Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

27.06.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утриимання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.08.2016 вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час у судовому порядку вирішується спір про розірвання шлюбу між сторонами. Донька проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги по забезпеченню дитини не надає, у зв'язку із чим позивач звернулась до суду із позовом, який в подальшому уточнила та просила стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду від 11 липня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 176398, виданого 06.08.2016 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідний актовий запис № 270, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2016 року. Від шлюбу сторони мають дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ЖС № 326771, видного 13.12.2016 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідний актовий запис № 1208. На теперішній час дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач грошові кошти на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, а також той факт, що відповідач позов визнає, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved