Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

27.08.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області до [PERSON] про стягнення зайво нарахованих коштів(а.с.4-9). 04.09.2019 ухвалою судді відкрито провадження у зазначеній цивільній справі в порядку спрощеного провадження та призначено до судового розгляду(а.с.42). Представник позивача, діюча на підставі довіреності Снігирьова О.Ю.(а.с.110), в судових засіданнях підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити, розгляд справи просила закінчувати за її відсутності, про що надала відповідну заяву (а.с.138). Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , в судових засіданнях позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні таких, до заяви додали письмові докази(а.с.55-66); розгляд справи просили закінчувати за їх відсутності(а.с.133,134). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. ст.81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] 30.05.2015 до УСЗН із про призначення житлової субсидії, останній призначено субсидію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого палива» від 21.12.1995 року № 848(а.с.10). Згідно п.13 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для призначення субсидій громадяни подають до відділу прийому громадян заяву та\~декларацію про доходи\~і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Вказана декларація підлягає обов`язковому заповненню для отримання субсидії, в якій заявник попереджається про відповідальність за подані відомості про осіб,які зареєстровані у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру (надання неповних чи неправдивих відомостей). При цьому 30.05.2015 [PERSON] подала\~декларацію про доходи\~та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де вказала, що осіб зареєстрованих в приміщенні, крім себе не має(а.с.10 зворот). Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову війську службу. На підставі поданої заяви відповідно до рішень УСЗН було призначено субсидію у розмірах передбачених законодавчими актами. В подальшому субсидія нараховувалась автоматично без звернення заявника(а.с.11-16,18-20). Згідно довідки від 19.01.2018 виданої відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради про склад зареєстрованих осіб, згідно з даними реєстру територіальної громади за адресою реєстрації відповідачки [PERSON] : [ADDRESS] , зареєстровано дві особи: відповідачка [PERSON] з 08.09.2005 та [PERSON] з 01.10.2005, який був знятий з реєстрації 06.11.2018(а.с.32,48). Внаслідок подання [PERSON] недостовірної інформації виявлено факт надмірного перерахування останній бюджетних коштів житлової субсидії за період з 01.10.2015 по 30.04.2018 у розмірі 34786,99 грн., що підтверджується копією перерахунку розміру призначеної субсидії (а.с.34-36). Згідно з п.20 Постанови № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного, побутового палива» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сума субсидії перерахованої (виплаченої) надміру, внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надмірно перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидію, вирішують у судовому порядку. Відповідачка надміру отриману житлову субсидію у добровільному порядку не повернула, на підставі чого позивач звернувся до суду. Вирішуючи спір по суті, суд приходить до наступного. Положеннями статей\~1212,\~1215 ЦК України\~передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої воно було набуте, згодом відпала. Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848\~(далі - Положення) передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні. Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у будинку осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пунктом 13 Положення покладено на отримувача субсидій. Тобто, механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання. Згідно абзацу 1 частини першої\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. УСЗН Лиманської міської ради не було надано жодного доказу того, що [PERSON] мала умисел подавати недостовірну інформацію про кількість зареєстрованих у будинку осіб. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо отримання [PERSON] пенсії за адресою відповідача(а.с.79-80), оскільки вищезазначені обставини спростовуються показами свідка [PERSON] в судовому засіданні 06.02.2020, та актами складеним головою мікрорайону «Центральний» у присутності сусідів(а.с.66,104). [PERSON] на підтвердження відсутності у неї умислу подавати недостовірну інформацію про кількість зареєстрованих у будинку осіб надала суду домову книгу для реєстрації осіб мешкаючих в [ADDRESS] ), яка була оглянута в судовому засіданні, в якій підтверджується факт реєстрації однієї особи відповідача [PERSON] з 08.09.2005, яка мешкає одна (а.с.58-59). Крім того, на вимогу суду(а.с.117-118), 13.02.2020 КП «БТІ» м. Слов`янська, були надані відомості щодо власників права власності на домоволодіння [ADDRESS] , відповідно до яких, [PERSON] був власником зазначеного житлового будинку на підставі договору дарування, виданого Краснолиманською ДНК 21.11.1992 № 1-2200 в 1/1 частці(а.с.128). В свою чергу, відповідно до наданої відповідачем копії договору купівлі-продажу, відповідач [PERSON] , [INFO] , набула у власність зазначений житловий будинок у попереднього власника [PERSON] , що також підтверджується повідомленням 13.02.2020 КП «БТІ» м. Слов`янська(а.с.55). Відповідно до повідомлення 21.01.2020 Лиманського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, на момент отримання паспорта громадянина України від 23.09.2005, місце проживання [PERSON] у заяві про видачу паспорта зазначалось за адресою: [ADDRESS] (а.с.100). Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді житлової субсидії саме з недобросовісністю набувача, яку згідно абзацу 1 частини першої\~статті 60 ЦПК України\~має довести позивач. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном. Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Такого висновку дійшов ВС у своїй постанові від 31 липня 2019 року № 583/168/17. Враховуючи встановлені у справі обставини, відсутність умислу щодо навмисного не подання інформації про зареєстрованих осіб, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд дійшов висновку, що примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 34786,99 грн., може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання що позивач (платник грошових коштів) не довів факт недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1921,00грн.(а.с.3), оскільки у позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed