Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

28.03.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 36003,97 грн., яка утворилась станом на 31.01.2017 року та складається з наступного: 2197,94 грн. - заборгованість за кредитом; 28165,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3450,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина);1690,67 грн. - штраф (процентна складова). З позовної заяви випливає, що згідно укладеного договору № б/н від24.09.2013 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (однак, інформація про такий кінцевий строк суду сторонами не надана).На підтвердження суми заборгованості, Позивачем наданий суду відповідний розрахунок заборгованості. 18 травня 2017 року судом була винесена ухвала, про надання суду розяснення щодо проведеного розрахунку, однак, станом на 27.06.2017 року таке розяснення так і не було надане. Представник банку в судове засідання не з'явився. В позовній заяві у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечував про розгляд справи без участі представника банку та прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду повторно не зявився, подав заяву про слухання справи без його участі. Згідно заяви від 12.05.2017 р. (а.с.45) визнав, що дійсно отримував кредит в розмірі 2197,94 грн., однак, не погоджується з наданим банком розрахунком в частині нарахованих відсотків, пені і штрафів. Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини: 24.09.2013 року відповідач, оформивши відповідну анкету, отримав платіжну картку без встановленого кредитного ліміту. Інформації про закінчення строку дії даної картки в матеріалах справи немає. Як випливає з наданого Банком розрахунку (а.с.6) з 30.09.2013 року і на день подачі позову позивач отримав кредитні кошти у розмірі 2197,94 грн., що визнав і сам відповідач в своїй заяві. Згідно витягу з тарифів обслуговування (а.с.8) базова відсоткова ставка в місяць складає 2,5%, що відповідає ставці 30% річних зазначених в позовній заяві (а.с.4-5). Крім цього в цих же тарифах зазначено, що на трати здійсненими з 01.09.2014 року базова відсоткова ставка складає 2,9%, а з 01.04.2015 року 3,6%. З розрахунку заборгованості випливає, що з 01.09.2014 року відповідачу нараховувались відсотки за ставкою 2,9% в місяць, а з 01.04.2015 р. за ставкою 3,6 % в місяць. Однак, як вбачається з розрахунків (а.с.6 - колонка 3,5) відповідачем не здійснено жодних трат після 01.09.2014 року. Зогляду на це, суд вважає наданий розрахунок заборгованості в частині зазначення в колонках 6, 7 відсоткової ставки у розмірі 34,8 (з 1.09.2014р.) та 43,2 (з 1.04.2015 р.) безпідставним, а сам розрахунок не вірним. Як вбачається з даного розрахунку (а.с.6), з 30.09.2013 року у відповідача залишався борг у розмірі 2197,94 грн., що відповідає тілу кредиту, який просить стягнути позивач. З огляду на відсоткову ставку у розмірі 30 % річних з 30.09.2013 року і до 31.01.2017 року (кінцева дата проведеного розрахунку), незрозумілим для суду є те, як з тіла кредиту у розмірі 2197,94 грн. за три роки та чотири місяці могла утворитись заборгованість за процентами у розмірі 28165,36 грн. (біля 400 % річних). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України). Проценти на неустойку не нараховуються (ст.550 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановленоцим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1048 ЦК України передбачене право позикодавця на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем також нараховано відповідачу штраф у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. (фіксована складова) та 1690,67 грн. (процентна складова). Однак, в позові не зазначається з якого моменту у банку виникло право нарахувати такий штраф, а також коли і яке саме порушення допустив відповідач. З огляду на це, із змісту позовної заяви та наданих суду документів підставність нарахування таких штрафів суд не може встановити (що, до речі було однією з підстав прийняття ухвали від 18.05.2017р. (а.с.51)). Тому позов у цій частині не підлягає до задоволення. Аналогічною є ситуація з нарахуванням пені та комісій у сумі 3450,00 грн. Невідомо, яка частина з даної суми є комісія, а яка пеня (оскільки вони відображаються в одній колонці 13). Тим більше суду не надані жодні розрахунки та розяснення таких розрахунків. Зважаючи на те, що в позовній заяві відсутні посилання на будь-які умови договору про порядок нарахування відсотків, ухвала суду (а.с.51) позивачем так і не була виконана та суду не надані розяснення щодо проведеного банком розрахунку, - суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 4400,09 грн.: 2197,94 грн. заборгованість за кредитом; 2202,15 грн. заборгованість за процентами з 30.09.2013 р. по 31.01.2017 р. (1219дні) (2197,94грн. / 100 х 30 / 365 х 1219 = 2202,15 грн.). Також з [PERSON] в силу ст.88 ЦПК України необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 200 грн.

Outcome: approved