Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

28 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 33468 грн. 64 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову він вказав на те, що 23 серпня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203/89-312. Згідно умов якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 108500 грн., з процентною ставкою 16,70 % річних, строком повернення кредитних коштів до 22 серпня 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 серпня 2012 року між Банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки № 312/89-1. Банк свої зобов'язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі, однак [PERSON] не виконала належним чином умови договору і станом на 04 січня 2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 33468 грн. 64 коп., з яких: - заборгованість за кредитом - 29732 грн. 36 коп., - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 3736 грн. 28 коп. Тому позивач просить солідарно стягнути з відповідачів вищезазначену суму заборгованості за кредитним Договором, та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Судова повістка про виклик до суду відповідачам не направлялась у зв'язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23 серпня 2012 року між публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203/89-312 (арк.с.13-16). Згідно умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 108500 грн. на придбання транспортного засобу, зі строком кредитування з 23 серпня 2012 року по 22 серпня 2017 року. За користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16,70 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 серпня 2012 року між Банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки № 312/89-1 (арк.с.18). У п.1.2 договору поруки зазначено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до п.1.4 зазначеного договору поруки - поручитель [PERSON] відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель - обов'язками; у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов'язується виконати борг боржника замість останнього; обов'язок поручителя полягає не лише у виконанні обов'язку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обов'язку боржником. Відповідно до змісту ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі встановленому кредитним договором, але відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання та перестала належним чином сплачувати борг за кредитом, внаслідок чого станом на 04 січня 2019 року виникла заборгованість у сумі 33468 грн. 64 коп., яка підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с.6). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved