Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

28.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про надання дозволу на вивіз неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період з 2008 року по 2010 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина залишилася проживати з нею. Відповідач з того часу з сином не спілкується, участі у його вихованні не бере, матеріальної допомоги не надає. Їх дитина має ряд серйозних захворювань, у зв'язку з чим потребує регулярного лікування у Кримських санаторних та оздоровчих закладах. У зв'язку з захопленням Криму, вона позбавлена можливості вільно вивозити сина до Криму та ввозити назад. Добровільно відповідач відмовляється надати їй нотаріально завірену згоду на тимчасовий виїзд сина за кордон. Такі дії відповідача обмежують законні права та інтереси дитини, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила надати їй дозвіл на виїзд її неповнолітньої дитини за межі України та в'їзд до України без згоди батька. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знаходиться у розшуку. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2008 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 6/. Після укладання шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2012 року /а.с. 14/. Згідно довідки № 3834 від 10.12.2014 року, виданої ЖКП «Жилкомплекс», дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] /а.с. 16/. Також матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та знаходиться у розшуку. Відповідно довідки № 01-11/1621 від 17.12.2014 року, виданої КЗ Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» та посвідчення серії [NUMBER] від 19.08.2009 року [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом та йому оформлено соціальну допомогу. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд на межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виїзд з України на постійне проживання дітей віком від 14 до 18 років може бути здійснено лише за їх згодою, оформленою письмово і нотаріально засвідченою. Згідно Постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом, має ряд захворювань та потребує лікування у санаторних та оздоровчих закладах за межами території України. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] здоров'ям свого неповнолітнього сина не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів на його утримання у розмірі 46661,80 гривень та на даний час знаходиться у розшуку, тому суд вважає, що таке відношення батька до сина не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини за кордон на лікування. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає необхідним надати дозвіл на тимчасові виїзди дитини за межі України, до досягнення нею 16-річного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved