Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання недісним державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача який діє на підставі довіреності, просив позовні вимоги позивача задовольнити пояснивши, що 23 грудня 2004 року дружина позивача [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року.У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом вона успадкувала 1/3 частину земельної ділянки, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю .[PERSON]. виготовила технічну документацію на земельну ділянку з урахуванням частини успадкованої площі земельної ділянки і надала всі необхідні документи ,щодо проведення переоформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. 21 листопада 2005 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку [INFO] року [PERSON] померла .Після смерті [PERSON] її чоловік, а по справі позивач, успадкував її майно, в тому числі і земельну ділянку і отримав свідоцтво на спадщину за законом від 21 липня 2010 року. В червні 2013 року при подачі документів до Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області,позивачу стало відомо, що при виготовленні державного акту на право власності на земельну від 21 листопада 2005 року , було допущено технічну помилку, а саме: до державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 листопада 2005 року , була внесена земельна ділянка, яка належала [PERSON] в цілому, а не 1/3 частина, яка була успадкована [PERSON] З метою усунення допущеної помилки адміністративним шляхом, позивач звернувся до відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області і отримав відповідь, що адміністративним шляхом усунути помилку не можливо і слід звернутися до суду про визнання вказаного державного акту на право власності на земельні ділянки недійсним. Наявність помилки в державному акті на право власності на земельну ділянку, чинить позивачу перешкоду у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою. За таких обставин позивач звернувся до суду та просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ХР № 108191 від 21 листопада 2005 року) площею 11.7228 га ,виданий на ім'я [PERSON] В судове засідання представник: Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області не з'явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено , та не заперечується сторонами ,той факт ,що 6 квітня 1968 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Свідоцтво на право на спадщину за законом ( серія ВВО № 587653 ,видане державним нотаріусом Шевченківського району Харківської області 23 грудня 2004 року) засвідчує факт того ,що 23 грудня 2004 року [PERSON] отримала свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, вона успадкувала 1/3 чистину земельної ділянки, на підставі даржавного акту на право приватної власності на землю (серія Р2 №748660 від 08 квітня 2003 року). Своє право на спадщину вона реалізувала шляхом отримання державного акту на право власності на земельну ділянку (серія ХР №108191 від 21 листопада 2005 року ). Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ,виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 05 травня 2009 року) [PERSON], померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке успадкував її чоловік - позивач за справою [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 липня 2010 року. З довідки начальника відділу Держземагенства у Шевченківському районі Харківської області Штиха А.І. від 12 липня 2013 року вбачається , що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім'я [PERSON], було виготовлено з помилкою, а саме: не було враховано свідоцтво на право спадщини за законом, відповідно до якого [PERSON] повинна була отрималти земельну ділянку іншою площею, тому запропоновано звернутися до суду для анулювання даного державного акту на земельну ділянку, а потім звернутися до відповідних органів для виготовлення нової технічної документації, щодо встановлення нових меж земельної ділянки. За положеннями ст. 14 Конституції України право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно до ч.2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.. 126 Земельного кодексу України посвідчується державним актом . Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно із частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За правилами стаття 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним Як вбачається з матеріалів справи державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ХР №108191 від 21 листопада 2005 року ) виготовлений на ім'я [PERSON] , містіть помилку в зазначені площі земельної ділянки , без урахування її частини як спадкоємиці за законом , відповідного до свідоцтва про спадщину за законом. На підставі викладеного ,оцінивши зібрані докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved