Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

28.03.2017 року до суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить розірвати укладений ним з відповідачем шлюб, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, а також, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох їхніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач зі своїм адвокатом позов підтримали і просили про його задоволення, а також не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Відповідач позовні вимоги визнав лише в частині розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дітьми повноліття, а в іншій частині позов не визнав. Вислухавши пояснення сторін, заслухавши думку адвоката, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про одруження від 29.01.2001 року, сторони 29.01.2001 року зареєстрували шлюб. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 10.09.2002 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 15.04.2008 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Як пояснили в судовому засіданні сторони, вони сімейно-шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть і наміру поновлювати шлюбні відносини, не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку, що подальше спільне життя сторін по справі, як подружжя і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що в свою чергу має істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог у частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Оскільки позов частково задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Витрати при реєстрації розірвання шлюбу, суд покладає на відповідача. У зв'язку з тим, що при подачі позовних вимог про стягнення аліментів, позивач був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial