Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

26 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі по тексту ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося в суд з позовом (а.с. 1-4) з послідуючими уточненнями позовних вимог від 11 вересня 2017 року (а.с. 98-99) до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості по відступленому праву вимоги від ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02 в сумі 117455,24 грн., з яких відсотки за користування кредитом в період з 07.09.2014 року по 07.09.2017 року 62526,62 грн. та пеня за останній рік 54928,62 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на те, що 12 березня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 322-08/02, згідно якого останній отримав кредит в сумі 150000 грн. та зобовязався в строк до 09.03.2018 року повернути отримані кредитні кошти, при цьому згідно графіку своєчасно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом, а забезпечення належного виконання зобовязань [PERSON] перед банком згідно договору поруки від 12 березня 2008 року № 323-08/06 взяла на себе поручитель [PERSON] 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги за кредитами, в тому числі і щодо кредитного договору від 12 березня 2008 року № 322-08/02, укладеного з [PERSON] Відповідачі взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконували, внаслідок чого рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2010 року з відповідачів на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було стягнуто в солідарному порядку заборгованість за даним кредитним договором в сумі 127500 грн., яка до цього часу відповідачами ні в добровільному, ні в примусовому порядку не погашена. Позивач вважає, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржників від виконання передбаченого договором зобовязання, а тому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку в межах позовної давності суми нарахованих відсотків та пені за кредитним договором, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник ТОВ «Кредитні ініціативи» не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві з послідуючими уточненнями, підтримав повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися. Представник відповідачів адвокат [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, подала заперечення проти позову (а.с. 109-110), в якому позов не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити, застосувавши наслідки спливу позовної давності, яка, на її думку, обчислюється з часу первісної вимоги про дострокове повернення кредиту, якою було змінено строк виконання зобовязання. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов з послідуючими уточненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 322-08/02 з наступними змінами від 02 грудня 2008 року № 938-08/02 про надання останньому споживчого кредиту в сумі 150000 грн. зі строком повернення до 09 березня 2018 року, відповідно до умов якого банк передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач [PERSON] зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка, повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 20 % річних (у випадку порушення строку погашення 30 % річних) (а.с. 6-9). Виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором забезпечувалось укладеним з [PERSON] договором поруки від 12 березня 2008 року № 323-08/06, відповідно до умов якого вона як поручитель зобовязалася перед ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02 (а.с. 15). У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02, предявивши 15 червня 2009 року до суду позов (позовна заява надійшла до суду 18 червня 2009 року в день її реєстрації) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків) (а.с. 154-156). Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 10 лютого 2010 року позов задоволено та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 127500 грн. (а.с. 133-135). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги по кредитних договорах, а відтак з правами вимоги до нового кредитора перейшли всі повязані з ними права, в тому числі права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів (а.с. 19-29). Відповідно до Реєстру позичальників (Додаток № 1) до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло право вимоги за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02 (а.с. 45). Із змісту положень п. 2.2 ч. 2 вищевказаного договору відступлення прав вимоги слідує, що «права вимоги за кредитами» означає всі права по відношенню до позичальників за відповідними кредитними договорами, а також по відношенню до осіб, що надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення (застави, договори іпотеки та договори поруки). Таким чином, до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли всі права ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» щодо права вимоги за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02 та договором поруки від 12 березня 2008 року № 323-08/02, укладеними між первісним кредитором та відповідачами. Відповідач [PERSON] порушив умови виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, внаслідок чого за період з 07.09.2014 року по 07.09.2017 року виникла заборгованість зі сплати відсотків в сумі 62526,62 грн. та пені за останній рік в сумі 54928,62 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем до заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 122). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що ст. 266 ЦК України встановлює строк позовної давності також стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги і цей строк спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв'язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів та пені поза її межами. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року в справі № 6-2104цс16, де зазначено, що згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним Судом України в постанові від 09 листопада 2016 року в справі № 6-2251цс16 та в постанові від 16 вересня 2015 року в справі № 6-68цс15. Внаслідок вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до [PERSON] та [PERSON] про дострокове погашення всієї суми кредиту за договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02, що мала місце у формі поданої банком позовної заяви до суду від 15 червня 2009 року, кредитор змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором з 09 березня 2018 року на 15 червня 2009 року (а.с. 154-156). Отже, предявивши вимогу (позов до суду) про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Однак, знаючи, що відповідачами умови кредитного договору по сплаті відсотків не виконуються, позовна заява ТОВ «Кредитні ініціативи», як правонаступника ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», була направлена до суду лише 23 січня 2017 року, про що свідчить штамп поштового відправлення на конверті, та надійшла до суду 26 січня 2017 року в день її реєстрації (а.с. 1, 51). Оскільки позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, суд не вбачає підстав для його поновлення. З урахуванням викладеного, суд рахує, що оскільки позивач пропустив строк позовної давності за вимогами про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, тому ТОВ «Кредитні ініціативи», як правонаступник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», не має право на отримання процентів та неустойки поза межами позовної давності. При цьому, позивачем поважних причин для поновлення строків позовної давності не наведено, на застосуванні строку наполягав в письмовій заяві (запереченні) представник відповідача, а тому в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 12 березня 2008 року № 322-08/02 в загальній сумі 117455, 24 грн. необхідно відмовити.

Outcome: dismissed