Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

27 лютого 2020 року КНП БРР «Білопільська ЦРЛ» звернулося до суду з заявою про обов`язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] . З 21 березня 2019 року останній знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті КНП «Білопільська ЦРЛ» з діагнозом туберкульоз легень (дисимінований): «Деструкція (+) Мікобактерії туберкульозу (+) Мікроскопічно (+) МГ (+)+ Риф+ культурально (+) Резистентність І (+) (H, Z), Резистентність ІІ (0) Гістологія (0) категорія 1, когорта 1 (2019)». Вказаний діагноз затверджено на ЦЛКК СОКПТД 21 березня 2019 року та хворому призначено лікування в умовах стаціонару. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 22 березня по 19 червня 2019 року. Останній покинув медичний заклад самовільно та в подальшому для продовження лікування в амбулаторних умовах не з`явився. 12 лютого 2020 року о 16 годині [PERSON] госпіталізований в інфекційне відділення з діагнозом верхньодольова лівобічна пневмонія. В ході обстеження останньому встановлено діагноз туберкульоз легень. У зв`язку з тим, що у [PERSON] встановлено активний туберкульоз легень з бактеріовиділеннями (відкрита форма туберкульозу), який є джерелом інфекції та являє собою небезпеку для оточуючих, його було направлено в КНП СОР СОКПТД, однак хворий від госпіталізації та подальшого лікування категорично відмовився, про що надав письмову розписку. У зв`язку з викладеними обставинами КНП БРР «Білопільська ЦРЛ» просить вирішити питання щодо обов`язкової госпіталізації [PERSON] до КНП СОР СОКПТД для лікування до припинення бактеріовиділення. У судовому засіданні представник КНП БРР «Білопільська ЦРЛ» Глущенко К. О. заявлені вимоги підтримала. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на те, що відповідно до медичних висновків останній становить загрозу розповсюдження хвороби, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію. Заслухавши представника заявника [PERSON] , повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості та\~ взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов`язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Пунктами 12, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05 липня 2001 року визначено, що туберкульоз - це соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу. Хворий на заразну форму туберкульозу це хворий на туберкульоз, у мокротинні якого виявляються мікобактерії туберкульозу, який є джерелом інфекції для осіб, які з ним контактують. Відповідно до ч. 3 ст. 20 вказаного Закону на хворих на туберкульоз та інфікованих мікобактеріями туберкульозу покладено обов`язки дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров`я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; проходити у встановлені строки обов`язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я; дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. У відповідності з положеннями ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року особи, хворі на особливо небезпечні інфекційні хвороби, в разі відмови від госпіталізації підлягають примусовому стаціонарному лікуванню, а носії збудників зазначених хвороб та особи, які мали контакт з такими хворими, обов`язковому медичному нагляду і карантину у встановленому порядку. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 346 ЦПК України розглянувши заяву про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження строку примусової госпіталізації, суд ухвалює рішення, яким відхиляє або задовольняє заяву. Рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. З матеріалів справи вбачається, що з 21 березня 2019 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в туберкульозному кабінеті з діагнозом: вперше діагностований туберкульоз легень (дисимінований) Деструкція (+) Мікобактерії туберкульозу (+) Мікроскопічно (+) МГ (+)+ Риф+ культурально (+) Резистентність І (+) (H, Z), Резистентність ІІ (0) Гістологія (0) категорія 1, когорта 1 (2019). Останній звернувся до КНП БРР «Білопільська ЦРЛ» зі скаргою на кашель з мокротою. При флюорографічному обстеженні 27 лютого 2019 року у [PERSON] були виявлені зміни в легенях, у зв`язку з чим його направлено на консультацію та обстеження до онколога, куди хворий не з`явився. 19 березня 2019 року останній був госпіталізований до інфекційного відділення та з 22 березня по 19 червня 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП СОР СОКПТД. 19 червня 2019 року [PERSON] було виписано зі стаціонару у зв`язку з самовільним залишенням відділення. У подальшому хворий неодноразово викликалася на прийом до лікаря-фтизіатра, однак за викликами не з`являвся. 12 лютого 2020 року о 16 годині останнього госпіталізовано до інфекційного відділення з діагнозом верхньодольова лівобічна пневмонія. В процесі обстеження [PERSON] отримано діагноз туберкульоз легень. Останній від лікування відмовився, про що надав письмову розписку. [PERSON] є бактеріовиділювачем, становить небезпеку для оточуючих, потребує спеціалізованого лікування та підлягає обов`язковій госпіталізації до Сумського обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру до припинення бактеріовиділення (а. с. 3-18). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хворий на активну форму туберкульозу, порушує протиепідемічний режим і ставить під загрозу зараження інших осіб, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення заяви КНП БРР «Білопільська ЦРЛ» про примусову госпіталізацію останнього до КНП СОР Сумський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер для стаціонарного лікування до припинення бактеріовиділення, але не більше ніж на три місяці, починаючи з дня фактичної госпіталізації. На підставі викладеного

Outcome: approved