Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

29.06.2016 р. Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.2015 р. між ним та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 12766,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідачка була зобовязана щомісяця з 1 по 25 число надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак відповідачка умови Генеральної угоди не виконала, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами своєчасно не надала, в звязку з чим станом на 08.06.2016 року виникла заборгованість в розмірі 12403,63 грн., яка складається з такого: 9872,17 грн. заборгованість за кредитом; 951,94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1579,52 грн. заборгованість за пенею та комісією; 0,00 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Тому позивач звернувся з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 12403,63 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути суму заборгованості та судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно, в березні 2015 року вона уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і сплачувала передбачені угодою кошти, однак помилково сплатила платіж на іншу кредитну картку і з того часу заборгованість почала збільшуватися. Чогось пояснити їй ніхто не міг. Тому не заперечувала, щоб заборгованість з неї була стягнута. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 11.03.2015 року між сторонами було укладено Генеральну угоду б/н про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода). Відповідно до умов Генеральної угоди відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 12766,69 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами Генеральної угоди відповідачка була зобовязана щомісяця з 1 по 25 число надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.. При цьому відповідачка своїм підписом дала згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір. Отже, виходячи з презумпції правомірності правочину згідно ст. 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, зазначений кредитний договір укладений з додержанням вимог до письмової форми правочину, передбачених ст. 207 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил [PERSON] має право проводити договірне списання з усіх відкритих у Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, що виникла у Клієнта щодо невиконаних зобовязань перед Банком. Відповідно до п.1.1.2.5 Умов і правил клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку відповідач зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Так, відповідачка належним чином умови вказаного договору не виконувала, в звязку з чим станом на 08.06.2016 р. виникла заборгованість в розмірі 12403,63 грн., яка складається з такого: 9872,17 грн. заборгованість за кредитом; 951,946 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1579,52 грн. заборгованість за пенею та комісією (а.с.4). За ст.ст. 526, 626, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.\~Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, з матеріалів справи вбачається, що при укладенні спірного договору відповідач усвідомив і погодився з тим, що заява разом із запропонованими банком умовами надання кредиту і тарифами складає єдиний кредитний договір, засвідчивши це своїм підписом. Суд визнав достатніми в справі докази про права, обовязки та правовідносини сторін, та знаходить вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, так як відповідачка [PERSON] належним чином та в обумовлені строки не виконує свої зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків у розмірах, передбачених умовами Договору від 11.03.2015 р. І, таким чином, позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1378 грн., сплаченого позивачем при подачі позову в суд. На підставі викладеного,

Outcome: approved