Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

27.08.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір MR1LRХ119991041, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1978,90 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] погодився з умовами договору та зобов'язався сплачувати кредит та погашати відсотки за користування кредитом щомісяця, але дану вимогу не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань загальна заборгованість відповідача станом на 24.11.2014 року становить 56211,22 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1831,32 гривня, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 16777,13 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 653,01 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 36949,67 гривень. Однак рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.05.2012 з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором № MR1LRХ119991041 від 27.08.2006 року в сумі 29786,85 гривень, а тому різниця становить - 26424,37 гривень. Тому позивач просить з відповідача стягнути різницю заборгованості в сумі 26424,37 гривні, а також штрафи відповідно до пункту 5,3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1321,22 гривні - (процентна складова), а всього - 28245,59 гривень яку у добровільному порядку відповідач відмовляється сплатити. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак залишив суду заяву в якій наполягає на задоволенні позову та просить суд розглянути справу у його відсутність та у зв'язку з повторною неявкою відповідача постановити по справі заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлен про час та місце розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення про що не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, тому що доводи позивача підтверджуються дослідженними у судовому засіданні доказами: - відповідно до кредитного договору № MR1LRХ119991041 від 27.08.2006 року та заяви позичальника [PERSON] був наданий кредит на суму 1978,90 гривень; - відповідно до розрахунку заборгованості згідно кредитного договору від 27.08.2006 року [PERSON] станом на 24.11.2014 року має заборгованість перед банком в сумі 56211,22 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1831,32 гривня, заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 16777,13 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 653,01 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 36949,67 гривень. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.05.2012 з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором № MR1LRХ119991041 від 27.08.2006 року в сумі 29786,85 гривень, а тому різниця становить - 26424,37 гривень, а також штрафи (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процента складова) - 1321,22 гривня, що разом становить 28245,59 гривень. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦКУ встановлено, що 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ст. 530 ч.1 ЦКУ зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 610 ЦКУ встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦКУ). Суд приходить до висновку, що у судовому засіданні підтвердився факт, порушення [PERSON] умов кредитного договору та свого грошового зобов'язання перед позивачем, у зв'язку із чим позовні вимоги позивача в межах заявлених вимог підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем при звернені до суду підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved