Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], визначення місця проживання дітей, та стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що з [INFO] її донька [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають дітей : [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. [INFO] мати дітей - [PERSON] - померла. Діти проживають разом з нею (позивачкою) за адресою : [ADDRESS], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач долею дітей не цікавиться, жодної участі у їх вихованні не приймає, спілкування з дітьми уникає. Зазначені у сукупності обставини, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Посилаючись на викладене [PERSON] просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], визначити місце проживання дітей разом з нею за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 17.10.2017 року провадження по справі було відкрито. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов відвідповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] з [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільних дітей: [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] [INFO] ( копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] Позивач [PERSON] є матір'ю [PERSON] та бабусею неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. За пунктом 2 частини 1статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Так у судовому засіданні було встановлено що неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно Психолого-педагогічної характеристики, наданої директором ЗОШ 1-3 ступенів №31 м.Миколаєва, [PERSON] навчається у ЗОШ №31. Зарекомендувала себе як старанна учениця. [PERSON] виховується бабусею [PERSON] з народження у зв'язку зі смертю матері. Бабуся приділяє належну увагу вихованню та навчанню онуки. Підтримує зв'язки з класним керівником, відвідує батьківські збори. Батько проживає окремо від сім'ї в м.Херсоні. Зв'язок з дівчинкою підтримує у телефонному режимі, але рідко. Батько дитиною не цікавиться, батьківські збори не відвідує, зв'язок зі школою не підтримує. Згідно характеристики наданої директором ЗОШ 1-3 ступенів №31 м.Миколаєва, [PERSON] навчається у 11-Б класі ЗОШ №31. Зарекомендував себе як учень з достатнім і середнім рівні знань. Бабуся приділяє належну увагу вихованню онука. Батько участі у вихованні сина не приймає, батьківські збори не відвідує, успішністю не цікавиться. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому ММР про доцільність позбавлення батьківських прав, від 27.02.2018 року: Батько [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] в задовільних умовах. Відповідно до довідки-характеристики дільничого офіцера поліції СП Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області, відповідач характеризується посередньо, заяв скарг від сусідів та родичів на його адресу не надходило, громадський порядок не порушує. У зловживанні алкогольними напоями та вживанні наркотичних речовин помічений не був. На обліку в поліції не перебуває. Відповідно до листа служби у справах дітей Корабельної районної у м.Херсоні ради від 15.11.2017 року №02-1495-25, відповідачу відомо, що в Заводському районному судді м.Миколаєва слухається цивільна справа про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. В ході бесіди з представником служби, батько повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Діти мешкають з бабусею [PERSON], за адресою: [ADDRESS], яка після смерті матері виховує та утримує дітей. Відповідно до соціально-психологічного висновку центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 18.12.2017 року №2030 та 21.12.2017 року №2089, стосунки неповнолітнього [PERSON] з батьком є напруженими та недовірливими. Хлопець з боку батька відчуває зневагу та нехтування, оскільки той не піклується про нього та не підтримує. Владислав не має бажання бачитися і спілкуватися з батьком та не вважає його своєю сім'єю. Відношення малолітньої [PERSON] до батька є невизначеним, оскільки дитина з ним не спілкується та бачила його двічі в житті. [PERSON] навчається у ЗОШ №31. Згідно психолого-педагогічної характеристики школи, дитину виховує бабуся, батько не цікавиться навчанням дитини. [PERSON] навчається в Миколаївському національному університеті ім.. В.О. Сухомлинського. Питання позбавлення батьківських прав виносилось на розгляд комісії з питань захисту прав дитини від 20.02.2017 року, комісія дійшла висновку, що батько ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Орган опіки і піклування виконкому Миколаївської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дітей [PERSON], [PERSON] Викладені обставини свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання, утримання неповнолітніх дітей, та небажання виконувати свої батьківські обов'язки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, тривалий час свідомо не піклується про своїх дітей, не забезпечує їх фізичний та духовний розвиток, не стежить за їх здоров'ям та навчанням, не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх самоусвідомлення не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, і тому, в інтересах дітей, існують правові підстави для задоволення позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Крім того згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на батьківський обов'язок відповідача по утриманню дітей, та їх потребу в отримані матеріальної допомоги, а також обставини справи, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно встановлених судом фактичних даних [PERSON], [PERSON] проживають разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи що встановлений факт ніким не оспорюється та не спростовується, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про визначення місця проживання дітей разом з нею. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial