Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

28 вересня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява та була розподілена судді Гуменюк А.І. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10.10.2016 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Так як суддя Гуменюк А.І. була звільнена у відставку на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2017 року, справа була передана судді Притулі Н.Г. Ухвалою суду від 22.12.2017 року заочне рішення від 10.10.2016 року було скасоване та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В позовних вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №К2U0АU00630112 від 14.06.2007 року у розмірі 26 304,84 доларів США, що за курсом 22,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2015 року складає 580 547,82 грн.. Вимоги обгрунтовані тим, що 14.06.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №К2U0АU00630112 за умовам якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 8 918,51 доларів США на строк до 12.06.2014 року, а Позичальник зобов`язувався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Як зазначає позивач, він виконав належним чином свої зобов`язання та надав кошти, проте Позичальник власні зобов`язання не виконав та кошти не повернув внаслідок чого станом на 27.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі: 5 550,05 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 904,35 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 748,29 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15 102,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Також представник зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором були укладені Договори поруки з [PERSON] та [PERSON] . Так як відповідальність боржника та поручителів є солідарною, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. 24 квітня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] в якому вона просить відмовити в задоволенні вимог до неї так як порука припинилась, порука встановлена до 12.06.2014 року. 01.08.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача зазначає, що договором поруки обумовлено, що він діє до повного виконання зобов`язань по кредитному договору. Крім того, згідно з п.12 Договорів поруки, порука за цим Договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Кредитором пред`явлено вимогу до поручителя, що підтверджується реєстром відправки вимоги в межах п`ятирічного строку. Також представник звертає увагу, що Відповідачем не заявлено вимогу щодо припинення поруки, а лише надано заперечення щодо позову Банку. Порука вважається дійсною до моменту, коли судом не буде встановлено факт припинення договору. Автомобіль, що був предметом застави реалізований, а кошти, отримані від його продажу зараховані в рахунок погашення заборгованості. Заперечення на відповідь на відзив не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, в матеріалах справи міститься заява позивача про слухання справи у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, представників не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, відзив (заперечення) на заявлені вимоги до суду не надійшли. Представник відповідача - [PERSON] . в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, врахувавши процесуальні заяви сторін, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як встановлено в судовому засіданні, 14.06.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №К2U0АU00630112. За умовами Договору Банк надав Позичальнику кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 12 522,75 доларів США на наступні цілі: 8 736,99 доларів США на придбання автомобіля, 6,78 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у розмірі 3 691,39 доларів США для сплати страхових платежів, 87,37 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту, строком з 14.06.2007 року по 12.06.2014 року зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,67% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,23% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Періодом сплати, згідно договору визначено з 15 по 20 число кожного місяця. Також умовами договору визначено, що щомісячно в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 160,19 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді. Крім того, умовами п.7.4 Кредитного договору передбачено, що при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,09% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з викладеними умовами. На забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором, 14.06.2007 року були укладені Договори поруки з [PERSON] та [PERSON] . Згідно з умовами Договорів поруки, Поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з Договорами поруки, Поручителі і Боржник відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Сторони домовились і визначили в п.11 Договорів поруки, що цей договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Водночас положеннями п.12 Договорів поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Договори поруки підписані сторонами, що свідчить про їх згоду з викладеними умовами. 22.08.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу [PERSON] , як позичальника, [PERSON] та [PERSON] , як поручителям повідомлення про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором не пізніше 5 днів з дати одержання цього повідомлення. Суду надано докази направлення вимоги, проте не надано доказів отримання вимоги. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється післязакінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки відомо, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Разом з тим до спірних правовідносин не може бути застосований пункт 12 договору поруки, яким збільшено позовну давність до поруки, оскільки якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися. Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 14-54цс18. Встановлено, що банк не пред`являв вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права. Банк не визнав факту припинення поруки на підставі закону, оскільки він 22 серпня 2015 року звернувся до поручителя з повідомленням про стягнення заборгованості за кредитним договором. Наявність вимог до поручителя (тобто наявність спору) підтвердив також і представник банку у відповіді на відзив. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч.1 статті 559 ЦК України). Крім того, варто зазначити, що однією з підстав припинення поруки є збільшення відповідальності поручителів, так як з розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 01.11.2008 року нараховувалась відсоткова ставка в розмірі 10.08% в місяць на заборгованість за кредитом та 29,16% на прострочену заборгованість за кредитом, проте відповідні зміни до договору поруки в частині збільшення відсоткової ставки не вносились. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що кредитор не пред`явив до поручителя вимогу протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов`язання та збільшив обсяг зобов`язань поручителів без їх згоди, тому порука вважається такою, що припинена та підстави для стягнення заборгованості з поручителів відсутні (http://reyestr.court.gov.ua/Review/77397936). Отже, так як порука поручителів припинилась, проте Позичальник не виконав належним чином власні зобов`язання по поверненню кредитної заборгованості, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 5 550,05 доларів США, нараховані відсотки в сумі 4 904,35 доларів США, комісію в сумі 748,29 доларів США. В той же час, на підставі положень статті 551 ЦК України, враховуючи що Позичальник регулярно виконував власні зобов`язання та передав автомобіль на погашення заборгованості за кредитом, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка значно перевищує розмір збитків до 500 доларів США. А всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 5 550,05 доларів США, нараховані відсотки в сумі 4 904,35 доларів США, комісія в сумі 748,29 доларів США та пеня - 500,00 доларів США, а всього 11 702,69 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.07.2015 року становить 258 278 (двісті п`ятдесят вісім тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 37 копійок. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з Позичальника на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial