Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

27.10.2020 року заявник звернулася до суду із зазначеною заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Зазначає, що зазнає з його боку насильство: фізичне, психологічне, економічне, сексуальне. В заяві зазначено, що [PERSON] неодноразово виганяв заявника та дитину з квартири в нічний час, заподіює заявнику тілесні ушкодження, забирає мобільний телефон, банківську карту, гроші. Зазначає, що неодноразово зверталась в поліцію з приводу нанесення тілесних ушкоджень, заходи не вживались. Заявник відчуває себе приниженою. Вказує, що психологічне та фізично насильство зазнає і її донька. Просить в заяві: видати обмежувальний припис громадянину Грузії [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] на строк 6 (шість) місяців з покладенням на нього обов`язків: усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , шляхом забезпечення постраждалим особам - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вільного і безпечного доступу до неї, а також до особистих речей та документів, які в ній знаходяться; заборона наближатись в межах квартири за адресою: [ADDRESS] на відстань, ближче 4 (чотирьох) метрів до постраждалих осіб; заборона перебувати з постраждалими особами в місцях їхнього проживання (перебування), що не є власністю кривдника; заборона наближатися на відстань, ближче 100 (ста) метрів, до місць проживання (перебування) постраждалих осіб, що не є власністю кривдника, а також до місця (місць) роботи [PERSON] та місця навчання [PERSON] ; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Про видачу обмежувального припису повідомити Дніпровське відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області для взяття [PERSON] на профілактичний облік та виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради. Ухвалою Херсонського міського суду від 27.10.2020 р. відкрите провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні 29.10.2020 року, заявник та її представник підтримали заяву з підстав в ній зазначених. З їх пояснень вбачається, що заявник не зверталась до медичних установ для фіксації побоїв, припис заборонний від компетентних органів не отримувала, результатів розгляду заяв компетентними органами немає. Заявник пояснила, що свідки їх відносин з заінтересованою особою свідчити не будуть, оскільки бояться. Також вказала, що боїться за своє життя та за життя доньки. Зазначила, що працівники поліції не розглядають її звернення, оскільки перебувають в дружніх стосунках із заінтересованою особою Представник заінтересованої особи та заінтересована особа заперечували в судовому засіданні 30.10.2020 року щодо задоволення заяви. Представник заявника пояснив, що не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в заяві. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, посилаючись на наявність фактів скоєння насильства з боку заінтересованої особи по відношенню до неї та до її дитини. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Заявником надано розруківку фотографій, з яких неможливо встановити, за яких обставин й коли вони зроблені. Також неможливо встановити характер пошкоджень на обличчі. Доказів звернення до медичної установи для встановлення фактів отримання тілесних пошкоджень заявником суду не надано. У листі від 07.10.2020 року Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді зазначено, що родину заявника взято під соціальний супровід, як таку, що опинилася в складних життєвих обставниах внаслідок домашнього насильства. З листа головного управління національної поліції в Херсонській області від 22.10.2020 року вбачається, що заявник з 29.10.2018 року по тепершній час зверталась на скорочений номер екстреного виклику поліції, а також до чергової частини: 29.10.2018 року о 15-09 про факт крадіжки документів за місцем мешкання її чоловіка та погроз з його боку, заява розглянута відповідно до закону «Про звернення громадян» та списана висновком; 30.07.2020 року о 22-17 за фактом домашнього насилля з боку її чоловіка, розглянута аналогічно; 02.10.2020 року о 13-16 про її побиття та втечу з місця проживання, матеріали передані за територіальністю. Наведені факти без висновків перевірки поліцією, які стороною заявника не надано, не свідчать про наявність ризиків, у зв`язку із якими слід винести обмежувальний припис. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Преамбула вказаного закону\~вказує, що цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на батьків (мати, батько) і дитина (діти). Згідно\~ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За ч. 8 ст. 126 Закону України порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~Цивільним процесуальним кодексом України. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів. Судом встановлено, що заявник та зацікавлена особа є подружжям, відповідно до свідоцтва про народження мають доньку. Як вбачається з матеріалів справи, суду не було надано доказів щодо притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку із неналежним поводженням щодо [PERSON] , вчинення насильства по відношенню до неї. Також заявником та її представником не заявлено клопотання про виклик свідків або про долучення будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в тексті заяві. Також у матеріалах справи відсутні відомості, що [PERSON] виносились попередження про вчинення домашнього насильства раніше компетентними органами. Також заявник вказує, що побоюється за своє життя, але доказів звернення щодо видачі термінового заборонного припису стосовно кривдника компетентними органами не надано. Слід зазначити, що під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, а судове рішення не може бути обґрунтоване припущеннями. Співставляючи інтереси учасників справи та особи, в право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси учасників справи, суд дійшов висновку, що аргументи заявника для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя [PERSON] не є достатніми. Таким чином, заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису. На підставі ст. ст.\~4,\~9,\~141,\~211,\~247,\~263-265,\~350-1\~350-8 ЦПК України,\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

Outcome: dismissed