Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

28.03.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом, в якому зазначила, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщини, до складу якої входить земельна ділянка розміром 5,4037га, яка розташована на [ADDRESS]. Ще за життя 21.09.2004 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, з чого б воно не складалось та де б не перебувало, заповіла позивачці [PERSON]. На початку 2006 року [PERSON] поїхала до своїх знайомих в село Рівня Рожнятівського району Івано-Франківської області, де і померла. В січні 2014 року позивачка отримавши повторне свідоцтво про смерть [PERSON], звернулась до Пологівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви, в зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини. Позивачка зазначає, що у неї не було можливості зв'язатися з [PERSON] і вона не мала змоги за станом здоров'я поїхати провідати спадкодавцю, а телефону у неї не було, тому дізналась про її смерть лише на початку січня 2014року. Прохає визначити додатковий строк два місяці, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. У судовому засіданні позивачка та її представник на позовних вимогах наполягають, прохають позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву (а.с.26), в якій просить справу розглядати за його відсутності , проти задоволення позову не заперечує. Третя особа: приватний нотаріус Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву (а.с.34), в якій просить справу розглянути без її участі, винести рішення на розсуд суду. Справа розглянута без їх участі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечують учасники процесу. Суд, заслухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, надані позивачем, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим від 15 січня 2014 року (а.с.6). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 5,4037га, яка розташована на [ADDRESS], підтвердженням чого є державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЗП №130231 від 24.02.2006 року, виданий на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації № 38 від 02.02.2005року (а.с.9). Відповідно до заповіту від 21 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося (а.с.7-8). За даними [PERSON] приватного нотаріуса Гуляйпільського нотаріального округу Запорізької області заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.35). Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст.ст. 1216, 1217, ч. 1-2 ст. 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця, як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (а.с.10) від 23.01.2014 за вказаними параметрами запиту: [PERSON], померла [INFO], інформація відсутня. [PERSON] - спадкоємиця, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, не подала впродовж встановленого законом шестимісячного строку заяву нотаріусу про прийняття спадщини, що слідує з її пояснень в судовому засіданні та тексту позовної заяви. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обґрунтовуючи, свої вимоги щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, позивач зазначає, що вона своєчасно не звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини через непоінформованість про смерть спадкодавця, телефону її не знала, а поїхати провідати не мала змоги за станом здоров'я. Зазначені обставини суд не може розцінити як поважні причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. Такими є: відсутність у спадкоємця інформації про наявність заповіту, складеного на його користь; тяжка хвороба спадкоємців, що мала місце протягом основної частини строку для прийняття спадщини, за відсутністю у них можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою; перебування спадкоємця протягом основної частини строку для прийняття спадщини за кордоном; перебування протягом основної частини строку для прийняття спадщини у відрядженні за відсутністю у них можливості відправити заяву про прийняття спадщини поштою; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних сил України. За змістом статті 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року), заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори особисто. Законом не передбачено подання спадкоємцями разом із заявою про прийняття спадщини будь-яких документів (заповіту, правовстановлюючих документів на спадкове майно тощо), а тому незнання особи про існування заповіту, невизначеність між спадкодавцями, хто буде приймати спадщину, непоінформованість про дату смерті спадкодавця, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач мала змогу прийняти спадщину на протязі 6 місяців шляхом написання заяви в нотаріуса або направленням заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору поштою, при цьому не надала будь-яких доказів, що не мала можливість зв'язатися із знайомими спадкодавця та дізнатись про смерть [PERSON], що її хвороба (а.с.11) перешкоджала відправити заяву про прийняття спадщини за заповітом поштою, а тому суд критично відноситься до виписки Гуляйпільської центральної районної лікарні з медичної карти амбулуторно хворої. [PERSON] № 144 від 30.01.2014 року (а.с.11), поскільки будь-яких заходів, що хвороба перешкоджала спадкоємцю відправити заяву про прийняття спадщини поштою суду не надано, як і особливостей правового статусу спадкоємця. Крім того, відповідно до частини 2 статті 214 ЦПК України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Верховний Суд України в постанові від 26.09.2012 року № 6-85цс12 висловив правову позицію, згідно з якою право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Отже, позивач не довела, що встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними для них труднощами для вчинення цих дій. З огляду на викладене та враховуючи те, що з моменту відкриття спадщини минуло майже 8 років, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні її позову. На підставі вищесказаного,

Outcome: dismissed