Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

27.01.2016 року позивачка вернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, вона народила доньку, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, проживаючи окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона змушена звернутись з даним позовом до суду та росить стягнути на її користь з відповідача, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. В судове засідання позивачка не з'явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином оповіщений про день та час розгляду справи, але надав суду заяву про те, що позовні вимоги визнав в повному обсязі, та судове засідання просив проводити у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, вважаючи їх законними та обґрунтованими, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що батьком малолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження є відповідач [PERSON].(а.с. 7). Згідно довідки Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 72 від 25.01.2016 року, малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі і знаходиться на її утриманні. Згідно позовної заяви, батько [PERSON], відповідач по справі, проживає окремо від дитини та дружини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 183, ст. 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає доводи позивачки такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 27.01.2016 року, і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved