Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Вказувала, що з 24.06.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, позивач просила стягнути з останнього аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити, пояснивши, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, останні три місяці передає їй через сина [PERSON] по 3000 грн., однак їм набридло постійно його просити про це. Відповідач офіційно заробляє 12 000 грн. на місяць та має ще додаткові доходи, а їй потрібно сплачувати комунальні послуги за квартиру та витрачати кошти на лікування сина [PERSON] , який має проблеми із здоров`ям та дуже часто хворіє. Домовленостей про сплату аліментів з відповідачем не було. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, погодившись із розміром аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку, а також пояснила, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів та перераховує кошти на банківську картку сина [PERSON] , оскільки з позивачем не було досягнуто домовленостей про сплату аліментів. Крім того, представник відповідача зазначила, що відповідач є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] польова пошта [NUMBER] та з його слів отримує заробітку плату близько 11 000 грн. на місяць, будь-яких осіб на утриманні не має. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.06.2000 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі,\~ від спільного життя мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України\~ батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За частинами першою та другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Згідно ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року закріплює, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Постановою пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 17\~ роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.10.2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки за відсутності між сторонами домовленості про сплату аліментів з конкретно визначеними умовами позивач правомірно скористалась своїм правом на звернення до суду з цим позовом. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявні в матеріалах відомості щодо стану здоров`я сина [PERSON] , відсутність будь-яких осіб на утриманні відповідача та наявність в нього можливості сплачувати аліменти. Крім того, стягнення граничного розміру аліментів, з урахуванням розміру середнього заробітку відповідача, на думку суду, не ставитиме останнього у скрутне матеріальне становище. При винесенні рішення суд приймає до уваги правові висновки Верховного Суду України, що викладені в постанові від 19.10.2016 року по справі № 206/2028/13-ц. Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної\~ заробітної плати, тобто 551,20 грн.\~

Outcome: approved