overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій посилаючись на необхідність підтвердження юридичного факту, що має значення для створення умов щодо здійснення ним права на спадщину після смерті брата [PERSON], просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка наступила [INFO] в селі Володимирівка Казанківського району Миколаївської області. У судовому засіданні заявник [PERSON] пояснив, що [INFO] його брат [PERSON], [INFO], покінчив життя самогубством, слідчим прокуратури Казанківського району, йому як близькому родичу було видано направлення на судово-медичне обстеження трупа [PERSON], але через скрутне матеріальне становище за браком коштів він не зміг доправити труп брата на судово-медичне обстеження, тому і провів поховання без проведення відповідних процедур, в результаті чого не отримав свідоцтво про смерть. На даний час має намір оформити спадщину, але не може цього зробити, через відсутність свідоцтва про смерть [PERSON], тому змушений звернутися до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], яка наступила [INFO]. Представник заявника [PERSON], у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухав пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до п.8 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що тривалий час особисто знав [PERSON], який [INFO] покінчив життя самогубством, брав участь в проведенні поховання [PERSON], який похований на кладовищі розташованому в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області. З копії направлення слідчого прокуратури Казанківського району Миколаївської області на судово-медичне обстеження трупа гр. [PERSON], [INFO], від 20.10.2005 року вбачається, що знайдений 20.10.2005 року труп [PERSON] по місцю його проживання за адресою: [ADDRESS], направлено для проведення судово-медичного обстеження. Таким чином, суд вважає, що факт смерті [PERSON], [INFO] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому право на отримання свідоцтва на спадщину, тому суд задовольняє його заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань по утриманню квартири, позивачу було нанесено збитки на суму 7778,74 грн. До судового засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримував, наполягав на задоволенні позову. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали, проти задоволення позову заперечували. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках (по ? частці) квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З 2006 року [PERSON] не несе затрат на утримання квартири, у сплаті комунальних та інших обовязкових платежів участі не приймає, в той час як позивач [PERSON] постійно несе витрати по утриманню квартири: квартирна плата, теплопостачання, заміна побутового лічильника газу. Жодних коштів за цей час відповідачем позивачу не сплачено. Особисті рахунки на себе, як на власника ? частки квартири [PERSON] не оформлено. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Законодавцем встановлено презумпцію обовязку власника нести всі витрати, повязані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, повязані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обовязок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. За цей час, з урахуванням передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності в три роки, позивач поніс наступні витрати: -за сплату квартирної плати 2679,98 грн. (1/2 1339,99 грн.); -за сплату послуг з постачання тепла 7677,24 грн. (1/2 3838,62 грн.); -витрати повязані зі зміною газового лічильника 1700,25 грн. (1/2 850,13 грн.). Не виконуючи належним чином свої зобовязання по утриманню квартири відповідач завдав позивачу матеріальних збитків. Таким чином, за вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Окрім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що у встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з ти, що вважав що спадщину прийняв, оскільки постійно проживав із матір'ю на час відкриття спадщини. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської міської ради, до суду не з'явився. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1994 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] (копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER]). [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть Серії [NUMBER]). За життя, а саме 26.06.2012 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Князєвою Ю.А., на ім'я [PERSON], яким заповідала останньому квартиру [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно постанови Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від 18.02.2015 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини. Таким чином суд констатує, що позивач [PERSON] спадкоємець за заповітом, але пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд приймає до уваги посилання позивача про юридичну необізнаність, його впевненість у фактичному прийнятті спадщини, внаслідок постійного проживання з матір'ю у спірній квартирі, що підтверджується актом від 19.02.2015 року. З урахуванням викладеного суд вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. У зв'язку, з чим вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що тривалий час проживали однією сімєю та перебуває з відповідачем у шлюбних відносинах з 27.04.2001року. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом припинення права спільної власності та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2008 року являється власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі з 02.03.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON], який протягом чотирьох років в вищевказаній квартирі не проживає. Позивач просить суд усуненути перешкод у здійсненні права власності, шляхом припинення права спільної власності та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 59 по пр. Волі, 33 в м. Луцьку Волинської області. Ухвалою суду від 23.06.2015 року позов в частині вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом припинення права спільної власності [PERSON] залишено без розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин хоча, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 30.10.2008 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.09.2008 року являється власником квартири [ADDRESS]. (а. с. 11-13) З будинкової книги вбачається, що у спірній квартирі з 02.03.2010 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 8-10) В судовому засіданні встановлено, що відповідач хоч і зареєстрований в спірній квартирі, проте більше чотирьох років не проживає, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму. (а.с. 25, 26) Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 59 по пр. Волі, 33 в м. Луцьку Волинської області, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягувати з [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS], аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.04.2015 року до досягнення нею повноліття, мотивуючи тим, що відповідач з травня 2012 року проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі, на винесення заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Договір про утримання неповнолітньої доньки не укладено. Стан здоровя дитини нормальний. Відповідач не працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області було зареєстровано їх шлюб, актовий запис №82. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем були припинені з березня 2014 року, в зв'язку несумісністю характерів та відсутністю взаємопорозуміння.Посилаючись на викладені обставини, просила задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 березня 2013 року, актовий запис № 82, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 березня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.05.2013 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області, актовий запис №282. Сторони шлюбних стосунків не підтримують з березня 2014 року, вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб носить формальний характер. На примирення не згодні. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не протирічить закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, може бути прийнято судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що зберегти сім'ю неможливо, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачці залишити - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначено, що сторони 18.08.1990 року зареєстрували шлюб. Під час перебування в шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO]. [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає та матеріальної допомоги не надає. [PERSON] вимгає стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не мешне 30% прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала заяву, згідно змісту якої позов підтримує, прохає розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, хоча про місце й час розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №214593 виданого Мельниківською сільською радою Валківського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO].(а.с.4) Згідно змісту довідки виконавчого комітету Мельниківської сільської ради Валківського району Харківської області №132 від 24.04.2015 року, [PERSON] мешкає з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Мельникове, вул. 16 вересня, 37.( а.с.5) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

29.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивувала тим, що у шлюбі із відповідачем 10.11.2008 року народився син [PERSON]. Відповідач проживає окремо, коштів на утримання сина не надає. Уточнивши позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на стягненні аліментів з відповідача в сумі 1500 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, пояснив, що він працює, інших утриманців не має, тому погодився сплачувати аліменти в сумі 1500 грн. на утримання сина [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 15.12.2007 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). [PERSON] народився 10.11.2008 року, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 6). Неповнолітній син [PERSON] проживає з матірю, знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, добровільно коштів на її утримання не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, також суд приймає до уваги можливості відповідача і потреби його неповнолітньої дитини, і те, що обовязок утримувати неповнолітню дитину є обовязком обох її батьків, тому суд приходить до висновку, що сума в розмірі 1500 грн., яка буде стягуватись як аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, буде обґрунтованою та законною. Також суд враховує положення ч. 4 ст. 174 ЦПК УКраїни щодо визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в межах суми аліментного платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання

Outcome: approved