Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

28.01.2020 заявник [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Посилався на те, що він народився [INFO] в м. Дніпропетровськ. З дня народження і до 14.02.1995 був зареєстрований та проживав з батьками [PERSON] , [PERSON] , сестрою та братом за адресою: [ADDRESS] . 14.02.1995 разом із своєю родиною переїхав до м. Полтава. В 1997 році був зарахований до першого класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 ім. Панаса Мирного, яку в 2008 році закінчив. 15.03.2010 Полтавським об`єднаним міським військовим комісаріатом йому видано військовий квиток. В 2017 році з метою отримання паспорту громадянина України він звернувся із заявою до Київського РВ у м. Полтаві УДМС в Полтавській області щодо перевірки належності до громадянства України. 03.06.2017 за № 48/4117/1 листом Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області йому повідомлено, що в межах проведеної перевірки встановлено його особу, але не встановлено належність до громадянства України. Просив, встановити факт постійного проживання на території України [PERSON] , [INFO] станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та 13 листопада 1991 року у неповнолітньому віці в м. Дніпропетровськ разом із батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і по даний час. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.01.2020 відкрито провадження в даній справі. В судовому засіданні заявник, [PERSON] , свою заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини, та просив суд її задовольнити. Зазначив, що встановлення відповідного факту є необхідним з метою встановлення його належності до громадянства України та можливості отримання паспорта громадянина України. Представник заінтересованої особи, Управління ДМС України в Полтавській області Корецька Ю.О., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши зібрані по справі докази, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народився [INFO] в м. Дніпропетровськ, актовий запис про народження № 1700 від 13 грудня 1989 року (а.с. 5). Батьками заявника є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які з 30.06.1979 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.12). \~ \~ \~ \~Установлено, що заявник [PERSON] у 2008 році закінчив Полтавську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 8 ім. Панаса Мирного (а.с.7). \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] видано військовий квиток серія [NUMBER] (а.с.5). \~ \~ \~ \~Згідно інформації наданої ЖКП «Північне» № 561 від 14.02.2011 за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована сім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 1989 року народження з 23.03.1978 року по 14.02.1995 року, вся сім`я знята з реєстрації в м. Полтава (а.с.9). Дослідженими в справі доказами встановлено, що заявник [PERSON] в 2017 році з метою отримання паспорту громадянина України звернувся із заявою до Київського РВ у м. Полтаві УДМС в Полтавській області щодо перевірки належності до громадянства України. 03.06.2017 за № 48/4117/1 листом Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області повідомлено, що в межах проведеної перевірки встановлено його особу, але не встановлено належність до громадянства України. (а.с. 14). Відповідно до ч 2 ст.\~315\~ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента\~України від\~27\~березня 2001\~року N\~215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів, підтверджуючих, в тому числі, і її реєстрацію на території України станом на 24.08.1991 року. Разом з тим, факт проживання заявника на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. При вирішенні справи судом враховується та обставина, що станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) заявник [PERSON] був малолітнім. Відповідно постійним його місцем проживання в силу норм ст. 17 Цивільного кодексу 1963 року, який діяв станом на 24 серпня 1991 року, було місце проживання його батьків, тобто, [ADDRESS] , тобто, територія України. Отже, факт проживання заявника на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) в неповнолітньому віці разом з батьками підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Вказаний факт має для заявника юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки саме на зазначену дату факт матиме певне юридичне значення.

Outcome: approved