Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] звернулася з позовом до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, з вимогами: «Визнати незаконним наказ Департаменту освіти виконавчого органу Київської міської ради від 13 грудня 2019 № 708к «Про виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року. Поновити [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва 09 липня 2018 року. Стягнути з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 липня 2018 року по 03 вересня 2019 року в розмірі 124 958,44 грн., та з 14 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року в розмірі 358 228,08 гривень. Стягнути з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, в розмірі 50 000,00 гривень. Зобов`язати Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації оплатити листок непрацездатності [PERSON] від 03 грудня 2019 року серії АДЧ № 381398, виданий КНП «Центр медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району міста Києва». 14 серпня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 07 вересня 2020 року від Департаменту освіти і науки Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація» надійшов відзив на позовну заяву з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, за змістом відзиву на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 09 вересня 2020 року від Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва надійшли письмові пояснення, за містом поданих до суду пояснень представник третьої особи висловив позицію юридичної особи щодо підстав для відмови у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію посилається на те, що судовими інстанціями при ухвалені судових рішень в межах розгляду цивільної справи № 755/11581/18, встановлено, що між сторонами існували трудові відносини, які врегулювалися саме строковим контрактом, позивач погодилася з умовами контракту від 07 липня 2016 року, з визначеним строком дії з 08 липня 2016 року до 08 липня 2017 року, однак з урахуванням судових спорів між роботодавцем та робітником він не був припиненим у липня 2017 року та фактично продовжений на той же терміном до 08 липня 2018 року, у зв`язку з чим, припинення трудових відносин з позивачем з 09 липня 2018 року відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України, з урахуванням п. 4.7 Контракту від 07 липня 2016 року, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, проведене з дотриманням вимог трудового законодавства. Оскільки контракт з позивачем було укладено на певний строк, за відсутності укладення між сторонами до дня закінчення строку дії контракту угоди щодо продовження його дії на новий строк роботодавець, на підставі умов контракту та у зв`язку з припиненням строку його дії, правомірно припинено трудові правовідносини з позивачем на підставі п. 2 ч. 1 чт. 36 КЗпП України. 10 вересня 2020 року від Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, за змістом відзиву на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 11 вересня 2020 року від Департаменту освіти і науки Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) надійшов відзив в новій редакції на позовну заяву з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, представник відповідача висловив позицію щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що за наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту КМДА від 08 липня 2015 року № 595к позивача призначено на посаду директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва на умовах контракту з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року. Наказом департаменту від 07 липня 2016 року № 468к контракт переукладено строком на 1 рік - з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року. Звернувшись із заявою від 29 грудня 2016 року, позивач повідомила відповідача про дострокове розірвання контракту від 07 липня 2016 року, укладеного між Департаментом освіти і науки, молоді та спорту КМДА та [PERSON] , та звільнення з посади директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва відповідно до ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України в зв`язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним орган законодавства про працю, умов колективного договору та контракту. Наказом Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 січня 2017 року № 31к «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено з посади директора відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України та п. 4.6.1 Контракту з директором Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва від 07 липня 2016 року. Не погоджуючись з наказом про звільнення, позивачем подала позов до суду про визнання наказу незаконним та поновлення на посаді. 15 листопада 2017 року Апеляційним судом м. Києва ухвалене рішення у цивільній справі № 755/3353/17, яким позивача поновлено на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва з 31 січня 2017 року, відповідно до додаткового рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року рішення суду в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню. Постановою Верховного суду від 13 червня 2018 року касаційну скаргу Департаменту залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року залишено без змін. 16 листопада 2017 року позивач звернулася до Департаменту освіти і науки із заявою щодо негайного виконання рішення суду в частині поновити її на посаді директора. Наказом департаменту від 17 листопада 2017 року № 803к позивача поновлено на посаді директора Печерської гімназії №75, без зазначення дати поновлення. Наказам департаменту від 17 листопада 2017 року № 804к «Про звільнення [PERSON] » позивача повторно звільнено з посади директора на підставі ч 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи №755/19223/17, позивача поновлено на посаді директора Печерської гімназії № 75. 14 червня 2018 року позивач звернулася з заявою до роботодавця з вимогою про поновлення на роботі. Наказом Департаменту освіти і науки від 02 липня 2018 року № 328к «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2018 року № 803к, скасовано наказ департаменту освіти і науки від 17 листопада 2017 року № 804к «Про звільнення», змінено редакцію п. 2 наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 «Про скасування наказу департаменту освіти і науки, молоді та спорту КМДА від 17 листопада 2017 року «Про звільнення [PERSON] », а саме: поновити [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії 3 75 Печерського району м. Києва з 31 січня 2017 року на строк дії Контракту, укладеного 07 липня 2016 року. Наказом департаменту від 09 липня 2018 року №484к позивача було звільнено з посади в третє у зв`язку із закінченням строку трудового договору (контракту). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, яке ухвалено у цивільній справі № 755/11581/18, позов [PERSON] до Департаменту освіти і науки про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Визнано незаконним п. 2 наказу №328к від 02 липня 2018 року Департаменту освіти і науки, «про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 та наказ №484к від 09 липня 2018 року Департаменту освіти і науки «Про звільнення [PERSON] », поновлено позивача на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва з 09 липня 2018 року, присуджено до стягнення з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2017 року по 04 жовтня 2018 року у розмірі 186 315,88 грн.; стягнуто з Департаменту освіти і науки на користь [PERSON] 5000,00 грн. моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Наказом Департаменту освіти і науки від 27 серпня 2019 року № 519к «Про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо поновлення на роботі директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва [PERSON] поновлена на роботі на посаді директора з 09 липня 2019 року. Наказом Департаменту освіти і науки від 28 серпня 2019 року № 521к «Про організаційно-правові заходи щодо передачі повноважень директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва» позивач приступила до виконання обов`язків директора гімназії з 03 вересня 2019 року. Постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, апеляційна скарга Департаменту освіти і науки КМДА задоволена частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Присуджено до стягнення з Управління освіти і інноваційного розвитку Печерської РДА в місті Києві на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року в сумі 153877,34 гривень без податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, в задоволені решти позовних вимог відмовлено. Наказом Департаменту освіти і науки від 13 грудня 2019 року № 708к «Про виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року» скасовано наказ Департаменту освіти і науки від 27 серпня 2019 року № 519к «Про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо поновлення на роботі директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва [PERSON] , визнано таким, що втратив чинність наказ Департаменту освіти і науки від 28 серпня 2019 року № 521к, звільнено [PERSON] з посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва 09 липня 2018 року. Представник позивача наголосив, що наказ департаменту освіти і науки від 27 серпня 2019 року № 519к та наказ від 28 серпня 2019 року № 521к мали значимі юридичні наслідки для широкого кола осіб, не визнанні судом незаконними і не можуть бути скасовані наказом департаменту. Скасувавши вказані накази відповідач порушив ст. 58 Конституції України відповідно до якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи та принцип «Закон зворотної сили не має». За наведених обставин, на думку представника позивача, наявні підстави визнати незаконними та скасувати наказ Департаменту освіти виконавчого органу Київської міської ради від 13 грудня 2019 № 708к «Про виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року; поновити [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва 09 липня 2018 року; стягнути з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 липня 2018 року по 03 вересня 2019 року в розмірі 124 958,44 грн., та з 14 лютого 2020 року по 13 серпня 2020 року в розмірі 358 228,08 гривень»; стягнути з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, в розмірі 50 000,00 гривень; зобов`язати Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації оплатити листок непрацездатності [PERSON] від 03 грудня 2019 року серії АДЧ № 381398, виданий КНП «Центр медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району міста Києва», що є предметом позову. Представники відповідача - Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Мордалевич І.І. , Бабенко В.А. , Лендєл Л.П. , в судовому засіданні просили в позові відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов, додатково пояснили, що 27 серпня 2019 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 519к про поновлення [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва з 09 липня 2018 року, цей наказ видано на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справі №755/11581/2018. 20 листопада 2019 року Київським апеляційним судом винесено постанову, якою рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року скасовано та ухвалено в вказаній частині нове судове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково, присуджено до стягнення з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року в сумі 153877,34 грн. без врахування податків обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати. В задоволені решти частини позовних вимог відмовлено. На виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 708к від 13 грудня 2019 року про скасування наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 серпня 2019 року №519к «Про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо поновлення на роботі директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва [PERSON] », що слугувало підставою для звільнення позивача із займаної посади. Таким чином, звільнення позивача відбулось з дотримання вимог трудового законодавства, оспорюваний наказ про звільнення позивача прийнято уповноваженою особою та в межах повноважень керівника установи, тому з урахуванням позиції позивача та наявних у справі доказів відсутні підстави для поновлення позивача на займаній посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представник відповідача - Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Сорокін А.І. , в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Треті особи - директор Департаменту освіти та науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON]., Печерська гімназія №75 Печерського району міста Києва, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Стаття 43 Конституції України регламентує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на момент укладання контракту, договору) законодавство України про освіту базується на Конституції України і складається з цього Закону, інших актів законодавства України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про освіту» Навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо). Керівники навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю і підпорядковані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти, обираються за конкурсом і призначаються на посаду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти шляхом укладання з ними контракту відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Керівники навчальних закладів, що є загальнодержавною власністю і підпорядковані іншим центральним органам виконавчої влади, обираються за конкурсом і призначаються на посаду (за попереднім погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері освіти) відповідними центральними органами виконавчої влади шляхом укладання з ними контракту. Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Керівники навчальних закладів, заснованих на інших формах власності, призначаються їх засновниками або уповноваженими ними органами за попереднім погодженням з відповідними органами управління освітою місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно до частин першої та третьої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути укладеним, згідно зі ст. 23 КЗпП України: на невизначений строк; на визначений строк, який встановлюється за погодженням сторін; на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. Судом встановлено, що 08 липня 2015 року між позивачем та Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено Контракт з директором Печерської гімназії № 75, за умовами Контракту [PERSON] призначається на посаду директора навчального закладу Печерської гімназії № 75 на строк з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року. 08 липня 2015 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 595 к «Про призначення [PERSON] на посаду директора Печерської гімназії № 75» призначено [PERSON] на посаду директора Печерської гімназії № 75 на умовах контракту з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року. 08 липня 2016 року між позивачем та Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено контракт з директором Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва, за умовами Контракту [PERSON] призначається на посаду директора навчального закладу Печерської гімназії № 75 з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року. 07 липня 2016 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 468 к «Про переукладення контракту з директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва [PERSON] » переукладено контракт з [PERSON] , директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року. 30 січня 2017 року директором Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державно адміністрація) винесено наказ за № 31к про звільнення з займаної посади [PERSON] - директора Печерської гімназії 3 75 Печерського району м. Києва, 30 січня 2017 за власним бажанням. 23 серпня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 3-і особи: Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, Печерська гімназія № 75 Печерського району м. Києва, [PERSON] про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Визнано формулювання причин звільнення [PERSON] , викладені в наказі Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 31к від 30.01.2017 року неправильними. Змінено формулювання причин звільнення [PERSON] , вказавши, що «Звільнити [PERSON] з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, 30.01.2017 року за власним бажання відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України». В решті позову відмовлено. 15 листопада 2017 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON]., в інтересах Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Печерська районна в місті Києва державної адміністрація, Печерська гімназія №75 Печерської районної міста Києва, [PERSON] про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 31к від 30 січня 2017 року про звільнення [PERSON] . Поновлено [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва з 31 січня 2017 року. Присуджено до стягнення з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської рали (Київської міської державної адміністрації) судовий збір в дохід держави в розмірі 1600 грн. В решті позовних вимог відмовлено. 17 листопада 2017 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення, яким допущено негайне виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року в частині поновлення [PERSON] на роботі. 17 листопада 2017 року директором Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державно адміністрація) видано наказ за № 803к «про скасування наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 30 січня 2017 року № 31к про звільнення [PERSON] », скасовано наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державно адміністрація) від 30 січня 2017 року № 31к «Про звільнення [PERSON] » Поновлено [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії 3 75 Печерського району м. Києва. 17 листопада 2017 року директором Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державно адміністрація) видано наказ за № 804к «про звільнення [PERSON] », звільнено з займаної посади [PERSON] , директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва, 30 січня 2017 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним орган законодавства про працю, умов колективного договору та контракту. 02 липня 2018 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 484к «про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803к», скасовано наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 листопада 2017 року №804к «Про звільнення [PERSON] ». Викладено пункт 2 наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 к «Про скасування наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 30 січня 2017 року №31к «Про звільнення [PERSON] » у такій редакції: « поновити [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва з 31 січня 2017 року на строк дії контракту, укладеного 07 липня 2016 року». 09 липня 2018 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 484к «про звільнення [PERSON] », звільнено з займаної посади [PERSON] , директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, 09 липня 2018 року в зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (Контракту). 13 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Печерська гімназія № 75 Печерського району міста Києва, [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково. Визнано незаконним наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про звільнення [PERSON] » від 17 листопада 2017 року № 804к. Поновлено [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва з 30 січня 2017 року. У решті позовних вимог відмовлено. 15 червня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено додаткове рішення, яким допущено негайне виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.06.2018 року в частині поновлення [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва з 30 січня 2017 року. 13 червня 2018 року Верховним судом винесено постанову про залишення без задоволення касаційної скарги Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року та додаткове рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року залишено без змін. 19 вересня 2018 року Апеляційним судом м. Києва винесено постанову про залишення без задоволення апеляційної скарги [PERSON] , рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року залишено без змін. 09 липня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради, Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, директора Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради [PERSON] за участю третьої особи Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано п. 2 наказу № 328 к від 02 листопада 2018 року Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 к» незаконним. Визнано наказ № 484 к від 09 липня 2018 року Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради «Про звільнення [PERSON] » незаконним. Поновлено [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 09 липня 2018 року. Присуджено до стягнення з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2017 року по 04 жовтня 2018 року у розмірі 186 315 (сто вісімдесят шість тисяч триста п`ятнадцять) грн. 88 коп. Присуджено до стягнення з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі. 27 серпня 2019 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 519к «про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо поновлення на роботі директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва [PERSON] », поновлено [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва з 09 липня 2018 року. Відділу управління персоналом та кадрового забезпечення навчальних закладів управління персоналом та правового забезпечення Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) довести цей наказ до відомо [PERSON] і управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації внести відповідні записи до трудової книжки [PERSON] 28 серпня 2019 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 521к «про організаційно-правові заходи щодо передачі повноважень директора Печерської гімназії 375 Печерського району міста Києва», на підставі наказу [PERSON] приступила до виконання обов`язків директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва з 02 вересня 2019 року. [PERSON] надано право першого підпису на всіх грошових та банківських документах Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва. Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної у м. Києві державної адміністрації забезпечити виконання вимог ст. 29 Кодексів законів про працю України. Відділу розвитку інфраструктури освіти управління закладів професійної освіти, прогнозувати та розвитку інфраструктури освіти Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проінструктувати [PERSON] з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. 03 вересня 2019 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 354в «про надання відпустки [PERSON] », надано [PERSON] - директору Печерської гімназії №75, невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 143 календарних днів з 05 вересня 2019 року по 29 січня 2020 року. 17 жовтня 2019 року начальником Управління освіти та інноваційного розвитку видано наказ за № 411-в «про продовження відпустки [PERSON] », продовжено [PERSON] - директору Печерської гімназії №75, щорічну основну відпустку терміном на 15 календарних днів з 30 січня 2020 року по 13 лютого 2020 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 20 листопада 2019 року Київським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] , подану представником [PERSON] , залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року скасовано та ухвалено в вказаній частині нове судове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року в сумі 153877,34 грн. без врахування податків обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати. В задоволені решти частини позовних вимог відмовлено. 13 грудня 2019 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 708к «про виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року», скасовано наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 серпня 2019 року №519к «Про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо поновлення на роботі директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва [PERSON] ». Визнано таким, що втратив чинність наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28 серпня 2019 року № 521к «Про організаційно-правові заходи щодо передачі повноважень директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва. [PERSON] звільнено із посади директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва 09 липня 2018 року 12 березня 2020 року Верховним судом винесено постанову про залишення без задоволення касаційної скарги [PERSON] . Постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року залишено без змін. Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору. Трудові відносини- врегульовані нормами трудового права суспільні відносини, що виникають як результат впливу норм трудового права на поведінку суб`єктів трудової діяльності в результаті укладення трудового договору, внаслідок якого між ними виникають правові зв`язки, а також відносини з приводу встановлення умов праці на підприємстві, навчання й перекваліфікації за місцем роботи та відносини, пов`язані з наглядом і контролем за додержанням трудового законодавства, вирішенням трудових спорів та працевлаштуванням громадян. Трудові правовідносини - об`єкт трудового права - це правові відносини між роботодавцем і працівником щодо виконання останнім певної роботи на умовах, визначених законодавством та роботодавцем. Працівник завжди є фізичною особою і є певною мірою залежною стороною в трудових правовідносинах, оскільки процес праці визначає роботодавець, але законодавство про працю передбачає широкий набір гарантій для працівника. Трудові правовідносини оформляються записом до трудової книжки, виданням наказу про прийом на роботу, а у визначених законодавством випадках - трудовим контрактом. Згідно ч. 1ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (cт. 4КЗпП України). За змістом до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Укладення трудового договору на певний строк відрізняється від укладення трудового договору на час виконання певної роботи тільки за формальними ознаками: у першому випадку строк дії договору визначається зазначенням на його тривалість або граничну дату, до якої продовжується дія трудового договору, а в іншому випадку сторони домовляються не про дату, не про строк, а про те, що даний трудовий договір укладено на час виконання певної роботи. Трудовий договір визначає взаємні права та обов`язки сторін, умови праці працівника. Їх сукупність складає зміст трудового договору. Основна частина таких умов, прав і обов`язків регулюється законодавством про працю у централізованому порядку (тривалість робочого часу, відпусток, правила охорони праці і т.д.) та колективним договором і не може змінюватися за згодою сторін. До обов`язкових, окрім вже зазначених умов про місце роботи, трудову функцію, час початку виконання трудової функції, розмір винагороди за виконану роботу, відносять і умову про строк дії трудового договору. Трудовий договір може бути укладеним, згідно зі ст. 23 КЗпП України: на невизначений строк; на визначений строк, який встановлюється за погодженням сторін; на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір може укладатися на будь-який строк, визначений за погодженням сторін. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Процесуальний закон містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1-4 ЦПК України). З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Посилаючись, як підставу для визнання незаконним наказу Департаменту освіти виконавчого органу Київської міської ради від 13 грудня 2019 № 708к «Про виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року», позивач наголошує на тому, що при винесені наказу керівником установи не вказана стаття КзПП України на підставі якої позивача звільнено, а в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, не яке посилається Відповідач 1 в наказі про звільнення, відсутній пункт вважати позивача звільненою з посади директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва 09 липня 2918 року. Крім того, звільнення заднім числом законодавством України не допускається та суперечить статті 58 Конституції України відповідно до якої Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коди вини пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно ч. 1ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом положень частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній посаді органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (ч. 7 ст. 235 КЗпП). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі, відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов`язковості з моменту проголошення. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч.5 ст.124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом ст. 14, 367 ЦПК судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. (Постанова Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 6-435цс15, Постанова Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 243/2748/16-ц) Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 27 серпня 2019 року директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 519к про поновлення [PERSON] на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва з 09 липня 2018 року, цей наказ видано на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справі №755/11581/2018. 20 листопада 2019 року Київським апеляційним судом винесено постанову, залишена без змін постановою Верховного Суду від 12 березня 2020 року, якою рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року скасовано та ухвалено в вказаній частині нове судове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року в сумі 153877,34 грн. без врахування податків обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати. В задоволені решти частини позовних вимог відмовлено. На виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, директором Департаменту освіти і науки видано наказ за № 708к від 13 грудня 2019 року про скасування наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 серпня 2019 року №519к «Про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва щодо поновлення на роботі директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва [PERSON] », що слугувало підставою для звільнення позивача із займаної посади. Виходячи з вимог чинного законодавства, перелік загальних підстав припинення трудового договору викладено у ст. 36 КЗпП України, окремі підстави закріплено у ст.ст. 28, 37, 41 і 45 КЗпП України. Положеннями ст. 39 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір (п.п. 2 і 3 ст. 23 КЗпП України) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч. 1 ст. 38 цього Кодексу. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Оцінивши наявні у справі докази з урахуванням обраного позивачем способу захисту для відновлення порушених трудових прав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог щодо визнання незаконним наказу Департаменту освіти виконавчого органу Київської міської ради від 13 грудня 2019 № 708к «Про виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року», оскільки оспорюваний наказ містить всі необхідні реквізити для даного виду ділового документа та виданий уповноваженою особою на виконання судового рішення, яке на дату видачі наказу набрало законної сили, в той же час обставини щодо підстав звільнення позивача із займаної посади - директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва та дотримання роботодавцем процедури звільнення працівника із займаної посади встановлені судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанції, тому в силу положень ч.4 статі 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребують доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з підстав та предмету позову, судом не встановлено порушень трудових прав позивача при проведенні процедури її звільнення, яке відбулось на підставі оспорюваного наказу, виданого Департаментом освіти виконавчого органу Київської міської ради, відповідачем у справі, на виконання судового рішення, тому у сукупності наведених обставин відсутні підстави для задоволення вимог щодо поновлення позивача на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва. Відповідно до ч.3 статті 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статі), а також у період перебування працівника у відпустці. Правила про недопустимість звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз`яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (частина третя статті 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП України випадків, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у пункті 4 статті 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена у статтях 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постановах: від 26 грудня 2012 року № 6-156 цс 12, від 23 січня 2013 року № 6-127 цс 12, про відсутність підстав для відходу від цієї правової позиції зазначено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №336/1352/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач безпідставно посилається, як підставу порушення його трудових прав, проведення звільнення в період тимчасової непрацездатності працівника, тобто без дотримання вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки в межах даного спору відповідачем - Департаментом освіти виконавчого органу Київської міської ради, проведено звільнення позивача із займаної посади на виконання рішення суду, що виключає можливість застосування положень норм трудного права, яке регулює порядок та підстави звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ч.2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Зважаючи на те, що судом не встановлено обставин, які давали б підстави для поновлення позивача на займаній посаді, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ці вимоги є похідними та безпосередньо пов`язані з вирішенням судом питання про поновлення позивача на роботі. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як роз`яснено у п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характер, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для справи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Верховний Суд в постанові від 25.04.2019 року по справі №826/4003/16 зазначив, що необхідність наведення ґрунтовного обґрунтування як факту заподіяння моральної шкоди відповідачем, її розміру, протиправності дій, внаслідок яких виникла така шкода, а також причино - наслідкового зв`язку між шкодою та діями відповідача підтверджуються правовою позицією, яка висловлена в постанові Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також у постанові Великої Палати від 23.01.2019 по справі № 800/416/17. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Крім того, до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, ці обставини повинні бути належно доведені. Обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв`язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника. Однак в межах даного спору позивачем не доведено факт порушення її трудових прав з боку відповідача, як роботодавця, що є визначальним для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди з урахуванням положень ст. 237-1 КЗпП України, при цьому, в діях відповідача відсутня така неправомірна поведінка, яка потягнула б за собою настання відповідальності за заподіяння моральної шкоди, інших підстав для відшкодування моральної шкоди позивачем не наведено, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо відшкодування за рахунок Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] моральної шкоди, завданої незаконним звільненням, в розмірі 50 000,00 гривень. Відносно позовних вимог, які заявлено позивачем щодо зобов`язання Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації оплатити листок непрацездатності [PERSON] від 03 грудня 2019 року серії АДЧ №381398, виданий КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Русанівка» Дніпровського району міста Києва, суд приходить до наступного. Листок непрацездатності, лікарняний листок - документ, що підтверджує тимчасову непрацездатність громадянина і є підставою для призначення та виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності. Лікарняні листки видають лікарі лікарняних і санаторних установ системи Міністерства охорони здоров`я України. Відповідно до ст. 18 Закону України від 23.09.99 р. № 1105-ХІУ «Про загально-обов`язкове державне соціальне страхування», страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах. Питання оплати тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми регулюється Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22 червня 2007 року № 715/13982 (далі - Порядок). Відповідно до п. 1.2 Порядку у разі настання страхового випадку управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право, зокрема, допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Згідно з п. 1.8 Порядку, доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим та особам, які мають на це право, проводяться за рахунок Фонду. Ці суми перераховуються на їх особові рахунки в банку або поштовими переказами. Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що підставою для оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця та надання допомоги, пов`язаної з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, є виданий в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованою в Мін`юсті 04 грудня 2001 року за № 1005/6196, листок непрацездатності та наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 або акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі - постанова КМУ № 1232). Отже, обов`язок з оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця, і такі кошти відносяться до виплат працівнику при звільненні, у разі несплати яких настає відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України. У той же час, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності, допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується Фондом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому, право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Допомога з тимчасової непрацездатності як раз і є однією з державних гарантій, яка включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. За законом саме на роботодавця покладено оплата цієї допомоги у перші п`ять днів тимчасової непрацездатності. 31 січня 2020 року (вих. № 02-07/283) Управління освіти та інноваційного розвитку направило листа до Фонду соціального страхування України з проханням надати роз`яснення (дослівно): «прийняття до оплати листка непрацездатності Серії АДЧ №381398 від 03 грудня 2019 року та який період має бути оплачений, так як наказ про поновлення [PERSON] скасовано та остання вважається звільненою з 09 липня 2018 року. Чи може відповідно до наведеної ситуації заповнювати листок непрацездатності Серії АДЧ №381398 від 03 грудня 2019 року в.о. директора Печерської гімназії №75 [PERSON] » (а.с.80-81 т.2) 14 лютого 2020 року Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України, у відповідь на звернення Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, роз`яснили наступне, що оскільки громадянка [PERSON] на момент настання у неї загального захворювання - 03 грудня 2019 року не перебувала у трудових відносинах зі страхувальником «Печерська гімназія №75», а також страхувальником - Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, тобто не була застрахованою особою, допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування України на підставі листка непрацездатності серія АДЧ №381398, виданого громадянці [PERSON] на період з 03 грудня 2019 року по 21 грудня 2019 року не надається. (а.с.82-83 т. 2) Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідно до листа непрацездатності (серія АДЧ №381398) позивач перебувала на лікарняному з 03 грудня 2019 року, тобто після звільнення її із займаної посади на виконання постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року та наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 грудня 2018 року за № 708к , тому правові підстави для зобов`язання відповідача Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, здійснити виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності відсутні. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України) Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: директор Департаменту освіти та науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) [PERSON], Печерська гімназія №75 Печерського району міста Києва, про визнання незаконним наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 грудня 2019 року за №708-к, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання оплатити листок непрацездатності, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed