Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

27 лютого 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити права користування трикімнатною квартирою № 81 у будинку № 44 по вул.23 Серпня у м.Харкові [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі. Усунути перешкоду [PERSON] в здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження належною їй трикімнатною квартирою № 81 у будинку № 44 по вул.23 Серпня у м.Харкові: виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі без надання іншого жилого приміщення. Усунути перешкоду [PERSON] в здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження належною їй трикімнатною квартирою № 81 у будинку № 44 по вул.23 Серпня у м.Харкові: зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON] з трикімнатної квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 04 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом та здійснено його державну реєстрацію. Після придбання вказаної квартири позивачем було виявлено, що в квартирі самовільно проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], добровільно квартиру не звільняють, з реєстраційного обліку не знімаються, що порушує права позивача. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Позбавлено права користування трикімнатною квартирою № 81 у будинку № 44 по вулиці 23 Серпня у м.Харкові [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які проживають у вказаній квартирі. Усунено перешкоди у здійсненні [PERSON] права володіння, користування та розпорядження трикімнатною квартирою № 81 у будинку № 44 по вул.23 Серпня у м.Харкові: виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які проживають у вказаній квартирі. В іншій частині позову відмовлено. 08 жовтня 2014 року [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 січня 2015 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Не погодившись з вказаним заочним рішенням, представник [PERSON] [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати і ухвалити рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] відхилено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 вересня 2014 року залишено без змін. Не погодившись з заочним рішенням та ухвалою Апеляційного суду Харківської області, представник [PERSON] [PERSON] подав касаційну скаргу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року касаційну скаргу [PERSON], подану представником [PERSON] задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON]В,, суд першої інстанції виходив з положень статей 316, 317, 391 ЦК України та дійшов висновку про те, що проживання в квартирі, яка належить [PERSON], відповідачів та інших осіб порушує право позивача користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2013 року було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки за договором купівлі-продажу будь-якій особі ( том 1 а.с. 116-117). На виконання вказаного рішення за договором купівлі-продажу від 04 жовтня 2013 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON], остання придбала квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON] на праві власності ( том 1 а.с. 6). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2013 року заочне рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2013 року було скасовано ( том 1 а.с. 118). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 липня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ПАТ «Банк « Фінанси і Кредит» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було відмовлено (том 1 а.с. 119, 120). Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 листопада 2014 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 липня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] ( том 1 а.с. 176,177). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2015року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу від 04.10.2013 року недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію. Витребувано квартиру [ADDRESS] у [PERSON] на користь [PERSON] та скасовано запис № 2726668 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] ( том 1 а.с. 209,210). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 червня 2015 року залишено без змін. Зазначені судові рішення набрали законної сили і на час апеляційного розгляду не скасовані ( том 1 а.с. 211). Отже, на час розгляду даної справи власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Позивачка обґрунтовувала свої вимоги про захист свого порушеного права і відповідно до статей 16, 386, ЦК України, частини 1 статті 391 ЦК України вимагала усунути їй перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном - квартирою № 81 у будинку № 44 по вул.23 Серпня у м. Харкові. Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що на час розгляду даної справи [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , а тому підстави для задоволення її позовних вимог відсутні. За наслідками розгляду скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовляє [PERSON] у задоволені позовних вимог з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦК України.

Outcome: dismissed