overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 05 лютого 2009року Дніпровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного территоріального управління юстиції у м. Києві про, що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №167. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , 1996 року народження. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву в якій просить проводити судовий розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явилась, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи або заперечень проти позову до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дніпровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного территоріального управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №167 (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач впевнений, що сім`я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що збереження сім`ї сторін є неможливим, а тому їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] не перебувала у шлюбі. За їхніми спільними заявами, поданими до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . Дитина залишилася проживати разом з позивачкою. Оскільки позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дочку, відповідач не надає допомоги на утримання такої, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі по 2000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву де позовні вимоги визнав повністю просив розгляд справи проводити у його відсутності. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2018 року (а.с. 9). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати сина, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що дитина проживає з матір`ю, яка не має змоги повністю самостійно її утримувати, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. По справі слід провести розподіл судових витрат між сторонами в порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] звернулася з позовом до [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10 грудня 2011 року виконавчим комітетом Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, актовий запис за №17. Судові витрати просить розподілити між нею та відповідачем. Мотивуючи тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з відсутністю спільних поглядів на життя, взаємних тривалих непорозумінь між ними. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припиненні з 2017 року. Вважає, що подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Рішення про звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу продумане та остаточне, підтримувати шлюбні відносини стало неможливим, так як почуття любові та поваги втрачені. Позивач просить справу розглядати без її участі. Відповідач надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується\~ свідоцтвом про шлюб від\~ 10 грудня 2011 року серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії\~ [NUMBER] від 06 жовтня 2012 року (а.с. 3,4). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо\~ це не суперечить\~ моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки\~ та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе,\~ вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

28 січня 2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 03.09.1999 р. відділом реєстрації актів про одруження м. Сімферополь АР Крим, актовий запис № 772. 29 січня 2019 р. сформована інформаційна довідка з Реєстру територіальної громади м. Харква про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2019 р. позовна заява [PERSON] прийнята судом до розгляду та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2019 р. проведено підготовче судове засідання за наслідками якого справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач підтримала\~\~позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання зявився, з позовм [PERSON] погодився. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 03 вересня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів про одруження м. Сімферополь АР Крим, актовий запис № 772, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АП№ 057134 (а.с. 9). Після одруження позивач взяла прізвище «Забутько». Подружжя від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2018 року, вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Спорів про місцепроживання дитини та поділ майна у сторін не має. Відповідно до ч.1 ст.\~110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

28 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що на цей час сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2006 року, від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На цей час сторони остаточно припинили ведення сумісного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

28 січня 2019 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 28.02.2004 року, який зареєстрували у Горлівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 154. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом пяти років з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. Просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак до суду надали заяви, в яких просили позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії І-НО № 221285, 28 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Апполонова) Ю.І. зареєстрували шлюб у Горлівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 154. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-НО № 401076 від 08.09.2004 року). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Войташева», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджено відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

28 січня 2019 року позивач звернулася до суду до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 05 липня 2014 року, від якого мають сина [PERSON] , який народився [INFO] . Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, позивач сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

28 січня 2019 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 16 серпня 2003 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син, [PERSON], [INFO]. [PERSON] в позовній заяві зазначила, що спільне життя між нею та чоловіком не склалося у звязку із неможливістю відповідачем контролювати свої шкідливі звички. Спору майнового характеру між сторонами немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини між сторонами припинено з травня 2014 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згоден. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2003 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Миргородського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 160 (а.с.3). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження а.с.4). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

28 січня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 30.09.2011 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку Аліну, [INFO]. Фактично шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено з 2014 року, до чого призвели різні погляди на шлюб та сімю, спільного господарства не ведуть. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «Міхєєва». Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним предявленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом\~ про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області від 30 вересня 2011 року, актовий запис № 886. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам обох сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 384,20 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved