Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

28 травня 2008 року Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на майно та визначення способу реалізації майна (том І, а.с.2-6). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №35/10/07-НВ склн, за умовами якого останньому було відкрито невідновлювальну кредитну лінію у розмірі 18 000,00 грн., строком по 12 лютого 2012 року. Виконання умов вищевказаного кредитного договору було забезпечено договором іпотеки, укладеного того ж дня із [PERSON], предметом якого є нерухоме майно, а саме: домоволодіння [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0554 га, яка розташована за тією ж адресою. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, станом на 27.05.2009 року за ним утворилась заборгованість в сумі 29 740,44 грн., яка в добровільному порядку сплачена не була. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0554 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]; визначити спосіб реалізації майна: домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0554 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2009 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (том І, а.с.132-134). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2010 року рішення суду від 30.09.2009 року залишено без змін (том І, а.с.189-191). Ухвалою Верховного Суду України від 06.07.2011 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2009 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2010 року рішення суду від 30.09.2009 року скасовано (том І, а.с.211-212). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2013 року, доповненим додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 року, які залишені без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2014 року, позов задоволено (том ІІ, а.с.30-34,62-63,77-80). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року скасовано рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2013 року, доповнене додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 року, які залишені без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2014 року (том ІІ, а.с.116-118). В судове засідання представник позивача діючий за довіреністю не з'явився. Про час, місце та день судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку. Про причини неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності не надсилав. Відповідачка - [PERSON], в особі свого представника за договором - [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Про час, місце та день судового засідання була сповіщена у встановленому законом порядку. Представником надано до суду письмову заяву, в якій вона не заперечує проти розгляду справи у письмовому провадженні, без своєї участі (а.с.127). Третя особа - [PERSON], у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням його виконання. Суд, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 35/10/07-НВ, згідно умов якого позивач відкрив [PERSON] невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 18 000,00 грн. строком по 12 лютого 2012 року включно зі сплатою 22 % річних, а [PERSON] зобов'язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (том І, а.с.9-11). Кредитні кошти в розмірі 18 000,00 грн. були надані [PERSON] 13 лютого 2007 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 533_21 від 13 лютого 2007 року (том І, а.с.12). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13 лютого 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 35/10/101/07-НВ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 131. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: - домоволодіння № 8, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 554 кв.м., яке складається з: літ. А-1 - житловий будинок, житловою площею 30,3 кв.м., загальною площею 43,3 кв.м.; літ. Б, б - літня кухня; літ. В - сарай; літ. Г - сарай; літ. Д - погріб з шийкою; літ. Е - літня кухня; літ. Ж - душ; літ. З - убиральня; літ. И - сарай; літ. К - сарай; 1-11, І, 1/2К - споруди, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу садиби, укладеного з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 13 жовтня 2004 року за реєстровим № 5222, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів від 13 жовтня 2004 року та в КП «ДМБТІ» 04 листопада 2004 року за реєстраційним № 2148277 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04 листопада 2004 року № 5317144); - земельну ділянку площею 0,0554 га, що розташована на території Ленінського району [ADDRESS], кадастровий номер 1210100000:08:452:0005, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 835372, виданий Дніпропетровським Міським управлінням земельних ресурсів від 28 вересня 2005 року на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 04 грудня 2004 року за реєстровим № 6488, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010510402369, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (том І, а.с.13-15). За позичальником станом на 27 травня 2009 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 29 740,44 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 16 561,00 грн., - заборгованості по процентам у розмірі 7 167,83 грн., - пені по простроченій заборгованості за кредитом у розмірі 2 726,73 грн.; - пені по простроченій заборгованості по відсотках у розмірі 3 284,88 грн. (том І, а.с.113-115). Відповідно до ч. 2 ст.1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст..12 цього Закону. Встановлено, що ПАТ «Кредитпромбанк» було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором №35/10/07-НВ склн від 13.02.2007 року та договором іпотеки №35/10І/07-НВ склн від 13.02.2007 року (а.с.132). Позичальник - [PERSON]., здійснив повне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором перед кредитором, яким на даний момент є ПАТ «Дельта Банк», про що свідчить довідка № 05- 2143663 від 16.05.2014 року (а.с.131). Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За ст.. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суд аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, так як позичальником у повній мірі виконано умови договору та взагалі відсутня будь-яка заборгованість за кредитним договором. Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вражає, що судові витрати, понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed