Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

28.12.2018 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики до [PERSON] 01.04.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 13.01.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] на підставі заповненої позичальником заявки було укладено договір позики. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. зазначеного договору позики: позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 1 500, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою; строк дії договору 14 днів, але, в будь-якому, разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань; позика надається строком на 14 днів; дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем; нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,5 % від суми позики, але не менше ніж 50, 00 грн. за перший день користування позикою; 1,5 % процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.2. договору; 3 % від суми позики, що не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2. договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Свої зобов`язання щодо повернення боргу та сплати відсотків [PERSON] не виконала. Просили стягнути з [PERSON] у примусовому порядку заборгованість у розмірі 44 345, 00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500, 00 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. Представник позивача у судовому засіданні відсутній, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталася. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Врахувавши думку представника позивача про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суду про поважність причин її неявки, не подала відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13.01.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] на підставі заповненої позичальником заявки було укладено договір позики (а.с. 7-14). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5. зазначеного договору позики: позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 1 500, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою; строк дії договору 14 днів, але, в будь-якому, разі договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань; позика надається строком на 14 днів; дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем; нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,5 % від суми позики, але не менше ніж 50, 00 грн. за перший день користування позикою; 1,5 % процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п. 1.2. договору; 3 % від суми позики, що не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2. договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Звертаючись до суду з позовом, позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» зазначили, що відповідачка [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення боргу та сплати відсотків не виконала. Відповідно до вимог ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у розмірі 44 345, 00 грн. За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а відтак заявлені вимоги про відшкодування 1 500, 00 грн. з цих підстав, не підлягають задоволенню судом. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved