Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

28.11.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 18.12.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. 18.12.2017 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 08.02.2018 року. Відповідач ознайомлений зі змістом позовних вимог. 08.02.2018 року в підготовчому судовому засіданні ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області сторонам наданий строк для примирення та зупинене провадження у справі. 10.05.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 14.05.2018 року 14.05.2018 року закінчене підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду на 14.05.2018 року. Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 14.05.2018 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 26 вересня 1981 року районним відділом запису громадянського стану м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, актовий запис № 142 В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.09.1981 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований районним відділом запису громадянського стану м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, актовий запис № 142. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають Шлюбні відносини між ними припинені близько шести останніх років, а з 01 квітня 2017 року вони припинили і спільне проживання. Причиною розпаду сімейних відносин стало зловживання відповідачем спиртними напоями. В результаті чого чоловік проявляв агресію до неї, що призвело до втрати любові, взаємоповаги та духовних зв'язків та має наслідком неможливість збереження шлюбу між ними, так як це суперечить їхнім інтересам, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що вона категорично настоює на розірванні шлюбу, так як відповідач протягом всього їхнього життя проявляв до неї насилля, і вона не бажає в подальшому терпіти таку поведінку відповідача, тікати з дому та переховуватись в чужих людей. Відповідач в судовому засіданні позовні проти розірвання шлюбу заперечував, визнавши свою винну поведінку у шлюбі, але пояснив, що на даний час він влаштувався на роботу, перестав вживати спиртні напої, та бажає і в подальшому перебувати в шлюбі з позивачкою. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 26 вересня 1981 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований районним відділом запису актів громадянського стану м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, актовий запис № 142 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з листопада 2017 року, що підтверджено обома сторонами в судовому засіданні. Причиною розпаду сімейних відносин стало зловживання відповідачем спритних напоїв, застосування насилля до позивачки, що призвело до втрати любові, взаємоповаги та духовних зв'язків та створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом надавався сторонам строк для примирення, враховуючи той факт, що розбіжності, які існували між сторонами на думку суду могли бути усунені. Але протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Сторони не знайшли компромісу, не пішли на уступки одне одному, не вжили заходів для збереження сім'ї і позивач категорично настоює на розірванні шлюбу. При цьому строк для примирення надавався за клопотання відповідача та встановлений досить достатній термін для примирення, але відповідач не надав суду будь-яких доказів вживання ним заходів щодо примирення з позивачкою. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони перебували в шлюбі досить тривалий період часу, але позивач проти примирення заперечує, та вважає, що вона є неможливим. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Протягом встановленого судом строку для примирення, примирення між сторонами не відбулось, з чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати. Після розірвання шлюбу суд у відповідності з проханням позивача, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON] Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, повинні бути покладені на відповідача, а понесчені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved