Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Незважаючи на народження дитини спільне життя з відповідачем не склалось. Під час перебування у шлюбі виявилось, що їхні погляди на життя протилежні. У серпні 2014 року відповідачка пішла з сім'ї і на сьогоднішній день проживає окремо, дитина залишилась проживати з позивачем. Відповідач постійно нехтувала сімейними цінностями, між ними постійно виникали сварки та суперечки, свідками яких нерідко ставала дитина. Відповідачка не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин між членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання припинено. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 14). Відповідач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб (а.с. 13). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2007 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1383 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 27 лютого 2007 року, актовий запис № 120 (а.с. 5). Дані правовідносини регулюються СК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заходів до примирення сторони не бажають приймати. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що дублює ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved