Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

28 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 11 серпня 1990 року у Пелагеєвській селищній раді м. Торез Донецької області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 116. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає в заяві, що сімейні відносини з відповідачкою були припинені в травні 2013 року, дитина проживає з ним, знаходиться на її утриманні, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 14 частини заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, посилався на те, що неповнолітня дитини проживає з ним, перебуває на його утриманні, він купує продукти харчування, оплачує комунальні послуги, несе витрати на навчання у школі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилалася на те, що з травня 2013 року стала проживати з іншим чоловіком, не заперечувала того, що позивач [PERSON] та їх дочка [PERSON] 1997 року народження залишилися проживати в квартирі по [ADDRESS]. В той же час, вона купує продукти харчування для дочки, оплачує витрати на навчання, купує одежу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 11 серпня 1990 року у Пелагеєвській селищній раді м. Торез Донецької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 116, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно до пояснень сторін, вони не проживають спільно з травня 2013 року, у травні 2014 року шлюб між ними розірваний, неповнолітня дочка проживає в квартири разом з позивачем. [PERSON] 1997 року народження в судовому засіданні пояснила. що сторони , опитана судом, пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. З травняі 2013 року її мати стала проживати з іншим чоловіком, вона залишилася проживати разом з батьком в квартирі по [ADDRESS]. Вона харчується вдома, продукти купують як мати так і батько, також, її мати оплачує харчування у школі, купувала одежу, поповнювала рахунок за телефон. Згідно до ст.ст. 180 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що домовленості між сторонами, як батьками дитини, щодо утримання дитини не досягнуто. Надання допомоги на утримання дитини відповідачкою, не є підставою для звільнення її від обов'язку утримувати дитину. Оскільки дитини проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, він несе витрати на харчування, оплату комунальних послуг (газопостачання, водопостачання, електропостачання, вивіз відходів, тощо), він має право на отримання аліментів на дитину. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 14 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved