Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

27 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], а також визнати договір купівлі-продажу від 250.05.1995 дійсним, зазначивши його покупцем,визнати недійсним іпотечний договір № 8004737 від 01 жовтня 2008 року за кредитним договором № 11398189000 від 01.10.2008 рокута скасувати акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 10.02.2014, серія та номер: 6/13/14. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на момент придбання спірної квартири позивач та третя особа [PERSON] були неповнолітніми, покупцем квартири одноособово виступила відповідач [PERSON] Спірна квартира придбана за рахунок продажу трикімнатної квартири в м. Носівка Чернігівської області, яка належала позивачеві, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках.В лютому 2014 року позивач дізнався про те, що спірна квартира передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» та відносно неї складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, у зв'язку з чим вважає, що у відповідності до діючого законодавства при передачі майна в іпотеку, він повинен був надати нотаріально посвідчену згоду на таку дію як співвласник майна. В судовому засіданні представник позивачауточнений позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів - ПАТ «УкрСиббанк» та Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції заперечували проти задоволення позову. Представники третіх осіб - [PERSON] та органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради вважають позов таким, що підлягає задоволенню. Позивач, відповідачі [PERSON] та [PERSON], третя особа [PERSON], представник третьої особи Носівської міської ради до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суд не повідомили. Представник Носівської міської ради у поданій суду письмовій заяві не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 131 від 10.01.1994, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с. 166). [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] та [PERSON], продала [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що 20.05.1995 укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 990. Рада опіки та піклування при Носівській міській Раді народних депутатів дала згоду на продаж даної квартири (а.с. 163-164, 167). 25.05.1995 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 168-169). 01.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір (нерухомого майна) № 30207Z185, відповідно до умов якогоіпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю трикімнатну квартиру [ADDRESS](а.с. 100-103). 01.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту з правилами № 11398189000, відповідно до п. 1.2.1 якого сума кредиту склала 39500 доларів США. Згідно п. 2.1 договору з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником банк прийняв заставу нерухомості, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка є власністю [PERSON] 08.02.2014 спірну квартиру продано з прилюдних торгів, переможцем яких стала [PERSON], про що складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 6/13/14 від 10.02.2014. Позивач, вважаючи, що оскільки спірна квартира була придбана за рахунок продажу квартири [ADDRESS], яка була у спільній сумісній власності його, [PERSON] та [PERSON] (по 1/3 частці), вона також є їх спільною сумісною власністю. І він, як співвласник квартири [ADDRESS], не давав згоди на її передачу в іпотеку, а тому звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами. Відповідно до ст. ст. 15, 392 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданої на запит суду, власником спірної квартири [ADDRESS] є [PERSON] За таких обставин, результат вирішення спору безпосередньо стосується цивільних прав та інтересівГудзь М.В. як власника спірної квартири, а оскільки позивачем та його представником не заявлено клопотання про залучення її до участі у справі в якості співвідповідача, а суд згідно діючого процесуального законодавства позбавлений права залучення особи за своєю ініціативою, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed