overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

26 лютого 2016 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 22 листопада 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвали у судовому порядку 29 травня 2008 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що незважаючи на те, що проживають разом, вона сама утримує дитину, а відповідач ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає, хоча працює. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до її повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 22 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у судовому порядку 29 травня 2008 року. Після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати разом, внаслідок чого [INFO] р. у них народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, є працездатним та працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Нібулон», інші аліментні платежі не сплачує, але й дитину на власні кошти не утримує. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 26 лютого 2016 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 06 вересня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, утримання та виховання дитини. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив (а.с. 21). Відповідно до ухвали суду від 17 травня 2018 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2016 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 185059 (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-АМ № 357045 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, ведення господарства, утримання та виховання дитини. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Позов мотивовано тим, що 15 грудня 1990 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Павлоград, актовий запис № 1200. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про поділ майна, що є сумісною власністю не виникає. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 грудня 1990 року. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Павлоград, актовий запис № 1200, згідно копії свідоцтва про шлюб, серії IV-КИ № 377934. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 19 травня 2007 року виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради міста Нововолинська Волинської області, актовий запис №3. Від спільного проживання в подружжя є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, безвідповідально відноситься до своїх сімейних обовязків, не займається вихованням дітей, влаштовує сварки, що нерідко переростають у бійку. На теперішній час сім'я фактично розпалась, з січня 2017 року не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Вважає, що примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки сім'я існує формально, а тому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.28). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] (а.с.29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, із врахуванням засад добровільності шлюбу, встановлених ст.24 Сімейного кодексу України, а також того, що сторони згідні на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, а саме: витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 600 грн. витрат на правничу допомогу адвоката (а.с.11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: доньки Катерини, [INFO] та сина Романа, [INFO] в розмірі - 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно на утримання дітей, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дітей. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не зявився. У відповідності до ст.280 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20 серпня 2003 року по 29 серпня 2017 року перебували в шлюбі. Від шлюбу в подружжя народились діти: доньки Катерина, [INFO] та син Роман, [INFO]. Подружжя разом не проживає, діти проживають з матірю, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ці обставини в судовому засіданні підтверджуються: свідоцтвами про народження дітей; копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 серпня 2017 року про розірвання шлюбу; довідкою про склад сімї №65 від 12 лютого 2018 року. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей, а тому у відповідності до ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь останньої на утримання дітей в розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Визначаючи цей розмір суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON], просила розірвати шлюб із відповідачем. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2010 р., подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Але подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишаються проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], яким просила розірвати шлюб із відповідачем. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2017 року. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2017 року. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишаються проживати разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 20 вересня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб у них перший. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. За рішенням районного суду у 2018 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що з вересня 2017 року вони не підтримують шлюбні відносини і мешкають окремо. \~ \~ \~ \~Відповідач не змінив своєї поведінки і відношення до сімї, ухиляється від судового розгляду, у звязку з чим вона наполягає на ухваленні заочного рішення. \~ \~ \~ \~Витрати, повязані з сплатою судового збору, у розмірі 704,80 грн., покласти на неї, не змінювати після розірвання шлюбу прізвище, тому що дитина має прізвище батька. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] 08.06.2018 року під розпис ознайомлений з матеріалами справи, був присутній в судовому засіданні та просив дати можливість зберегти сімю. Після відкладення розгляду справи для примирення в судові засідання не зявляється з 08.06.2018 року по 03.09.2018 року, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, тому за таких обставин, враховуючи позицію позивачки, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є у справі, а позовні вимоги задовольнити з наступних обставин. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереженню шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2014 року. Шлюб у них перший. Зареєстрований [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №564. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. За рішенням районного суду у 2018 року з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Суд надавав подружжю строк для примирення та відкладав судовий розгляд, але вони не помирились. \~ \~ \~ \~Позивачка не перешкоджає відповідачу приймати участь у вихованні малолітнього сина. Проживають сторони окремо, спільного майна , житла не мають. Витрати, повязані з розглядом справи, судовий збір 704,80 грн. позивачка просить покласти на неї, не змінювати прізвище після розірвання шлюбу, тому що дитина носить прізвище батька. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 17 листопада 2006 року в Комарівській сільській раді Маневицького району Волинської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі в них народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач зневажливо ставиться до позивачки та дітей, що є причиною частих сварок і конфліктів та негативно впливає на виховання і психологічний стан дітей. Шлюбні відносини припинилися і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши їй шлюбне прізвище [PERSON], та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що в даний час вони не підтримують сімейних відносин, наданий подружжю строк для примирення позитивного результату не дав, позивач просить шлюб розірвати, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач будь-яких ефективних дій, спрямованих на збереження сім'ї не вчинив, що свідчить про фактичне визнання позову, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved