Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного із [PERSON] 20.03.2009 р. у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у Харківської області. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що спільне життя із відповідачем по справі не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, втрату почуття любові та поваги один до одного, поступово це призвело до того, що сторони по справі стали один одному чужими людьми, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. [PERSON] зазначила, що на примирення вона не згодна, оскільки неодноразово для збереження сім'ї заради спільної малолітньої дитини намагалась налагодити стосунки із відповідачем, однак це не дало результату. Подружні відносини між ними припинились ще з лютого 2014 року, з цього часу вони спільне господарство не ведуть. 29 грудня 2017 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про [PERSON], [INFO], з метою отримання інформації про місце проживання ( перебування) фізичної особи згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України. 23 січня 2018 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач зареєстрованим на території Харківської області не значиться. Подальший виклик відповідача здійснювався відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України. 24 січня 2018 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позов підтримала та просила задовольнити, у разі неявки відповідача просила суд ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач у підготовчі та судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], повторно виданого 29.11.2017 р., [PERSON], [INFO], зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO], 20.03.2009 р. у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у Харківської області, актовий запис - № 212, прізвища після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а. с. 3). Від шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області 29.10.2010 р., актовий запис № 105 (а.с. 11). На підставі ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки. Спільне господарство подружжя не ведуть, проживають окремо з лютого 2014 року. Суд, враховуючи наведене, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам спільної дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе, тому шлюб повинен бути розірваний, а позов задоволений. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір, сплачений [PERSON] за звернення до суду з вказаним позовом, підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved