Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

27 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про зняття арешту з майна - будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, [INFO] помер її батько [PERSON] . Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак з`ясувалось, що на належний за життя спадкодавцю будинок [ADDRESS] накладений арешт під час здійснення виконавчого провадження. За доводами позивача дане виконавче провадження наразі вже завершено, проте арешт не знято, що створює їй перешкоди у здійсненні права власності успадкованим майном. Ухвалою суду від 22.04.2019р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, було залучено публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк», яке було стягувачем у вказаному виконавчому провадженні. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також в цій заяві зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. За клопотанням представника третьої особи було призначено провести судове засідання з його ж участю в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду, але представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився, з заявами чи клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Письмових пояснень по суті позову не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, дійшов до наступного. 16.09.2010р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Горохом Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21483624 за виконавчим листом № 2-1192, виданим Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в розмірі 12519 грн 43 к. /а.с.22/. Цією ж постановою накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення. Відпвідно до відповіді Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 20.03.2019р. /а.с.51/ арешт, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Гороха Д.В. про відкриття виконавчого провадження № 21483624 від 16.09.2010р., охоплює все нерухоме майно в межах суми боргу, номер обтяження 13062943. 17 травня 2012 року [PERSON] помер /а.с.4/. Вже після смерті боржника 16.10.2013р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження», тобто з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення /а.с. 48, 67/. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, копій договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок від 06.03.2007р. за життя [PERSON] , належав будинок [ADDRESS] та дві земельні ділянки за цією ж адресою, площею 0,0634 га та 0,3089 га /а.с. 7-10, 28-29/. Відповідно до свідоцтва про народження сер . [NUMBER] від 19.06.2002 р., свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 26.09.2014р. та даних паспорта позивача, [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , тобто спадкоємицею першої черги, та на час його смерті була зареєстрована за однією з ним адресою: [ADDRESS] /а.с. 3, 5, 6, 80/. При цьому, як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.09.2018р. та відповіді Шосткинської районної державної нотаріальної контори на запит суду від 07.09.2018р. за вих. № 141/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] не зареєстрована, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися. Про відмову від спадщини позивач не заявляла. /а.с 33, 34/. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач будучи спадкоємцем [PERSON] спадщину прийняла. Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України N 606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», чинним на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до частини 2 статті 25 цього Закону за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закону України N 606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Частиною 1 статті 30 Закону України N 606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» передбачалося, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Наслідки завершення виконавчого провадження визначались статтею 50 вказаного Закону. Відповідно до частини 1 цієї статті у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Тобто законом не було передбачено зняття арешту з майна у разі повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 р. «Про виконавче провадження», чинного з 05.10.2016р., виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. При цьому, за приписами ч. 4 ст. 4 цього Закону пропуск встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання має наслідком повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Відповідно до інформації з АСВП, приведеної у листі Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 02.07.2019р. за № 22494, після повернення 16.10.2013р. виконавчого документа стягувачу ПАТ «ВіЕйБі Банк», станом на 01.07.2019р. виконавчий лист повторно на виконання не надходив. Оскільки після повернення виконавчого документу стягувачу пройшло більше шести років, питання про поновлення цього строку стягувачем за весь цей час не порушувалося, примусове виконання вказаного виконавчого документа наразі є неможливим. За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 59 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 р. «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оскільки 16.10.2013р. винесена постанова про повернення виконавчого документа, з метою забезпечення виконання якого був накладений арешт на майно боржника [PERSON] , беручи до уваги, що цей арешт досі не знятий, повернутий виконавчий документ повторно на виконання не надходив та строк для його пред`явлення до виконання сплив, суд дійшов висновку, що доцільність застосування такого заходу забезпечення виконання рішення наразі відпала, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем її права власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому порушені права заявника як власника нерухомого майна у даному випадку підлягають судовому захисту. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Гороха Д.В. про відкриття виконавчого провадження № 21483624 від 16.09.2010р., та як наслідок позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved