Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

27 липня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , понад п`ять років однією сім`єю, в період з 2007 року по [INFO] ; визнати за позивачем, яка є спадкоємцем четвертої черги за законом, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер 2324586200:03:001:0119, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 147486, який виданий на підставі розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації від 13.12.2006 року № 880 та зареєстрований в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010727700243; визнати за позивачем, яка є спадкоємцем четвертої черги за законом, в порядку спадкування за законом, право постійного користування на земельну ділянку площею 0,59 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 0000033, який виданий на підставі рішення Степанівської Першої сільської ради від 17.04.1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 275 від 23.10.1998 року. Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] зареєстрована та постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] . По сусідству з позивачем, за адресою: [ADDRESS] , мешкала [PERSON] , яка у своєму похилому віці була одинока, не мала родичів та близьких людей, які б могли надати їй підтримку, допомогу та турботу у її поважному віці. За усним погодженням з [PERSON] , позивач взяла на себе зобов`язання щодо догляду та утриманню старенької сусідки [PERSON] . Протягом тривалого часу позивач доглядала за сусідкою, допомагала їй вести побут, утримувати у належному стані будинок та прибудинкову територію, турбувалась та підтримувала її. З кожним роком взаємовідносини між позивачем та її сусідкою ставала як у справжній родині, [PERSON] ставилася до позивача, як до рідної доньки, а позивач в свою чергу, піклувалась та забезпечувала турботою та доглядом [PERSON] . У 2005 році [PERSON] запропонувала сусідці переїхати мешкати до позивача. Таким чином, з 2005 року [PERSON] по день її смерті постійно проживала з позивачем в її родині. В період спільного проживання позивач забезпечувала належні умови проживання доглядала, турбувалась та утримувала [PERSON] , що можуть підтвердити свідки [PERSON] та [PERSON] . Крім того, факт спільного проживання підтверджується довідкою виконавчого комітету Олександрівської сільської ради № 241 від 13.07.2021 року. [INFO] у віці 99 років [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 15.10.2013 року. Організацію та організацію поховання в повному обсязі здійснювала позивач. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер 2324586200:03:001:0119, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 147486, виданого на підставі розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації від 13.12.2006 року № 880 та зареєстрованого в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010727700243; земельну ділянку площею 0,59 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 0000033, виданого на підставі рішення Степанівської Першої сільської ради від 17.04.1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 275 від 23.10.1998 року. За життя спадкодавець [PERSON] не залишила заповіту. Спадкоємці першої, другої та третьої черги за законом, як на день смерті [PERSON] та і на поточну дату відсутні, тому позивач вважає, що має законне право на спадкування у четверту чергу, оскільки відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання позивача однією сім`єю померлою [PERSON] необхідно для визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою судді від 05.08.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 31.08.2021 року; зобов`язано Приазовську районну державну нотаріальну контору Запорізької області надати суду відомості про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, у випадку її наявності. 30.08.2021 року з Приазовської державної нотаріальної контори надійшла інформація, що в Приазовській державній нотаріальній конторі спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 66195047 від 30.08.2021 року. Ухвалою суду від 31.08.2021 року підготовче засідання у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду на 28.09.2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, 28.09.2021 року надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач Олександрівська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання уповноваженого представника не направила. 10.08.2021 року сільський голова Попова Н.І. надала заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника сільської ради, рішення ухвалити на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як роз`яснено в пунктах 2, 23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Права і обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені статтею 1219 ЦК України. На підставі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В розумінні статті 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 179/1043/16-ц зроблено такий висновок: «перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Проте право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець» (пункт 61 постанови). Судом встановлено, що [INFO] в селі Миронівка Приазовського району Запорізької області померла [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступні земельні ділянки: земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер 2324586200:03:001:0119, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 147486, виданого виданий на підставі розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації від 13.12.2006 року № 880 та зареєстрований в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010727700243; земельну ділянку площею 0,59 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 0000033, який виданий на підставі рішення Степанівської Першої сільської ради від 17.04.1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 275 від 23.10.1998 року. За життя спадкодавець [PERSON] не залишила заповіту. Позивач [PERSON] народилася [INFO] в с. Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області. Місце її проживання з 19.10.1982 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 10.05.2000 року Приазовським РВ ГУМВС України в Запорізькій області. Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Приазовської районної державної адміністрації № 1264 від 17.11.2020 року, [PERSON] дійсно отримувала компенсаційну виплату особі, яка здійснювала догляд за особою, яка досягла 80 років з 18.03.2010 року по 17.03.2011 року; з 13.04.2011 року по 11.04.2012 року; з 23.04.2012 року по 22.04.2013 року та з 29.04.2013 року по 12.10.2013 року. Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради № 241 від 13.07.2021 року, [PERSON] дійсно доглядала за [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] з 2007 року по [INFO] , що мешкала разом з громадянкою [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно до довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради № 242 від 13.07.2021 року, [PERSON] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , дійсно здійснювала поховання [PERSON] , яка померла [INFO] . На день смерті проживали разом за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Згідно інформації завідувача Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області, який діє в порядку заміщення завідувача Приазовської державної нотаріальної контори Шевченко С.О. № 450/01-16(01-09) від 30.08.2021 року, в Приазовській державній нотаріальній конторі спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 66195047 від 30.08.2021 року. Таким чином, позивачем був доведений факт проживання однією сім`єю із [PERSON] і здійснення догляду за нею протягом останніх п`яти років. Позивач [PERSON] є єдиним звісним спадкоємцем за законом четвертої черги і на момент смерті сусідки [PERSON] проживала із нею за однією адресою, у зв`язку з чим та на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Також, позивачем підтверджено її право на спадкування земельних ділянок за законом: площею 1,0000 гектарів, кадастровий номер 2324586200:03:001:0119, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради, на підставі державного акта від 13.12.2006 року ЗП № 147486, та площею 0,59 гектарів, розташовану на території Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ЗП 000033, виданого на підставі рішення Степанівської Першої сільської ради народних депутатів від 17.04.1996 року та зареєстрованого в Книзі записів держаків за № 275 від 23.10.1998 року. З урахуванням позиції Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року у справі № 179/1043/16-ц, у якій роз`яснено, що право постійного користування земельною ділянкою може бути предметом спадкування, та беручи до уваги, що у матеріалах справи відсутні відомості про надання вказаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, позовні вимоги в частині спадкування права постійного користування землею також є обґрунтованими. На підставі викладеного і

Outcome: approved