Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

27 грудня 2016 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 02.03 2017 року померла їх мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з трьох земельних ділянок загальною площею 0,85 га, що розташовані на території с. Соколова Балка Новосанжарського району Полтавської області і призначені для ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцем після померлої [PERSON] на вищезазначені земельні ділянки був її чоловік [PERSON], але за життя не встиг оформити спадщину, так як помер 05 березня 2012 року. Постановою в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 01.04.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки, тому вони звернулися до суду з цим позовом. Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили позов задовольнити. Представник відповідача Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-38/17 від 11.01.2017 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Заслухавши позивачів, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 019296, виданого Соколово-Балківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 08.09.1997 року, перебувала земельна ділянка площею 0,85 га в межах згідно з планом, що розташована на території с. Соколова БалкаНовосанжарського району Полтавської області і призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 17). Як вбачається з витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, площі земельних ділянок, належних [PERSON], що розташовані на території с. Соколова БалкаНовосанжарського району Полтавської області і призначені для обслуговування жилого будинку, становлять 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,09 га, 0,07 га та 0,44 га (а.с. 20-23). Згідно повторного свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 315483, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 22.03.2016 року, [PERSON] померла 02 березня 2007 року (а.с. 12). Відповідно до довідки Соколово-Балківської сільської ради № 02-26/1706 від 26.12.2016 року [PERSON] на момент смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] і вели спільно господарство (а.с. 19). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 208892, виданого Соколово-Балківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 05 березня 2012 року, [PERSON] помер 05 березня 2012 року (а.с. 13). Відповідно до свідоцтв про народження серії IV-УР № 2006350 від 11.02.1964 року (а.с. 10), серії II-УР № 694690 від 14.04.1960 року (а.с. 7) та свідоцтва про укладення шлюбу серії I-КЕ № 416769 від 22.01.1983 року(а.с. 8) [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON]. Згідно повідомлення завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 7/01-16 від 06.01.2017 року, після померлої 02.03.2007 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 34, 35). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 8/01-16 від 06.01.2017 року вказано, що після померлого 05.03.2012 року [PERSON] заведена спадкова справа № 276/2012 від 02.07.2012 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 32, 33). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 статті 1272 ЦК України передбачає, що у разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивач [PERSON] заяву до нотаріальної контори не подав, фактичного прийняття спадщини ним також не відбулося, тому він є таким, що спадщину не прийняв, а тому у нього відсутні права на спадщину. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за [PERSON] в межах заявлених нею позовних вимог, в частині позовних вимог [PERSON], слід відмовити, оскільки він є таким, що не прийняв спадщину.

Outcome: partial