Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

28.08.2020 року за підсудністю до Балаклійського районного суду Харківської області з Орджонікідзевського районного суду міста Харкова на підставі ухвали від 05.08.2020р. надійшла для розгляду цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , поданим до суду 27.07.2020р., в якому позивач просить розірвати шлюб між ними оскільки: у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття любові та поваги один до одного; шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини фактично припинені 1 рік, проживають окремо, спільне господарство не ведуть; подальше збереження сім`ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Також просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість, має у власності нерухоме майно за адресою своєї реєстрації, земельні ділянки та транспортний засіб, інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 01.07.2020р. та до досягнення дитиною повноліття. 12.10.2020р. відповідач надав до суду відзив на позов, в якому позов визнав частково, а саме не заперечував проти розірвання шлюбу, однак аліменти просив стягнути у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини 11 років (1159грн.), починаючи з 01.11.2020р. і до повноліття дитини. Посилався на те, що встановлення аліментів у розмірі 2000грн. не відповідає його матеріальному становищу та прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, 50% від якого на даний час становить 1159грн. Зазначив, що добровільно постійно надавав кошти на утримання неповнолітнього сина і ніяких нарікань з цього приводу з боку позивача не було. Тобто відповідач ніколи не відмовлявся від спілкування та утримання дитини, яка на даний час проживає з матір`ю, оскільки за місцем його проживання відсутній шкільний заклад. Водночас під час канікул дитина проживала з ним. Вказав, що його доходи є мінімальними через великі втрати на сплату комунальних послуг, стан здоров`я дитини задовільний, все нерухоме майно знаходиться у їх спільній власності (а.с. 54-56). Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач надав\~письмову заяву\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~позов визнав\~частково з мотивів, викладених у відзиві на позов. Не заперечував проти розірвати шлюб між ним та позивачем та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (11 років). Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 10 серпня 1996 року у Петрівсько-Роменській сільській раді Гадяцького району Полтавської області за актовим записом № 13 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 5). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), який мешкає разом з матір`ю. Ця обставина сторонами не заперечувалась. Згідно договору оренди квартири від 16.05.2018р. позивач винаймала житло за адресою: [ADDRESS] у період з 16.05.2018р. по 15.04.2019р. за 3800грн. в місяць (а.с. 16, 17). З табелів навчальних досягнень [PERSON] за 2016-2019р.р. вбачається про його навчання в ХЗОШ № 26 Харківської міської ради Харківської області (а.с. 18-22). [PERSON] , 2009р.н., у зв`язку з введенням карантинних вимог з березня по травень 2020р. перебував за місцем реєстрації в [ADDRESS] (а.с. 59). Відповідно до довідки ТОВ «Птахокомплекс «Морозівка Агро» від 16.07.2020р. позивач [PERSON] працює в м. Харків на підприємстві з 01.11.2018р. на посаді головного бухгалтера (а.с. 23). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальнім, а не солідарним. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку /доходу/ її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На сьогоднішній день на дитину віком від 6 до 18 років це 2318грн. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 05.10.2007р. на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24, 25). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15.07.2020р. відповідачу належать на праві приватної власності земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,8га, та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,2236га, остання з яких перебуває в оренді у ТОВ «Савинці Агро» (а.с. 26, 27). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тягар доказування виконання обов`язку з утримання дитини покладений на відповідача. Позивач посилався на те, що він має мінімальні доходи, через несення ним великих витрат по сплаті комунальних послуг, на підтвердження сплати яких надав суду копії відповідних квитанцій (а.с. 63-78). Разом з тим, відповідач не вказав навіть приблизну суму його місячного доходу, на підтвердження неможливості сплати ним аліментів у розмірі, який просить позивач, після сплати ним комунальних платежів. Натомість надав розпорядження сільського голови Лозовеньківської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 11.09.2020р. про його звільнення з посади охоронника Лозовеньківської сільської ради за власним бажанням у зв'язку з закінченням трудового договору, на якій він працював з 01.07.2020р. (а.с. 61, 62). Матеріали справи свідчать, що відповідач на даний час проживає окремо від сина, що ним не заперечувалось, даних про наявність інших осіб на утриманні відповідача немає, він є працездатною особою, тобто може працювати та отримувати доходи, які б забезпечили йому можливість належним чином утримувати себе і сина, до того ж, вочевидь, отримує дохід у вигляді орендної плати за належну йому земельну ділянку. Доказів добровільного виконання відповідачем обов`язку утримувати дитину ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Відповідачем доказів на підтвердження того, що за станом здоров`я він не може працювати, не надано і матеріали справи їх не містять. Позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, не зазначає суму його заробітку,\~який дозволяє\~йому утримувати\~себе та\~свого повнолітнього\~сина у визначеному ним розмірі. Дитина має таке ж право на проживання в належних умовах, на належний рівень проживання і забезпечення, як і відповідач. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач не довів суду даних про неможливість сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі, про свій майновий стан, доходи тощо, не надав доказів наявності у нього інвалідності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов`язку утримувати дитину, в тому числі у визначеному розмірі. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Внаслідок задоволення позову судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Оскільки відповідач\~позовну заяву\~в частині\~позовної вимоги\~про розірвання\~шлюбу визнав до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за цією вимогою при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved