Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

29.04.2015 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом про стягнення з [PERSON] 50 000 грн. витрат понесених на виплату страхового відшкодування у порядку регресу, 500 грн. витрат по сплаті судового збору, та 2000 грн. витрати за послуги наданої правової допомоги. Свої вимоги позивач мотивує тим, що внаслідок ДТП, яка відбулася 22.03.2012 року по вині відповідача, [PERSON], він поніс матеріальні збитки, через те, що в цій ДТП було пошкоджено автомобіль, яким керував [PERSON], оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого в ДТП автомобіля [PERSON] звернувся до позивача з вимогою виплатити йому страхового відшкодування. Позивач свої зобов'язання виконав шляхом виплати потерпілому власнику [PERSON] суми страхового відшкодування і тепер до нього перейшло право вимоги відшкодування заподіяного збитку, тому МТСБУ звернулось в суд з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволені. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки не повідомив. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що 22.03.2012 року на а/д Київ - Одеса в напрямку м.Києва [PERSON] керуючи ТЗ «Понтіак» державний знак [NUMBER], буксируючи ТЗ «Шевролет Лумина» державний знак [NUMBER] на гнучкому зчепленні, при здійсненні розвороту, не надав перевагу в русі ТЗ «Мерседес» [NUMBER] внаслідок чого здійснив зіткнення з останнім, від зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови від 26.03.2012 року Києво-Святошинського районного суду м.Києва відповідно в адміністративній справі № 3-1097/2012, вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля «Понтіак» державний знак [NUMBER], [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже вина [PERSON] у скоєнні ДТП в якій було пошкоджено автомобіль марки «Мерседес» [NUMBER] під керуванням [PERSON], та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Винуватець ДТП в добровільному порядку відмовився відшкодувати потерпілому шкоду завдану пошкодженням його автомобіля. Цивільна відповідальність [PERSON] на випадок пошкодження майна третіх осіб в ДТП, застрахована не була. Разом з тим цивільна відповідальність потерпілого в ДТП [PERSON] була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності на випадок ДТП (Поліс № АА/3063173). Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Оскільки внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки «Мерседес» [NUMBER] отримав механічні пошкодження, винуватцем ДТП дана шкода не була відшкодована, потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про отримання страхового відшкодування. Відповідно до Наказу МТСБУ №1547 від 15.05.2012 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON], сума до сплати складає 50 000 грн. Відповідно до статі 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Нормами статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що через порушення відповідачем ПДР України сталася ДТП, [PERSON] поніс збитки, які йому відшкодував позивач, як страховик, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення сплаченого позивачем страхового відшкодування в порядку регресуу підлягає задоволенню, а тому на користь позивача підлягає до стягнення з відповідача 50 000 грн. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи викладене суд вважає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. безпідставною та необґрунтованою, оскільки не надано розрахунку витрат на правову допомогу з урахуванням вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Також відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 500 грн., а всього разом з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50500 (50 000 + 500) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial