Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

29.04.2014р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що [INFO] померла [PERSON] - мати позивачки. Після померлої [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з нерухомого майна, а саме: житлового будинку із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га. та земельної частки (паю) розміром 4,74 га, яка знаходиться в ПП «Зоря» на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яке померла успадкувала після своєї померлої, [INFO] сестри - [PERSON], але у встановленому законом порядку свої спадкові права не оформила. Позивач, як спадкоємець звернулась до Другої Полтавської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. В судове засідання позивач не з'явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання представник позивача не з»явився попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та надала квитанцію про доплату судового збору. Від відповідачів: Рунівщинської сільської ради Полтавського району та області та Відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області до суду надійшли письмові заява про розгляд справи без участі їх представників, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Від третіх осіб: Другої Полтавської державної нотаріальної контори та [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що проти позову не заперечують. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ст. 15 ЦК України , кожна особа має право звернутися за захистом своїх прав до суду. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту своїх прав, є визнання права. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що [INFO] року померла, [PERSON] - мати позивачки, що підтверджує свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.07.2000 року, видане відділом РАГС виконкому Полтавської міської ради та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13.04.1959р., після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до Другої Полтавської державної нотаріальної контори, в якій була заведена спадкова справа за № 343/2013, що підтверджує витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 34755700 від 05.08.2013 року. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2013 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Встановлено, що позивач [PERSON], та її сестра - третя особа, [PERSON], відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки заповіт за життя мати не складала та інші спадкоємці першої черги відсутні. Відповідно до статті 1268 частини 3 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено, що позивачка [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] до моменту її смерті, що підтверджується довідкою № 521/9 від 11.11.2013 року, виданою ЖБК «Квант», а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Отже встановлено, що сестра позивачки [PERSON] відповідно до положень ч.1 ст. 1269 ЦК, ст. 1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини, після померлої, [INFO] [PERSON] до нотаріуса не зверталася, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, а тому відповідно до частини 1 статті 1272 ЦК України, спадщину не прийняла. Встановлено що, за заявою [PERSON], 22 січня 1998 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за № 32/1998 після померлої [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджує свідоцтво про смерть [NUMBER] від 26.08.1997 року. Встановлено, факт того, що померла [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серія [NUMBER], видане 15.06.1998 року відділом РАГС Полтавської райдержадміністрації), свідоцтвом про шлюб [PERSON] серія [NUMBER] від 19.05.1951 року, видане Полтавським міським бюро ЗАГС, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження [PERSON], виданого відділом ДРАЦС районного управління юстиції у Полтавській області 12.12.2013 року. Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після своєї померлої, [INFO] - сестри [PERSON], але свої спадкові права не оформила, оскільки тяжко захворіла і [INFO] року померла. Встановлено, що [PERSON], прийняла спадщину після смерті [PERSON], але її не оформила. В свою чергу [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], але її також не оформила. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Встановлено, що спадкове нерухоме майно складається із: - житлового будинку із надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га; - земельної частки (паю) розміром 4,74 га, яка знаходиться в ПП «Зоря» на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Судом встановлено і підтверджується матеріалами, що померлій [PERSON] належить земельна частка (пай) розміром 4,74 га, яка знаходиться в ПП «Зоря» та території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області підтверджується: - довідкою Державного підприємства «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 01-13/1233 від 28.11.2013 року, в якій зазначено, що згідно «списку громадян-членів ПП «Зоря» на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району, які мають право на отримання земельної частки (паю)», земельна ділянка під [NUMBER] значиться за [PERSON] за загальною площею 4,74 га»; - довідкою Рунівщинської сільської ради № 02-33/670 від 20.12.2013 року, в якій зазначено, що згідно списку від 21.05.2003 року громадян-членів ПП «Зоря» на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району, які мають право на отримання земельної частки (паю), за померлою [PERSON] числиться земельна частка (пай) площею 4,74 га. Номер сертифікату: ПЛ № 0294364. Номер паю згідно проекту розпаювання: [NUMBER]; - викопіюванням із земельно-кадастрового плану місця розташування земельної частки (паю) площею 4,74 га за межами с. Рунівщина Рунівщинської сільської ради Полтавського району, яка числиться за померлою [PERSON] (№ 02-46/173 від 07.04.2014 року). Отже, як вбачається із зазначених документів, земельна ділянка площею 4,74 га на території Рунівщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, була надана [PERSON] і їй був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0294364, номер паю згідно проекту розпаювання: [NUMBER]. Таким чином, за життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), який є документом, що підтверджує право власності на зазначену земельну ділянку, але в даний час даний правовстановлюючий документ втрачено. Відповідно п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, № 2768-ІІІ , громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини; Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003 року № 899-ІУ, право на земельну частку (пай) мають - громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно довідку виданої ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 368 від 23.01.2014 року, встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі 1 під реєстровим № 86 за Головою колгоспного двору - [PERSON]. Документ, що підтверджує право власності - свідоцтво про право власності, видане виконкомом Руновщанської сільської ради від 04.04.1989 року. Крім того, у плані-схемі розміщення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,09 га, виданого Рунівщинською сільською радою Полтавського району Полтавської області 23.12.2013 року № 02-46/668, зазначена належність вказаної земельної ділянки під житловим будинком - [PERSON]. Враховуючи вище викладене встановлено, що право на земельну частку (пай) та житловий будинок , яке належало [PERSON], перейшло у порядку спадкування до [PERSON], а відповідно після смерті [PERSON] - позивачу, [PERSON]. Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлені законом строки позивач звернулась до нотаріуса з заявою про вступ в спадщину за законом, але нотаріус видав довідку у відповідності до якої він не може вчинити нотаріальні дії по видачі свідоцтва на вступ в спадщину, так як в спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. Відповідно до п. 4. 15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За викладених обставин позивач була змушена звернутись до суду задля визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved