Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

27.12.2018 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області звернувся перший заступник керівника нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з позовом до Томаківської селищної ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення Томаківської селищної ради, договору оренди земельної ділянки недійсним та зобовязання повернути земельну ділянку обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. Рішенням Томаківської селищної ради №88-4/УП від 28.01.2016 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду для ведення особистого селянського господарства» надано дозвіл громадянам, у тому числі [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо земельних ділянок для передачі в оренду для ведення особистого селянського господарства в межах норми безплатної приватизації, що розташовані в смт. Томаківка та зарахована до землі житлової та громадської забудови, які не надані у власність та користування. Рішенням Томаківської селищної ради №214-9/УП від 17.06.2016 «Про передачу земельної ділянки в оренду гр. [PERSON]В.» передано в оренду [PERSON] земельну ділянку із земель запасу комунальної власності площею 1,70 га, розташовану в смт. Томаківка для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 1225455100:03:003:0820) строком на 10 років. В подальшому між Томаківською селищною радою (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено Договір оренди землі від 12.07.2016 року. Згідно умов Договору, в оренду передається земельна ділянка із земель запасу комунальної власності житлової та громадської забудови площею 1,70 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1225455100:03:003:0820. Згідно акту приймання-передачі вказана земельна ділянка площею 1,7 га 15.07.2016 передана [PERSON] із земель запасу комунальної власності житлової та громадської забудови для ведення особистого селянського господарства на території Томаківської селищної ради Томаківського райок Дніпропетровської області. Рішення Томаківської селищної ради №214-9/УП від 17.06.2016 «Про передачу земельної ділянки в оренду гр. [PERSON]В.» є незаконним та підлягає скасуванню, а укладений на його підставі Договір є таким, що порушує акт цивільного законодавства, У звязку з чим позивач і звернувся до суду з вказаною позовною вимогою. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, оскільки вважає що даний договір оренди земельної ділянки був укладений з порушенням процедури передбаченої законодавством , тому він підлягає визнанню його недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню територіальній громаді. Представник відповідача, Томаківської селищної ради в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог та вважає що Томаківська селищна рада приймаючи спірне рішення діяла в межах повноважень, що передбачені законодавством України, а відповідачем, [PERSON] не вчинено дій, які б свідчили про порушення вимог земельного законодавства або використання земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню, адже спірна земельна ділянка передавалась їй під ведення саме особистого селянського господарства. Оскільки спірна земельна ділянка була відведена на підставі проекту землеустрою, який було погоджено з Відділом Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області та відділом містобудування та архітектури , житлово-комунального господарства та будівництва Томаківської РДА. При цьому, зазначені відділами мала бути проведена відповідно до законодавства перевірка відповідності проектів відведення земельних ділянок вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Тому рахує, що проект відведення спірної земельної ділянки відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Тому вважає, що передача спірної земельної ділянки в оренду не порушувала публічних інтересів та інтересів третіх осіб, на підставі чого просить в задоволені позовних вимог відмовити. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, оскільки вважає що нею не було порушено вимог земельного законодавства . Так, як їй було надано дозвіл Томаківською селищною радою на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у комунальній власності та пояснено що сам проект було розроблено відповідно до чинного законодавства . Земельна ділянка, яку вона отримала в оренду на 10 років перебувала у занедбаному стані , тому нею було докладено немало зусиль щоб привести її у належний стан, придатний для вирощування сільськогосподарських рослин. Договором було встановлено ставку орендної плати, жодних пунктів договору нею не було порушено, орендну плату своєчасно платила в повному обсязі. Виконуючи всі умови договору, не розуміє чому вона має сплачувати судовий збір, оскільки всі платежі під час оформлення проекту землеустрою робила за свої власні кошти. Просить покласти всі судові витрати на Томаківську селищну раду відповідно до ст. 614 ЦК України. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви в порядку цивільного судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Прокурор здійснює\~представництво в\~суді законних\~інтересів держави\~у разі\~порушення або\~загрози порушення\~інтересів держави,\~якщо захист\~цих інтересів\~не здійснює\~або неналежним\~чином здійснює\~орган державної\~влади,\~орган місцевого\~самоврядування чи\~інший суб'єкт\~владних повноважень,\~до компетенції\~якого віднесені\~відповідні повноваження,\~а також\~у разі\~відсутності такого\~органу.\~Оскільки відповідно\~до ЗК\~України та\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування \~не визначено\~інший орган, до повноважень якої віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства при здійсненні органами місцевого самоврядування розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах населеного пункту, а порушення вимог земельного законодавства при наданні в користування земельної ділянки комунальної власності допущено Томаківською селищною радою, які законодавством надано відповідні повноваження та яка є відповідачем по справі то орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносини відсутній, у зв'язку з чим перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури звертається до суду із даним позовом в інтересах держави як позивач. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Судом встановлено, що рішенням Томаківської селищної ради №88-4/УП від 28.01.2016 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду для ведення особистого селянського господарства» надано дозвіл громадянам, у тому числі [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо земельних ділянок для передачі в оренду для ведення особистого селянського господарства в межах норми безплатної приватизації, що розташовані в смт. Томаківка та зарахована до землі житлової та громадської забудови, які не надані у власність та користування. Відповідно до рішення Томаківської селищної ради №214-9/УП від 17.06.2016 «Про передачу земельної ділянки в оренду гр. [PERSON]В.» передано в оренду [PERSON] земельну ділянку із земель запасу комунальної власності площею 1,70 га, розташовану в смт. Томаківка для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 1225455100:03:003:0820) строком на 10 років. В подальшому між Томаківською селищною радою (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено Договір оренди землі від 12.07.2016 року. Згідно умов Договору, в оренду передається земельна ділянка із земель запасу комунальної власності житлової та громадської забудови площею 1,70 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1225455100:03:003:0820. Згідно акту приймання-передачі вказана земельна ділянка площею 1,7 га 15.07.2016 передана [PERSON] із земель запасу комунальної власності житлової та громадської забудови для ведення особистого селянського господарства на території Томаківської селищної ради Томаківського райок Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначено ст. 12 Земельного кодексу України, відповідно до якої міська рада розпоряджається землями територіальної громади, надає земельні ділянки комунальної власності у власність та користування громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим. Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Згідно зі ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, у тому числі для визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Відповідно до ст.39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Статтею 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). З інформації відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №332 від 20.11.2018 встановлено, що на підставі генплану розроблено «Проект размещения строительства в поселке пгт. Томаковка на XII и ХІY» (затверджений рішенням Томаківської селищної ради п'ятої сесії 21 скликання 15 лютого 1991 року), яким (як зазначено у пояснювальній записці) на підставі виявлених об'ємів і структури нового житлового будівництва було визначено потребу у додатковій мікрорайонній території для багатоповерхової та садибної забудови. Таким чином спірна земельна ділянка розташована на землях передбачених містобудівною документацією під житлове будівництво. Відповідно до листа Томаківської селищної ради №1477/0/2-18 від 17.09.201 рішення щодо зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки з земель запасу комунальної власності житлової та громадської забудови Томаківською селищною радою не приймалось. Відповідно до ескізу садибної забудови в смт. Томаківка вказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 10-4-0.221-8571/2-18 від 03.10.2018 земельна ділянка з кадастровим номером 1225455100:03:003:0820 знаходиться в межах населеного пункту смт. Томаківка, належить до земель комунальної власності, категорія - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення 0 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Відповідно до даних Державного земельного кадастру, зміна категорії та цільового призначення вищевказаної земельне ділянки не здійснювалась. Відповідно до листа Томаківської районної державної адміністрації №01-55- 2320/0/377-18 від 12.11.2018 за інформацією, наданою відділом у Томаківському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту смт. Томаківка та належить до комунальної власності, розпорядником якої є Томаківська селищна рада, категорія - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані власність або користування громадянам чи юридичним особам). Тобто спірна земельна ділянка відноситься належить до земель комунальне власності, категорія землі житлової та громадської забудови та передбачена містобудівною документацією під житлове будівництво. Відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Діючим законодавством передбачено, що при прийнятті рішення про надання згоди (дозволу) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування повинен перевірити відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. Згідно ч.3 ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Статтею 17 цього Закону визначено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Частиною 1 ст. 19 Земельного кодексу України визначено дев'ять категорій земель за основним цільовим призначенням, серед яких - землі сільськогосподарського призначення та землі житлової та громадської забудови. Згідно ч. 2 ст. 18 Земельного кодексу України категорії земель України мають особливий правовий режим. Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Таким чином, наведеною законодавчою нормою визначено способи функціонального використання земель житлової і громадської забудови, перелік яких є вичерпним. Згідно ст. 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Згідно п. «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються в користування громадянам для ведення особистого селянського господарства. Використання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства регулюється ст. 36 Земельного кодексу України, яка входить до Глави 5 («Землі сільськогосподарського призначення») Розділу II («Землі України») Земельного кодексу України. Крім того, чинною Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010, та яка визначає поділ земель на окремі види цільового призначення, що характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів, не передбачено на землях житлової та громадської забудови (секція «В») ведення такого виду діяльності як особисте селянське господарство. Натомість, ведення особистого селянського господарства, як вид діяльності, входить до секції «А» землі сільськогосподарського призначення. Тобто, спірна земельна ділянка не може бути надана в оренду для ведення особистого селянського господарства без внесення відповідних змін до генерального плану смт. Томаківка та зміни цільового призначення земельної ділянки. Враховуючи наведене, надання [PERSON] земельної ділянки площею 1.7 га кадастровий номер 1225455100:03:003:0820 для ведення селянського господарства за рішенням Томаківської селищної ради суперечить принципу цільового використання земель, відтак рішення Томаківської селищної ради №214-9Л/П від 17.06.2016 «Про передачу земельної ділянки в оренду гр. [PERSON]В.» є таким, що прийняте всупереч нормам земельного законодавства, а тому повинно бути визнане судом незаконним та скасоване, а укладений на його підставі договір - визнаний недійсним. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 та ст. 21 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Згідно із ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України, підставою недійсності правочину є те, що зміст правочину укладеного між [PERSON] та Томаківською селищною радою суперечить ст. 20, 21, 39, 123, 124 Земельного кодексу України, кодексу України, ст.8, 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Окрім цього, згідно із вимогами ч. З ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Таким чином, правочин вчинений сторонами з порушенням законодавства України щодо об'єкту права власності не відповідає інтересам держави і суспільства, що є підставою для визнання його недійсним. Враховуючи, що договір оренди земельної ділянки площею 1,7 га кадастровий номер 1225455100:03:003:0820 від 12.07.2016 був укладений сторонами з порушенням процедури, передбаченої статтею 124 Земельного кодексу України, він підлягає визнанню недійсним. Вказаний спосіб захисту передбачений ст. 16 ЦК України та ст. 152 Земельного кодексу України. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З огляду на незаконність набуття [PERSON] права користування спірною земельною ділянкою, земельна ділянка площею 1,7 га кадастровий номер 1225455100:03:003:0820 підлягає поверненню територіальній громаді. Згідно з приписами частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Пунктом 10\~статті 59\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» визначено,\~що акти\~органів та\~посадових осіб\~місцевого самоврядування\~з мотивів\~їхньої невідповідності\~Конституції або\~законам України\~визнаються незаконними\~в судовому\~порядку. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, підлягають повному задоволенню, оскільки вони знайшли підтвердження як в судовому засіданні, так і матеріалами справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved