Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

28.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, на виконання рішення (розпорядження) Казанківської районної державної адміністрації від 23.06.1997 року за №244-р, йому (позивачу) було виділено земельну ділянку, площею 7,4 га ріллі в межах території Миколаївської сільської ради для ведення селянського фермерського господарства та видано державний акт на право приватної власності на землю серія МК №1858 від 08.07.1997 року (далі Державний акт). Зазначений Державний акт був втрачений. Позивач неодноразово звертався до органів Держгеокадастру у Миколаївській області з метою отримання дублікату зазначеного Державного акту, але його не отримав, в зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатись своєю земельною ділянкою, чим порушуються його права як власника. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 7,4 га ріллі, що знаходиться в межах території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що згідно рішення Х сесії ХХІІ скликання Миколаївської сільської ради народних депутатів Казанківського району Миколаївської області від 28.02.1997 року «Про надання земельних ділянок громадянам для ведення селянського /фермерського/ господарства», [PERSON] надано згоду на відведення земельної ділянки для ведення селянського /фермерського/ господарства загальною площею 40,0 га ріллі із земель запасу Миколаївської сільської ради (а.с.6). Згідно акту додатку до нього про встановлення меж земельної (их) ділянки (ок) в натурі від 23.06.1997 року та схеми місцезнаходження земельної (их) ділянки (ок) її (їх) розмір (и), затвердженого рішенням (розпорядженням) Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 23.06.1997 року за №244-р, [PERSON] в склад відведених земель передано ріллі: загальною площею 28,9 га, в тому числі в приватну власність 7,4 га та в тимчасове користування на 3 роки 21,5 га для ведення селянського /фермерського/ господарства з виділенням їх в натурі (а.с.8-12). Згідно інформації, наданої [PERSON] . Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області від 23.04.2019 року за №Ю-117/0-143/6-19, за результатами розгляду з`ясовано, що на Ваше прізвище, згідно даних Книги державної реєстрації актів на право приватної власності на землю фермерських господарств по Казанківському району, за порядковим №140 зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії МК №1858 від 08.07.1997 на земельну ділянку площею 7,4 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Другий примірник Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, згідно з вимогами чинного законодавства державні акти на право власності на землю на цей час не видаються. Згідно інформації, наданої [PERSON] . Казанківською селищною радою від 07.06.2019 року за №970/03-15, стосовно видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю серії МК №1858 від 08.07.1997 на земельну ділянку площею 7,4 га для ведення селянського (фермерського) господарства, селищна рада повідомляє, що неможливо видати зазначений дублікат державного акту на право приватної власності на землю. Згідно інформації, наданої [PERSON] відділом у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.06.2019 року за №78/143-19, за результатами розгляду заяви, державний акт на право приватної власності на землю серії МК №1858 від 08.07.1997 року зареєстрований на Ваше ім`я у Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю фермерських господарств по Казанківському району, за порядковим №140, у місцевом фонді документації Відділу із землеустрою відсутній. Згідно інформації, наданої [PERSON] відділом у Казанківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 31.10.2019 року за №144/143-19, на Вашу заяву відділ повідомляє, що згідно Книги реєстрації державних актів фермерських господарств по Казанківській селищній раді, державний акт на громадянина [PERSON] зареєстровано за №140 від 08.07.1997 р. серії [NUMBER] по Миколаївській сільській раді, площею 7,4 га, для ведення фермерського господарства, згідно розпорядження Казанківської РДА від 23.06.1997 року № 244-р. На даний час позивачем втрачено оригінал вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно об`яви, наданої в газеті «Голос Казанківщини» №96 (10351) від 30.11.2019 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК №1858 (розпорядження Казанківської РДА від 23.06.1997 року №244-р), зареєстрований в книзі державних актів фермерського господарства №140 від 08.07.1997 року на ім`я [PERSON] , вважати загубленим. Отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку на даний момент можливості не має, так як з 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку вже не видаються, всі незаповнені бланки в районних відділах земельних ресурсів вилучено, а, отже, заповнити та видати дублікат державного акта неможливо. Згідно з пунктом 48 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013року за №868, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація якого проведена до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав: 1) завірену в установленому порядку органом, що видавав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа; 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна, в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє ім`я виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор органу державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності з видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. У свідоцтві зазначається серія, номер, назва, дата видачі та суб`єкт, який здійснив видачу втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа. На виконання даних вимог, позивач не має можливості отримати належним чином завірену копію втраченого державного акту на право власності на землю, а тому реєстрація права власності таким чином не можлива. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.332 ЦК України, право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України). Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Згідно ч.1, ч.3 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,4 га, для ведення фермерського господарства, згідно розпорядження Казанківської РДА від 23.06.1997 року № 244-р., що знаходиться в межах території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Через втрату правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позивач позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію права власності. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved