overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

28 липня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], 3-тя особа: [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згодом, змінивши позовні вимоги, вказала наступне. Позивачка [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Крім позивачки в квартирі зареєстровані її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON]. Згідно акту від 25 червня 2015 року за вищевказаною адресою відповідач не проживає з січня 2011 року та по теперішній час, місце його проживання невідоме, оплату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги не вносить. В зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилися, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши телефонограму про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, з рішенням суду згоден. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Крім позивачки в квартирі зареєстровані її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON], що підтверджується довідкою № 697 від 25 червня 2015 року, виданої Об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків «Успіх-38» (а.с. 6). Згідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. В ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої адресно-довідковим підрозділом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 04 серпня 2015 р. за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO]. (а.с.12). Відповідно акту про фактичне не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 25 червня 2015 року відповідач фактично не проживає по вищезазначеній адресі з січня 2011 року. Місце його проживання невідоме (а.с.5). Таким чином, суд вважає встановленим факт, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад шість місяців, а тому він втратив право користування жилим приміщенням в цій квартирі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

28 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем проживала однією сім'єю у незареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. На даний час сторони припинили сумісне проживання, добровільно матеріальної допомоги сину відповідач не надає. В зв'язку з викладеним позивачка просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що сторони проживали в незареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 4 ( а.с.4). Відповідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 14.07.2015 року № 315, дитина проживає з позивачкою, а отже перебуває на її утриманні (а.с.5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення . У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

28 липня 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона 30 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб із відповідачем в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 476. У шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. З липня 2012 року однією родиною із відповідачем не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та погодився виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 30.10.2010 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 30 жовтня 2010 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 476. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 02.09.2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 649 відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки № 164 від 27.07.2015 року, виданої головою КСН «Лучистий» [PERSON], 1986 р.н. проживає [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON], 2011 р.н. (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

28 липня 2015 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на наступне. В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.12.2009 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Ухвалою суду від 12 березня 2010 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, було залишено без розгляду. З огляду на положення ст. 154 ЦПК України заявник просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 08.12.2009 року, а саме скасувати арешт, накладений на вказану квартиру. Згідно ч.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. В судове засідання заявник та сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялись судом належним чином. Суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності інших учасників судового розгляду, неявка яких, відповідно до вимог ч.5 ст. 154 ЦПК України, не є перешкодою розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Частиною шостою вказаної статті передбачено: якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву було залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Судом встановлено, що в проваджені Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.12.2009 року було вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Ухвалою суду від 12 березня 2010 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, було залишено без розгляду. Вказана ухвала набрала законної сили. Оскільки ухвала суду про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя набрала законної сили, суд вважає, що арешт, накладений з метою забезпечення позову слід скасувати. Керуючи ст. 154 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

28 липня 2015 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 30 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100228475В. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі позивач) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 071114 нв, у відповідності до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» передав (відступив) позивачу свої Права вимоги до відповідача, а позивач набув Права вимоги первісного кредитора за кредитним договором, укладеним з відповідачем. До заборгованості відносяться зобов'язання щодо повернення суми кредиту (несплаченої станом на день укладення цього Договору, в тому числі суми повернення яких прострочено), сплати процентів за користування кредитом, сплати сум комісійної винагороди та інші платежі, несплачені на день підписання Договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення права №071114нв від 07.11.2014 року (Реєстру прав вимоги №1) позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 4359,88 грн., з яких: 3654,84 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 705,04 грн. заборгованість за відсотками. Представник позивача просить стягнути вказаний борг та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. із відповідача на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

28 липня 2015 року Публічне Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту. Представник позивача в судове засідання не зявилась, проте в матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення (а.с.28) відповідачка не з`явилася до суду, не повідомила про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення \~з таких міркувань. 15 липня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено договір № б/н, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ-БАНК» правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК» у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 14.05.2009р. змінено топ Банку та його найменування з Закритого Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на Публічне Акціонерне Товариство «АКЦЕНТ-БАНК». Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачкою своїх зобов'язань, станом на 13.07.2015р. виникла заборгованість в розмірі 26232 грн. 22 коп. Відповідачці надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦП України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідачка станом на 13.07.2015р. заборгувала Публічному Акціонерному Товариству «АКЦЕНТ-БАНК» 26232 грн. 22 коп., то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 262 грн. 32 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

28 липня 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що відповідно до кредитного договору №010-15510-160910 від 16.09.2010 р. банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на платіжну картку у тарифному пакеті «Visa Класичний» на загальну суму 30000 грн. зі встановленням ліміту кредитної лінії на рахунку 3\~409 грн. 91 коп. Відповідач отримав право використовувати грошові кошти на товари чи послуги на власні потреби і зобовязався щомісячно здійснювати погашення заборгованості та сплачувати відсотки. Своїх зобовязань відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 16.06.2015 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 4487 грн. 51 коп., з яких: тіло кредиту 4487 грн. 51 коп. З наведених підстав банк просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором 4487 грн. 51 коп. та судові витрати. Відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. (а.с. 2 зв., 23) Суд вважає, що позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Встановлено, що відповідно до кредитного договору №010-15510-160910 від 16.09.2010 р. публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» надало [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на платіжну картку у тарифному пакеті «Visa Класичний» на загальну суму 30000 грн. зі встановленням ліміту кредитної лінії на рахунку 3\~409 грн. 91 коп. Відповідач отримав право використовувати грошові кошти на товари чи послуги для власних потреб і зобовязався щомісячно здійснювати погашення заборгованості та сплачувати відсотки.(а.с. 3-4) Позивач зобовязання за кредитном договором виконав. Відповідач зобовязань за кредитном долговором не виконав, внаслідок чого станом на 16.06.2015 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 4487 грн. 51 коп., з яких: тіло кредиту 4487 грн. 51 коп., що підтверджено розрахунком заборгованості позивача. (а.с. 6) За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

28 липня 2015 року рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. 20 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про ухвалення додатково рішення у вище вказаній справі, оскільки під час її вирішення по суті суд в своєму рішенні не зазначив стосовно припинення права власності за відповідачем [PERSON] на ? частину квартири, на яку визнав за нею право власності. Вказана обставина перешкоджає державному реєстратору зареєструвати за нею право власності на ? частину квартири. В судове засідання сторони не зявились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно до вимог ч.3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви по суті. Суд, виходячи з вимог п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, вважає що заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

28 липня 2016 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною внаслідок психічного захворювання та призначення опікуна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її сестра визнана інвалідом другої групи від загального захворювання. Внаслідок того, що [PERSON] поводить себе неадекватно, не орієнтується в суспільному житті, потребує постійного постороннього догляду та нагляду, допомоги для організації свого життя, оскільки не може належним чином влаштувати свій побут, страждає на психічний розлад, який істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник вважає, що може бути призначеною опікуном своєї сестри [PERSON], може здійснювати обов'язки опікуна. Тому заявник просить суд визнати її сестру [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном над сестрою. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та суду пояснила, що її двоюрідна сестра [PERSON] має психічне захворювання, а тому її слід визнати недієздатною, та призначити їй опікуна, просить задовольнити заяву. Представник органу опіки та піклування [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву та висновок про можливість призначення опікуна, просила справу розглядати без її участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Об'єктивність вимог [PERSON] стверджуються: копіями паспортів (а.с.2,3,19), копією свідоцтва про шлюб (а.с.20), копією довідки МСЕК (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №257 судово-психіатричної первинної комісійної амбулаторної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 23.11.2016 року (а.с.44-45) в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії з безперервним перебігом, емоційно-вольовим зниженням та параноїдним дефектом, наявне у неї психічне захворювання позбавляє підекспертну здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином з досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд визнає її недієздатною. Згідно висновку опікунської ради Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету №404 від 15.09.2016 року про можливість призначення [PERSON] опікуном відносно недієздатної [PERSON] виконавчий комітет як орган опіки та піклування рекомендує призначити [PERSON] опікуном над [PERSON]

Outcome: approved