Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

28 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 8495 грн. 46 коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 29.07.2010 року відповідачу було надано кредит у розмірі 4200грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 31.07.2015 року заборгованість за кредитним договором склала 8495 грн. 46 коп., з якої 2510 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом, 5104 грн. 07 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 380 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви просив розглянути справу без участі відповідача та представника відповідача. Згідно заперечень проти позову представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача платіжну картку з кредитним лімітом в розмірі 4200грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36 % на рік за користування кредитом, в подальшому змінив кредитний ліміт. З матеріалів справи вбачається, що сторони укладали правочин у формі підписання заяви про надання відповідачу банківських послуг у вигляді платіжної картки, яка використовується для ініціалізації перерахунку коштів з рахунку платника з метою оплати товарів та послуг, перерахунку коштів на рахунки інших осіб. Невідємною частиною укладеного договору є Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчать його підписи під відповідним текстом вищевказаної заяви Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився при підписанні договору від 29.07.2010 року, відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання та комісію. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення строків платежів більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Згідно виписки з особового рахунку відповідача остання транзакція (надходження готівки) за цією карткою здійснена 09 липня 2012 року, після чого виникла прострочена заборгованість, щомісячний платіж не зарахований, грошові кошти на картковому рахунку відсутні з часу здійснення останньої транзакції. Позивач свої зобовязання за договором виконав, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, станом на 31.07.2015 року заборгованість за кредитним договором склала 8495 грн. 46 коп., з якої 2510 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом, 5104 грн. 07 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 380 грн. 74 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримавши кредитні грошові кошти належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором щодо повернення коштів, сплати відсотків за користування грошовими коштами, у звязку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданого до позову, а тому право позивача на отримання цих коштів було порушено. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки (штрафу, пені). Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За правовою позицією Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу видані платіжні картки №4149437408197471, строк дії до 31 грудня 2013 року, №4149437110738752, , строк дії до 31 травня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомився та погодився при підписанні договору від 29.07.2010 року, про що свідчить підпис відповідача, термін позовної давності по вимогам Банку щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із даним позовом 28 серпня 2015 року, тобто позивачем подано до суду позов в межах строку звернення до суду. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved