Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

28.03.2016року Заступник керівника Слов*янської місцевої прокуратури Донецької області звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Краснолиманської міської ради Донецької області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсними договорів особистого сервітуту (а.с. 3-10). 30.03.2016року ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі (а.с. 42). 11.04.2016року у попередньому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON], заявив клопотання про залишення без розгляду позовної заяви. Представник відповідача вважає, що позивач порушив вимоги ч.4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, а тому відповідно до ст. 207 ч.1 п.2 ЦПК України позовна заява Заступника керівника Слов*янської місцевої прокуратури до Краснолиманської міської ради Донецької області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, та визнання недійсними договорів особистого сервітуту необхідно залишити без розгляду. Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання предствника відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає виходячи з наступного: відповідно до п.1, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільно-процесуального законодавства, інших законів. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси та брати участь у цих справах. Статтею 5 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності Центрльний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади є Держсільгоспінспекція України. Разом з тим, статтями 6, 9, 10 Законом України Про державну інспекцію сільського господарства України, якими передбачено повноваження згаданого органу, визначено способи здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, а також встановлено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель, не передбачено повноважень щодо звернення центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, до суду про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчудження чи передачі у користування земельних ділянок державної та комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння. Не передбачено таких повноважень і Положенням про Державну інспекцію сільського господарства України. Тобто, чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду. Згідно ст. 121 ч. 1 п. 2 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Інтереси держави у сфері земельних правовідносин полягають у забезпеченні правомірного обігу майнових прав на земельні ділянки, додержання законодавчого порядку їх відчудження, а також у визнанні та захисту законних форм землекористування. Частиною 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Краснолиманська міська рада як орган місцевого самоврядування територіальної громади м. Красний Лиман, є суб*єктом права власності спірних земельних ділянок, та одним з учасників спірних правовідносин. Суб*єт владних повноважень, який здійснював би контроль за дотриманням земельного законодавства на теперішній час відсутній, а тому суд вважає, що в даному випадку прокурор має наявні підстави для здійснення представництва в суді законних інтересів держави.

Outcome: dismissed