Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Автовир», [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області, в якому просить визнати недійсним договір комісії № 291 від 14 квітня 2017 року укладений між нею та ПП «Автовир» на продаж автомобіля марки OPEL VECTRA, 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 17/04/000195 від 14 квітня 2017 року, укладений між комісіонером - ПП «Автовир» (код ЄДРПОУ 39527139) в інтересах позивача та покупцем- [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права власності на автомобіль OPEL VECTRA, 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] за [PERSON] та відновити державну реєстрацію права власності на вказаний автомобіль за позивачем та вирішити питання судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 17.11.2015 року за нею було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки OPEL VECTRA, 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Однак, їй стало відомо, що 14 квітня 2017 року даний автомобіль, на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 17/04/000195 укладеного між ПП «Автовир», який діяв від її імені на підставі Договору комісії № 291 від 14 квітня 2017 року та [PERSON] , було зареєстровано за останнім. Після відчуження автомобіля, 18 квітня 2017 року, [PERSON] було знято такий з обліку. Позивачка зазначає, що не підписувала договору комісії, не знала про його існування, не мала на меті відчужувати транспортний засіб, такий вибув з її володіння поза її волею, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 20.08.2020 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області не може самостійно прийняти рішення щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, а також здійснювати повернення чужого майна. Регіональний сервісний центр лише вносить відповідну інформацію до наявних баз даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів про проведення реєстраційних операцій за відповідним рішенням передбаченим п. 8 Порядку. З огляду на викладене, Регіональний сервісний центр залишає на розгляд суду питання щодо задоволення позову [PERSON] . Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Представник Приватного підприємства «Автовир» та відповідач [PERSON] не з`явились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву на позовну заяву відповідачами суду подано не було. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які позивач посилається, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 листопада 2015 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки OPEL VECTRA, 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , про що видано свідоцтво про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] . 14 квітня 2017 року між Приватним підприємством «Автовир» та [PERSON] було укладеного договір комісії № 291. Відповідно до положень договору комісії, комісіонер - Приватне підприємство «Автовир» зобов`язується за дорученням комітента - [PERSON] , здійснити в інтересах останньої від свого імені угоду з продажу належного їй на праві власності вищевказаного автомобіля. Того ж дня, на підставі договору комісії, між Приватним підприємством «Автовир» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки OPEL VECTRA, 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] . 18 квітня 2017 року даний транспортний засіб було знято з обліку. Статтею 1011 ЦК України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено у ст. 203 ЦК України. Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недотримання цієї вимоги згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Відповідно до висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 463/21 від 17 березня 2021 року, підпис від імені [PERSON] у рядку « [PERSON] » графи «КОМІТЕНТ» у Договорі комісії № 291 від 14 березня 2017 року, укладеному від імені [PERSON] та Приватного підприємства «Автовир» про продаж автомобіля марки OPEL VECTRA, 2008 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Таким чином, судом встановлено, що оспорюваний правочин не підписувався комітентом - [PERSON] , тобто не відповідав її внутрішній волі, всупереч ч. 3 ст. 203 ЦК України, а тому наявні правові підстави для визнання договору комісії недійсним. Щодо оспорення договору купівлі-продажу автомобіля, необхідно зазначити, що договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Як встановлено судом, договір купівлі-продажу належного позивачці автомобіля вчинявся в її інтересах як продавця комісіонером - Приватним підприємством «Автовир». Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Таким чином, договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, тому правовідносини щодо витребування майна на підставі статті 388 ЦК України без оспорювання договору купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не виникли. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно змісту статті 1011 ЦК України комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною у правочині. За таких обставин, враховуючи те, що воля власника автомобіля - [PERSON] , не була спрямована на укладення із Приватним підприємством «Автовир» договору комісії, вчинений комісіонером договір купівлі-продажу автомобіля від власного імені в інтересах комітента є недійсним з підстав дефекту волі продавця на підставі частини третьої статті 203, статті 215 ЦК України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18). З метою забезпечення ефективного захисту та поновлення порушеного права позивачки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається із оригіналу квитанції № 0.0.1789284426.1 від 03.08.2020р., позивачкою при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2521, 20 грн. Також позивачкою було понесено витрати пов`язані із проведення експертизи, в розмірі 6 300, 00 грн. А тому, з відповідачів слід стягнути на користь позивачки судові витрати у розмірі 8 821, 20 грн.

Outcome: approved