Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

28.11.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначає, що 19.06.2015 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилися донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач з листопада 2015 року ухиляється від обовязків утримувати дітину. Посилаючись на те, на теперішній час позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, донька проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач жодної допомоги на утримання дітини не надає, позивачка не в змозі забезпечувати себе та дитину самостійно, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення нею повноліття, та кошти на утримання матері до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала наполягала на його задоволенні Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважав за можливе сплачувати аліменти на утримання дитини та [PERSON] та дружини [PERSON] Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи встановлено, що 19.06.2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище [PERSON], про що надано копію свідоцтва серії 1-ЖС № 156223. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 296267 позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. З наданої довідки від 04.01.2016 року виданою Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною з 04.01.2016 року до 16.11.2018 року. З наданої довідки від 12.12.2016 року виданою Управлінням праці соціального населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, [PERSON], знаходиться на обліку в управлінні та отримує щомісячну одноразову допомогу. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ч.ч. 2,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обовязки по утриманню дитини на час розгляду справи виконує позивачка. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами законодавства, позивачка з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка, підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дитини та дружини суд не встановив, розмір заявлених вимог чинному законодавству не протирічить. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК видатки у вигляді судового збору, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved