Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

27.05.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, про що складено актовий запис №05. 29.12.2012 року у них народився син - [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо та мають намір розірвати шлюб. Син проживає матір'ю та перебуває на її утриманні, а батько в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видій його доходу (заробітку) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 4) [PERSON] народився 29.12.2012 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою Війтівської сільської ради (а.с.2) дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 1 ст. 183 цього ж кодексу визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.4, 6 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки відповідач працездатний та має можливість надавити дитині матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір, суд вважає за можливе стягнути дані кошти на її користь з відповідача.

Outcome: approved