Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

28.11.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів та просила: - визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та Голосіївському районах м. Києва» в частині надання для обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд [PERSON] земельної ділянки площею 0,1га кадастровий номер [NUMBER] за адресою [ADDRESS] - визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] за адресою [ADDRESS]) виданий 04.11.2009 [PERSON]. В обґрунтування поданого позову позивач посилалася на те, що її бабуся [PERSON] більше 30 років є землекористувачем земельної ділянки по [ADDRESS] ( код ділянки [NUMBER]) в [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS]) та як добросовісний землекористувач весь час сплачувала податок за дану земельну ділянку. Зазначає, що задля приватизації даної земельної ділянки, [PERSON] надала своїй онуці - [PERSON], належним чином завірену нотаріально згоду на приватизацію даної земельної ділянки. Позивач зазначає, що в подальшому їй стало відомо, що частина спірної земельної ділянки, яка належить позивачу, тобто кадастровий номер 72: 541:020, без її відома та будь-якого погодження, у відповідності до Рішення Київської міської ради «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Соломянському та Голосіївському районах м. Києва» № 922/922 від 18 грудня 2008 року, була надана у власність [PERSON] При цьому, посилаючись на постанову Шевченківського районного суду м. Києва в кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.366 КК України, позивач стверджує, що вказане вище рішення Київською міською радою було прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, тобто порядку та відповідної процедури, в результаті злочинних дій посадової особи [PERSON] та інших невстановлених осіб. В звязку з вищезазначеним, позивач просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач -1 [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Представник відповідача-2 Київської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, надала до суду свої письмові заперечення. Крім того, в порядку ст. 267 ЦК України просила застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Треті особи Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили. Вислухавши думку позивача та її представника, представника відповідача-2, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача-1 та третіх осіб, на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд, приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідно до архівної довідки за №793 від 05.10.2010 року земельна ділянка по [ADDRESS] площею, 0,08 га рахується за [PERSON] ( а.с. 129). Згідно чергового кадастрового плану від 03.07.2013 року також вбачається, що за [PERSON] рахується земельна ділянка [NUMBER] по [ADDRESS] ( а.с. 17). Згідно нотаріально посіченої заяви від 19.05.2005 року вбачається, що [PERSON] надала згоду [PERSON], як своїй онуці, на виділяння у приватну власність земельної ділянки площею, 0,711 га , що розташована у [ADDRESS], код ділянки [NUMBER], яка знаходилася у користуванні [PERSON] ( а.с. 8). В своєму позові позивач посилається на те, що частина спірної земельної ділянки, яка належить позивачу, тобто кадастровий номер [NUMBER], без її відома та будь-якого погодження, у відповідності до Рішення Київської міської ради «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Соломянському та Голосіївському районах м. Києва» № 922/922 від 18 грудня 2008 року, була надана у власність [PERSON], що є порушенням її прав. Суд не погоджується з доводами позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЗК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ч. 2 статті 140 Конституції України, особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України. Частиною 3 статті 24 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до статті 9 ЗК України до повноважень Київської міської ради у галузі земельних відносин на їх території належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку, передбаченому цим Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб міста; д) припинення права користування земельними ділянками у випадках, передбачених цим Кодексом; е) прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; є) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади; ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ, районів у містах; з) організація землеустрою; и) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; і) здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ї) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; й) інформування населення щодо надання, вилучення (викупу) земельних ділянок; к) внесення у встановленому порядку пропозицій до Верховної Ради України щодо встановлення та зміни меж міст; л) вирішення земельних спорів; м) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. На підставі рішення Київської міської ради N922/922 Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та Голосіївському районах м. Києва про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0965 га по [ADDRESS] (пункт [NUMBER] Додатку №1), був виданий Державний акт про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) серії [NUMBER] (а.с.68). Відповідно до ч. ч.\~\~6-11 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п'ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. На момент прийняття Київською міською радою оскаржуваного рішення діяв Регламент розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затверджений рішенням Київської міської ради від 15 липня 2004 р. (з наступними змінами та доповненнями) N 457/1867 «Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м. Києві» (далі - Регламент). Статтею 9 даного Регламенту передбачено, що підставою для розроблення документації із землеустрою є згода Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київради та технічне завдання на розробку відповідної документації із землеустрою, погоджене з Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА). Особи, які отримали відповідно до цього Регламенту згоду на розроблення документації із землеустрою, мають право звертатися із відповідним замовленням до землевпорядних організацій. Умови і терміни розроблення документації із землеустрою визначаються договором, укладеним між замовником і виконавцем цих робіт (землевпорядною організацією). За змістом статті 10 Регламенту, погоджена документація із землеустрою разом із супроводжувальним листом подається землевпорядною організацією до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради для розгляду, підготовки проекту рішення Київської міської ради та його передачі до Київської міської ради для прийняття відповідного рішення в порядку, визначеному розділом 4 цього Регламенту. Якщо документація із землеустрою не буде подана у визначений строк до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА), то згода втрачає чинність і відповідна земельна ділянка включається до переліку земельних ділянок, права на які набуваються на конкурсних засадах в порядку, визначеному законодавством. Остаточне рішення щодо затвердження переліку земельних ділянок, права на які набуваються на конкурсних засадах, приймається Київською міською радою. Таким чином, обов'язковою умовою для прийняття Київською міською радою рішення про відведення земельної ділянки є наявність погодженої документації із землеустрою. Так, розроблення проекту відведення земельних ділянок є однією зі стадій одержання земельної ділянки, разом з тим, наявність розробленого проекту відведення земельної ділянки не є перешкодою для виділення земельної ділянки іншій особі, яка виконала всю передбачену чинним законодавством процедуру, необхідну для передачі у власність земельної ділянки. Як встановлено вище, позивач не є користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] в розумінні вимог чинного законодавства та згідно наявних матеріалів справи дана земельна ділянка ( площа 0,711 га) рахується за [PERSON] та перебуває у її користуванні. Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви від 19.08.2005 року, [PERSON] надала свою згоду на виділення її онуці [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,711 га, що розташована у [ADDRESS], код ділянки [NUMBER], яка знаходиться у її користуванні (а.с.8). Разом з тим, дана заява лише підтверджує факт надання згоди з боку [PERSON] на вчинення дій по приватизації земельної ділянки,а не перехід права користування на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). За таких обставин, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження права користування позивачем земельною ділянкою за адресою:[ADDRESS] Як зазначено вище, відповідачу-1 на підставі рішення Київської міської ради від 18.12.2008 року №922/922 було передано земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], яка в подальшому була приватизована відповідачем-1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 04.11.2009 року ( а.с. 68). З матеріалів справи вбачається, що земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не користувалася, доказів набуття останньою права користування в порядку передбаченому законом, в матеріалах справи відсутні. Також в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження користування саме позивачем спірною земельною ділянкою. Та обставина, що позивач є онукою [PERSON], яка є користувачем земельної ділянки саме по [ADDRESS], в розумінні вимог чинного законодавства не є безумовною підставою для набуття права користування на інші земельні ділянки, що межують разом з нею, з огляду також на ту обставину, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] Крім того, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося позивачем, що відповідачем-2 рішення про відмову у виділенні спірної земельної ділянки позивачу не приймалося, відповідної заяви з переліком відповідних документів, визначених вимогами ст. 118 , ч.5 ст.151 ЗК України щодо спірної земельної ділянки не подавала, як до прийняття оскаржуваного рішення та і на час розгляду даної справи в суді. В судовому засіданні позивач пояснила, що вона тривалий час готувала земельну документацію, вважаючи, що таке рішення має бути прийняте після зібрання всієї дозвільної документації. За таких обставин суд вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування порушення її прав в частині прийняття оскаржуваного рішення, а посилання позивача на факт прийняття рішення та передачі у власність земельної ділянки по [ADDRESS] іншій особі,тобто відповідачу-1, при наявності у позивача дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, є безпідставним. Та обставина, що частина земельної ділянки ( 175 кв.м.), якою користувалася [PERSON] була включена в межі земельної ділянки по [ADDRESS], що вбачається з листа Департаменту земельних ресурсів від 24.04.2015 року, не є свідченням порушення прав саме позивача, оскільки остання не набула права користування на земельну ділянку по [ADDRESS] в розумінні вимог чинного законодавства. Що стосується тверджень позивача про те, що постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2011 р. у кримінальній справі встановлено злочинні діяння депутата Київської міської ради та голови постійної комісії Київради із земельних питань, містобудування та архітектури [PERSON] при розробленні проекту Рішення №922/922, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2011 р. кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України на підставі ст. 6 п. 4 КПК України, ст. ст. 1 п. «в», 6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року , закрито. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з тим, в даному ж випадку позивач посилається не на вирок суду, а на постанову в кримінальній справі. Крім того, як вбачається зі змісту постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2011 року по справі № 1п-311/11, в додатку до Рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 р. «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та Голосіївському районах м. Києва», у яких містилися завідомо неправдиві відомості про надання [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], земельних ділянок, внаслідок чого вказані земельні ділянки були безпідставно передані у власність зазначених громадян, що спричинило тяжкі наслідки для територіальної громади м. Києва. Разом з цим, у постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2011 року не міститься жодного висновку стосовно [PERSON] чи щодо земельної ділянки, місце розташування якої [ADDRESS]. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд вважає, що позивачем не надано доказів наявності порушених, невизнаних чи оспорюваних прав чи охоронюваного законом інтересу в обґрунтування поданого позову. За таких обстави, посилання позивача щодо порушення процедури прийняття та погодження дозвільної документації про відведення спірної земельної ділянки на користь [PERSON], суд вважає необґрунтованим. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. З огляду на те, що судом вирішено спір по суті про відмову в задоволенні позову [PERSON], підстав для застосування строку позовної давності, суд не вбачає.

Outcome: dismissed