Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності на спільне майно подружжя, виділення часток в натурі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 28.09.1996 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час перебування шлюбу, 20.08.2002 року відповідачем за спільні кошти подружжя було придбано будинок № 2 по вул. Чкалова, смт. Городниця, Новоград-Волинського району, Житомирської області. На даний час сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, відповідач постійно перебуває на заробітках, допомогу на утримання будинку не надає. Тому з метою встановлення окремих рахунків, позивач просила виділити її частину будинку та земельної ділянки. Позивач у судове засідання зявилась, подала заяву про зменшення позовних вимог, у якій просила визнати домоволодіння № 2 по вул. Чкалова, смт. Городниця, Новоград-Волинського району, Житомирської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеного домоволодіння. Відповідач у судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заперечень проти позову, заяв або клопотань, суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 023441 від 28.09.1996 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 28.09.1996 р., після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Новаківська». (а.с. 4) Згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2002 року, [PERSON] придбав у [PERSON] будинок № 2 по вул. Чкалова, смт. Городниця, Новоград-Волинського району, Житомирської області. (а.с. 12) На момент придбання будинку діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України (далі по тексту КпШСУ). Згідно ст. 22 КпШСУ визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні правила встановлені нормами чинного на теперішній час Сімейного Кодексу України (далі по тексту СК України). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню з визнанням за позивачем права власності на 1/2 частину вищевказаногодомоволодіння. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України\~\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved