Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

28 серпня 2018 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON], який помер [INFO] року після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року; визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 11,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території с. Нова Кубань Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серія [NUMBER] виданого на імя [PERSON], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], після якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 9,81 га та права на земельну частку (пай) розміром 11,11 згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]. Вказане майно та права позивач прийняла у порядку спадкування за законом шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Право на вказане майно було оформлене шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, а право на земельну частку оформлене не було у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та необхідності встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем після смерті його батька. Тобто для підтвердження факту належності померлому вказаного права на земельну ділянку позивачу необхідно встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його батька [PERSON] Оскільки оформлення вказаних спадкових прав у позасудовому порядку неможливе, позивач звернувся до суду із вказаними вимогами. Під час розгляду справи суд, за клопотанням представника, ухвалою суду від 31 серпня 2018 року витребував від: приватного нотаріуса Великоолександрівського району [PERSON] відомості про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року та після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; від РАЦС Великоолександрівського РУЮ Херсонської області витяг з актового запису про смерть [PERSON], який помер [INFO] року; від відділу Держземгеокадастру у Великоолександрівському районі Херсонської області інформацію щодо оформлення земельної частки (паю) згідно з сертифікатом [NUMBER]. Відзив на позов не подано. На судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у позові. На судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені представником позивача обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] року помер чоловік позивача [PERSON], що підтверджується актовим записом № 4 складеним 08 серпня 2003 року Новокубанською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 08 серпня 2003 року). Факт укладення шлюбу 24 серпня 1974 року між позивачем та [PERSON] підтверджується актовим записом № 12 складеним 24 серпня 1974 року Брускінським ЗАГСом Великоолександрівського району (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 серпня 1974 року). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2007 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 вересня 2018 року [PERSON] прийняла після смерті чоловіка спадщину за законом у виді земельної ділянки площею 9,81 га, що розташована на території Новокубанської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 8 складеним 08 липня 1995 року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 08 липня 1995 року). Відповідно до актового запису про народження № 41 складеним 26 липня 1955 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 липня 1955 року) [PERSON] є батьком [PERSON] Вказані особи постійно проживали разом за однією адресою і після смерті батька син вступив в управління його особистими речами та іншим господарчим майном, що суд встановив виходячи з визнання такого факту відповідачем, який погодився з усіма позовними вимогами та обставинами викладеним у позові, а отже в силу частини першої статті 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню. Крім того, такий факт підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які посинили, що [PERSON] останні пять років до дня смерті в силу свого похилого віку проживав разом зі своїм сином [PERSON], який після смерті батька на власний розсуд розпорядився речами батька. Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого на підставі рішення Великоолександрівської районної державної адміністрації від 28 лютого 1997 року № 64 встановлено, що на підставі вищевказаного рішення за [PERSON] було визнано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Леніна» розміром 11,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводились, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02 жовтня 2018 року. Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 07 вересня 2018 року вказаний сертифікат [PERSON], який був включений до списку членів КСП «Леніна» при житті не отримував, право на земельну частку (пай) не оформлено. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майнові права, які залишились після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до пунктів чотири та пять Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК) ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до вказанні дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у звязку зі смертю. Суд установив, що [PERSON], будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом як син, що вступив в управління особистим майном померлого, прийняв спадщину за законом, що відкрилась після смерті батька, який на момент смерті мав право на вказану земельну частку (пай), яка у звязку з цим увійшла до спадкової маси, що залишилась після смерті [PERSON] Оскільки [PERSON] помер під час дії ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, відповідні правовідносини врегульовані такими його статтями. Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Отже, оскільки суд встановив, що позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка у виді вказаної земельної частки, а спадщина може бути прийнята лише в цілому, слід дійти висновку, що позивач також прийняла спадщину і щодо права належного спадкодавцю на час смерті. Цей факт надає їй право вимагати в судовому порядку визнати за нею таке право, за умови неможливості вирішення вказаного питання в позасудовому порядку, тобто шляхом звернення до нотаріуса. З огляду на те, що нотаріальним органом позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав правомірно, за відсутності доказів фактичного прийняття спадщини сином після батька, та за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину, суд констатує невизнання права позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, яке може бути захищене в судовому порядку. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді права, що належало її чоловіку, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті чоловіка, у виді права на земельну ділянку (пай), яке належало останньому на момент смерті та не припинилось у звязку з цим. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року (далі ЦПК України) судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції органу місцевого самоврядування, представником відповідача позовні вимоги не заперечувалися та учать відповідного органу обумовлена встановленими законом повноваженнями та особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved