Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

28 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, та аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, починаючи від дня предявлення позову до суду до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що 26.10.2016 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу в них народилася донька, [PERSON], 25.05.2017 року, яка знаходиться на її утриманні. Спільне життя в них не склалося, шлюбні відносини вони фактично припинили, спільне господарство не ведуть. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Крім цього зазначає, що вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, джерел доходу крім соціальних виплат не має. Відповідач інших дітей не має, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, тому просить стягнути з нього аліменти на її утримання. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Сторони перебувають у шлюбі з 26.10.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Олександрійським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській обл., актовий запис №334. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Олександрійським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській обл., актовий запис №243. Згідно довідки про склад сімї від, [PERSON], [INFO], проживає з матірю [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи визнання відповідачем позову, встановлені у справі обставини і зазначені норми права суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не виконує свій обов'язок утримувати доньку, хоча повинен це робити. Позовні вимоги щодо розміру аліментів, враховуючи встановлені судом обставини щодо матеріального стану позивача і відповідача, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. На підставі ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, оскільки відповідач подав заяву про визнання позову, та його визнання не суперечить закону суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Outcome: approved