overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з його боку. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її присутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 08 травня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є батьком малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Сторони проживають [ADDRESS]. Відомості про наявність у відповідача доходів відсутні. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дочка потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу положень ст.180 СК України, яка покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як її батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років становить 1286 грн. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (відсутність у платника аліментів постійного доходу). Враховуючи, як того вимагають положення ч.1 ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відсутність матеріальної допомоги з боку батька. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти у розмірі близько двохсот гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що із липня 2008 року по квітень 2013 року сторони проживали разом без реєстрації шлюбу. [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4). Позивач разом із сином [PERSON] та двома дітьми від іншого чоловіка, 1999 і 2002 років народження, проживають [ADDRESS] [PERSON] працює продавцем у ФОП [PERSON], її середньомісячна заробітна плата становить 609 грн. Також вона отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, яка на лютий-квітень 2015 року призначена у розмірі 2529 грн., та на двох старших дітей - державну допомогу сім'ям з дітьми у розмірі 771 грн. щомісячно. Відповідач не працює, проживає з матір'ю, [INFO], інвалідом першої групи, підгрупи «А», по [ADDRESS] Липоводолинського району. Має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 12901 грн., які визначені до стягнення у розмірі 1/4 частини його заробітку. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу положень ст.180 СК України, яка покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Визначаючи належний до стягнення розмір аліментів на утримання [PERSON], суд враховує положення ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», яким прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років становить 1286 грн., а тому вважає, що мінімальний їх розмір для батька складає близько 600 грн. Проте, суд бере до уваги, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу), наявність у платника аліментів інших утриманців, зокрема дитини, 2003 року народження, непрацезданої матері, яку він має утримувати разом зі своєю сестрою. Тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 20 листопада 2009 року, актовий запис № 2267. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи до суду від нього не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 20 листопада 2009 року, актовий запис № 2267 (а.с. 3). Від сумісного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення позивача, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем розірвали шлюб 01 грудня 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою і перебуває повністю на її утриманні. Вказує, що відповідач сплачує добровільну матеріальну допомогу в неповному обсязі і, враховуючи збільшення цін на життєво важливі товари та необхідність додаткових витрат на розвиток дитини, отриманих коштів не вистачає на повноцінне утримання дочки. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив суду, що матеріально в добровільному порядку допомагає утримувати дитину. Дослідивши матеріали справи: довідку КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради № 179 від 26.01.2015 року про склад сім'ї (а.с. 2); довідку про заробітну плату [PERSON] (а.с. 3); копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 6); копію рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2014 року про розірвання шлюбу (а.с. 7-8), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе через постійні суперечки та непорозуміння , з грудня 2014 року вони проживають окремо. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач також в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав повністю. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 17 липня 2010 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, з грудня 2014 року сторони разом не проживають. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 17 жовтня2008 року у Журавичівській сільській раді Ківерцівського району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 16. Від шлюбу в них є дві неповнолітніх дитини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними часто виникали сварки, протягом трьох років вони фактично не підтримують сімейних стосунків. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, але у своїх письмових заявах адресованих суду, просять слухати справу у їх відсутності, що на думку суду є можливим, позивач свої позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Приймаючи до уваги письмові пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і наполягають на розірванні шлюбу, що це є добровільним вирішенням їх волі з цього питання, тривалий час не підтримують будь - яких сімейних стосунків, добровільно вирішили питання про місце проживання неповнолітніх дітей, що в сукупності свідчить, що шлюб між ними носить формальний характер. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, та інтересам неповнолітніх дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши неповнолітніх дітей проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне відповідачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, пояснила, що з 18 вересня 1999 року по січень 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які після припинення шлюбу сторонами проживають разом з позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітків (доходів), але на кожну дитину не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що на даний момент змоги сплачувати аліменти не має, оскільки не працює та живе за рахунок пенсії своєї матері в будинку якої проживає. Вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 1999 року по 06.01.2015 року (а.с.8), від цього шлюбу мають неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] (свідоцтво по народження, а.с.6) та [PERSON] [INFO], (свідоцтво по народження, а.с.7), які після припинення шлюбу між сторонами проживають разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно копії трудової книжки [PERSON] 22.11.2014 року був звільнений з останнього місця роботи, на момент розгляду справи судом не працевлаштувався. Зважаючи на матеріальне становище відповідача, його стан здоровя, матеріальне становище позивачки та стан здоров'я неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне стягувати з відповідача в якості аліментів на утримання неповнолітньої доньки 1/3 частину всіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, а не 1/2 як просить позивачка. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 163 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 13 січня 2007 року, від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні сторони не з'явилися, але надіслали письмові заяв, позовні вимоги позивач підтримала, відповідач позов визнав в повному обсязі. Просять справу розглядати у її відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з 13 січня 2007 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі.(а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO], який проживає разом з позивачем.(а.с.3) З грудня 2014 року сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, та згоден надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини. (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько, [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, яку він має намір успадкувати. Проте не має такої можливості, через втрату оригіналу Державного акт на право приватної власності на земельну ділянку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Новофастівської сільської ради - Ткачук П.П. телефонограмою суд повідомив, що не має можливості з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з огляду на таке: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO] був власником Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, як єдина спадкоємиця не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з втратою оригіналу Державного акту, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 30.04.1981 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач також надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30.04.1981 року (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved