Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до\~[PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачкою народилася дочка [PERSON]. Відповідач залишила сімю, дитину та згодом шлюб було розірвано, на даний час вона проживає окремо. З народження і по теперішній час дитина проживає разом з позивачем, категорично відмовляється йти проживати до матері, що неодноразово було встановлено державними виконавцями, представниками органу опіки та піклування під час виконання рішення Фастівського міськрайонного суду про відібрання дитини. Оскільки дитини проживає разом з позивачем, він несе всі витрати по її утриманню, навчанню, розвитку, а дії матері направлені виключно на матеріальну сторону продовження стягування аліментів, присуджених рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року, просить суд стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частин від усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та його представник в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним, просили позов задовольнити, пославшись на те, що на даний час існує така обставина, що той з батьків, з яким проживає дитина, який несе всі витрати повязані з утриманням дитини повинен сплачувати аліменти на користь того з батьків, з яким дитина не проживає. Наведене призводить до безпідставного стягнення коштів з позивача, чим порушуються його права та права дитини на належне матеріальне забезпечення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача наголошував на тому, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2013 року по справі №381/3448/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.02.2014 року, визначене місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матірю [PERSON], а рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття. Оскільки існують рішення суду, які набрали законної сили, та які підлягає виконанню, юридичні факти, встановлені такими рішеннями не змінились, тому відсутні підстави для стягнення аліментів з матері дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 049755, 05 листопада 2006 року народилась [PERSON], батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як встановлено в ході розгляду справи та вбачається з наданих копій судових рішень, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 18.12.2013 року по справі №381/3448/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27.02.2014 року, визначено місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року, припинено з 04.03.2014 року стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2/381/1116/13 виданого 18 грудня 2013 року виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття (а.с.30-32). В ході розгляду справи встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/381/832/14 від 25.07.2014 року, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO] від [PERSON] і передання її матері [PERSON], яка проживає в [INFO]. Разом з тим, державним виконавцем неодноразово здійснювалися спроби виконати рішення суду, однак виконати його неможливо, оскільки дитина категорично заперечує проти проживання з матірю, про що були складені відповідні акти державного виконавця від 22.01.2014 року, 16.04.2015 року, 17.10.2014 року, 18.11.2014 року, 02.06.2015 року(а.с.22-26). Факт того, що рішення суду від 18.12.2013 року на даний час не виконано через відсутність згоди на проживання з матірю малолітньої [PERSON] не заперечується сторонами під час розгляду справи. [PERSON] здійснювались спроби змінити встановлений судом порядок утримання доньки [PERSON], оскільки дитина весь час проживає з ним, тому неодноразово звертався до суду за захистом своїх прав. Так, [PERSON] звертався до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на дитину, проте, рішення від 19.03.2015 року йому було відмолено. Рішення набрало законної сили 30.03.2015 року (а.с. 27-29) Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: Фастівська ДВС МРУЮ України в Київській області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, у задоволенні позову було відмовлено (а.с. 40-42). Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13 квітня 2017 року визначене місце проживання дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання та реєстрації батька [PERSON] за адресою: м. Фастів, вул. Г.Сковороди, 29. Разом з тим, вказане рішення не вступило в закону силу та відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 26.05.2017 року, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON], [PERSON] на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2017 року (а.с. 45). Звертаючись до суду із заявленими вимогами позивач вказує на те, що спільна з відповідачкою донька проживає разом з ним, та знаходиться на повному утриманні позивача, а тому відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України обовязок сплачувати аліменти повинен бути покладений на того з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підтвердження наведених обставин позивачем надані довідки від 20.02.2013 року, 17.06.2013 року, 17.05.2014 року, 04.11.2015 року, 02.06.2015 року, 22.01.2015 року, 24.02.2016 року, 07.11.2014 року, 07.04.2014 року, 06.07.2016 року, що видані головою вуличного комітету [PERSON], зі змісту яких вбачається, що дитина проживає разом з батьком по вул. Г.Сковороди, 29 в м. Фастові (а.с.5-9). Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для звернення до суду з такими вимогами суд виходить з наступного. Згідно\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.\~\~ Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року (справа № 2/381/1121/13) встановлено - визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матір'ю [PERSON] Тобто, рішенням суду встановлений юридичний факт визначене місце проживання дитини з матірю. За загальним правилом під юридичним фактом розуміють конкретні соціальні обставини (події, дії), що викликають згідно з нормами права настання відповідних правових наслідків виникнення, зміни чи припинення правовідносин. Таким чином, саме факт визначення судом місця проживання дитини тягне за собою настання правових наслідків, якими у спірних правовідносинах є призначення аліментів на користь того з подружжя, з ким проживає дитина. На підставі встановленого юридичного факту визначення місця проживання дитини з матірю, вирішено питання про стягнення аліментів з батька відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 08.04.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року. Таким чином, на час розгляду цієї справи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року (справа №381/1118/14-ц) є чинним, а тому відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присудженні періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Тобто, для застосування цієї норми ЦПК необхідно встановити, чи змінились обставини, що впливали на визначення розміру аліментів, їх тривалість чи припинення. На час розгляду цієї справи обставини, які мали місце при призначенні аліментів до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, не змінились, а рішення суду від 13 квітня 2017 року про визначення місця проживання дитини з батьком не вступило в законну силу, що свідчить про передчасність вимог позивача. Дійсно, з аналізу норм Сімейного кодексу України вбачається, що той з батьків, з ким саме проживає дитина, має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з другого з батьків. Проте, імперативне застосування таких норм здійснюється при «добровільному» визначені місця проживання дитини, тобто коли той з батьків, з ким проживає дитина, звертається до суду з відповідними вимогами до іншого з батьків, хто проживає окремо, з метою забезпечення дитини належним утриманням. В той час, коли місце проживання дитини визначене «примусово», тобто за рішенням суду, через відсутність домовленості між батьками з цього приводу, фактичне (реальне) місце проживання дитини втрачає ознаку імперативності для вирішення питання про призначення аліментів до стягнення з одного з батьків. Таким чином, право позивача звернутись до суду з вимогами про звільнення його від сплати аліментів може бути реалізовано з настанням обставин, які свідчитимуть про зміну відповідних обставин, у тому числі його сімейного стану як особи, яка повинна сплачувати аліменти, та особи, яка їх одержує відповідачки [PERSON] Такою обставиною може бути, у тому числі, встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили, юридичний факт визначення місце проживання дитини з батьком. Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed