Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

28 квітня 2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі №175/6109/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Дніпропетровська районна Державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, яким були задоволенні позовні вимоги, а саме визнано заповіт [PERSON] від 14 червня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за №1464 - недійсним. Не погодившись з рішенням відповідачкою було подало апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року цивільну справу повернуто до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судовому засіданні від 28 квітня 2014 року представник відповідача зменшив розмір позовних вимог про, що надав письмову заяву про уточнення позовних вимог та просив суд визнати заповіт [PERSON] від 14 червня 2013 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за №1464 - недійсним. (а.с. 87) Таким чином при ухваленні рішення від 28 квітня 2014 року по цивільній справі №2-175/6109/13-ц суд виходив із заявлених уточнених позовних вимог. Таким чином первісна позовна вимога про визнання права на спадщину після смерті [PERSON] за його дружиною [PERSON] суд не розглядалася. При ухваленні судового рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, згідно п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. У відповідності до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 500,00 грн. відповідно до квитанції 40373.156.1 від 17 грудня 2013 року. Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Оскільки позивачем після уточнення була заявлена одна позовна вимога, яка була задоволена, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved