Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

28 листопада 2019 року КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (надалі - КП «МТТУ») звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальних збитків за договором. Позов вмотивовано тим, що 02.09.2016 між КП «МТТУ» та [PERSON] було укладено договір № 160 на професійно-технічне навчання останньої за професією «водій трамваю». За умовами договору позивач зобов`язався за власний рахунок здійснити професійну підготовку відповідача, а відповідач у свою чергу зобов`язалася після закінчення навчання відпрацювати на посаді водія трамваю не менше 3 років. 16.01.2017 відповідача було відраховано з курсів на підставі її особистої заяви. Відповідно до розрахунку фактичних витрат на професійно-технічне навчання [PERSON] у період з 02.09.2016 по 16.01.2017 становлять 23028,37 гривень. 20.01.2017 відповідач надала заяву про погашення зазначеної суми рівними частинами із заробітної плати. Проте, 31.08.2017 відповідач звільнилася з підприємства. Залишок не повернутих коштів складав 18335,96 гривень. Також 31.08.2017 із відповідачем було укладено договір про реструктуризацію вказаної грошової суми, проте відповідач ухиляється від його виконання у добровільному порядку. Просив стягнути з відповідача залишок не повернутої грошової суми у розмірі 18244,91 гривень, пеню у сумі 259,30 гривень, а також суму судового збору у розмірі 1921,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 18 грудня 2019 року справа розглядається спрощеному позовному провадженні із виклик ост сторін у судове засідання. Представник позивача [PERSON] , діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання потворно не прибула з невідомих суду причин, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв, що стосуються справи, не надала. З урахуванням наведених обставин суд вважає ухвали рішення по суті справи у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням КП «МТТУ» від 18.01.2017 за № 9л [PERSON] було прийнято на роботу до підприємства з 20.01.2017 на посаду мийника-прибиральника рухомого складу. 30 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до керівництва КП «МТТУ» про зарахування її на курси підготовки водіїв трамваю із відривом від виробництва. Наказом КП «МТТУ» від 30.08.2016 за № 566 на підприємстві організовано учбові групи № 9, 10 з курсового професійно-технічного навчання професіям «Водій трамваю» та «Водій тролейбусу» 3 класу. 02 вересня 2016 року між КП «МТТУ», з одного боку, та [PERSON] , з іншого, було укладено договір № 160 на професійно технічне навчання останньої за професією «Водій трамваю». Згідно із п. 3.1 вказаного Договору КП «МТТУ» зобов`язалося за рахунок власних коштів здійснити навчання відповідача [PERSON] за професією «Водій трамваю», видати відповідне свідоцтво державного зразка, а також після закінчення курсів та здачі екзамену у МРЕВ ДАІ забезпечити відповідач роботою за спеціальністю. Згідно із п. 3.3 Договору відповідач [PERSON] зобов`язалася успішно пройти курс теоретичної підготовки, стажування, здати екзамени та заліки, а також після закінчення навчання відпрацювати за отриманою професією на підприємстві на посаді водія трамваю 3 роки. Крім того, відповідно до п. 4.1 Договору у випадку відрахування з курсів відповідач зобов`язалася відшкодувати підприємству у день відрахування суму, витрачену на навчання у відповідності зі кошторисом витрат на професійно-технічне навчання, у розмірі пропорційно часу навчання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов укладеного договору ат вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що 16 січня 2017 року відповідач [PERSON] звернулася до керівництва КП «МТТУ» із заявою про відрахування з курсів підготовки водіїв трамваю за власним бажанням, якою також зобов`язалася відшкодувати підприємству витрати на її навчання у сумі 23028,37 гривень. Наказом КП «МТТУ» від 16.01.2017 за № 25 [PERSON] було відраховано з курсів професійно-технічного навчання професії «Водій трамваю» за власним бажанням. Згідно із кошторисом фактичних витрат на професійно-технічне навчання [PERSON] , складеним бухгалтерією КП «МТТУ», на навчання відповідача за період з 02.09.2016 по 16.01.2017 було витрачено 23028,37 гривень. 20 січня 2017 року [PERSON] звернулася до керівництва КП «МТТУ» із заявою про надання дозволу на відрахування з її заробітної плати витрат на її навчання у сумі 23028,37 по 20% від заробітної плати щомісячно. Разом із тим, наказом КП «МТТУ» від 31.08.2017 за № 235л [PERSON] було звільнено з підприємства на підстав п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Також 31 серпня 2017 року КП «МТТУ», з одного боку, та [PERSON] , з іншого, було укладено договір № 503 про реструктуризацію заборгованості за навчання. Згідно із п. 1 зазначеного Договору КП «МТТУ» надало [PERSON] розстрочку у погашення заборгованості за навчання за спеціальністю водій трамваю у загальній сумі 18335,96 гривень рівними платежами по 611,20 гривень щомісячно, строком до лютого 2020 року включно. Пунктом 5.1 Договору відповідач [PERSON] у випадку несвоєчасного внесення плати за договором зобов`язалася сплатити пеню у розмірі 0,01% за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на день звернення із позовом до суду загальний борг [PERSON] перед підприємством за фактично понесеними витратами на її навчання становить 18244,91 гривень. При цьому відповідачеві нарахована пеня за прострочення внесення платежів за договором у загальній сумі 259,30 гривень. Відповідач [PERSON] , не прибувши у судове засідання та не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажала реалізувати своє процесуальне права на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним умов укладених договорів про навчання і реструктуризацію боргу, а отже його не оспорює розміру наявної заборгованості та підстав для її стягнення. Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 18244,91 гривень та суму пені - 259,30 гривень, тим самим по суті задовольнивши пред`явлений позов. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1921,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved