Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

27.11.2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи, яку зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, спадкоємцем за законом став позивач. Позивач отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно будинок. В видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер якої: [NUMBER] , розміром 0,2500 га, позивачу нотаріусом було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку на ім`я спадкодавця. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, матеріалами спадкової справи. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 06.05.2014. 03 квітня 2002 року [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,2520 га по [ADDRESS] , що підтверджується договором, державним актом на право власності на землю [NUMBER] на ім`я [PERSON] 03 квітня 2002 року [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок жилою площею 19,6 кв. м, загальною площею 67 кв. м по [ADDRESS] , що підтверджується договором, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS] . Рішенням Обухівського районного суду № 372/5068/15 від 27.01.2016 року за [PERSON] було визнано право власності, в порядку спадкування, на будинок [ADDRESS] загальною площею 67,0 кв. м, який належав [PERSON] , та який після її сперті успадкував [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до рішення Обухівського районного суду право власності на житловий будинок визнано за позивачем по справі, даний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2520 га по [ADDRESS] . На даній земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно до наданої спадкової справи єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] є його син [PERSON] , який отримав право власності, що розташований за адресою [ADDRESS] У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності [PERSON] на нерухоме майно. 24.05.2016 року Германівською сільською радою Обухівського району, винесено рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі на місцевості меж земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Германівка Обухівського району на якій розміщено житловий будинок, що на праві приватної власності належить позивачу (а.с.28). Відповідно до Листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 26.12.2018 року земельна ділянка з кадастровим номером: [NUMBER] , розміром 0,2516 га обліковуються за гр.. [PERSON] для індивідуального садівництва, що є перешкодою для оформлення права власності на земельну ділянку (а.с. 59). Згідно статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, тим самим після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу спадщини ввійшло право власності на земельну ділянку та житловий будинок. Відповідно до наданих матеріалів справи вбачається що позивач постійно прописаний та проживає в будинку з народження та по теперішній час за адресою [ADDRESS] . Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач як спадкоємець за законом відносно майна свого батька має право на спадкування, в тому числі відносно права на земельну ділянку, відносно якого документи були відповідно не оформлені. Підстави припинення права власності передбачені у ст. 346 ЦК України, зокрема, право власності може бути припинене у випадках, встановлених законом. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч.1 та 3 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.3 ст.116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. А в статті 152 ЗК України обумовлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Згідно до статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 140 Земельного Кодексу України передбачено, що підставою припинення права власності на земельну ділянку є відчуження земельної ділянки за рішенням власника. При цьому позивач довів належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майна і майнових прав померлого батька. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved