Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

28 січня 2014 року орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, діючи в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Після народження дитини, у зв'язку із матеріально - побутовими труднощами, [PERSON] подала заяву про тимчасове влаштування свого неповнолітнього сина до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на повне державне забезпечення терміном на шість місяців. 01 лютого 2013 року [PERSON] звернулась із заявою до голови Білопільської районної державної адміністрації про продовження терміну перебування її дитини у державному закладі, в якому [PERSON], [INFO] знаходиться і до цього часу. 02 жовтня 2012 року рішенням виконавчого комітету Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області сім'ю [PERSON] поставлено на облік як таку, що опинилися в складних життєвих обставинах. За весь час перебування в даній установі, мати відвідала сина лише один раз - 22 лютого 2013 року. Станом здоров'я дитини остання не цікавилась, участі у його вихованні не приймала та не виявила бажання повернути сина до родини. Фахівцями районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді [PERSON] надавались різні види допомоги, зокрема, допомога в оформленні свідоцтва про народження дитини, оформлення допомоги при народженні дитини, гуманітарна допомога, тощо. Службою у справах дітей та районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з матір'ю дитини постійно проводилась профілактична робота щодо відповідального виконання батьківських обов'язків. При неодноразовому обстеженні матеріально-побутових умов проживання [PERSON] було встановлено, що дана сім'я в недостатній кількості забезпечена одягом, продуктами харчування, а також перебуває у скрутному матеріальному становищі. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2008 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно інших її чотирьох дітей. 19 липня 2013 року на засіданні виконавчого комітету Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, на яке [PERSON] не з'явилась, було прийнято рішення про доцільність позбавлення останньої батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на вищевикладені обставини, а також у зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не виявляє інтересу до виховання сина, спільно з дитиною не проживає, заходів для повернення сина у сім'ю не вживає, належного догляду за ним не здійснює, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача - органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації Сумської області не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була сповіщена про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи в їх відсутність не надала. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Прокурор Глущенко Г. О. у судовому засіданні позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши прокурора, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року в м. Суми, про що виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області 09 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис №44. Батьками дитини є [PERSON], відомості про якого внесені до свідоцтва про народження на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, та [PERSON] - відповідачка у справі (а. с. 4). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 18 вересня 2012 року вбачається, що [PERSON] тимчасово проживає без реєстрації у однокімнатній квартирі матері, що знаходиться в [ADDRESS]. Сім'я перебуває у скрутному матеріальному становищі, в недостатній кількості забезпечена одягом та взуттям. [PERSON] постійно конфліктує із співмешканцями. Новонароджена дитина часто хворіє. У зв'язку з даними обставинами комісія вважає за доцільне поставити сім'ю [PERSON] на облік, як таку, що потрапила в складні життєві обставинами, а також тримати дану сім'ю на постійному контролі з боку селищної ради та медичних працівників Жовтневої дільничної лікарні ( а. с. 15). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області №103 від 02 жовтня 2012 року сім'ю [PERSON] поставлено на облік як таку, що потрапила в складні життєві обставини (а. с. 19). Відповідно до заяви [PERSON], остання звернулася із проханням прийняти її дитину [PERSON], [INFO], в будинок дитини, у зв'язку із тяжкими матеріально - побутовими умовами (а. с. 7). 01 лютого 2013 року [PERSON] звернулася до голови Білопільської районної державної адміністрації Сумської області [PERSON] із заявою про продовження терміну перебування її дитини [PERSON], [INFO], в будинку дитини строком на три місяці (а. с. 6). З довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу Сумської обласної ради Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини №1621/1 від 15 листопада 2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO], знаходиться у вказаному закладі з 01 листопада 2012 року і по сьогоднішній день. Протягом всього терміну перебування дитини в закладі мати останнього [PERSON] сина відвідувала лише один раз - 22 лютого 2013 року, станом здоров'я не цікавилася, участі у вихованні не приймала, бажання повернути сина до родини не виявляла. Родичі дитини його долею також не цікавилися (а. с. 5). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 27 лютого 2013 року, [PERSON] тимчасово проживає без реєстрації в однокімнатній квартирі матері, за адресою [ADDRESS] На час обстеження [PERSON] вдома не було. Зі слів співмешканців її місце перебування не відоме. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде бродячий спосіб життя . За чотиримісячний термін перебування сина в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини [PERSON] жодного разу його не відвідала. Сім'я в недостатній кількості забезпечена одягом та продуктами харчування, знаходиться в скрутному матеріальному становищі (а. с. 14). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 18 липня 2013 року, зі слів співмешканців, [PERSON] вже півроку з ними в [ADDRESS] не проживає і на даний час мешкає в м. Суми. За дев'ять неповних місяців перебування сина [PERSON] в Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини остання відвідала його лише один раз - 22 лютого 2013 року. За вказаною адресою відповідних умов для проживання малолітньої дитини не створено, відсутнє дитяче ліжко та дитячі речі, в кімнаті неохайно, брудно, постільна білизна брудна, запас продуктів харчування відсутній (а. с. 16). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2008 року відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно інших її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] [INFO], а також [PERSON], [INFO] (а. с. 17). Відповідно до висновку органу опіки і піклування Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області від 19 липня 2013 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що остання життям дитини не цікавиться, спроб забрати дитину та створити їй належні умови проживання не здійснювала (а. с. 9). Згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області №74 від 19 липня 2013 року відповідачку доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 10). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття освіти, готувати до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідачка неналежним чином відносилась та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини, без врахування її прав, а тому її доцільно позбавити . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], який виховується у Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини. Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідачки аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду від 19 лютого 2008 року з відповідачки стягнуто аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей, відносно яких вона цим же рішенням позбавлена батьківських прав, у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Outcome: partial