Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

27.12.2019 року представник заявниказвернувся до суду із вищевказаною заявою, відповідно до вимог якої просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] правовстановлюючого документа - Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок від 30.03.2000 року, яке видане на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що[INFO] помер її чоловік - [PERSON] , який проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] та після його смерті відкрилася спадщина на належний йому на праві власності житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, згідно з Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30.03.200 року. Проте, зазначає, що у вказаному свідоцтві допущено помилку у зазначенні прізвища спадкодавця, зокрема вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 26.11.2019 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. заведено спадкову справу №49/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , на підставі заяви дружини [PERSON] .. 10.12.2019 року цим же нотаріусом заявнику відмовлено у оформленні спадкового майна після смерті спадкодавця, оскільки існують суперечності у зазначенні прізвищі у свідоцтві про смерть та у свідоцтві на право особистої власності на житловий будинок. Факт про встановлення якого просить заявник, має дня неї юридичне значення, оскільки надає право на прийняття спадщини після смерті чоловіка. На підставі вказаного, просить задовольнити подану заяву. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 31.12.2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду за правилами окремого провадження, відкрито провадження у справі та призначено у ній підготовче засідання. 04.08.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті. Заявник чи його представник у судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду останній подав заяву, згідно з якою заявлені вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, а справу слухати у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву, згідно з якою заявлені вимоги підтримує та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 14.05.2019 року (а.с.11). Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.07.1973р., [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , після реєстрації якого їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.12). 30 березня 2000 р. [PERSON] було видано Свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, що підтверджується його копією (а.с.13). Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58472456 від 26.11.2019 року, заведено Спадкову справу №49/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] на підставі заяви [PERSON] (а.с.16). Із довідки Козівської селищної ради Козівського району Тернопільської області від 26.12.2019 року №3091/3-16 вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з ним була зареєстрована [PERSON] , дружина (а.с.15). 20.12.2019 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук Н.М. було відмовлено [PERSON] у чиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по [ADDRESS] , після чоловіка [PERSON] у зв`язку з тим, що вчинення нотаріальної дії суперечить чинному законодавству України (а.с. 14). Таким чином, суд оцінивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити, що при виготовленні Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 30 березня 2000 року, Виконавчим комітетом Козівської селищної ради народних депутатів Тернопільської області було допущено технічну помилку. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст. 12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено.

Outcome: approved