вказівкою « [PERSON] ». 23 липня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області було здійснено державну реєстрацію встановлення батьківства, про що складено актовий запис №3 (підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію встановлення батьківства №00028008541, сформований Летичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 01 жовтня 2020 року. З цього витягу про встановлення батьківства вбачається, що прізвище, власне ім`я, по батькові дитини до встановлення батьківства було зазначено « [PERSON] », а вже після встановлення батьківства - прізвище, власне ім`я, по батькові дитини було зазначено « [PERSON] ». Після встановленням батьківства, Летичівський РВ ДРАЦС 23 липня 2002 року з невідомих причин не видав їй повторного свідоцтва про народження на ім`я « [PERSON] ». Тому її син, після досягнення повноліття, отримав паспорт на ім`я « [PERSON] ». 27 вересня 2005 року на підставі розпорядження Летичівської селищної ради №846 від 29 серпня 2005 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , а також відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником 1/3 частки квартири по [ADDRESS] ( [ADDRESS] є син заявника - спадкодавець [PERSON] . По тій причині, що паспорт було видано синові заявника на ім`я [PERSON] , то при державній реєстрації смерті прізвище ім`я по батькові в актовому записі про смерть також було зазначено « [PERSON] », тобто відповідно до паспорта та лікарського свідоцтва про смерть . Після смерті сина заявник звернулася до Летичівського РВ ДРАЦС з метою впорядкування всіх документів. Летичівський РВ ДРАЦС вніс зміни до актового запису про смерть її сина, виправивши його прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі актового запису про його народження та на підставі актового запису про встановлення батьківства про що свідчить Витяг з ДРАЦСГ про смерть та витяг з ДРАЦС про народження. 21 серпня 2020 року заявнику було видано повторне свідоцтво про смерть № [NUMBER] на [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області, який помер [INFO] . Через те, що були внесенні зміни до актового запису про смерть прізвище сина заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] », заявник не в змозі оформити право на спадщину 1/3 частку квартири, яка належала йому на праві спільної часткової власності. В зв`язку із цим заявник змушена звернутися до суду, щоб встановити факт, що 1/3 частка у праві спільної часткової власності на квартиру належала її синові [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заявник просить встановити факт, що свідоцтво про право власності серії [NUMBER] , видане 27 вересня 2005 року на підставі Розпорядження Летичівської селищної ради від 29 серпня 2005 року №846, на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить спадкодавцеві [PERSON] , [INFO] , уродженцю смт. Летичів Летичівського району Хмельницької області, який помер [INFO] в с. Яблунівка Славутського району Хмельницької області. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність без застосування звукозапису, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги повністю визнає та просить їх задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом не встановлено, що визнання заінтересованою особою вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зі змісту поданої заінтересованою особою суду заяви випливає повне та безумовне визнання заявлених вимог [PERSON] . За вказаних обставин суд приходить до висновку про необхідність прийняття визнання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення заінтересованою особою в повному обсязі та задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved