Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

28.07.2020 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулась позивач з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який разом з [PERSON] був співвласником кв. [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] стала власником 1\\2 частини вказаної квартири на підставі договору дарування частки квартири. Співвласник [PERSON] не брала жодної участі в утриманні належного майна, а саме не сплачувала комунальні послуги. Позивач зазначає, що чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника сплачувати комунальні послуги на утримання житла, незалежно від фактичного проживання у ньому. 03.12.2020 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог. Позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] кошти за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та внесків на утримання будинку і прибудинкової території у сумі 22404,34 грн, як пропорційній її частці у праві власності витрат на утримання нерухомого майна за період з липня 2017 року по липень 2020 року, стягнути судові витрати. 15.10.2021 представником відповідача [PERSON] [PERSON] , подано відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач визнає, що їй на праві спільної власності належить частина квартири [ADDRESS] . Інші обставини, зазначені у позові, є перекрученими або неповними. Зазначено про сплив позовної давності. Окрім того, відповідач вказує, що відсутні докази сплати позивачем витрат по відшкодуванню, яких було заявлено вимоги, відсутні договори про надання послуг з утримання прибудинкових територій та послуг опалення, відсутні докази нарахування вартості послуг, відсутні укладені договори доручення на здійснення оплати позивачем комунальних послуг, відсутності докази перебування квартири у спільній власності позивача та відповідача. 03.12.2020 представником позивача [PERSON] [PERSON] подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що докази сплати за надані комунальні послуги надані позивачем. Посилаючись на норми діючого законодавства та практику Верховного Суду позивач просить задовольнити позов. 20.05.2021 відповідачем [PERSON] надано письмові пояснення, до яких залучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.08.2019. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, уповноважила адвоката Романченка О.М. представляти її інтереси. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, з підстав викладених у ньому та з урахуванням зменшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволені, з підстав, викладених у відзиві, окрім того зазначила, що співвласником спірної квартири є з жовтня 2018. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~ подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №217884621 від 27.07.2020 (а.с.8). Звертаючись до суду з позовом позивач [PERSON] , на підтвердження своїх позовних вимог, надала квитанції про сплату за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення та квартплати та розрахунок сплачених позивачем коштів (а.с.9-50, 51-52, 116-127). З наданого розрахунку вбачається, що у період з 09.07.2009 по 13.05.2020 [PERSON] сплачено кошти на утримання нерухомого майна у загальній сумі 83666,16 грн. При цьому у заяві про зменшення позовних вимог позивачем [PERSON] зазначено період з липня 2017 по липень 2020 року на загальну суму 22404,34 грн. Відповідно до частини першої\~статті 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 частини 2\~статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~ передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» передбачає, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (стаття 544 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] , оплативши витрати по сплаті за послуги з теплопостачання та витрати за квартирну плату, які нараховані в тому числі і на відповідача, тобто і на [PERSON] . Тобто, [PERSON] виконала солідарний обов`язок за [PERSON] , яка є співвласником спірного домоволодіння, має право вимагати стягнення половини вартості цих витрат, понесених нею на утримання майна на підставі\~статті 544 ЦК України. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вона ніколи не була споживачем комунальних послуг за адресою [ADDRESS] є безпідставними, оскільки [PERSON] є співвласником зазначеної квратири та зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги на підставі статей\~322,\~360 ЦК України\~та п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги». Окрім того, суд зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Проте, доказів відповідного документального оформлення щодо фактичного непроживання відповідача за адресою [ADDRESS] матеріали справи не містять. Разом з тим, вирішуючи питання про те, за який період та які суми слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суд виходить з наступного. З наданої [PERSON] інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №178241685 від 21.08.2019 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , розмір частки становить 1. Проте, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №217884621 від 27.07.2020 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , форма власності приватна, розмір частки 1\\2, підстава для державної реєстрації договір дарування частки квартири серія та номер 4109, виданий 11.10.2019. Іншим власником квартири є [PERSON] , частка власності 1\\2, форма власності приватна спільна часткова. Окрім того, в зазначеній інформаційній довідці вказано, що на праві приватної спільної часткової власності 1\\2 квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер. Отже, судом встановлено, що час розгляду справи квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить як позивачу [PERSON] так і відповідачу [PERSON] , розмір частки 1\\2. При цьому, 1\\2 частка квартири належить [PERSON] з 11.10.2019. Тобто, період, за який потрібно стягнути кошти за сплачені комунальні послуги, починається з жовтня 2019. З наданих позивачем квитанцій та розрахунку вбачається, що з жовтня 2019 по липень 2020 року [PERSON] було сплачено за послуги з теплопостачання та квартплату у загальній сумі 12610,92 грн., рівна частка від зазначеною суми складає 6305,46 грн, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення 22404,34 грн, судом стягнуто 6305,46 грн, що у відсотковому значені становить 28,1% від заявленої суми. При зверненні до суду [PERSON] сплатила 840,80 грн, оскільки позовні вимоги задоволені на 28,1%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 236,30 грн, що становить 28,1% від 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial