overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

28 липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільних двох дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дітей не приймає, а тому і просить стягувати з відповідача аліменти у вказаному розмірі. В судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є батьком двох дітей позивача: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 17 лютого 2005 року та копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 21 червня 2011 року. Діти знаходяться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві, підтверджується довідкою квартального комітету №22 від 24 липня 2021 року №128303 та не заперечується відповідачем. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки діти знаходяться на утриманні матері, відповідач добровільно допомоги на їх утримання не нададає, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

28 липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 09 червня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №76. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з лютого 2021 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, відповідач визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали заяви відповідача, надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 09 червня 2017 року. Шлюб зареєстровано Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №76. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з лютого 2021 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

28 липня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що від спільно шлюбу з відповідачем мають сина. Проте відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає, а тому і просить стягувати з відповідача аліменти. В судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив\~ справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач є батьком дитини позивача сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 17 березня 2012 року. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві і підтверджується витягом №3468 від 22 липня 2021 року. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

28 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 25 жовтня 2003 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 368. Позивач посилається на відсутність взаєморозуміння з відповідачем [PERSON] та вказала, що шлюбні відносини між сторонами припинено, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Представник позивача подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд розглядати справу без її участі та участі позивача. Відповідач в підготовче судове засідання подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просив суд розглядати справу без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що 25 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 368 (а.с.9). Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.10) та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила те, що між сторонами відсутні спільні інтереси, між сторонами постійно виникають суперечки, відносини між сторонами не склались, шлюбні відносини припинено, разом не проживають з січня 2021 року, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

28 липня 2021 року представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на користь АТ «Харківміськгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в сумі 45738,04 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником та користується житловим приміщенням за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Житлове приміщення за вищевказаною адресою обладнано газовими приладами. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] .\~ 26.11.2020 року представниками позивача була проведена перевірка за адресою відповідача. За результатами вказаної перевірки встановлено порушення Кодексу, а саме несанкціонований газопровід прихованого типу. Про що згідно глави 5 розділу XI Кодексу, складено відповідний Акт про порушення № КС1126/20 від 26.11.2020 р., в якому зазначено, що під час перевірки виявлено несанкціонований газопровід прихованого типу, виконаний сварочним методом трубою 025 мм. у транзитний газопровід, який проходить через ванну кімнату під пластиком будинку через трійник підключений до внутрішньобудинкової СГС (система газоспоживання). Акт про порушення підписаний споживачем. Своїми діями відповідач порушив норми Кодексу газорозподільних систем, а саме п.п.1 п.1 глави 2 розділу XI Кодексу, а саме: «До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить: наявність несанкціонованого газопроводу.» Статтею 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Окрім того, згідно абзацу 36 п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи - це втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу; несанкціонований відбір природного Відповідно до пп.1 п.1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування не облікованих об`ємів ( обсягів) природного газу, належать у наявність несанкціонованого газопроводу. Несанкціонований газопровід - це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі, без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема, вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу, через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

28 листопада 2005 року в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області помер батько позивачки [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Івана Франка,20 в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документа, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, однак подали суду заяву, в якій вказали, що позов визнають і просять суд справу розглядати у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 28 листопада 2005 року в с.Соколів Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом; Позивачка [PERSON] дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину; Відповідачі від своїх часток у спадковому майні відмовилися на користь позивачки. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

28 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 05692-79-08, згідно якого відповідача одержав кредит в сумі 7300 гривень, який зобов'язався повернути у термін до 28 листопада 2010 року. Відповідач порушив свої зобов'язання за Договором, допустивши заборгованість в розмірі 52000,59 гривень, з яких 7300 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 43609,82 гривні заборгованість по відсоткам і 1090,77 гривень - 3% від простроченої суми. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 520 гривень судового збору та з метою забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути частково задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України та договору кредитування № 05692-79-08 від 28 листопада 2008 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 7300 гривень, який зобов'язався повернути до 28 листопада 2010 року. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 20 листопада 2013 року 52000,59 гривень, з яких 7300 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 43609,82 гривні заборгованість по відсоткам і 1090,77 гривень - 3% від простроченої суми. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. Питання накладення арешту на майно відповідача вирішується в порядку ст.ст.153-156 ЦПК України шляхом розгляду заяви про забезпечення позову, поданої в порядку ст. 151 ЦПК України. Але такої заяви позивач не подавав, вказавши забезпечення позову як позовну вимогу, в той час, як при ухваленні рушення суд вирішує питання лише про скасування заходів забезпечення позову, як те передбачено ст. 214 ЦПК України, що обумовлює відмову і задоволенні позову в частині накладення арешту на майно відповідача з метою забезпечення позову. А часткове задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає в даному разі на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 520 гривень судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

28 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 гривень. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 04 серпня 2020 року в сумі 176252,62 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 443,51 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 171270,44 грн; заборгованості за пенею - 4538,67 грн. Однак представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» 132699,68 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 443,51 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом з 28 листопада 2011 року по 01 грудня 2019 року - 132256,17 грн. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 2102 грн. судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 28 листопада 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 гривень. Але відповідач отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 04 серпня 2020 року 176252,62 грн., які складаються із заборгованості за кредитом 443,51 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 171270,44 грн; заборгованості за пенею - 4538,67 грн. Законодавством не передбачено вимагання від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Проте кредитодавець просив стягнути частину суми заборгованості, яка складає 132699,68 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 443,51 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом з 28 листопада 2011 року по 01 грудня 2019 року - 132256,17 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

28 листопада 2011 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на будинковолодіння № 116 на вул. Бондаренка в с. Плескачівка Смілянського району та земельну ділянку площею 2,09 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району. Спадкоємцями по заповіту на спадкове майно померлого є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним до дня його смерті, але не може отримати свідоцтво про право власності в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та наявністю спору, оскільки відповідачі вимагають завищеної компенсації за свою частку у спадковому майні, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на будинковолодіння та земельну ділянку. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідачі їх визнали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 28 листопада 2011 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння № 116 на вул. Бондаренка в с. Плескачівка Смілянського району та земельну ділянку площею 2,09 га, розташовану в адмінмежах Плескачівської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 8 липня 2016 року, довідкою виконкому Плескачівської сільської ради від 11 липня 2016 року № 489 та державним актом на право власності на земельну ділянку від 17 лютого 2005 року. За свого життя [PERSON] склав заповіт, в якому заповів будинковолодіння [PERSON], а земельну ділянку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Позивач прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконкому Плескачівської сільської ради Смілянського району від 11 липня 2016 року № 491. З повідомлення нотаріуса від 2 вересня 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, про що вказали в своїх заявах від 7 та 20 вересня 2016 року. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на будинковолодіння та земельну ділянку, що залишилися після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved