Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

28.11.2017 року позивач ОК «МЖСТ ДОМ» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 10423,17 грн., з яких: за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 01.07.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 3131,36 грн., за послуги з опалення з 01.10.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 6131,56 грн., інфляційні втрати у розмірі 976,57 грн., 3% річних, нарахованих на заборгованість, у розмірі 183,68 грн. При цьому позивач посилається на те, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено, однак, відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], є фактичним користувачем послуг, що надаються ОК «МСЖТ ДОМ» на підставі Статуту. ОК «МСЖТ ДОМ» з вимогами про стягнення заборгованості зверталось до суду в порядку наказного провадження, однак у прийнятті заяви 29.08.2017 року було відмовлено. На даний час у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, в звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою від 11.12.2017 року провадження у справі відкрито. До судового засідання сторони не зявились, повідомлялись. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Частиною другою ст. 19 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1)наказного провадження; 2)позовного провадження (загального або спрощеного); 3)окремого провадження. З огляду на імперативний характер положень ч. ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України щодо того, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд приходить до висновку про необхідність розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 11.08.2017 року /а.с.43/. Зазначений будинок знаходився на балансі та обслуговується ОК «МСЖТ ДОМ», яким надавалися комунальні послуги в зазначеному будинку на підставі Статуту /а.с.10/, відповідно до затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 354 від 27.11.2014 року та № 356 від 26.11.2015 року тарифів. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що ОК «МСЖТ ДОМ» зверталося до суду із вимогами до [PERSON] у наказному провадженні, однак Київським районним судом м. Одеси у прийнятті заяви про видачу судового наказу 29.08.2017 року було відмовлено. У постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 3-142гс11 зазначено, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позивач ОК «МСЖТ ДОМ» має право нараховувати на суму заборгованості відповідача інфляційні втрати та три відсотки річних. Суд погоджується із розрахунком заборгованості від 07.11.2017 року, наданим ОК «МСЖТ ДОМ», згідно якого заборгованість відповідача становить 10423,17 грн., з яких: за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 01.07.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 3131,36 грн., за послуги з опалення з 01.10.2016 року по 07.11.2017 року у розмірі 6131,56 грн., інфляційні втрати у розмірі 976,57 грн., 3% річних, нарахованих на заборгованість, у розмірі 183,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОК «МСЖТ ДОМ» підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved