Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

28 січня 2016 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та посилаючись на ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1217, 1225, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просить суд: 1. Встановити факт права власності за померлою [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0855 га., що розташована в [ADDRESS] 2. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0855 та., що розташована в [ADDRESS] Позовні вимоги мотивуються тим, що відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [INFO] від 07.03.1972 року, позивач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON]. Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] автомобіль, вклади та земельну ділянку розміром 0,0855 га. для будівництва та обслуговування будинку по [ADDRESS] Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 344 від 18.11.2015 року заведена спадкова справа за № 3/2015 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини та заяви брата позивача [PERSON] про відмову від спадщини на користь позивача. Шосткинською міською державною нотаріальною конторою на ім'я позивача видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] та вклади. Однак, на земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину видано не було, в зв'язку з тим, що земельна ділянка не була зареєстрована у встановленому законом порядку, а без цього, відповідно до п. п. 4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5 зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена, і позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, що є підставою для звернення до суду для вирішення спірного питання. Так, згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 14.04.2000 року мати позивача [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,0855га., що розташована в [ADDRESS] цільове призначення якої - ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд. Договір був укладений на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданий 10.04.2000 року Шосткинською міською радою та довідка про визначення грошової оцінки земельної ділянки, виданої органом Держкомзему України в м. Шостка, які були видані на ім'я продавця - [PERSON], про що зазначено в договорі купівлі - продажу від 14.04.2000 року та посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді № 29-28-0.1-38/0/2-15 від 16.01.2015 року завідувачу Шосткинською міськдержконторою Петіній Г.І., яку надало Управлінням Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області у приватну власність земельна ділянка [PERSON] та отримання нею Державного акту на праві власності на земельну ділянку по [ADDRESS] не передавалась. Державний акт на право власності на земельну ділянку не був отриманий у встановленому законом порядку. Тобто, [PERSON] правомірно та добросовісно набула право на користування земельною ділянкою на підставі договору купівлі - продажу, однак за своє життя правовстановлюючих документів не отримала. Згідно посвідчення серія [NUMBER] виданого 27.08.2015 року позивач є інвалідом II групи, а тому відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Згідно роздруківки вартості земельної ділянки в м. Шостка та Шосткинському районі вартість 0,01га., становить близько 4687,5грн., а тому ціна позову становить 75000,00грн. : 0,16га х 0,0855 = 4687,5 х 0,0855 = 40078,125грн., а тому ціна позову становить 40078,125грн. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача - адвокат Островська Г.В., надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Шосткинської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі, в рішенні покладається на розсуд суду. Представник 3-ї особи управління Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області проти позову не заперечує, просить розглянути справу без участі 3-ї особи, надав відгук щодо заявленого позову, зазначивши, що позовні вимоги позивача [PERSON], підлягають задоволенню, пояснивши наступне. Відповідно до абзацу другого статті 6, абзацу третього статті 18 Земельного кодексу України, в редакції Закону України №561-ХІІ від 18.12.1992р., громадяни набувають право власності на земельні ділянки за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Громадянка [PERSON], на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного з громадянкою [PERSON], в особі [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори Буйвал Г.В., та зареєстрованого за № 873 від 14.04.2000р., набула право власності на земельну ділянку площею 0,0855 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, але Державний акт на право власності не отримала. Згідно копій документів, доданих до позовної заяви, заповіту за життя громадянка [PERSON] не склала, єдиним спадкоємцем за законом майна, враховуючи відмову від прийняття спадщини громадянина [PERSON], є її син - [PERSON], який належним чином прийняв спадщину на житловий будинок [ADDRESS] розташований на вище зазначеній земельній ділянці, та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом № 1015 від 22.08.2015 р. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, в редакції Закону України від 25.10.2001 №2768-111, з наступними змінами, статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім того, відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом або іншим правовстановлюючим документом. Суд вважає можливим слухати справу без участі сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорту позивача та пенсійного посвідчення, копію свідоцтва про народження позивача, копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, копію листа управління Держземагенства у Шосткинському районі Сумської області, копію постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, копію свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я позивача, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житлового будинку [ADDRESS] копію технічної документації із землеустрою з оцінкою земельної ділянки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за спадкоємцем в порядку успадкування. Відповідно ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, шо не заборонені законом. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1269 ЦК України позивач є такою, що прийняв спадщину, про що свідчать матеріали справи, тому що позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 10 ст. 27 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно ст. 81 ЗК України право власності на земельні ділянки набувається шляхом прийняття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абзацу другого статті 6, абзацу третього статті 18 Земельного кодексу України, в редакції Закону України №561-ХІІ від 18.12.1992р., громадяни набувають право власності на земельні ділянки за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, в редакції Закону України від 25.10.2001 №2768-111, з наступними змінами, статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на ч якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім того, відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: approved