Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

27 вересня 2019 року позивач виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба у справах дітей Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини, визначити місце проживання неповнолітньої дитини разом з прабабусею [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний у свідоцтво про народження у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідач разом із дитиною проживала в будинку своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стверджує, що 02.03.2016 року згідно вироку Приморського районного суду м. Одеса по справі № 522/1646/16-к відповідачу призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. У зв`язку з цим, розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 27.10.2016 за № 507/А-2016 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та на підставі розпорядження № 539/А-2016 встановлено опіку над малолітньою [PERSON] ; призначено [PERSON] , яка є прабабусею дитини, опікуном дитини. Мати дитини була звільнена з місць позбавлення волі навесні 2019 року, однак з моменту звільнення і до сьогодні дитина залишається на утриманні та проживає з прабабусею [PERSON] 03.09.2019 року відповідач повідомила виконавчий комітет про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітньої дитини. До виконкому з заявою щодо доцільності позбавлення батьківських прав звернулась прабабуся [PERSON] . Таким чином, оскільки мати малолітньої [PERSON] , [INFO] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а прабабуся [PERSON] і надалі виконує належним чином обов`язки опікуна, виконком Старокозацької сільської ради прийняв рішення № 101 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . З вказаних вище підстав, позивач і звернувся до суду з даним позовом. 30 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду. 05 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялась належним чином, про причину неявки суду не сповістила, відзив на позов нею не надано. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, на заочний розгляд справи згодний. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час судового розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд Ухвалою від 03 березня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с. 8/ Як вбачається з матеріалів справи, згідно вироку місцевого Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2016 року по справі № 522/1646/16-к, [PERSON] призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану - дані про батька зазначено на підставі ч.1 ст. 135 СК України. 27.10.2016 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією винесено розпорядження № 507/А-206 «Про надання [PERSON] , [INFO] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування». Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 539/А-2016 від 21.11.2016 року, призначено [PERSON] опікуном над малолітньою правнучкою [PERSON] , [INFO] . У відповідності до довідки № 1656, виданої Старокозацькою сільською радою 06.09.2019 року, дійсно гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але на території Старокозацької сільської ради не проживає. Згідно характеристики № 1654, складеної Старокозацькою сільською радою 06.09.2019 року на [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За час проживання на території Старокозацької сільської ради виявила себе посередньо. Раніше притягалась до кримінальної відповідальності. Нещодавно звільнилась з місць позбавлення волі. Згідно довідки № 1655, виданої Старокозацькою сільською радою 06.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на її повному утриманні знаходиться неповнолітня дитина: правнука - [PERSON] , [INFO] . 02.07.2019 року [PERSON] звернулась із заявою до виконавчого комітету Старокозацької сільської ради з проханням розглянути на засіданні виконавчого комітету питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно заяви [PERSON] від 03.09.2019 року, посвідченої головним спеціалістом-юрисконсультом юридичного відділу виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрованої в реєстрі за № 172, відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 31.07.2019 року на засіданні виконкому Старокозацької сільської ради було прийнято рішення «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Матеріалами справи підтверджено свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а саме те, що мати дитини [PERSON] , [INFO] не бажає спілкуватися зі своєю донькою, свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснила жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунулась від виконання покладених на неї законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, з огляду на заяву відповідача, якою вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з прабабусею, суд приходить до наступного. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до Статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування / на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини/ про доцільність /недоцільність проживання малолітньої [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Більш того, у розпорядженні Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 593/А-2016 від 21.11.2016 року, другим пунктом вже вирішено питання визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з прабабусею [PERSON] задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial