Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

28.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, де просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровооградської області від 06 лютого 2007 року, шляхом зміни способу їх присудження та присудити стягнення аліментів з нього на утримання дочки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. на місяць, з моменту набрання рішенням суду про зміну розміру аліментів законної сили і до повноліття [PERSON], тобто до [INFO]. Позов мотивує тим, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.02.2007 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до її повноліття, тобто до [INFO]. Посилається на те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, у нього погіршився стан здоров'я та змінилось матеріально становище, так як, 12.01.2012 року була проведена операція в зв'язку з чим він по 08.02.2013 року знаходився в хірургічному відділенні; в подальшому з 20.11.2013 р. по 10.12.2013 року та з 16.05.2014 р. по 26.05.2014 року знаходився на стаціонарному лікування в Олександрійській ЦРЛ, що підтверджується даними виписного епікризу та на те, що з 2012 року працює охоронцем на ЗАТ «Агроавтосервіс», де має середньомісячний заробіток - 370 грн.; проживає з співмешканкою та має на своєму утриманні четверо неповнолітніх дітей. Вважає, що все вищевикладене є підставою для зміни розміру аліментів в бік його зменшення, у тому числі, згідно з роз'ясненнями, які містяться в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі за №143 цс 13, шляхом зміни способу їх присудження. З вищевказаних підстав просить вимоги його задовольнити. Посилаючись на ч.1, 2 ст.182, ч.1 ст.184, ч.1 ст. 192 СК України просить вимоги задовольнити. Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних в позові та просить їх задовольнити з врахуванням того, що він проживає у будинку з матері, яка є пенсіонеркою, разом з співмешканкою та чотирма неповнолітніми дітьми, з яких троє із них є їх спільними дітьми. За станом здоров'я з січня 2013 року перебуває на обліку в Олександрійській ЦРЛ. Працює охоронцем на ЗАТ «Агроавтосервіс», його зарплата 370 грн. Відповідачка позовні вимоги не визнає, пояснивши суду, що отримує допомогу від держави, оскільки відповідач не платить аліменти, а якщо він буде платити аліменти, то цієї допомоги не буде. Зараз дитина знаходиться в спеціалізованій школі, у неї 30.05.2014 року - випускний. Потім вона буде поступати до училища. Якщо буде прийнято таке рішення судом, то це відобразиться на державній допомозі, яка виплачується дитині. Представники третьої особи на розгляд справи не явилися, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність осіб, які не з'явились та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст., ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2007 року з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки позивача - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2006 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.33). На підставі даного рішення суду було виписано та видано виконавчий лист. Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття даного рішення Олександрійським міськрайонним судом, [PERSON] подала до відділу ДВС Олександрійського МРУЮ на примусове виконання виконавчий лист щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] (а.с.4). Станом на 01.05.2014 року розмір заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 2-898/07 становить 27 735,02 грн. (а.с.32). Позивач послався на те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, у нього погіршився стан здоров'я, так як, 12.01.2012 року була проведена операція в зв'язку з чим він по 08.02.2013 року знаходився в хірургічному відділенні; в подальшому з 20.11.2013 р. по 10.12.2013 року та з 16.05.2014 р. по 26.05.2014 року знаходився на стаціонарному лікування в Олександрійській ЦРЛ та на те, що з 2012 року працює охоронцем на ЗАТ «Агроавтосервіс», де має середньомісячний заробіток - 370 грн.; проживає з співмешканкою та має на своєму утриманні четверо неповнолітніх дітей, саме з цими обставинами він пов'язує свої доводи про зміну матеріального стану. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст., ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 5 лютого 2014 року у справі за №143 цс 13, яка відповідно ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для застосування, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положенням ст. 192 ЦПК України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження( зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але і низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З урахуванням встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (1286 грн.), мінімальний розмір аліментів на одну дитину, визначений за кожним з зазначених судових рішень, не може бути меншим ніж 385,80 грн. Враховуючи те, що у позивача після ухвалення рішення про стягнення аліментів, погіршився стан здоров'я, так, 12.01.2012 року була проведена операція в зв'язку з чим він по 08.02.2013 року знаходився в хірургічному відділенні; в подальшому з 20.11.2013 р. по 10.12.2013 року та з 16.05.2014 р. по 26.05.2014 року знаходився на стаціонарному лікування в Олександрійській ЦРЛ та те, що з 2012 року працює охоронцем на ЗАТ «Агроавтосервіс», де має середньомісячний заробіток - 370 грн. (а.с.5 - 8); проживає з співмешканкою та має на своєму утриманні ще четверо неповнолітніх дітей, а розмір аліментів, визначений у частці від заробітку (доходу) не може бути меншим ніж 385,80 грн. на місяць, суд вважає, що зазначене є достатньою підставою для зміни розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн. на місяць, з індексацією відповідно до ч. 2 ст. 184 СК, задовольнивши таким чином заявлену позовну вимогу. Аліменти у зміненому розмірі мають стягуватись від дня набрання чинності даним рішенням. Правила ст.192 СК України не позбавляють [PERSON] як одержувача аліментів права на звернення з позовом про збільшення розміру аліментів в разі зміни умов, на підставі яких розмір аліментів зменшено (змінено). При цьому, суд роз'яснює вимоги ч.3 ст.192 СК України, яка передбачає, що у разі, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, держава зобов'язана компенсувати відповідачеві вказану різницю у розмірі аліментів на утримання дитини за умови звернення його до відповідних органів соціального захисту населення.

Outcome: approved