Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

27.12.2018 позивач звернувся до суду із позовом, у якому, з урахуванням заяв про зміну предмету позову від 08.09.2020 та 08.12.2020, просить суд: - усунути перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою площею 4,1737 га, за кадастровим номером 5324282800:00:014:0022, яка знаходиться на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області шляхом витребування із незаконного володіння ТОВ «Бурат-Агро» земельної ділянки площею 4,1737 га, за кадастровим номером 5324282800:00:014:0022, яка знаходиться на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області та належить на праві власності [PERSON] . -визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 01.01.2006, додаткової угоди від 18.10.2010, додаткової угоди від 01.05.2016 до договору оренди від 01.01.2006, укладених між ТОВ «Бурат-Агро» та [PERSON] , відносно земельної ділянки площею 4,1737 га, за кадастровим номером 5324282800:00:014:0022, яка знаходиться на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.07.2016, номер запису про інше речове право15585258, індексний номер 30637390. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки площею 4,1737 га, за кадастровим номером 5324282800:00:014:0022, яка знаходиться на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. У 2006 році за усною домовленістю він передав у користування ТОВ «Бурат-Агро» земельну ділянку, належну йому на праві власності, жодних договорів про це він не підписував. У 2018 році він звернувся до ТОВ «Бурат-Агро» з вимогою про повернення вказаної земельної ділянки, однак отримав відмову із посиланням на оскаржувані договір оренди землі та додаткові угоди до нього. Позивач зазначає, що вказані договір та додаткові угоди, а також акт приймання-передачі земельної ділянки він не підписував, тобто відсутнє його волевиявлення на укладення договору оренди та додаткових угод до нього. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 27.12.2018. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 26.02.2019 справу передано на розгляд головуючому судді Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). 05.03.2019 справу прийнято до провадження суддею Лизенко І.В., відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 16.04.2019 ухвалою суду зупинено провадження у справі на час проведення судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 10.09.2019 у зв`язку із закінченням проведення судово-почеркознавчої експертизи, поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 21.10.2019 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Говорової С.Л. про забезпечення позову. 21.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19. Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 07.02.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 03.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020. Ухвалою від 10.08.2020 справу прийнято до провадження суддею Романенко О.О., ухвалено розгляд справи проводити повторно за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового розгляду та призначено підготовче судове засідання. 17.11.2020 заяву позивачки про зміну предмету позову залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 18.12.2020 після усунення недоліків, заяву представника позивача - адвоката Говорової С.Л. про зміну предмету позову, в якій визначені позовні вимоги: про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, витребування земельної ділянки із незаконного володіння, визнання недійсною та скасування державної реєстрації договору оренди та додаткових угод до договору оренди прийнято до розгляду. 30.12.2020 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву з урахуванням зміненого предмету позову, у якому він змінені позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їхньому задоволенні. Викладені у відзиві заперечення обґрунтовує тим, що з моменту передання у користування відповідачу земельної ділянки у 2006 році позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою або про повернення земельної ділянки. Факт передання у 2006 році земельної ділянки відповідачу у користування підтверджено у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову, тобто наявне волевиявлення особи щодо передання землі в оренду. Вважає, що позивач не вказує у чому полягає незаконність користування земельною ділянкою відповідачем. Відповідач вважає, що волевиявлення обох учасників правочинів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. У подальшому сторонами було укладено додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору та визначено розмір орендної плати. Вказує, що оскаржуваний правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Звертає увагу на те, що позивач з 2016 року отримував орендну плату від відповідача (т. 2 а.с.47-48). Ухвалою від 26.01.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представником позивача надано до суду заяву, у якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності та за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (т. 2 а.с.81). Представником відповідача ТОВ «Бурат-Агро» до суду надано клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача. Вказує також, що заперечує проти задоволення позову на підставах, викладених у відзиві від 24.12.2020 (т. 2 а.с.80). Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 154 від 30.12.2002, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,17 га у межах згідно з планом на території Новомихайлівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1 а.с. 4). Зі схеми розміщення земельної ділянки [PERSON] та кадастрового плану (т. 1 а.с.11-12) вбачається, що кадастровий номер вищевказаної земельної ділянки позивача - 5324282800:00:014:0022. У договорі оренди землі б/н від 01.01.2006, зареєстрованому Решетилівським районним відділом Полтавської регіональної філії центру ДЗК 26.04.2006 за № 040656100049, яким у [PERSON] у оренду ТОВ «Бурат Агро» передано земельну ділянку площею 4,17 га (державний акт ПЛ « 154), у графах «Підпис» містяться підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Бурат-Агро» [PERSON] (т. 1 а.с. 7-8). Згідно п. 8 даного договору, договір оренди укладено строком на 10 (десять) років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Пунктом 9 цього договору визначено розмір, умови та порядок виплати орендної плати. Акт приймання-передачі земельної ділянки від 01.01.2016 та форма розрахунку за орендовану земельну ділянку у графах «Підпис» також містить підписи від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - директора ТОВ «Бурат-Агро» [PERSON] (т. 1 а.с.9-10). 18.10.2010 між сторонами укладено додаткову угоду без номера, якою до договору оренди землі від 01.01.2006 внесено зміни, зокрема до п. 8 договору, про те, що договір укладено на двадцять років. А також до п. 9 договору, яким визначено орендну плату у розмірі 5% від грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації з 01.11.1010, що становить 2 603,32 грн на рік (т.1 а.с.121). Додатковою угодою, укладеною 01.05.2016 між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро», в особі директора [PERSON] , до договору оренди землі від 01.01.2006 внесено зміни, шляхом викладення його у новій редакції. Цією додатковою угодою внесено зміни, зокрема, до п. 8, яким визначено, що договір укладено до 31 грудня 2026 року, та до та п. 9, згідно якого орендна плата становить 7% від нормативно-грошової оцінки землі з врахуванням коефіцієнту індексації, що становить 9 592,00 грн (т. 1 а.с. 13-16) На підставі вищевказаних договорів оренди та додаткових угод до них, державним реєстратором внесено запис № 15585258 від 21.07.2016 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки [PERSON] за ТОВ «Бурат Агро» строком до 31.12.2026 зі сплатою орендної плати у грошовій формі у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік з урахуванням індексу інфляції, що підтверджується Інформаційною довідкю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.07.2016 № 6465684 (т. 1 а.с.17-18). Згідно платіжних доручень, скріншотів додатку приват24 для бізнесу, виписок по рахунку, видаткових касових ордерів, платіжних відомостей накладних, відомостей про видачу зерна (т. 1 а.с.180-218) вбачається, що позивач отримував від відповідача орендну плату в натуральній та грошовій формах згідно договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод до нього. З висновку експерта № 608 за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи № 546/1330/18 (т. 1 а.с.123-130) вбачається: - підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець ____ [PERSON] » договору оренди землі від 01.01.2006, укладеного між ТОВ «Бурат-Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 4,1737 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0022, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець ____ [PERSON] » додаткової угоди від 18.10.2010 до договору оренди землі від 01.01.2006, укладеного між ТОВ «Бурат-Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 4,1737 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0022, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; - відповісти на питання про те, чи [PERSON] виконано підпис у графі «Орендодавець ____ [PERSON] » додаткової угоди від 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006, укладеного між ТОВ «Бурат-Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 4,1737 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0022, не надається можливим через обставини, викладені у дослідницькій частині висновку експерта. Згідно дослідницької частини вказаного висновку експерта (т. 1 а.с.128), попереднім вивченням наданих зразків підпису [PERSON] встановлено різний характер прояву загальних ознак, нестійкість окремих ознак. Порівняння досліджуваних підписів зі зразками [PERSON] встановлено збіги та розбіжності загальних ознак і характеру прояву діагностичних ознак також як співпадаючі так і розбіжні окремі ознаки. Обмежений графічний матеріал досліджуваного підпису та зразків (спрощена конструкція рухів при побудові підпису), значна варіативність та нестійкість зразків, не дозволили виявити сукупність стійких індивідуальних ознак, достатню для оформлення певного висновку (позитивного чи негативного). Крім того, неможливо з істотною достовірністю встановити природу прояву як збіжних, так і розбіжних ознак (чи то є результатом виконання підписів самим [PERSON] у незвичних умовах, чи результатом навмисного викривлення ним власного підпису, або результатом унаслідування при виконанні підписів іншою особою від імені [PERSON] ) Спір у справі виник із земельних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного та земельного законодавства. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержавні з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Положення абзацу другого частини першої цієї статті визначають істотні умови договору. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». При цьому, саме Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Договір оренди землі як вид правочину відновиться до двосторонніх правочинів. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У той же час судом встановлено, що [PERSON] договір оренди землі від 01.01.2006 та додаткову угоду від 18.10.2010 до договору оренди землі від 01.01.2006 не підписував. Доводи відповідача про те, що позивач безпосередньо отримував орендну плату не можуть безперечно свідчити про волевиявлення сторони на укладання договору оренди земельної ділянки саме на визначених у договорі істотних умовах, зокрема, щодо строку його дії, оскільки такий договір позивач своїм підписом не скріплював, а чинним законодавством не передбачено усної форми договору оренди землі. Оскільки судом встановлено, що позивач договір оренди землі від 01.01.2006 та додаткову угоду від 18.10.2010 до договору оренди землі від 01.01.2006 не підписував, вони не можуть вважатися укладеними. Додаткові угоди мають похідний характер від договору оренди землі. З огляду на зазначене, враховуючи те, що судово-почеркознавчою експертизою не встановлено підписання позивачем додаткової угоди від 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006, окрім того, достовірно встановлено факт непідписання позивачем основного договору оренди від 01.01.2016, суд приходить до висновку, що додаткова угода від 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006 не може вважатися укладеною. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/204716-ц. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] у частині зобов`язання відповідача ТОВ «Бурат-Агро» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та повернути її власнику є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод до нього від 18.10.2010, 01.05.2016, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦПК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим, реєстрація неукладених договору оренди землі від 01.01.2006 та додаткових угод від 18.10.2010, 01.05.2016 до договору оренди землі від 01.01.2006 порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження його власністю - земельною ділянкою, площею 4,1737 га, кадастровий номер 5324282800:00:014:0022. Отже, реєстрація права оренди за ТОВ «Бурат -Агро» на вищевказану земельну ділянку, на підставі договору оренди від 0101.2006 та додаткових угод до нього, які є неукладеними, не відповідає вимогам закону та порушує права позивача. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача. Даний висновок суду базується на правових висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 05.08.2020 по справі № 125/702/17. Щодо позовних вимог до відповідача Карлівська служба реєстрації Полтавської області, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 по справі № 523/9076/16-ц зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Оскільки оскаржуваним записом зареєстровано право оренди ТОВ «Бурат-Агро», саме воно є належним відповідачем у справі. Суд окремо звертає увагу на те, що у своїй заяві про зміну предмету позову, надану на виконання ухвали суду від 17.11.2020 про залишення заяви про зміну предмету позову без руху та надання строку на усунення її недоліків, представником позивача адвокатом Говоровою С.Л. до складу відповідачів не включено Карлівську служба реєстрації Полтавської області. У тексті вказаної заяви міститься посилання на те, що Карлівська служба реєстрації Полтавської області перебуває на стадії припинення, а тому, на думку представника позивача не може бути відповідачем у справі. Однак стороною позивача не подано до суду жодних заяви чи клопотання про залишення без розгляду чи відмову від позову у частині позовних вимог до Карлівської служби реєстрації Полтавської області. Не викладено таке клопотання і у самій заяві про зміну предмету позову. Жодних належних та допустимих доказів ліквідації Карлівської служби реєстрації Полтавської області суду також не надано. З огляду на зазначене. суд позбавлений процесуальних підстав виключення Карлівської служби реєстрації Полтавської області зі складу учасників справи та розгляду питання про закриття чи залишення без розгляду позовних вимог [PERSON] до Карлівської служби реєстрації Полтавської області та розглядає такі вимоги по суті. З матеріалів справи судом встановлено, що зміст і характер правовідносин між учасниками справи свідчать про те, що спір виник саме між [PERSON] та ТОВ «Бурат-Агро». Враховуючи наведене, Карлівська служба реєстрації Полтавської області є неналежним відповідачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Карлівська служба реєстрації Полтавської області за безпідставністю. Водночас позов до відповідача ТОВ «Бурат-Агро» в частині скасування державної реєстрації договору оренди землі та додаткових угод до нього підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 та п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При звернені до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.1223294010.1 від 16.12.2018 (т. 1 а.с.1). Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2019, якою у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, витрати з проведення якої покладено на позивача, [PERSON] оплачено послуги експерта у розмірі 9 577,00 грн, що підтверджується актом здачі-приймання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 608 по цивільній справ №546/1330/18, актом попереднього розрахунку вартості судово-почеркознавчої експертизи № 608 по цивільній справі № 546/1330/18, квитанцією № 0.0.1392216564.1 від 25.06.2019 (т. 1 а.с.130, т. 2 а.с.82). Згідно акту здачі-приймання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 608 по цивільній справ №546/1330/18 (т. 1 а.с.130), дана справа віднесена до категорії складних, на проведення експертизи експертом затрачено 61 годину. З урахуванням наведеного, суд вважає розмір витрат на оплату послуг експерта співмірною зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Бурат-Агро», витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з належного відповідача - ТОВ «Бурат-Агро» в розмірі 9 577,00 грн на користь позивача [PERSON] . З огляду на зазначене, з відповідача ТОВ «Бурат-Агро» на корить позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у загальному розмірі 10 986,60 грн (1409,60+9577,00=10 986,60). На підставі викладеного, та

Outcome: approved