Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

26 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на обставини викладені у позовній заяві (а.с. 2-6). Просив визнати незаконною догану [PERSON] у Наказі № 407 від 27.06.2014 р. ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» та відмінити догану за Наказом № 407 від 27.06.2014 р.; стягнути з ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» на його користь моральну шкоду в розмірі 25000 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 250 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Пояснили, що підприємство діяло у рамках діючого законодавства. Надали до суду письмові заперечення проти позову (а.с. 43-44). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] працює провідним спеціалістом з паяння відділу технології металів управління 178 ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова». 05 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Голови комісії по трудових спорах з заявою в якій зазначає, що його не ознайомлено з планом робіт на травень 2014 року (а.с. 23). Рішенням комісії по трудових спорах Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 11 від 05 травня 2014 року вирішено, Головному спеціалісту по пайці та напиленню управління 102/2 [PERSON] ознайомити заявника з планом робіт на ттравень 2014 р. до кінця робочої зміни 05.05.2014 р. (режим роботи упр. 102/2 з 8-00 до 16-30), (а.с. 24). Згідно Акту від 06.05.2014 року, провідного спеціаліста з паяння [PERSON] у присутності працівників відділу технології металів управління 178: провідного спеціаліста [PERSON], провідного спеціаліста [PERSON], провідного спеціаліста [PERSON] на оперативній нараді направлення «Паяння та напилення» ознайомлено з планом його робіт на травень 2014 року (а.с. 45). Згідно Акту від 14.05.2014 року провідний спеціаліст з паяння відділу технології металів управління 178 [PERSON] у присутності робітників відділу технології металів управління 178: головного спеціаліста [PERSON], провідного спеціаліста [PERSON], провідного технолога [PERSON], ознайомлений з доповненням до плану його робіт на травень 2014 року: п. 2.11а «Надати гол. Спеціалісту технічні рекомендації по зниженню температурного перепаду при паянні сб.ед. 94.7403.1300.0140.00.0», [PERSON] відмовився поставити свій підпис в плані робіт направлення «Напилення та паяння» управління 178 на травень 2014 року про ознайомлення з цим доповненням (а.с. 46). ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» за підписом генерального директора [PERSON] видано наказ № 407 від 27.06.2014 р., яким провідному спеціалісту з паяння управління 178 [PERSON] за невиконання ним виробничого завдання за травень 2014 року оголошено догану (а.с. 7). Підставою для винесення вказаного наказу було наступне: провідний спеціаліст з паяння управління 178 [PERSON] надав 29.05.2014 року звіт про виконані ним роботи в травні 2014 року. При перевірці звіту було виявлено, що п. 2.11, 2.11а, п. 13 плана робіт на травень 2014 року направлення «Пайка та напилення» управління 178, закріплені за [PERSON], виконані не були, що підтверджується довідкою начальника ц. 23 [PERSON], начальника техсектору ц. 23 [PERSON] (а.с. 47) та докладною головного спеціаліста по паянню управління 178 [PERSON] (а.с. 40), чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.5 2.7 своєї посадової інструкції № 102/2-04-03М. 07 липня 2014 року [PERSON], звернувся до Комісії по трудових спорах з заявою в якій просить, щоб комісія зобов'язала начальника управління 178 видати наказ (копію) «Про покарання [PERSON] (а.с. 13). Рішенням комісії по трудових спорах Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» № 12 від 23 липня 2014 року встановлено, що 03 липня 2014 року начальник управління 178 [PERSON] у присутності співробітників ознайомив [PERSON] з наказом «Про покарання [PERSON].». На прохання [PERSON] про видачу копії наказу [PERSON] попросив розписатися на наказі, але [PERSON] відмовився. Про розгляді заяви комісія запропонувала видати копію наказу під підпис. [PERSON] від підпису відмовився та сказав, що візьме наказ в іншому місці (а.с. 44). Державним підприємством «Виробниче об'єднання «Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» видано наказ № 669 від 20.10.2014 р. відповідно до якого внесено виправлення до Наказу № 407 від 27.06.2014 р. та зазначено: «Викласти друге речення першого абзацу тексту Наказу № 407 від 27.06.2014 р. наступним чином: При перевірці звіту було виявлено, що п. 2.11, 2.11а, п. 2.13 плана робіт на травень 2014 року направлення «Пайка та напилення» управління 178, закріплені за [PERSON], виконані не були, що підтверджується довідкою начальника ц. 23 [PERSON], начальника техсектору ц. 23 [PERSON] та докладною головного спеціаліста по паянню управління 178 [PERSON].» (а.с. 49). Згідно ст. 29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Згідно ст.30 КЗпП України, працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно положень ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення як - догана чи звільнення. З положень ст. 149 КЗпП України, вбачається, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Пунктом 22 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при оголошенні догани ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Крім того, згідно ст. 228 КЗпП України, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі позивачем цього зроблено не було. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на підтвердження заявлених вимог надано лише письмові заяви та скарги на адресу відповідача, жодні письмові докази у матеріалах справи не дають підстав для задоволення позивних вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Позивачем не доведено протиправності дій відповідача, відсутній причинно-слідчий зв'язок з діями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачеві. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов про визнання договору про надання споживчого кредиту удаваним та визнання певних обставин не підлягає задоволенню, а ні повністю, а ні частково. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем не доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини спростовані, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про визнання незаконним дисциплінарного стягнення (догани) та відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат по сплаті судового збору. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 250 грн. 00 коп. віднести за рахунок [PERSON]

Outcome: dismissed