Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

27.02.17 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, в якому просить визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності - в квартирі [ADDRESS], належної [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 4-3190 від 05 липня 1993 року, визнавши спільну власність на квартиру частковою, в якій частка [PERSON]-1/4, частка [PERSON] 1/4, частка [PERSON], померлого [INFO],-1/4, частка [PERSON], померлої [INFO],-1/4. Позивач [PERSON] надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справи за її відсутністю. Відповідач [PERSON] до судового засідання надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, в якій остання визнала позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так в с удовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 05 липня 1993 року виданого Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 05.07.1993 року №12790, що зареєстроване КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 05.09.1994 року під №84 пр-стр.165-181, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 12.10.1998 року [PERSON], на випадок смерті зробив розпорядження ( заповіт), відповідно до якого належну йому частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], заповів дочці [PERSON]. Також 21.08.1999 року, [PERSON] , на випадок смерті, зробила розпорядження, відповідно до якого усе її майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, та взагалі усе те, що на день її смерті буде їй належати, та на що вона матиме права, заповіла дочці [PERSON]. [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси. [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції. Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді частин квартири, що належали їм. Позивач є дочкою померлих, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] виданого повторно Ворошиловським РАГС м.Одеси 20.09.1975 року та є спадкоємицею першої черги. [PERSON] після їх смерті факти прийняла спадщину, оскільки постійно мешкала із спадкодавцями. Надалі вона звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланського А.В. з заявою про прийняття спадщини, який відкрив спадкову справу №26/2016 щодо майна померлого [PERSON] та №27/2016 щодо майна померлої [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовив, оскільки квартира належить на праву спільної сумісної власності та не визначений розмір часток , що належить кожному із співвласників та останній було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ст. 368 ЦПК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ст. 370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому у разі виділення частки із майна що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Те, що частки квартири, які належать співвласникам, не конкретизовані, порушує їх право розпорядження власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню, та частки кожного із співвласників квартири [ADDRESS], загальною площею 97,9 кв. м., є рівними, тобто по 1/4 належить кожному із співвласників.

Outcome: approved