Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

28 травня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до [PERSON] , в якому просила суд стягнути з відповідача на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 15884, 90 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] та, що за відповідачем утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 13 899, 73 гривень, а саме за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2013 по 31 березня 2019 року у розмірі 7984 грн. 98 коп.; за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2019 року у розмірі 5914 грн. 75 коп. Також просить стягнути інфляційні витрати у розмірі 1558, 42 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 426, 75 грн.. Боржнику було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-ти денний термін. Як вказує позивач, у зазначений термін боржник не здійснив жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв`язку з чим представник КП «Харківводоканал» і звернулась до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Призначено судове засідання. 11 липня 2019 року через канцелярію суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд застосувати строки позовної давності, також позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних надаючи розрахунок з врахування сум боргу, які пред`явлені ним за межами строків позовної давності, а тому надані розрахунки не є законними та обґрунтованими. Також, відповідач зазначає, що він неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування та позивача з вимогою здійснити перерахунок та зменшити розмір плати за водопостачання та водовідведення обґрунтовуючи це тим, що фактично він користується лише водою на кухні (1 водопровідний кран), душовою кімнатою він не користується, бо її в нього немає та не має доступу до неї, оскільки інші власники кімнат та квартир одноособово ними користуються на праві приватної особистої власності. Тобто комунальні послуги позивачем надаються не в повному обсязі, а тому останній повинен був провести перерахунок розміру сум, які підлягають сплаті відповідно фактичного розміру спожитих послуг. Також, 11 липня 2019 року через канцелярію суду надійшла заява від відповідача про застосування строків позовної давності, відповідно до якої відповідач просив суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог КП «Харківводоканал» щодо стягнення заборгованості за послуги з водовідведення та водопостачання за період з 01.01.2011 р. по 30.04.2016 р. 01 серпня 2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він просить не враховувати доводи викладені у відзиві відповідача [PERSON] на позовну заяву, та задовольнити позовні вимоги КП «Харківводоканал», посилаючись на те, що з відзивом КП «Харківводоканал» не згодне через необґрунтованість доказами та протиріччя з положеннями законодавства та зазначає, що звернення до суду та визначення меж вимог є правом, а не обов`язком позивача, а оскільки КП «Харківводоканал» є єдиним підприємством, яке здійснює водопостачання та водовідведення у м. Харкові та налічує лише один відділ, який здійснює претензійно-позовну роботу, та щорічно подає до суду 7-8 тис. позовних заява про стягнення заборгованості, просить суд вважати, що строк позовної давності пропущеноз поважних причин. Стягнення індексу інфляції та 3 % річних з боржника, який не виконав зобов`язань по сплаті за послуги передбачено нормами законодавства. Нарахування плати за надані послуги здійснюється у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням ступеню благоустрою жилого приміщення. Порушення права відповідача, як власника жилого приміщення, щодо користування місцями загального користування (санвузлом) іншими мешканцями жилого будинку не є підставою для здійснення перерахунку. 16 серпня 2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення, згідно яких він заперечував проти поновлення позивачу строків позовної давності, також вважає необґрунтованими вимоги щодо індексу інфляції та 3% річних, оскільки позивач враховує суми боргу, які пред`явлені ним за межами строків позовної давності, що значно збільшує суму боргу. 16 серпня 2019 року через канцелярію від відповідача надійшла заява про залучення в якості співвідповідача [PERSON] , а також клопотання про витребування доказів. 26 вересня 2019 року у судовому засіданні, суд без видалення до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо залучення до справи співвідповідача. 26 вересня 2019 року у судовому засіданні, суд без видалення до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів. Представник позивача, Васьков О.Ю., яка діє на підставі довіреності від 03.01.2019 року № 01.01-23/31-19, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини які викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини які викладені у відзиві та запереченні, а також просив суд застосувати строки позовної давності. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх частковому задоволенні, виходячи з наступного. Так, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є власником квартири. Згідно технічного паспорту, має у користуванні квартиру посімейного типу площею 14 кв.м., кухню загальною площею 14,6 кв.м., вбиральню загальною (сполученною) площею 1,3 кв.м., ванну кімнату площею 1,4 кв.м., коридори площею 30,2 кв.м., 10 кв.м. (а.с.53,54) Відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість за послуги водопостачання за період з 01.07.2013 року по 31.03.2019 року в розмірі 7984, 98 грн. та за послуги з водовідведення за період з 01.01.2011 року по 31.03.2019 року в розмірі 5914,75 грн.(а.с. 5-9) З матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржником не погашена. Відповідач неодноразово звертався до комунальних підприємств та органів місцевого самоврядування щодо отримання дозволу на перепланування житлового приміщення та зменшення розміру оплати комунальних послуг в зв`язку існуючими перешкодами щодо користування вбиральнею та ванною кімнатою з боку сусідів. На вказані звернення отримував роз`яснення щодо можливості перепланування житла, захисту свого права на користування майном та відсутність підстав для перерахування оплати комунальних послуг (38-50, 61-63). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Враховуючи вище зазначене, судом встановлено, що відповідач є абонентами КП «Харківводоканал», якому послуги надаються своєчасно та в повному обсязі, проте відповідачем свої зобов`язання щодо оплати послуг не виконує в повному обсязі, що є підставою для захисту права позивача. Заперечення відповідача відповідача на безпідставне нарахування комунальних послуг, оскільки він не має доступу вбиральні та ванної кімнати, суд вважає необґрунтованими. Порушення третіми особами права позивача на користування його майном не можуть бути підставою в нарахуванні оплати комунальних послуг. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1558, 42 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 426, 75 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги, які нараховані в межах трирічного строку. (а.с. 10-11). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач просив суд, на підставі статті 257 ЦК України застосувати строки позовної давності, оскільки звертаючись до суду 28.05.2019 з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.06.2013 рок за послуги водопостачання та з 01.01.2011 року за послуги водовідведення КП «Харківводоканал» порушив встановлений трирічний строк. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Приписами ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Представником позивача надано розрахунок заборгованості комунальних послуг в межах строку позовної давності, пояснивши, що розрахунок здійснено з квітня 2016 року. Як зазначено вище, згідно п.18 Правил, оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, таким чином між сторонами виникли щомісячні зобов`язання, позовна давність підлягає застосуванню по кожному місяцю окремо. Таким чином право позивача є порушеним починаючи с наступного дня після встановленого строку для оплати послуг. Оскільки позов було подано 28 травня 2019 року, порушене право підлягає захисту в межах трирічного строку починаючи з травня 2016 року. Встановивши, що КП « Харківводоканал» надавало послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу, який є власником житла, проте не виконував своїх зобов`язань зі сплати за отримані та спожиті послуги належним чином, унаслідок чого мають заборгованість , суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у межах строку позовної давності за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року - в сумі 5673,80 гривень, 3% річних від простроченої суми - 248, 19 грн., інфляційних витрат в сумі 907, 11 грн.; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2016 року по 31.03.2019 року - 4279,09 гривень, 3% річних від простроченої суми - 178, 06 грн., інфляційні витрати - 644, 83 грн.. Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн., та понесені витрати на надіслання відповіді на відзив в сумі 31 грн. (а.с.2, 68) Так, з відповідачів підлягає стягненню судові витрати, сплачені позивачем за подання заяв по суті: судовий збір в сумі 1 442, 85 грн., витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 23, 34 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial