Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

\~ 27.04.2018 року Чемеровецька центральна районна лікарня звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, посилаючись на те, що [PERSON],[INFO], житель [INFO], захворів 01.02.2018 року, та був госпіталізований в [PERSON] ЦЛКК ХОПТД встановлений діагноз: РТБ (01.02.2018 року) легень (дисемінований) Деструкція+, МБТ+, М+ К+Рез1(0) Кат2 Ког1(2018р). 03.04.2018 року відпущений додому, в стаціонар лікарні не повернувся, про що свідчить виписка отримана Чемеровецькою ЦРЛ 27.04.2018 року. Згідно діагнозу, хворий становить епідемічну загрозу населенню в зв'язку з тим, що він виділяє мікобактерії туберкульозу, хворий потребує продовження лікування в умовах стаціонару з обмеженням права вільного пересування, та примусового лікування терміном не менше трьох місяців. У звязку із вищевказаними діями останнього, [PERSON], ставить під загрозу зараження туберкульозом оточуючих осіб, а тому з метою недопущення подальшого розповсюдження хвороби Чемеровецька ЦРЛ звернулася в суд з даною заявою. Представник заявника в судове засідання зявився, просив заяву задовольнити. [PERSON], в судове засідання не зявився. Оскільки заінтересована особа за даними протитуберкульозного закладу становить загрозу розповсюдження хвороби суд вважає, за можливе розглядати вищевказану заяву у його відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню . Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 346 ЦПК України, рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, є підставою для примусової госпіталізації або подальшого лікування особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» визначено, що примусова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців. Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] становить епідемічну загрозу населенню в зв'язку з тим, що він виділяє мікобактерії туберкульозу, ухиляється від лікування в умовах стаціонару Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру, становить епідемічну загрозу населенню, у звязку з чим потребує примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу для лікування терміном не менше трьох місяців. Вказані обставини підтверджуються витягом з висновку ЛКК Чемеровецької ЦРЛ та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Оскільки [PERSON], ухиляється від лікування, чим створює загрозу для оточуючих як джерело розповсюдження туберкульозу, тому суд вважає, що є всі визначені законом підстави для його обов'язкової госпіталізації в палати спеціального призначення стаціонару Хмельницького обласного протитуберкульозного диспансеру з обмеженням права вільного пересування та примусового стаціонарного лікування терміном не менше трьох місяців, починаючи з дня фактичної госпіталізації.

Outcome: approved