Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

28 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. Після уточнення заяви (а.с.47) свої вимоги мотивувала тим, що 01 серпня 2012 року між сторонам було укладено Типовий договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Предметом даного договору є нежитлове приміщення офісу у житловому будинку № 28 по вул. Стрийській у м. Львові. У 2017 році між позивачем та ЛКП «Снопківське» виник спір щодо неналежного розташування сміттєвих контейнерів. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2017 року було зобовязано ЛКП «Снопківське» вжити заходів для переміщення вказаних контейнерів. За час експлуатації майданчику для вивозу побутового сміття біля входу до нежитлового приміщення, було заподіяне руйнування тротуарного замощення, покладеного позивачем за власні кошти. Відповідно до кошторису та договірної ціни, вартість відновлювального ремонту тротуарного замощення складає 86104,82 грн. Просить суд стягнути з ЛКП «Снопківське» на її користь зазначену суму грошових коштів. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) учасників справи. Відзиву відповідача на позов до суду не надходило. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Позивач пояснила, що винність ЛКП «Снопківське» встановлена рішенням суду. Пошкодження тротуарного покриття призвело до його деформації, що ускладнює рух пішоходів, в тому числі людей з інвалідністю. З приводу припинення порушень та руйнування замощення вони неодноразово зверталися до відповідача, однак звернення залишені без відповіді. Вважає, що вартість відновлювального ремонту обрахована належним чином спеціалізованим підприємством. Відповідач в письмовій заяві від 18 квітня 2019 року просили розглянути справу без участі представника ЛКП «Снопківське». В судовому засіданні 09 квітня 2019 року представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечила. Пояснила, що вони визнають факт неналежного розташування сміттєвих контейнерів біля приміщення позивача, однак позивачем не доведено, що руйнування тротуарного замощення відбулося саме внаслідок діяльності комунального підприємства, зокрема заїзду автомобілів сміттєвозів, з даного приводу відсутній висновок експертизи. Претензії позивача щодо руйнування плитки з вини ЛКП «Снопківське» є припущенням позивача. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що 01 серпня 2012 року між ЛКП «Снопківське» (виконавець) та [PERSON] був укладений типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Предметом даного договору є забезпечення виконавцем надання послуг у житловому будинку № 28 по вул. Стрийській у м. Львові. У серпні 2017 року, січні та жовтні 2018 року [PERSON] зверталася до ЛКП «Снопківське» з вимогами про перенесення контейнерів збору твердих побутових відходів від приміщення позивача. В подальшому, в судовому порядку вирішувалося питання щодо розташування вказаних контейнерів. З тексту постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2018 року (справа № 876/12674/17) вбачається, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №32427158 від 10 грудня 2011 року [PERSON] є співвласником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 28. Приватне підприємство «Центр фізичної реабілітації «Формула руху» є орендарем зазначеного нежитлового приміщення на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 03 січня 2017 року. Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №69 від 03 лютого 2012 року «Про погодження місць розташування контейнерних майданчиків на території Галицького району» затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №2 від 17 січня 2012 року) та погоджено місце розташування контейнерного майданчика, зокрема за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 28, яким на прибудинковій території будинку №28 по вул. Стрийській у м. Львові змінено місце розташування контейнерних майданчиків. 25 липня 2017 року мешканці та орендар будинку №28 по вул. Стрийській у м. Львові звернулись до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з колективною заявою з проханням змінити місце розташування контейнерного майданчика на прибудинковій території свого будинку, проте зазначена заява залишилась без відповіді. Згідно акту встановлення фактичного місця розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів на прибудинковій території будинку № 28 по вул. Стрийській у м. Львові, складеного 22 листопада 2017 року видно, що станом на день складення акту, контейнерний майданчик на прибудинковій території будинку №28 по вул. Стрийській у місті Львові розташований на місцях для паркування транспортних засобів інвалідів, яке знаходиться на відстані 6 м від стіни житлового будинку, безпосередньо перед входом в ПП «Центр фізичної реабілітації «Формула руху». Вказаним рішенням суд погодився з висновком суду першої інстанції, про те, що на прибудинковій території будинку №28 по вул. Стрийській у м. Львові змінено місце розташування контейнерних майданчиків встановлене розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №69 від 03 лютого 2012 року та таке їх розташування створює незручності для орендарів та мешканців будинку № 28 на вул. Стрийській у м. Львові та здійснено без їх згоди; залишено без змін рішення Галицького районного суду м. Львова, яким зобов'язано ЛКП «Снопківське» та Галицьку районну адміністрацію вжити заходів для переміщення контейнерів для забору твердих побутових відходів на прибудинковій території на попереднє місце розташування. Під час судового розгляду представником відповідача не заперечувався факт пошкодження тротуарного замощення. Однак, відсутність доказів про існування причинно-наслідкового звязку між винними діями, встановленими вищезазначеним рішенням суду та шкодою, - є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову. Суд погоджується з такою позицією відповідача, оскільки так ґрунтується на приписах законодавства. Статтею 14 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Законом України Про житлово-комунальні послуги визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.Відповідно до вимог п.3 ст. 20 Закону, споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоровю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Згідно з положеннями ст.1166 ЦК України,єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до розяснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обовязок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним. Окрім того, для встановлення підстав відшкодування шкоди, суду необхідно встановити причинно-наслідковий зв'язок між діями заподіювача шкоди та негативними наслідками, у даному випадку пошкодження тротуарного покриття. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред'явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов'язків. Проте, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями ЛКП «Снопківське» (неналежним розташуванням контейнерів) та пошкодженням тротуарного замощення. Надана суду оцінка ремонту у сумі 86104,82 грн., здійснена приватним підприємством «Західстильбудпроект», такий звязок не підтверджує, а свідчить лише про можливі майбутні витрати позивача. Не можуть бути прийняті у якості доказу і пояснення свідка [PERSON], яка пояснила, що у 2008-2009 роках [PERSON] за власні кошти здійснювала переобладнання прибудинкової території з можливістю заїзду автотранспорту. В подальшому, тротуарне покриття було пошкоджене автомобілями, які здійснюють вивіз сміття, оскільки на тротуарному замощенні були розташовані контейнери для відходів. Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність причинно-наслідкового звязку може бути визначена експертизою, однак за її призначенням позивач та її представник адвокат [PERSON] не зверталися, хоча суд забезпечував протягом розгляду справи усі можливості для реалізації прав сторін. Оскільки, заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями, підтвердженими доказами, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги [PERSON]про відшкодування матеріальної шкоди. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 861,06 грн покладається на позивача та не підлягає розподілу між сторонами.

Outcome: dismissed