Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

28 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 21 вересня 2006 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 353. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Взимку 2016 року її стосунки з відповідачем стали погіршуватися, почали виникати сварки, скандали, він принижував її при дітях та сторонніх людях, через що проживання разом стало нестерпним. З липня 2016 року вони припинили ведення спільного господарства та підтримання подружніх відносин, а з серпня 2016 року припили спільне проживання. Намагання налагодити спільне життя не дало ніяких результатів. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, сімя існує формально та її подальше збереження суперечить її інтересам та дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила термін на примирення не надавати та вказала, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов визнав, просив термін на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2006 рокуміж сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницькій області, актовий запис № 353, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ № 020044. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-БВ № 035282 від 21.09.2006 року серії 1-БВ № 143138 від 14.12.2010 року, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Судом встановлено, що\~сім'я фактично розпалась, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачкою в сумі 640,00 грн. згідно квитанції №39 від 24.02.2017 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved