Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

27 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним. В обґрунтування вимог представник позивача [PERSON] зазначила, що 13 жовтня 2000 року на Універсальній біржі «Південь» між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 160 купівлі - продажу будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 31,1 кв.м, кам`яним сараєм літ. Ю, дерев`яним сараєм літ. Е, погребом кам`яним літ. Гпд, спорудами № 1,3-1. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 16.03.1993 року Веселинівським райвідділом ЗАГС Миколаївської області, позивач після розірвання шлюбу залишила чоловікове прізвище « [PERSON] ». 24.01.2002 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на чоловікове « [PERSON] ». Вказаний договір купівлі - продажу було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.12.2000 року за реєстровим № 618, про що свідчить реєстраційне посвідчення до вказаного договору. На даний час позивач має намір укласти договір відчуження належного їй будинку, для чого звернулася до державного реєстратора Веселинівської селищної ради Миколаївської області для реєстрації відповідного договору, проте отримала відмову. Всі істотні умови договору купівлі - продажу були виконані, а саме продавець передала покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, але нотаріально договір посвідчено не було. За вказаних обставин позивач [PERSON] позбавлена можливості розпорядитись належним їй майном, а тому звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 13 жовтня 2000 року між нею та відповідачкою [PERSON] . Ухвалою суду від 14.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 23.06.2021 року. 19.07.2021 року ухвалою суду було призначено справу до судового розгляду на 01.09.2021 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на її адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 07.10.2021 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 13 жовтня 2000 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 160, згідно якого відповідач продала, а позивач купила житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.12.2000 року за реєстровим № 618 (а.с. 8). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 16.03.1993 року Веселинівським райвідділом ЗАГС Миколаївської області, позивач після розірвання шлюбу залишила чоловікове прізвище « [PERSON] » (а.с. 5). 24.01.2002 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на чоловікове « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого Кудрявцівською с/радою Веселинівського району Миколаївської області 24.01.2002 року (а.с. 6). На даний час позивач має намір укласти договір відчуження належного їй будинку, для чого звернулася до державного реєстратора Веселинівської селищної ради Миколаївської області для реєстрації відповідного договору, проте отримала відмову через відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (а.с. 13), а тому звернулася до суду. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 655 та ст. 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Аналогічні положення закону також передбачала ст. 47 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин. З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач за умовами письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна передала житловий будинок, ключі та документи на будинок позивачу, а позивач прийняла зазначене майно та документи, сплатила відповідачу за житловий будинок грошові кошти та користується ним. Таким чином, враховуючи те, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та виконали взяті на себе зобов`язання, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, договір купівлі-продажу житлового будинку необхідно визнати дійсним та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved