Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

27.09.2018 року представник [PERSON] звернувся до суду з позовом, якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №35 в будинку №6/8 по вул. Ярослава Мудрого, у м. Харкові. Як на підставу позову посилається на те, що [PERSON] є власником вказаної квартири. З 2009 року відповідач зареєстрований у вказаній квартири. Відповідач у квартирі, яка належить позивачці не проживає більше 9 років, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, особистих його речей в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться не є членом сім'ї позивача, таким чином він вважається таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою суду від 18.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заявлене позивачем клопотання про допит свідків судом задоволено. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Позивачка та її представник пояснили, що на прохання знайомих вона зареєструвала у своїй квартирі в 2009 році місце проживання відповідача. Відповідач не є її родичем. Відповідач декілька днів проживав в квартирі, після чого у вересні 2009 році добровільно покинув квартиру, забрав свої особисті речі та більше не повертався, відповідач не підтримує звязків ні з квартирою, ні з позивачкою, комунальні послуги не сплачує. Він обіцяв знятися з реєстрації в її квартирі, однак не зробив до теперішнього часу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не сповістив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст. 280 ЦПК України (заочний розгляд справи). Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.09.2018, Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 08.10.2018 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] з 1984 року, вони спілкуються є подругами. [PERSON] вона не бачила в квартири позивачки, [PERSON] у позивача не проживає. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] та знає її з 1973 року. В 2018 році він був у позивачки в квартирі та не бачив чоловічих речей. З 2009 року він не бачив [PERSON] в квартири позивачки. Враховуючи, що наданими позивачем доказами підтверджено та визнано відповідачем, що він добровільно не проживає у спірній квартирі з 2014 року, на проживання у спірній квартирі не претендує, то відповідач вважається таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 163 ЖК УРУСР у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, якщо особа не мешкає в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, без поважних причин, по суду може бути визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі відсутній та не проживає без поважних причин (добровільно) з 2009 року, відповідач добровільно вибув зі спірної квартири, звязку з житлом не підтримує, домовленості щодо збереження за відповідачем права користування спірної квартири відсутні, тому відповідач втрачає право на користування цим житлом. У звязку з цим, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: approved