overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є їх батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006 року. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дітей. Неповнолітні діти перебувають на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати дітей належним чином відповідач відмовляється, хоча зобовязаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання дітей, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на неповнолітніх дітей щомісячно в примусовому порядку в розмірі 1500 грн. по 750 грн. на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги частково визнав, не заперечував проти задоволення позову, проте в меншій сумі, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається із копій свідоцтв про народження дітей (а.с. 4-5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дітей, а тому даний позов підлягає до задоволення. Свого обовязку утримувати дітей відповідач не виконує, неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 1455 грн. на кожну дитину. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила про їх задоволення. Крім того зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтва про народження дітей серії І-ЕД № 090019, серії І-ЕД № 264603 та довідкою управління соціального захисту населення Очаківської міської ради Миколаївської області № [NUMBER] від 21 вересня 2015 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд діючи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачкою доказів враховує, що позивачка не працює, положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік», відповідно до якої прожитковий мінімум на дітей віком від 06 до 18 років становить з 01 вересня 2015 року 1455 грн. На підставі вищевикладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на двох дітей, що також відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, а тому позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 14 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 20. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначила в заяві, що з червня 2015 року вона та відповідач не підтримують сімені відносини, не проживають спільно, в звязку із непорозуміннями, конфліктами, сварками, що призвело до припинення відносин, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне Травецька. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 20, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з червня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько, [PERSON], а [INFO] померла її мати, [PERSON], після їх смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,і земельних ділянок, які розташовані в [ADDRESS], яку вона має намір успадкувати за законом. Однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність житлового будинку спадкодавцю за життя, а також через відсутність оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки, які були втрачені. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Представник позивачки, адвокат Царківський О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте представник Погребищенської міської ради - Чоловський М.Ф. телефонограмою повідомив суд, про неможливість з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з огляду на таке: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, і земельних ділянок, які розташовані в [ADDRESS], як єдина спадкоємиця за законом не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність нерухомого майна спадкодавцю, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 1 липня 2015 року у відділі ДРАЦС по м. Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького МРУЮ у Львівській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №260. Від даного шлюбу дітей немає. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки відповідач розірвати його через органи РАЦС відмовляється. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягала позивачка. В судове засідання позивачка не зявилась, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 01 липня 2015 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС по м. Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького МРУЮ у Львівській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №260. Від даного шлюбу дітей немає. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між сторонами ними є неприпустимими, через грубе поводження чоловіка з нею. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на його користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

27 жовтня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. При ухваленні рішення суду по справі, судом не було вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представник позивача [PERSON] проти ухвалення додаткового рішення не заперечував. Відповідач не з»явився, у відповідності до ч.3 ст.220 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути питання судових витрат за його відсутності. Дослідивши докази, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення. Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем [PERSON] при подачі позову судовий збір не сплачувався, на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». З 1 вересня 2015 року до зазначеної норми внесено зміни та пільги для сплати судового збору позивачу не передбачено. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 974 гривні 40 коп. ( позовна вимога про розірвання договору 487 грн. 20 коп., про стягнення моральної шкоди 487 грн.20 коп.)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

27 жовтня 2015 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 26 вересня 2009 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, який зареєстрований Красноармійським міським відділом РАЦС, актовий запис № 352. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Збереження сімї не можливо і суперечить їх інтересам. Дітей від шлюбу не мають. Спільного майна немає. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Хованська) [PERSON], [INFO], перебувають у юридичному шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області 26 вересня 2009 року, актовий запис №439 (а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Фактичні сімейні стосунки припинені з грудня 2014 року через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Збереження сімї неможливе. Відповідно до \~статті 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 110 СК України\~передбачає право позивача на пред'явлення позову про розірвання шлюбу.\~\~\~ Відповідно до\~статті 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки встановлені законом. Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 487,20 гривень. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але відповідно до поданої заяви позивачка не наполягала на поверненні судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

27 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Новоселівка, вул. Гагаріна, 7 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2015р. о 15 год. 29 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.10.2015р. о 15 год. 29 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Устіменко лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований в місті, часі. Інструкції не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

27 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул.. Донецьке шосе, 109/33. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2015 р. о 10 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 26.10.2015 р. о 10 год. 24 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Висловлює маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved