Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

28 лютого 2014 року, позивачка [PERSON], звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому просила суд, визнати відповідачок такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою : [ADDRESS], у зв'язку з належністю їй на праві приватної власності вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло та не проживанням відповідачок за вказаної адресою з 2003 р., з якого вони проживають у США, відсутністю у її будинку будь-яких особистих речей відповідачок, які не сплачують за комунальні послуги у будинку, і яким не користуються, що заважає їй, як власниці будинку на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм власним будинком. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, однак, надіслала на адресу суду свою письмову заяву, в якій, посилаючись на ст. 158 ЦПК України, повністю підтримала свій позов, просила його задовольнити та справу слухати без її участі (а.с. 22). Відповідачки в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, звернувшись до Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області з заявами про їхню виписку та знаття з реєстрації за вищевказаною адресою (а.с. 10,11). Представник 3-ої особи Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи, був повідомлений належним чином, однак надіслав до суду заяву, в якій просив суд, розглянути вказану справу без його участі (а.с. 20). Представник 3-ої особи К.-Бугазької с/р в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 21). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, розпорядження своїм майном. Статтями 71,72 ЖК України передбачено - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.02.1993 р., виданого на підставі розпорядження № 020 приватизаційної комісії по житлу виконкому К.-Бугазької с/р - позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 15 оборот аркуша). З позову вбачається, що позивачка постійно проживає та зареєстрована у вищевказаній квартирі разом із своїм сином [PERSON] (а.с. 6,9). Як вбачається з довідки К.-Бугазької с/р № 1092 від 12.12.2013 р. - за вищевказаною адресою зареєстровані але не проживають відповідачки : [PERSON], 1969 р.н. (донька позивачки) та [PERSON], 1994 р.н. (онучка позивачки) (а.с. 7-9). Також, з позову випливає, що відповідачки проживали за вказаною адресою разом із позивачкою до 2003 р., після чого, донька позивачки [PERSON] одружившись з громадянином США [PERSON], виїхала разом із донькою [PERSON] до США на постійне місце проживання де і проживають останніх 10 років, що зокрема підтверджується письмовими заявами відповідачок від 20.11.2013 р. на адресу Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області з проханням про знаття їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою і їхньою випискою у зв'язку з їхнім не проживанням по вказаній адресі на протязі 10 років (а.с. 10-12). Суд дійшов висновку, що у вказаній вище квартирі зареєстровані відповідачі, які, як вбачається з матеріалів справи не проживають у квартирі позивачки з 2003 р., і в якій позивачка проживає разом із своїм сином, а також у вказаній квартирі відсутні будь-які особисті речі відповідачок, які не сплачують за комунальні послуги квартири, і якою не користуються, що заважає позивачці, як законній власниці спірної квартири на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм власним нерухомим майно. Суд дійшов висновку, що реєстрація відповідачок у квартирі позивачки, тягне за собою додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, неможливість отримати субсидії, а також перешкоджає позивачці у повній мірі реалізувати своє законне право власниці квартири щодо вільного нею розпорядження по закону. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачки, починаючи з 2003 р., не проживають у квартирі позивачки понад один рік без поважних причин. На думку суду, в даному випадку має місце спір про захист законного права власності позивачки, як власниці квартири - з боку відповідачів. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved