Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

28.09.2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області до відповідачів [PERSON], [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 21 березня 2013 року між ПАТ Укрсоцбанк та [PERSON], був укладений договір кредиту № 200АI10130321001, згідно з яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 62010 (шістдесят дві тисячі десять) грн. 00 коп. Процентна ставка за кредитом встановлена в розмірі 16,99 % річних та комісій, на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.03.2014 року, на кожен наступний річний період процентна ставка встановлюватиметься в порядку визначеному в п. 2.7 Договору. Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 4 до договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 21.07.2018 року. Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався Відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Gеelу СК 1.5 L, рік випуску 2013, сірого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 69/2013 від19.03.2013 року, укладеним з ТОВ «АВТОСВІТ». Пунктом 1.3 Договору передбачено, в якості додаткового забезпечення виконання кредитних зобовязань з відповідачем укладання договору поруки з [PERSON]. 21 березня 2013 року між Позивачем, Відповідачем - 1 та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач - 2) було укладено договір поруки №200АІ10130321001-ПОР, згідно умов якого Відповідач - 2 зобовязуються перед Позивачем солідарно відповідати за виконання Відповідачем - 1 умов, щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту №200АІ10130321001 від 21.03.2013 року. Зобовязання позивача, визначені у договорі про надання кредиту №200АІ10130321001 від 21.03.2013 року на купівлю автотранспортних засобів, а саме п.2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером №2005 від 21.03.2013 року та випискою з особового рахунку від21.03.2013 року. Станом на 24.06.2016р. загальний розмір заборгованості Відповідача - 1 складає 30576 грн. 08 коп., з них: - сума заборгованість за кредитом - 21751,36 грн.; - сума заборгованість за відсотками - 6254,75 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 0,10 грн.; - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2061,80 грн.; - розмір інфляційних витрат за відсотками - 508,07 грн. В порушення умов договорів кредиту Відповідач -1 протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у вставлені терміни, що є підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків та повернення кредиту, передбачених умовами цього договору, відповідач сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4.4 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) Відповідачем-1 обов'язків, визначених п.п. 3.3.6, 3.3.7 Договору протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Відповідач-1 зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно з умовами п.1.1 Договорів поруки, поручителі зобовязуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту №200АІ10130321001 від 21.03.2013 року. Пункт 1.2 Договору встановлює, що поручителі ознайомлені з умовами договору кредиту, жодних заперечень, а також непорозумінь їх положень не має. Згідно п.п.3.1.1 Договору поруки поручителі зобовязані протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобовязання забезпеченого порукою, виконати відповідне зобовязання шляхом перерахування на рахунок кредитора суми не виконаного позичальником зобовязання. Підпунктом 3.1.2 договору поруки передбачено, у випадку не виконання позичальником та поручителем зобовязання забезпеченого порукою відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів: [PERSON], [INFO] (зареєстрований за адресою: [INFO], ІПН:[NUMBER]), [PERSON], [INFO] (зареєстрована за адресою: [INFO], ІПН: [NUMBER]) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 30576 грн. 08 коп., також стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, позивач надав суду клопотання з проханням розглядати справу без участі представника ПАТ «Укрсоцбанк», не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи у їх відсутність не надали. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 березня 2013 року між ПАТ Укрсоцбанк та [PERSON], був укладений договір кредиту № 200АI10130321001, згідно з яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 62010 (шістдесят дві тисячі десять) грн. 00 коп. Процентна ставка за кредитом встановлена в розмірі 16,99 % річних та комісій, на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.03.2014 року, на кожен наступний річний період процентна ставка встановлюватиметься в порядку визначеному в п. 2.7 Договору. Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 4 до договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 21.07.2018 року(а. с. 3-12). 21 березня 2013 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 200АІ10130321001-ПОР, згідно умов якого [PERSON] та [PERSON] зобовязуються перед Позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов, щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту № 200АІ10130321001 від 21.03.2013 року(а.с.12-13). Згідно з меморіальним ордером № 2005 від 21.03.2013 року (а. с. 14, 15), ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 62010,00 грн. Станом на 24.06.2016 року загальний розмір заборгованості [PERSON], згідно розрахунку (а. с. 16-18) складає 30576 грн. 08 коп., з них: - сума заборгованість за кредитом - 21751,36 грн.; - сума заборгованість за відсотками - 6254,75 грн.; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 0,10 грн.; - сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2061,80 грн.; - розмір інфляційних витрат за відсотками - 508,07 грн. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників разом. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до норм ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Добровільно умови договору відповідачі не виконують, але як боржники вони не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Що стосується заявлених вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку понесених судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом страви. На підставі абзацу шостого п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При зверненні до суду з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» сплатив судовий збір у сумі 1378 грн. (а.с.129), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ «Укрсоцбанк» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. в рівних частках з кожного, тобто по 689 грн. 00 коп. з кожного. Крім цього, позивачем оплачено вартість оголошення про виклик до суду відповідачів у газеті «Урядовий курєр» в розмірі 693,00 грн., що також відносить до судових витрат, а тому вказану суму слід стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в рівних частках з кожного по 346 грн. 50 коп. з кожного.

Outcome: partial