Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

28 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23 вересня 1999 року помер його рідний брат, [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вирівської сільської ради Білопільського району, посвідчену державним актом серії ІІІ-СМ №042335 від 21 липня 1999 року. Фактично він прийняв спадщину після смерті брата, однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном не може у звязку з втратою оригінала правовстановлюючого документа на землю. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON], просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після брата [PERSON], який помер 23 вересня 1999 року, право власності на земельну ділянку, площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 042335, виданим Вирівською сільською радою 21 липня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Вирівської сільської ради від 06 серпня 1999 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №370. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 29). Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 30-31). Представник відповідача Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, з позовом згодні (а. с. 28). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори, [PERSON], надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 35). Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 25). У звязку з неявкою сторін, третіх осіб суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер 23 вересня 1999 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 527 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого (ст. 530 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України). У відповідності до ст. 1262 ЦК України рідні брати та сестри спадкодавця мають право на спадкування за законом у другу чергу. Частиною 1 статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні обєкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд (ч. 2, ч. 3 ст. 373 ЦК України) Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України). Судом встановлено, що 23 вересня 1999 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №260835 (а. с. 8). Останній був рідним братом позивача, [PERSON], про що обєктивно свідчать матеріали справи (а. с. 9-10). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-СМ №042335, виданого Вирівською сільською радою Білопільського району Сумської області 21 липня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Вирівської сільської ради від 06 серпня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №370, за [PERSON] на праві власності зареєстрована земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,79 га, розташована на території Вирівської сільської ради (а. с. 14). З матеріалів справи вбачається, що вказаний державний акт втрачений (а. с. 12) Згідно з довідкою Вирівської сільської ради від 12 квітня 2016 року №668, [PERSON] постійно і на день смерті 23 вересня 1999 року проживав у [INFO]. Заповіт від імені останнього виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався та не реєструвався. Спадщину після [PERSON] прийняв [PERSON] шляхом догляду за будинком, присадибною ділянкою та збереження документів (а. с. 11). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19 травня 2016 року спадкова справа після померлого 29 вересня 1999 року [PERSON] не заведена (а. с. 37). З письмових розяснень завідувача Улянівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 18 квітня 2016 року вбачається, що видача позивачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, без правовстановлюючих документів, щодо належності даного майна спадкодавцеві не можлива (а. с. 15). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку, площею 2,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом серії ІІІ-СМ № 042335, в порядку спадкування після рідного брата, [PERSON], який помер 23 вересня 1999 року, однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з втратою державного акту на вказану земельну ділянку. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved