Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

26 січня 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся орган опіки та піклування Слов'янської міської ради, в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Слов'янської міської ради виконавчого комітету від 16.08.2017 р. № 549/1, [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв'язку з тим, що мати покинула дитину в КЛПЗ «Пологовий будинок» (акт від 13.07.2017 р. закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров'я). Зараз дитина перебуває під опікою громадян в м. Слов'янську. За час перебування дитини ані у КЛПЗ «Міська дитяча лікарня», ані під опікою, мати дитиною не цікавилась, не відвідувала, обов'язків по вихованню дитини не виконувала, ніяких заходів для повернення та виховання дитини в сім'ю не здійснювала. Приймаючи до уваги викладені факти, а також необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дитини, надання хлопчику соціального захисту та подальше його оформлення, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким позбавити батьківських прав [PERSON], відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 29/01-195 від 23.01.2018 року, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно була повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження серія: [NUMBER] від 04.08.2017 року [PERSON] народився [INFO] року в м. Слов'янську Донецької області. Його батьками у свідоцтві записані [PERSON] та [PERSON]; (а.с.4) Згідно із витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00018475729 від 04 серпня 2017 року, відомості про батька [PERSON] були внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; (а.с.5) Відповідно до рішення виконкому Слов'янської міської ради № 549/1 від 16 серпня 2017 року, про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], останній отримав статус дитини, позбавленої батьківського піклування, враховуючи факт, що мати, [PERSON], покинула дитину; (а.с.6) Відповідно до рішення виконкому Слов'янської міської ради № 542 від 02 серпня 2017 року, про державну реєстрацію народження покинутої дитини виконком клопотав перед Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про проведення державної реєстрації народження дитини [PERSON]. (а.с.7) Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини [PERSON], а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачка не піклується про свою дитину, покинула її, відмовившись забрати з пологового будинку та не цікавиться її долею, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та її небажання змінити своє ставлення до дитини. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов'янської міської ради, виходячи з інтересів малолітньої дитини, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини - [PERSON], [INFO]. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків має триваючий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від матері необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Положенням ст. 180 СК України закріплений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі положення ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, суд вважає також необхідним вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримувати дитину у розумінні ст. 188 СК України не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.01.2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved