Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

27 березня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, що проживає разом з нею. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 25 грудня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Сама ж позивачка не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Крім того вона є інвалідом 3-ої групи, та наразі зовсім непрацездатною через ушкодження правої руки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки добровільно не надає, хоча має можливість її надавати. У зв`язку із цим, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити у її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував проти заявлених вимог позивачки. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб Серія: [NUMBER] , сторони, з 25 грудня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] малолітнього [PERSON] , він народився [INFO] в м. Слов`янську Донецької області, та його батьками в свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно із довідкою виконкому Слов`янської міської ради Донецької області від 25 березня 2019 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно із пенсійним посвідченням № 2868907367, [PERSON] отримує пенсію за інвалідністю, вказане посвідчення їй надано 14 лютого 2018 року(а.с.6). Згідно із довідкою МСЕК № 0905791, [PERSON] має 3 групу інвалідності, за загальним захворюванням, їй рекомендована праця без додаткових навантажень, відряджень, вимушеного положення тулуба(а.с.7). Крім того в судовому засіданні було досліджено договір про надання лікування [PERSON] . Національним військовим медичним клінічним центром «ГВКГ», чек на суму 5000 грн., які [PERSON] сплачувала за надання послуг центром, виписний епікриз № 4336 відповідно до якого [PERSON] було встановлено діагноз: застаріле пошкодження сухожилка довгого згинача І пальця лівої кістки. Посттравматична невропатія правого серединного нерву, пальцевих нервів І пальця правої кисті(а.с. 11-13) Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 899 наданої на ім`я [PERSON] застаріле пошкодження сухожилка довгого згинача І пальця лівої кістки. Посттравматична невропатія правого серединного нерву, пальцевих нервів І пальця правої кисті.(а.с 14). Згідно із листом Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області № 7282/301/01-2019 від 23 квітня 2019 року, [PERSON] перебуває на посаді Полку патрульної служби поліції особливого призначення ГУНП в м. Києві, який розташований за юридичною адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дружби, б. 35. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. У зв`язку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до п. п. 10,11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачем [PERSON] до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв`язку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно із ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України,\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років.\~Право на\~утримання вагітна\~дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. За загальними правилами визначення розміру аліментів та часу протягом якого сплачується аліменти на одного з подружжя, передбачені ч. 1 ст. 79, ч. 2 ст. 84 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви і стягуються до досягнення дитиною трьох років. Відповідач проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечував, їх визнав. Враховуючи наведене, суд приймає до уваги доводи позивачки про те, що відповідач працює, інвалідом не є, що свідчить про наявність в нього можливості в достатній мірі надавати матеріальну допомогу дружині та він не є звільненим від обов`язку сплачувати аліменти. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дружини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних в ч. 6 ст. 141 ЦПК України включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду узгоджується також із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved