Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

28 жовтня 2015 року позивач звернувся з позовною заявою до районного суду про визнання за ним як спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], право приватної власності на земельну ділянку площею 7, 42 га, що знаходиться в межах території Великовеселівської сільської ради Врадіївського району, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 06 березня 2001 року Великовеселівською сільською радою, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позов мотивований тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері та після її смерті звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, де отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови є та обставина, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], його мати 25.10.2001 року отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку. У зв»язку з тим, що мати після отримання свідоцтва на спадщину не виготовила на своє ім.»я правовстановлюючий документ та не зареєструвала вказану земельну ділянку на себе, він не може у позасудовому порядку узаконити своє право на спадок за законом. У судове засідання позивач та його представник не з»явилися та подали до канцелярії суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився та надіслав до суду письмову заяву про розгляд даної цивільної справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та просив постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання йому зрозумілі. Третя особа до суду не з»явилась та надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дслідив письмові докази та перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, [INFO] померла [PERSON], місце смерті м. Миколаїв. Місце проживання та реєстрації [ADDRESS] . На момент смерті із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Позивач є сином померлої та після смерті своєї матері вчасно у законний спосіб звернувся до нотаріальної контори, де отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 жовтня 2015 року через відсутність правовстановлюючого документу та державної реєстрації на земельну ділянку на ім»я матері, що залишилась після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Судом встановлено, що мати позивача після смерті свого чоловіка отримала 25.10.2001 року у державного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 7, 42, що знаходиться в межах території Великовеселівської сільської ради Врадіївського району, посвідченого Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 06 березня 2001 року Великовеселівською сільською радою, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно вказаного акту та Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.10.2015 року, власником вказаної земельної ділянки до цього часу є [PERSON], нормативна грошова оцінка на час смерті власника становить 52432 грн. 49 коп. За життя, мати позивачки, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, замовила виготовлення технічної документації для отримання Державного акту , але через смерть отримати акт та зареєструвати її у встановленому порядку не встигла, що на даний час є перешкодою для оформлення спадкових прав у позасудовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що за життя мати позивача не виготовила на своє ім.»я правовстановлюючого документу та не провела державну реєстрацію земельної ділянки отриманої у спадок після смерті свого чоловіка, хоча права власника на цю землю набула з моменту його смерті. Згідно відомостей від нотаріальних органів, після смерті [PERSON] спадкова справа відкрита за №37/2015 року за заявою про прийняття спадщини сина спадкодавці [PERSON] Інші спадкоємці - донька спадкодавці [PERSON], у порядку ст. 1261 ЦК України від прийняття спадку після смерті матері відмовилась. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 09.11.2015 року №42051562, письмовою відповіддю приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської обл.. Демченко Т. М. від 09.11.2015 року. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, що неможливо зробити у позасудовому порядку через відсутність правовстановлюючого документу та державної реєстрації на земельну ділянку. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено і в ст. ст. 81, 131 ЗК України, п. 22-1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно яких громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За вимогами Глави 86 ЦК України « Спадкування за законом», спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до п. 6 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. За вимогами ст. 126 ЗК України право власності оформлюється відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Підставою для державної реєстрації прав є рішення судів, що набрали законної сили ( ст. ст. 16, 19 Закону). Таким чином, встановив у судовому засіданні, що позивач, який є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті своєї матері у законний спосіб прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори, де отримав письмову відмову через відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на землю, яку його мати успадкувала після смерті свого чоловіка, що унеможливлює встановити право власності позивача на спадкове майно у позасудовому порядку, вказане право підлягає захисту через суд. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Outcome: approved