Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

28 січня 2013 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовом до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа - [PERSON], про визнання звільнення незаконним, скасування наказів та відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1-5) 27 березня 2013 року суд своєю ухвалою замінив відповідача у справі Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] 30 квітня 2013 року представником позивача була подана на адресу суду уточнена позовна заява, яка була прийнята судом до розгляду, внаслідок прийняття якої позивач змінив суб'єктний склад учасників розгляду справи та збільшив позовні вимоги. (а.с. 245-248, т. - 1) 13 червня 2013 року позивач повторно збільшив позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до 26 739 грн. 88 коп. (а.с. 244-248, т. - 1) 16 серпня 2013 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з чим позивачем була подана апеляційна скарга, яка 13 січня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області була відхилена, та рішення суду від 16 серпня 2013 року було залишено без змін. Однак, позивачем була подана касаційна скарга, за результатом розгляду якої ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року рішення суду від 16.08.2013 року та ухвала суду від 13.01.2014 року були скасовані та справа була передана на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с. 269-270, т. - 1; а.с. 46-49, 78-80, - т. 2) 18 червня 2014 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа № 203/618/13-ц була прийнята до провадження судді Маймур Ф.Ф., у зв'язку з надходженням даної справи з суду касаційної інстанції після скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій для нового розгляду справи. (а.с. 87, т. -2) 26 червня 2014 року позивачем була подана уточнена позовна заява, якою був збільшений розмір позовних вимог, яка була прийнята до розгляду в рамках даної цивільної справи. (а.с. 98-106, т. - 2) Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень та представники позивача у судовому засіданні в обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що з 1971 року позивач працював у сфері соціального захисту населення. 15.01.1991 року позивача було затверджено на посаді директора виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування УРСР, яка згодом була реорганізована у Виконавчу дирекцію Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, де позивач працював директором до 25.05.2012 року, у зв'язку з чим, загальний стаж роботи позивача склав більше 20 років. 25.05.2012 року позивач прийняв рішення про звільнення з посади директора та вирішив перейти на нижчу посаду. З 14 листопада 2012 року позивача було прийнято на посаду завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення. 05 грудня 2012 року наказом № 233-к позивачу було оголошено догану за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку у вигляді відсутності на робочому місці з 17 до 18 години 03 грудня 2012 року та невиконання посадових обов'язків і ігнорування письмового розпорядження щодо особистої участі у семінарі-навчанні. Крім цього, 04 січня 2013 року позивача було звільнено за появу на роботі у нетверезому стані. Указані накази позивач вважає незаконними. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати звільнення незаконним, скасувати накази про оголошення догани та звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати йому моральну шкоду. (а.с. 98-106, т. - 2) В судовому засіданні позивач та представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. (а.с. 34, т. - 3) Представник відповідача Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та третя особа - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість заявлених позовних вимог, які були наведені позивачем в уточненій позовній заяві, тому просили суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 34, т. - 3) Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач з 15.11.2012 року працював у відповідача на посаді завідувача відділом експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON], наявною в матеріалах справи. (а.с. 18-22, т. - 1) Судом встановлено, що 03 грудня 2012 року у приміщенні Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивач разом з співробітниками відділу під час обідньої перерви спілкувались та поздоровляли головного спеціаліста [PERSON], у якої 02.12.2012 року був день народження, з метою святкування даної події [PERSON] принесла з собою пляшку шампанського, яка була розлита по чашкам, із яких працівники звичайно пили чай та каву, однак відповідно до акту відповідача від 03.12.2012 року та пояснень працівників відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення позивач під час обідньої перерви та одразу після неї вживав з іншими працівниками ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) спиртні напої, про що свідчить акт від 03.12.2012 року, пояснювальні записки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх показання в якості свідків, показання свідка [PERSON], а також пояснювальна записка позивача. (а.с. 11, 68-74, т. - 1; а.с. 191-220, 224-225, 237-239, т. - 2) При дослідженні матеріалів справи, встановлено, що того ж дня позивач до закінчення робочого дня, о 17 годині 00 хвилин залишив робоче місце з метою проходження медичного огляду для спростування стану сп'яніння, що підтверджується актом від 03.12.2012 року, актом від 04.12.2012 року, пояснювальними записками [PERSON], [PERSON] та поясненнями позивача. (а.с. 11, 12, 79, 80, т. - 1) 03 грудня 2012 року о 18 год. 10 хв. [PERSON] самостійно пройшов медичний огляд на стан сп'яніння, у результаті якого ознак сп'яніння виявлено не було. (а.с. 10, 215-229, т. - 1) Також, судом встановлено, що 05 грудня 2012 року наказом на позивача, у тому числі за безпідставну відсутність на робочому місці у робочий час 03 грудня 2012 року було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. (а.с. 16-17) Встановлено, що 20 грудня 2012 року профспілковим комітетом виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за відповідним поданням було ухвалено рішення про надання згоди на звільнення позивача на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 13, т. - 1) Судом встановлено, що 04 січня 2013 року наказом № 04-к позивача було звільнено за появу на роботі у нетверезому стані на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 15, т. - 1) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Цивільним Кодексом України, Кодексом законів про працю України та іншими нормативно-правовими актами. Так, за змістом ст.ст. 43, 124 Конституції України, ст.5-1 КЗпП України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Частиною 3 ст. 149 КЗпП України встановлено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно зі статтею 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. У відповідності з п. 3.2. розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затверджених загальними зборами трудового колективу 25.06.2011 року (протокол № 1), з якими позивач був ознайомлений, робочий день починається о 08 год. 00 хвилин і закінчується о 18 год. 00 хвилин. Пунктом 4.1. розділу 4 , п. 6.1. розділу 6 Правил передбачено, що працівник зобов'язаний бути на робочому місці впродовж всього робочого дня. Працівник несе відповідальність за порушення трудової дисципліни, у тому числі за: прогул, появу на роботі у нетверезому стані, розпивання спиртних напоїв на робочому місці тощо. Згідно з ч. 1 п. 7 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору, з підстав, у тому числі передбачених п. 7 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Як роз'яснено в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із подальшими змінами), вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗПП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Відповідно до чинного законодавства України порядок огляду на стан сп'яніння регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та наказу Міністерства охорони здоров'я України від 09 вересня 2009 року « Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного и іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Згідно з п. 2.9. розділу 2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2009 року № 400/666 (далі - Інструкція), з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, уповноважена особа Державтоінспекції МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У відповідності з пунктом 3.22. розділу 3 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Враховуючи вищенаведені норми, приймаючи до уваги встановлені під час розгляду справи фактичні обставини, суд вирішуючи питання щодо правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення, яке виразилося у відсутності його на робочому місці протягом години, приймає до уваги, що позивач з поважних причин був відсутній на робочому місці 03 грудня 2012 року після 17 години 00 хвилин, оскільки після того, як позивача звинуватили у появі на роботі у нетверезому стані, останній на підтвердження протилежного залишив своє робоче місце та пройшов медичне обстеження на предмет перебування його в стані сп'яніння, що було підтверджено відповідними документами (а.с. 10, 215-229, т. -1). Крім того, суд при вирішенні вищезазначеної позовної вимоги враховує, що позивач повідомив про свою відсутність на робочому місці та причини відсутності провідного спеціаліста відділу кадрового та адміністративно-господарського забезпечення [PERSON] (а.с. 9, 79, 81 , т. -1). Також, суд при вирішенні законності оголошення догани позивачу, виходив з того, що позивач належним чином організував проведення запланованого семінару-навчання, направивши для його проведення свого замісника кваліфікованого працівника, який володіє достатнім рівнем знань для його проведення, оскільки в зв'язку зі своєю зайнятістю на роботі позивач був позбавлений можливості особисто прийняти участь в проведені семінару, враховуючи, що зауважень з приводу якості лекцій не надходило, суд приходить до висновку, що відсутня особиста участь позивача у семінарі не спричинила негативних наслідків та не завдала шкоди, а отже враховуючи вищенаведені обставини, які були підтверджені під час розгляду даної справи, суд вважає наказ № 233-к від 05.12.2012 року виданий Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності «Про оголошення догани [PERSON]» незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також, суд при вирішенні заявленої вимоги про визнання наказу № 04-к від 04 січня 2013 року незаконним, приймає до уваги, що підписаний представниками підприємства акт про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння та покази свідків містять ознаки, які спростовуються тим, що позивач внаслідок виниклої ситуації міг знаходиться в збудженому стані, крім того порушення координації рухів позивача були зумовлені хворобливим станом позивача, запах алкоголю з рота міг виникнути у зв'язку з прийомом позивачем медикаментів, що містять спирт, окрім цього, суд враховує, що представники підприємства не могли кваліфіковано і правильно оцінити стан позивача, оскільки вони не є спеціалістами в даній сфері. Крім того, [PERSON] у своїй пояснювальній записці заперечував вживання ним спиртних напоїв на роботі. (а.с. 9, т. -1) Разом з тим, суд вирішуючи заявлену позовну вимогу приймає до уваги висновок щодо результатів медичного огляду позивача, який був проведений з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування позивача під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції від 03 грудня 2012 року, згідно якого у [PERSON] не було виявлено ознак сп'яніння та правильність висновку була підтверджена результатом проведеного аналізу зразків біологічного середовища позивача. Суд оцінюючи заявлені представником відповідача підстави щодо недійсності медичного висновку про відсутність у позивача ознак сп'яніння від 03.12.2012 року, виходив з того, що відповідно до п. 2.9. розділу 2 Інструкції огляд повинен бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Як вбачається з встановлених під час розгляду справи фактичних обставин та не спростовувалось сторонами по справі, стан позивача під час обідньої перерви та після неї, відповідно до акту від 03.12.2012 року ніким не перевірявся, а навпаки згідно вказаного акту було визначено, що ознаки нетверезого стану позивача були виявлені 03 грудня 2012 року в період з 16 год. 30 хвилин до 17 год. (а.с. 11 т. - 1), а медичний огляд проводився у період з 18 год. 10 хвилин до 18 год. 30 хвилин, тобто в час виявлення підстав для його проведення минуло менше двох годин, у зв'язку з чим доводи представника відповідача суд вважає необґрунтованими. Окрім цього, суд при вирішенні факту перебування позивача на робочому місці в нетверезому стані, враховує пояснення свідка [PERSON], який пояснив в судовому засіданні, що висновок було зроблено ним на підставі зовнішнього огляду позивача та перевірки реакцій, в результаті яких ознак сп'яніння не було виявлено, а правильність зробленого ним висновку була підтверджена результатом проведеного аналізу зразків біологічного середовища позивача, а також свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтверджували відсутність у позивача ознак сп'яніння 03.12.2012 року близько о 15 годині та о 19 годині. Враховуючи вищенаведені обставини, які були встановлені судом під час розгляду справи, суд враховуючи норми чинного законодавства, приходить до висновку про відсутність відповідних та належних доказів в матеріалах справи про знаходження 03.12.2012 року [PERSON] на робочому місці у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним наказ № 04-к від 04 січня 2013 року виданий Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про звільнення [PERSON] з посади завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за появу на роботі в нетверезому стані за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визнати незаконним та скасувати. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених вище положень законодавства, суд приходить до висновку про не відповідність вимогам законодавства винесеного відповідачем наказу № 223-к від 05 грудня 2012 року «Про оголошення догани [PERSON]», оскільки при вирішенні питання про застосування дисциплінарного стягнення до позивача, письмові пояснення з приводу не виконання посадової інструкції адміністрацією у позивача на порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України не вимагались, а отже позивач був позбавлений права надати відповідні заперечення, крім того, враховуючи поважність причини відсутності позивача на робочому місці з 17 год. до 18 год. 03 грудня 2012 року та те, що особиста участь позивача в семінарі не спричинила негативних наслідків та не завдала шкоди відповідачу, суд вважає підстави для винесення наказу № 223-к від 05.12.2012 року незаконними, та такими, що порушують права позивача. Також вирішуючи позовні вимоги щодо визнання незаконним наказу № 04-к від 04.01.2013 року, суд виходив з того, що звільнення за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, можливе лише за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи була особа відсторонена від роботи, чи продовжувала виконувати трудові обов'язки, який може бути підтверджений як медичним висновком, так і іншими видами доказів, як вбачається з встановлених фактичних обставин справи, факт знаходження [PERSON] у стані алкогольного сп'яніння не був підтверджений відповідними доказами, а отже відповідно до встановлених ч. 4 ст. 60 ЦПК України вимог рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд приходить до висновку про порушення відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивача за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та вважає необхідним наказ № 04-к від 04 січня 2013 року виданий Виконавчою дирекцією Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про звільнення [PERSON] з посади завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за появу на роботі в нетверезому стані за п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визнати незаконним та скасувати. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання незаконними та скасування наказу № 233-к від 05 грудня 2012 року та наказу № 04-к від 04 січня 2013 року, враховуючи вимоги ст. 235 КЗпП України, суд вважає необхідним поновити позивача з 04 січня 2013 року на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, приймаючи до уваги результат розгляду справи, враховуючи вимоги закріплені в ст. 235 КЗпП України, а також те, що розмір середньої заробітної плати за 1 день роботи позивача відповідно до довідки про розрахунок середньої заробітної плати згідно постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 складає 245 грн. 32 коп., враховуючи кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 05.01.2013 року по день постановлення рішення, яка складає 468 днів, суд вважає необхідним стягнути з Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 114 809 грн. 76 коп. При цьому суд,

Outcome: approved