Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

28.08.2018 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.12.2013 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON],[INFO] в розмірі 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 26.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, стверджує позивачка, відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого у нього утворилася прострочена заборгованість по їх сплаті, яка станом на 23.05.2018 року склала 32 520 грн., а тому, позивачка, у відповідності до ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 9\~358 грн. та заборгованість по сплаті аліментів яка становить 32\~520 грн. В підготовче засідання представник позивача не з»явився проте подав на адресу суду письмове клопотання в якому уточнила позовні вимоги і зазначила що відповідач частково погасив заборгованість по аліментах в розмірі 20860 грн., а тому вона просить врахувати вказану суму при винесенні рішення. Крім того просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в підготовче засідання не зявився, проте подав на адресу суду клопотання в якому уточненні позовні вимоги визнав та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом обєктивно встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження. \~ Згідно із ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19.12.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання їхніх неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 26.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання рішення 19.12.2013 року Деражнянським районним судом видано виконавчий лист № 2-673/112/13. Однак, як зясовано судом, відповідач аліментів на утримання дітей не сплачує, що підтверджується повідомленням головного державного виконавця № 6328 від 11.06.2018 року заборгованість по аліментах станом на 01.06.2018 року становить 32520 грн. Даний факт також підтверджується довідкою - розрахунком стягнення аліментів [PERSON] Судом приймається до уваги така довідка про розмір заборгованості, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на її спростування відповідачем не подано. У відповідності до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як встановлено судом, відповідач, будучи зобовязаним судовим рішенням сплачувати аліменти на користь позивачки, такі зобовязання не виконував та допустив заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, жодних доказів, які б свідчили про те, що така заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, відповідач не надав. Разом з тим, приймається до уваги довідку розрахунок в якому вказано, що [PERSON] сплатив заборгованість по аліментах в розмірі 20860 грн., а тому сума заборгованості по сплаті аліментів становить 11660 грн. Враховуючи наведене,\~ суд\~вважає позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~заборгованості по\~сплаті аліментів\~доведеними та\~підлягаючими задоволенню\~у розмірі\~11660\~грн. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги наведене, а також аналізуючи наведені положення законодавства та судової практики, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у допущенні заборгованості по сплаті аліментів. Згідно наданого позивачкою розрахунку, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 26 листопада 2013 року по травень 2018 року становить 9358,80 грн. Суд приймає до уваги такий розрахунок, оскільки сумнівів у його правильності та достовірності немає, неустойка обрахована позивачкою відповідно до ст. 196 СК України, згідно з якою пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів, а жодних належних та допустимих доказів, які б вказували, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, стороною відповідача не надано. З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги\~про стягнення неустойки\~за прострочення\~сплати аліментів в розмірі 9358,80 грн. обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. При подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути належний до сплати судовий збір за ставками, визначеними\~ст.4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1409,60 грн. (дві вимоги майнового характеру по 704,80 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved