Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

29.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між нею та [PERSON] 28.06.2006 року було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] 19.04.2011 року рішенням Апостолівського районного суду шлюб було розірвано, син проживає з нею. Ще до шлюбу з відповідачем [PERSON] вона придбала квартиру [ADDRESS] 24.06.2006 року було оформлено право власності на її ім.»я. У зв'язку з тим, що вони з відповідачем створили сім»ю, зареєстрували шлюб, вона зареєструвала чоловіка в своїй квартирі. Сімейні стосунки між ними не склалися, відповідач у 2011 році виїхав на постійне місце проживання до своїх батьків, забрав всі свої речі, але зареєстрованим залишився в квартирі, яка належить їй на праві власності. На неодноразові вимоги добровільно знятися з реєстрації відповідач відповідає незгодою. Як власник житла вона вимушена сплачувати за відповідача комунальні послуги. На її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей. Їй важко самостійно нести витрати за комунальні послуги, в тому числі і за відповідача, який фактично не проживає в її квартирі більше як рік. Виїхавши на інше постійне місце проживання, [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням в її квартирі. Позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Представником відповідача [PERSON] подано заперечення на позов, в якому зазначено, що шлюб відповідача з [PERSON] був зареєстрований 28.07.2006 року, але вони проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 2004 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, зароблені гроші витрачали разом. Спірна квартира до реєстрації шлюбу відповідача з [PERSON] була спільною сумісною власністю [PERSON] та її чоловіка у першому шлюбі - [PERSON] Квартира була подарована їм [PERSON] за нотаріально посвідченим договором від 17.11.2003 року. Після реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] запропонувала викупити у свого колишнього чоловіка [PERSON] належну тому ? частку квартири, яку він на той час продавав. Як подружжя, відповідач з [PERSON] були заінтересовані в такому вирішенні житлового питання. [PERSON] погодився на передачу [PERSON] права власності на належну тому частку в квартирі шляхом відчуження на підставі платного договору за встановлену тим ціну 17 773 грн. Відповідач з позивачкою вирішили викупити ? частку квартири за спільні кошти. [PERSON] працювала медичною сестрою в лікарні, відповідач працював в ТОВ «Коксохімремонт». Кожен з них мав стабільний дохід, вони заощаджували зароблені гроші. Крім того, для оплати вартості квартири вони брали гроші в борг, розплачувались за який протягом спільного життя. Договір купівлі-продажу ? частини спірної квартири було оформлено на ім»я [PERSON], але сам факт укладення договору в період шлюбу з відповідачем свідчить про придбання житла у їх спільну власність. 19.08.2006 року приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу був посвідчений договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] ? частки квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] Під час укладення даного договору в нотаріальній конторі відповідач писав заяву на згоду придбання ? частки квартири у спільну сумісну власність. З моменту придбання спірної квартири в 2006 році сторони проживали в ній однією сім»єю, яка складалася з відповідача, його дружини [PERSON] та її дочки від першого шлюбу [PERSON] У 2007 році відповідач зареєструвався у вказаній квартирі. [INFO] у них народився син [PERSON]. Як один з подружжя, відповідач має право власності на ? частку придбаного в шлюбі майна. Сімейні відносини між відповідачем та [PERSON] стали часом конфліктними, подальше спільне проживання стало неможливим, тому відповідач був змушений проживати у своєї матері в с. Нива Трудова Апостолівського району, залишивши квартиру для проживання [PERSON] з дітьми. В спірному житловому приміщенні є частка відповідача. В серпні 2014 року [PERSON] заявила, що квартира є її особистою власністю, частки відповідач в ній немає, тому відповідач повинен знятися з реєстрації в даній квартирі. ? частка квартири [ADDRESS] придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя. Оскільки [PERSON] фактично оспорює право власності відповідача на частку в квартирі, зазначаючи в своєму позові, що вся квартира належить виключно їй, представник відповідача вважає, що в задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, слід відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Також пояснила, що у спірній квартирі вона проживала разом з колишнім чоловіком [PERSON] з часу її придбання. Весною 2005 року вони припинили сумісне проживання і вона разом з донькою пішла зі вказаної квартири та проживала у подруг, а [PERSON] залишився проживати у вказаній квартирі. З [PERSON] вона проживає разом з 2007 року, до цього часу він проживав у своєї бабусі поблизу м. Кривий Ріг, до неї приїздив тільки на вихідні, при цьому спільного господарства вони не вели, однією сім»єю не проживали, особистих речей [PERSON] у неї в квартирі не було. [PERSON] не проживає у спірній квартирі з січня 2011 року, коли він забрав свої речі і переїхав жити в с. Нива Трудова до своєї матері. Вона не чинила жодних перешкод [PERSON], він зробив це з власної волі. З того часу, як [PERSON] виїхав з її квартири, він жодного разу не претендував на цю квартиру, він не бере участі в її утриманні, сплаті комунальних послуг, взагалі цією квартирою не цікавиться. ? частина квартири придбана за її власні кошти, тому оформлена на її ім»я, відповідач не має права власності на частку у квартирі. На даний час вона не має можливості оформити субсидію, оскільки відповідач зареєстрований у спірній квартирі і його доходи повинні враховуватися, але жодних коштів на утримання квартири відповідач не надає. Жодних претензій щодо спірної квартири відповідач не мав, такі претензії з'явилися лише після її звернення до суду. Представник позивача адвокат [PERSON] просить задовольнити позов [PERSON], оскільки квартира належить позивачці, відповідач не має права на частку у квартирі, він не цікавиться спірною квартирою з 2011 року, не бере участі в її утриманні, всі витрати по квартирі несе позивачка. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала. В обґрунтування заперечень проти позову [PERSON] надала пояснення, що викладені в запереченні на позов, а також пояснила, що [PERSON] має право на ? частку спірної квартири, так як квартира придбана в період шлюбу з [PERSON] Як власник частини квартири, [PERSON] може проживати у вказаній квартирі, а може і не проживати. Фактично квартира придбана за кошти, які заробив [PERSON], тому вважає, що останній має право на ? частку квартири. Щодо пояснень з приводу придбання спірної квартири, джерела коштів для придбання квартири та умов її придбання [PERSON] надасть особисті пояснення в судовому засіданні. Відповідач [PERSON], явку якого суд визнав обов'язковою та якого суд викликав для надання особистих пояснень, до судового засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши [PERSON] та представників сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, встановив наступне. З договору дарування від 17.11.2003 року вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли у дар квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 27.11.2003 року на підставі даного договору дарування за [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 4-5). [PERSON] та [PERSON] 28.07.2006 року зареєстрували шлюб з привласненням прізвища кожному «[PERSON]», про що в книзі реєстрації шлюбів виконкому Зеленодольської міської ради Апостолівського району зроблено актовий запис № 38 (а.с. 7,58). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Зі змісту вказаного рішення встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в грудні 2010 року (а.с. 16). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 05.03.2015 року [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Особовий рахунок відкритий на ім»я [PERSON] В даному жилому приміщенні зареєстровано 4 члени сім»ї: [PERSON], [PERSON] - донька, [PERSON] - співмешканець, зареєстрований 15.02.2007 року, [PERSON] - син (а.с. 3). Відповідно договору про визнання часток у праві власності, нотаріально посвідченого 15.08.2006 року, на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] належить по ? частці у праві власності кожному (а.с. 6). 19.08.2006 року нотаріально посвідчено договір купівлі продажу ? частки у праві власності на квартиру між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], відповідно до якого продавець передав ? частку у праві власності на квартиру у власність покупцю, а покупець прийняв ? частку у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Треті особи, в тому числі малолітні та неповнолітні діти, не мають прав на квартиру. Продаж ? частки у праві власності на квартиру за домовленістю сторін вчиняється за 17 773 грн. 05.09.2006 року на підставі даного договору купівлі - продажу за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на ? частку квартири [ADDRESS] (а.с. 10-12, 111). Заявою до нотаріальної контори від 19.08.2006 року [PERSON] надав свою згоду на купівлю його дружиною [PERSON] ? частки у праві власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS], по ціні та на відомих їй умовах (а.с. 112). Відповідно актів перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 22.10.2012 року та від 05.03.2015 року фактично в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], а [PERSON] проживає в с. Нива Трудова Апостолівського району (а.с. 13-14). Свідок [PERSON] показала, що вона являється матір»ю [PERSON] Її син проживав з [PERSON] з осені 2004 року в [ADDRESS], при цьому вони проживали як чоловік та дружина, на вказаній квартирі вони проживали до того часу, доки не купили квартиру у [PERSON]. З часу сумісного проживання [PERSON] та їх син купили холодильник, телевізор, вони вели спільне господарство, у 2005 році весною її син почав працювати, бо вилікувався. Жили вони на кошти, які заробляв її син, бо у медсестри мала заробітна плата. Квартира була куплена за кошти її сина, а також син взяв в борг гроші у [PERSON], який являється двоюрідним братом. За декілька місяців син повернув борг [PERSON]. У січні 2011 року в сім»ї сина почалися проблеми, після чого він забрав усі свої речі - телевізор, комп'ютер та переїхав проживати до неї в с. Нива Трудова, це його постійне місце проживання. Інше майно син не забирав, а залишив дружині, спору між ними з приводу спільного майна не було. З 2011 року син проживав з нею близько року, а потім поїхав на заробітки. Чому він не знявся з реєстрації зі спірної квартири, їй не відомо. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] у 2006 році взяла у неї в борг 2000 доларів США для придбання квартири у її колишнього чоловіка [PERSON]. У неї були такі кошти, оскільки вона перед цим продала квартиру своєї матері, частину коштів вклала в бізнес, а частину - передала в борг [PERSON] Розписки з [PERSON] вона не брала, оскільки вони подруги, до цього часу [PERSON] не повернула їй 400 доларів США. З довідок про доходи (а.с.163-165) встановлено, що позивач працювала в КП «Зеленодольський ЦПМСД» у якості рентгенолаборанта та отримувала заробітну плату у 2004-2006 роках в сумі 4179,63 грн., 6942,29 грн., 7381,37 грн. відповідно. Згідно заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.166-167, 169-170) [PERSON] надавала послуги по догляду за їх батьками, за що отримувала відповідну плату. 15.06.2015 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частку квартири. Ухвалою Апостолівського районного суду від 07.02.2018 року вказаний позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що позивач являється власницею квартири, що розташована в [ADDRESS], Апостолівського району, відповідач вселився у спірну квартиру як член сім»ї позивача у лютому 2007 року, але тривалий час, а саме - з січня 2011 року не проживає у спірній квартирі, квартирою не цікавиться, витрат на оплату квартирної плати та комунальних послуг не несе, участі в утриманні, ремонті квартири не бере, будь-які речі відповідача у спірній квартирі відсутні, жодних перешкод у користуванні відповідачем спірною квартирою позивач не чинила, що свідчить про те, що відповідач втратив цікавість до спірної квартири та не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин. З 2011 року відповідач не звертався за захистом своїх прав та інтересів до суду, тому суд приходить до висновку про відсутність поважної причини у відповідача щодо не проживання у спірній квартирі з січня 2011 року та задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача щодо придбання ? частки спірної квартири за кошти відповідача, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вказаної обставини. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правова позиція Верховного Суду України, постанова від 2 жовтня 2013 року, справа 6-79цс13). З довідок, виданих ТОВ «Коксохімремонт», встановлено, що [PERSON] працював у вказаному підприємстві з 17.03.2005 року по 15.06.2007 року та отримав заробітну плату в розмірі 15807,47 грн. та 33962,15 грн. відповідно (а.с.152-152). Суд не бере вказані довідки на підтвердження факту придбання спірної частки квартири за кошти відповідача [PERSON], оскільки ні відповідачем, ні його представником не надано докази на підтвердження тієї обставини, що вказані кошти були витрачені відповідачем саме на придбання ? частки спірної квартири. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved