Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

28 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй Державного акта на право приватної власності на землю, площею 1,000 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданий 14 березня 2003 року на ім`я [PERSON] , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1054. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 14 березня 2003 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №582 від 04 липня 2002 року, їй був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, площею 1,000 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1054. Однак, на теперішній час заявник виявила розбіжності у правовстановлюючому документі. Так, її прізвище в Державному акті зазначено « [PERSON] », натомість у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 07 лютого 2002 року, її прізвище вірно значиться як « [PERSON] ». Виявлені розбіжності в Державному акті на землю перешкоджають заявникові у реалізації її прав на земельну ділянку, тому заявник була змушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 28 березня 2019 року відкрито провадження у справі. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у її відсутність, заяву підтримала. Представник заінтересованої особи - Миколаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи - Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області в судове засідання також не з`явилася, надіславши до суду письмові пояснення, у яких серед іншого зазначила про те, що станом на 01.01.2013 року відповідно до архівного примірника державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ - ДП №126119, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1054 від 14.03.2003 року, земельна ділянка, що розташована на території Миколаївської сільської ради, оформлена на ім`я [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] (а.с.17-18). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті. Суду подано копію Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ - ДП №126119, виданого 14 березня 2003 року на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації №582 від 04 липня 2002 року, у відповідності до якого [PERSON] являється власником земельної ділянки, площею 1,000 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради, переданої для ведення особистого селянського господарства (а.с.6). Між тим, згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 07 лютого 2002 року на ім`я заявника, прізвище останньої зазначено як [PERSON] (а.с.4), такі ж дані містяться й у картці платника податків (а.с.4). Аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні прізвища заявника у правовстановлюючому документі. Означені невідповідності перешкоджають заявникові у реалізації її прав на земельну ділянку, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявникові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved