Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

28 жовтня 2013 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернулася [PERSON] з позовом до СПД [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення вартості товару, моральної шкоди та неустойки, в обґрунтування якого зазначила, що 27 серпня 2013 року між нею та відповідачем у приміщенні магазину «Матрас Центр» був укладений договір купівлі-продажу про придбання матрацу «ЕММ» (Катеринославські меблеві майстерні) Magic-160-200 вартістю 4274 грн. Вибір матрацу був заснований на інформації, отриманій від продавця в усній формі, і його запевненням, що матрац відповідає заявленим нею вимогам. 30 серпня 2013 року матрац було доставлено позивачці додому. Продавцем при укладенні договору купівлі-продажу матрацу не в повному обсязі була надана їй інформація про його специфічні властивості, а саме запах. Паспорт матрацу знаходився усередині целофанової упаковки, тому лише після того, як вона її відкрила і ознайомилась з паспортом, дізналась що запах в цьому виробі заявлений виробником. Їй при покупці цього відомо не було. З цих підстав нею був зроблений неправильний вибір і її ввели в оману. Також її не було проінформовано про специфічне зонування виробу: матрац має різний ступень жорсткості. Вона мала намір купити ортопедичний матрац, оскільки має проблеми з опорно-руховим апаратом, у зв'язку із чим матрац із різними зонами жорсткості їй не підходить за станом здоров'я. Через виявлені невідповідності її очікуванням вона звернулась до відповідача з вимогою розірвати договір купівлі-продажу та повернути їй сплачені за матрац кошти, проте отримала відмову. Вважає, що внаслідок таких дій відповідача їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у тому, що з вини відповідача вимушена відчувати незручності, пов'язані з відсутністю нормального спального місця, що порушує звичний спосіб її життя, а також з тим, що вона вимушена звертатись до різних інстанцій для захисту свого порушеного права. Просила розірвати договір купівлі-продажу від 27.08.2013 року, стягнути з відповідача сплачену суму за товар в розмірі 4274 грн., суму завданої моральної шкоди в розмірі 6000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 100 грн. (а.с. 2-4). В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги та просила на підставі ч.9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з відповідача на її користь вартість неустойки внаслідок несвоєчасного повернення грошей в розмірі 1% за кожен день затримки розрахунку, на підставі ч.6 ст. 12 Закону звільнити її від обов'язків по правочину, а також стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. (а.с. 102-104). В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що 27.08.2013 року прийшла до магазину «Матрас Центр» з наміром купити матрац. Продавцю вона пояснила, що має проблеми зі спиною і їй потрібен жорсткий ортопедичний матрац. Їй було запропоновано два зразки. Вони були представлені у вигляді запакованого матрацу розміром на односпальне ліжко. Вона спробувала цей матрац і в той момент зауважень до його характеристик не мала. В той же день вона замовила такий матрац розміром на двоспальне ліжко, а також придбала чохол на інший матрац. Їй видали товарний чек, в якому зазначили матрац вартістю 4274 грн. та чохол вартістю 439 грн. Сплачено нею було 500 грн. Через три дні 30.08.2013 року у п'ятницю близько 17 години кур'єр доставив матрац їй додому, при цьому додаткових договорів чи квитанцій не надав. Вона передала кур'єру залишок вартості матрацу. Усередині упаковки матрацу знаходився паспорт, тому вона розрізала целофан з бокової частини. Про те, що порушувати цілісність упаковки не можна у магазині її не попереджали. Коли матрац було відкрито, вона відчула різкий специфічний запах. Крім того, з паспорту вона дізналась, що придбаний нею матрац має п'ять різних зон жорсткості і при лежанні вона відчувала біль, а також що запах виробу заявлений виробником. У зв'язку з тим, що вона не була проінформована продавцем про виявлені для неї недоліки і придбаний нею матрац виявився не таким, на який вона сподівалась, вирішила повернути його відповідачу. Матрац нею не використовувався. Наступного дня вона зателефонувала чоловіку, який займається вантажними перевезеннями і попросила приїхати для того, щоб відвезти матрац до магазину. Їй було повідомлено, що у суботу немає вантажників, тому домовились на понеділок. 02.09.2013 року матрац відвезли до магазину, де продавець відмовився його приймати і вона вимушена була відвезти матрац додому, де він і знаходиться на теперішній час. Тоді вона звернулась в цей же день з письмовою вимогою повернути гроші. Пізніше отримала відповідь із відмовою з посиланням на те, що матрац був у використанні. Вважає, що придбаний нею матрац має належну якість, оскільки як запах, так і різні ступені жорсткості заявлені виробником у паспорті, проте їй виріб з такими характеристиками не підходить. Просила розірвати договір купівлі-продажу та стягнути з відповідача на її користь вартість матрацу у розмірі 4274 грн., неустойку в розмірі 7560 грн. у зв'язку з несвоєчасним поверненням грошей та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно між ним як приватним підприємцем та позивачкою укладався договір купівлі-продажу матрацу. Договір був укладений в усній формі, сторони дійшли усіх істотних умов. Уся інформація щодо характеристик матрацу, а також усе, що зазначено у паспорті, в тому числі і щодо запаху та зон різної жорсткості, зазначена на сайті виробника і кожен має право з нею ознайомитись. Між тим продавець, консультуючи позивачку, надав їй повну інформацію про товар. При замовленні матрацу позивачці було видано чек, який є підтвердженням укладення договору. Сплата повної вартості товару відбувалась в момент його доставки на адресу позивачки. Матрац, коли позивачка привезла його назад до магазину, не було прийнято у зв'язку із тим, що він має великі розміри і його немає де зберігати. Крім того, [PERSON] заявила, що цей матрац незручний для неї і ним було зроблено висновок про використання матрацу. Цей факт також підтверджувала і порушена упаковка. [PERSON] вимагала повернути їй гроші, однак їй було відмовлено через те, що матрац був у використанні, а також через порушення цілісності упаковки. Запах, на який посилається позивачка, присутній в усіх матраців і згодом зникає. Усі її претензії до матрацу вважає необхідним встановлювати тільки шляхом проведення експертизи. Вважав, що позивачкою не надано доказів того, що матрац має недоліки та не був у використанні, у зв'язку із чим просив у позові відмовити. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, свідків, дослідивши матеріали по справі, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 вересня 2012 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу матрацу «ЕММ» (Катеринославські меблеві майстерні) Magic-160-200 вартістю 4274 грн. у магазині «Матрас Центр», що розташований за адресою: м. Маріуполь, пр. Леніна, 1 офіс 101. Підтвердженням факту укладення договору купівлі-продажу (досягнення сторонами усіх істотних умов) є виданий відповідачем товарний чек від 27.08.2013 року на придбання матрацу. За умовами договору позивачка фактично сплатила відповідачу у якості завдатку 61 грн. у день укладення договору, а решту суми сплатила 30.08.2013 року у день привезення до неї матрацу. Після того, як позивачкою було відкрито матрац, тобто знято целофанову упаковку, вона відчула різкий синтетичний запах. Також нею були виявлені такі особливості матрацу як зони різної жорсткості. 02.09.2013 року придбаний матрац був доставлений нею до магазину з метою повернення. Позивачка просила прийняти матрац та повернути їй гроші. Однак у магазині матрац не прийняли з посиланням на те, що порушена цілісність упаковки, а також що матрац був у користуванні. Позивачка зверталась до відповідача з письмовими вимогами про повернення сплаченої за товар суми, але їй було відмовлено, у зв'язку з чим вона звернулася до суду за захистом своїх прав. (а.с. 5, 9, 11, 15). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог та аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII (далі - Закон № 1023-ХІІ) споживачі мають право на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023 - ХІІ споживачеві під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України для задоволення своїх особистих потреб серед іншого мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Частина 1 статті 6 Закону № 1023-ХІІ зобов'язує продавця (виробника, виконавця) передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно з положенням, передбаченим ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування. При вирішенні спорів про захист прав споживача тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготовникові). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1023-XII споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Правові наслідки порушення права споживача на інформацію визначені у ч. 7 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ. Зокрема, згідно з п. 1 цієї норми у разі, коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Аналогічне положення містить ч. 9 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ. Позивачку в процесі вибору нею матрацу, продавцем не було повідомлено про наявність специфічного запаху у виробу, а також про різний ступень жорсткості пружин матрацу. На цьому в судовому засіданні наполягала [PERSON] При цьому вказаний факт не спростував і допитаний у якості свідка [PERSON], який працює продавцем у магазині відповідача, і який надавав консультативну допомогу позивачці при виборі матрацу. Так, свідок пояснив, що уся детальна інформація про характеристики матрацу знаходиться на стендах, у буклетах і клієнт не має жодних перешкод для ознайомлення з ними. Крім того, він також в усній формі надав усю інформацію про інтересуючи позивачку моделі. [PERSON] спробувала декілька моделей матрацу, і зупинилась на одній з них. Між тим, щодо запаху матрацу пояснив, що це є невід'ємною частиною усіх нових речей та матраців зокрема. До того ж, з'ясувати в теперішній час, яка саме інформація була надана позивачці і в якому обсязі суд вважає неможливим, оскільки цей свідок є працівником, працедавцем якого є відповідач, та є особою, зацікавленою у справі, як такий, що залежить від відповідача. Суд зазначає, що позивачка [PERSON] безпосередньо при укладенні договору купівлі-продажу матрац, який їй було привезено додому, не бачила. Нею на час укладення договору був оглянутий зразок, та вона вибрала та замовила собі аналогічну модель, але іншого розміру. Крім того, матрац було доставлено позивачці у герметичній упаковці. Позивачка була позбавлена можливості оглянути та оцінити товар до відкриття упаковки, між тим кошти, на вимогу кур'єра, сплатила у повному обсязі в момент доставки товару. Таким чином, відповідачем, як продавцем було порушено ч. 2 ст.17 Закону № 1023 № ХІІ щодо вільного вибору товару, оскільки на час внесення повної сплати за матрац позивачка фактично його не бачила, проти чого не заперечував відповідач, та вже була позбавлена можливості відмовитись від його придбання після огляду. Наявність сильного запаху матрацу в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON] При цьому позивачкою не заперечується факт належної якості придбаного нею матрацу, оскільки виявлені нею недоліки відображені у паспорті матраца. (а.с. 105). Суд вважає, що позивачкою доведений факт придбання нею товару, який не має потрібних споживачеві властивостей внаслідок неотримання повної та своєчасної інформації про товар та її позов в частині розірвання договору та стягнення вартості товару у розмірі 4274 грн. підлягає задоволенню. Позивачка намагалась повернути матрац та отримати назад сплачені за нього кошти, між тим відповідач товар назад не прийняв. Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджений в судовому засіданні свідком [PERSON], який перевозив за проханням позивачки матрац до магазину 02.09.2013 року. Позивачкою, з посиланням на п. 9 ст. 12 Закону № 1023-ХІІ також було заявлено вимогу про стягнення на її користь з відповідача неустойки у розмірі 7560 грн. у зв'язку з несвоєчасним поверненням грошей. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що оскільки розірвання договору купівлі-продажу має наслідки повернення продавцем сплаченої суми за товар, а покупцем - товару, то вимога про стягнення неустойки у зв'язку з несвоєчасним поверненням грошей задоволенню не підлягає. При цьому суд вважає помилковим посилання позивачки на статтю 12 Закону №1023-ХІІ, яка регулює права споживача в разі укладення договору поза торгівельними або офісними приміщеннями, оскільки сторони уклали договір купівлі-продажу матрацу у приміщенні магазину в усній формі з досягненням усіх істотних умов договору. Позивачкою заявлені вимоги про відшкодування завданої їй моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 глави 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків і моральної шкоди. Укладений між сторонами договір купівлі-продажу не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі невідповідності товару вимогам покупця. Не передбачають такої відповідальності і нормативно-правові акти, які регулюють спірні відносини. Щодо відшкодування на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 100 грн., суд зазначає наступне. При визначені обсягу витрат на правову допомогу, суд виходить із приписів частини 2 статті 84 ЦПК, за якою граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Для визначення та забезпечення не перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу суду необхідно мати для розрахунку погодинний час, який був витрачений адвокатом на вчинення тих чи інших дій, пов'язаний із підготовкою та складенням позову, наданням консультації. Проте позивачкою була надана лише довідка (а.с. 21), яка по-перше не є розрахунковим документом, по-друге, в ній не зазначено який вид правової допомоги було надано [PERSON], а також не вказано фактичного часу, витраченого адвокатом на надання допомоги, що є необхідним та визначальним для розрахунку судом граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Відтак суд позбавлений можливості забезпечити дотримання та перевірку граничних сум витрат на правову допомогу, через це в цій частині вимог має бути відмовлено. Згідно з ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені по справі позивачем, присуджуються з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що на час звернення до суду позивачка була звільнена від сплати судових витрат, вони підлягають стягненню з відповідача, але в розмірі не менше мінімальної ставки судового збору за звернення до суду із вимогою майнового характеру.

Outcome: partial