Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

26 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 17.06.2014 року вона уклала з відповідачем по справі [PERSON] письмовий договір про виготовлення та доставку конструкції з профілю WDS ( вікно) та встановлення вищезазначеного виробу за адресою : [ADDRESS]. Загальна вартість договору становить 3200 грн., а саме передоплата 2400 грн. і кінцевий розрахунок проводиться на момент поставки і складає 600 грн. Нею було сплачено грошові кошти у розмірі 2400 грн., а відповідач зобов»язався виконати роботу в строк до 07.08.2013 року, тобто за 21 робочий день, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного договору. У зв»язку з тим, що відповідач не виконав свої зобов»язання щодо виготовлення зазначеного виробу в строк, вказаний в договорі - 07.08.2013 року, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за невиконану роботу у розмірі 2400 грн., завдану їй моральну шкоду у розмірі 3000 грн, та понесені судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення, оскільки відповідач двічі не з»явився в судове засідання, про день і час якого був повідомлений належним чином, та проти постановлення заочного рішення не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, 17.06.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 089 , згідно якого відповідач [PERSON] зобов»язаний виготовити , доставити конструкцію з профілю WDS ( вікно) та встановити вищезазначений вироб за адресою : [ADDRESS] в строк до 07.08.2013 року. Судом встановлено, що позивачкою була сплачена передоплата у розмірі 2400 грн. за виконання відповідачем зобов»язання; відповідач зазначене зобов»язання щодо виготовлення конструкції не виконав, грошові кошти у розмірі 2400 грн. за її вимогою не повернув. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року - вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов»язки сторін, суд має виходити як із норм Закону і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений ( придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов»язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк,- відповідно до положень ст. 530 ЦК України, тобто боржник повинен виконати такий обов»язок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Оскільки позивачем була сплачена попередня оплата за договором купівлі-продажу кухонного гарнітуру у розмірі 2400 грн., відповідач не передав товар в оговорений сторонами строк, на неодноразові вимоги виконати умови договору також не відреагував, суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] про повернення їй грошових коштів у розмірі 2400 грн., як суми попередньої оплати, є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року « Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця , виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставить в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару ( робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров»я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин у справі, характер моральних страждань і наслідків, що настали. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За таких обставин, враховуючи конкретні обставини у справі, характер фізичних і моральних страждань позивачки, що вплинуло на її стан зддоров»я, зокрема на нервову систему, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: partial