Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 листопада 1998 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Мають двох дітей - сина [PERSON] [INFO] та доньку Юлію, [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини не підтримують тривалий час, спільного господарства не ведуть, а тому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися, направили суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їхньої участі. Позивачка вказує, що підтримує позовні вимоги та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Романюк. Відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 17-18). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 03 листопада 1998 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області, актовий запис № 253 (а.с. 7). Мають неповнолітню доньку Юлію, [INFO] (а.с. 8). Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача належить витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн. (а.с. 1). Враховуючи викладене, та

Outcome: approved