Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

27.05.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява [PERSON], заінтересована особа, - орган опіки та піклування Кагарлицької міської ради Київської області, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опіки, в якій заявник просить суд винести рішення, яким: - визнати недієздатним [PERSON], [INFO], не одруженого, жителя [INFO] з 03.02.2011 року; - встановити над [PERSON] опіку; - призначити її, [PERSON], опікуном [PERSON]. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 02.06.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, та призначено справу до слухання. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги, викладені в заяві, підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги, викладені в заяві, підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині заяви. В судовому засіданні лікар психіатр Кагарлицької ЦРЛ [PERSON] вимоги, викладені в заяві підтримав, та додатково пояснив, що [PERSON] хворіє на психічні захворювання з раннього дитинства, в зв»язку з чим має інвалідність 2 ої групи. На його думку, як спеціаліста, [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій, лікувався за весь час стаціонарно неодноразово, проте, позитивних наслідків це не має. Щодо стану, то [PERSON] швидко підпадає під вплив сторонніх осіб, проте, не агресивний, не є соціально небезпечним, тому, на його думку, його мати зможе здійснювати над ним піклування. Представник органу опіки та піклування, - Кагарлицької міської ради в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши заявника [PERSON], її представника [PERSON], лікаря психіатра Кагарлицької ЦРЛ [PERSON], які вимоги, викладені в заяві, підтримали, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 326 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу. Так як особа, відносно якої вирішується питання щодо визнання її недієздатною, а саме, -[PERSON], на даний час зареєстрований за адресою: [INFO], фактично проживає за адресою: [INFO], то дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду, як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Фактичні обставини справи. Заявником по даній справі є [PERSON], [INFO], уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянина України серії СК 026779, виданий 23 лютого 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Вона є рідною матір»ю особи, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатним, - [PERSON]. Факт споріднення заявника [PERSON] з особою, відносно якої вирішується питання про визнання недієздатною, - [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ БК № 362199, яке видане 15 січня 1977 року Кагарлицьким р\\в ЗАГС, в якому зазначено, що [PERSON] народився 29.10.1976 року в м. Кагарлик Київської області, Україна, про що в книзі реєстрації актів про народження 15 січня 1977 року зроблено запис за № 8. В графі «мати» зазначена заявник по даній справі, - [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сім»ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. Слід зазначити, що до членів сім»ї фізичної особи відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України належать особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Це, зокрема, чоловік (жінка), діти, батьки, непрацездатні особи, які перебувають на утриманні, інші родичі, які проживають з даною особою і ведуть спільне господарство, як зазначено в ст. 64 ЖК України. Що стосується особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, то такою особою є громадянин України [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], паспорт громадянина України серії СТ 120030, виданий 02 квітня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Суд, в дотримання ч. 1 ст. 239 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров»я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово психіатричну експертизу, на підставі ухвали, ( а.с., 34 36), призначив по справі 12.06.2015 року судово психіатричну експертизу, по результатах якої отримав висновок судово психіатричного експерта № 201ц від 12.08.2015 року, ( а.с., 39 - 40), в якій зазначено наступне: Відомості, отримані при дослідженні поданих на експертизу об'єктів, що стосуються психічного стану особи: Згідно медичної карти амбулаторного хворого з КЗ КОР «ОПНМО», підекспертний в 1999, 2000 та 2004 роках перебував на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі із приводу олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю, соціальною та трудовою дезадаптацією. Згідно виписки з історії хвороби № 3015, підекспертний з 14 липня до 14 серпня 2008 року перебував на лікуванні в КЗ КОР «ОПНМО» в останній раз. На той час проживав ще із дружиною. Виявлялися ознаки інтелектуально - мнестичного недорозвинення. У відділенні режиму не порушував, проявляв пасивність, примітивність установок. Виписаний у супроводі дружини із діагнозом: «Легка розумова відсталість (в ступеню вираженої дебільності) із трудовою дезадаптацією». Згідно ксерокопії витягу з акту огляду МСЕК № 168704, підекспертному психіатричною МСЕК з 5 липня 2005 року була надана друга група інвалідності з дитинства по загальному захворюванню, довічно, із діагнозом легкої розумової відсталості, вважалася можливою надомна праця, рекомендувалося лікування у психіатра. Згідно довідки та виписки з медичної кати амбулаторного хворого, підекспертний перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ з 1993 року із діагнозом: «Легка розумова відсталість (в стадії вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю, трудовою дезадаптацією». Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 398ц, підекспертний 24 грудня 2014 року пройшов у ВАСПЕ КЗ КОР «ОПНМО» амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Комісія тоді прийшла до висновку, що підекспертний «з раннього дитинства страждає на хронічні і стійкі психічні розлади - легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією (МКХ - 10. Р70.І). тому він за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними». анамнез життя та хвороби: спадкової обтяженості психічним захворюваннями не виявлено, народився в асфіксії, зі слів матері, у сідничному передлежанні, пологи були складні. З дитинства відставав у психічному розвитку, в школу пішов у 7 років, після закінчення 9 класів ЗОШ отримав довідку. Намагався вчитися в ПТУ, але був відрахований за нездатність засвоювати учбову програму. В 1993 році пройшов обстеження в КОПНЛ № 2 за направленням РВК, тоді був виставлений діагноз: «Олігофренія в ступеню глибокої дебільності, із емоційно-вольовою нестійкістю, соціальною дезадаптацією на резидуальному органічному фоні», в тому ж році була встановлена друга група інвалідності. Якийсь час працював кіномеханіком. Був одружений, зі слів підекспертного, проживав у батьків дружини, але вони «знущалися» над ним, «самі розлучили», тепер проживає із своїми батьками та молодшим братом. Брат в психіатричних лікарнях не лікувався, працює на бензоколонці. Дані клінічного дослідження особи, виявлені під час проведення експертизи: скарги: на те, що праві нога та рука дещо слабші, ніж ліві погана пам'ять, бувають головні болі, швидко втомлюється. Психічний стан: свідомість ясна, знає свої ім'я, прізвище, вік, день народження. Доступний формальному контакту. У бесіді пасивний, до експертної ситуації байдужий, емоції малодиференційовані, коли починає хвилюватися, то швидко розгублюється, виснажується. На прості запитання відповідає по суті, у відповідь на більш складні розгублено мовчить. Скаржиться в основному на головні болі, погану пам'ять, швидку втомлюваність. Психічні реакції уповільнені, ригідні. Маячення, обманів сприйняття не виявлено. Погано рахує, читає і пише. Переносного смислу прислівя, приказок, які пропонуються, не розуміє, про резонансні події у світі та на Україні фактично майже нічого не знає. У життєво-побутових ситуаціях орієнтується на вельми поверхневому рівні. Інтелект, пам'ять, критичні здібності суттєво недорозвинені, явно недостатні для адекватного та повноцінного усвідомлення власної особистості, оточуючого, для самостійної соціально-трудової адаптації. Розповів, що приблизно у 2008 році брав кредит «на техніку, плейєр..., він вже зламався». Приблизно в 2010 році один чоловік йому пообіцяв надати роботу, гарну зарплатню, «в банк возили, надав документи, копії...». В той же час стверджує, що нічого тоді не підписував, «він за мене підписував». Підекспертний не може по суті розповісти про деталі вищевказаних подій, плутається, каже суперечливі речі, примітивно та незграбно захищається. Неврологічний стан: зіниці однакові, фотореакції дещо ригідні. Асиметрія іннервації м'язів лиця. Сухожильні рефлекси без суттєвої різниці з правого та лівого боку. Соматичний стан: без ознак виражених патологічних станів з боку внутрішніх органів на період огляду. В памперсі, відправлення фізіологічних потреб підекспертним майже не контролюється. Обгрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені та виявлені при дослідженні обєктів експертизи: Підекспертний був народжений від пологів із сідничним передлежанням, в асфіксії, з раннього дитинства відставав у розвитку від однолітків, діагноз легкої розумової відсталості (олігофренії в ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією) виставлявся йому чотири рази в психіатричних стаціонарах, із цим же діагнозом він перебуває на обліку у психіатра до теперішнього часу. З 1993 року психіатричною МСЕК йому надавалась друга група інвалідності з дитинства, яка з 2005 року була надана довічно. При теперішньому огляді у [PERSON] виявлені значне недорозвинення інтелекту, пам'яті, емоційно- вольова незрілість, вузьке коло інтересів, відсутність достатніх для соціальної адаптації критичних здібностей, що відповідає легкій розумовій відсталості на рівні вираженої дебільності. Ступінь виразності психічного недорозвинення та незрілості емоційно-вольової сфери у [PERSON] такий, що фактично позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на протязі усього його життя. [PERSON] з раннього дитинства і до теперішнього часу страждав та страждає на хронічні стійкі психічні розлади - легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією (МКХ-10, Р70.1), тому він за своїм психічним станом не міг на протязі усього свого життя (в тому числі з 01.01.2010 року) і не може в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вищевказаний висновок є належною та допустимою, обґрунтованою підставою для суду для визнання [PERSON] недієздатною з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, одним із факторів, що впливають на дієздатність фізичної особи, є стан її психіки. У відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦК розширено перелік підстав, внаслідок яких фізична особа, не здатна розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути визнана недієздат\-ною і зазначено, що для визнання фізичної особи недієздатною необхідний хронічний, стій\-кий психічний розлад. Порядок визнання фізичної особи недієздатною визначається ЦПК України. Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стій\-кий розлад психіки, згідно законодавства, зокрема ЦПК України, належать до компетенції відповідних медичних закладів, тому ст. 258 ЦПК передбачає, що суддя в порядку підготовки справи до розгляду за наявності достатніх даних про психічну хворобу або недоумство особи призначає для визначення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду Украї\-ни «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи не\-дієздатним від 28 березня 1972 р. (зі змінами від 29 листопада 1974 р., від 24 квітня 1981 р., від 30 березня 1984 р., від 25 грудня 1992 р. і від 25 травня 1998 р.) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров'я, виписки з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними установами. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК висновок експерта для суду не є обов'язковим. Суд оцінює висновок експерта поряд з іншими доказами за своїм внутрішнім переконанням,

Outcome: approved