overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2006 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що спільне життя у них не склалось, так як в них виявились різні характери та погляди на життя, різні життєві інтереси, що призвело до непорозумінь в сім'ї, виникнення сварок, а такі ситуації негативно впливають на сімейне благополуччя, виховання та розвиток дітей. Внаслідок цього втратили повагу один до одного, проживають окремо, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю, просила шлюб розірвати. Також вказала, що майновий спір відсутній. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві позивач позов підтримала та просила розглянути справу без його участі, строк для примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 26 січня 2006 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає [INFO]. [PERSON] проживає в [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ст. ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч.5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї заяви позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] знаходяться в шлюбі з 23 серпня 2008 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №59. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. Так як примирення між ними та збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб. У відкрите судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву про підтримання позовних вимог та прохала справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та в установлений законом строк, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 23 серпня 2008 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №59. За час спільного проживання між позивачем та відповідачкою часто виникали сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився та не надав письмових заперечень проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.06.2015 року і до досягнення донькою двадцяти трьох років. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлені судом судові повістки відповідачу, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, були повернуті судові з помітками пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для одержання судової повістки за залишеними для нього повідомленнями пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 182 цього Кодексу. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 22 жовтня 2010 року шлюб між сторонами був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу Серії 1-ЖД № 097974, видане Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 22.10.2010 року. На підставі виконавчого листа № 2-4662/09 від 24.12.2009 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, з 28 серпня 2009 року по 06 червня 2015 року відповідач сплачував аліменти на користь позивача на утримання їхньої дочки [PERSON], 06.06.197 року народження, у розмірі ? частини з усіх видів його доходу. Як вбачається з довідки ДНЗ «Одеське вище професійне училище морського туристичного сервісу» від 15.04.2015 року № 212, з 01.09.2014 року дочка сторін навчається в цьому учбовому закладі на денній формі навчання на бюджеті. Крім того, позивач зазначає в позовні заяві, що її донька має намір отримати вищу освіту. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що повнолітня дочка сторін, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги батька, який може надавати їй таку допомогу. У відповідності до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому вказала, що вони були в шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Після розірвання шлюбу їх неповнолітні діти дочка [PERSON] та син [PERSON] живуть з нею. Вона має можливість вивезти дітей за межі України для відпочинку, а дочка потребує виїжджати на навчання. Відповідач дозволу на виїзд дітей не дає, оскільки невідоме його місцезнаходження, не приймає жодної участі у вихованні дітей та їх утриманні. Просить дати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за межі України для навчання та відпочинку. В суді позивачка доводи позову підтримує. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений судом за місцем реєстрації його місця проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, але до суду не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони проживають окремо. Неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою. Дочка [PERSON] навчається у Польщі. Дані обставини встановлені із змісту позовної заяви, з письмових доказів свідоцтвами про народження дітей, копіями паспортів для виїзду за кордон, посвідченням студента та залікової книжки дочки [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, а фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до абз.1 і абз.2 ч.2 ст.4 Закону України від 21 січня 1994 року №3857 «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню, оскільки дочка [PERSON] навчається у Польщі, а син [PERSON] має можливість виїжджати з України для відпочинку та спортивних змагань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

27 травня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, та призначення над ним опікунства. Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що [PERSON], [INFO], є його батьком. [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку лікаря-психіатра з діагнозом деменція. Внаслідок хвороби він не може самостійно приймати рішення, порушені навики самообслуговування, постійно потребує його догляду та уваги. Віддавати батька до спеціального закладу для психічно хворих заявник не бажає, вважає що сам може надати хворому необхідний догляд. В судове засідання заявник не зявився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20). Представник Іллічівської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.Не заперечував проти задоволення заяви (а.с.19). Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно виписки з медичної амбулаторної картки хворого [PERSON], страждає змішаною корковою та підкорковою сосудистою деменцією зі значною втратою навиків самообслуговування. [PERSON] потребує в оформленні над ним опіки (а.с.4). Згідно висновку №351 від 19.05.2015 року [PERSON] може бути опікуном свого батька [PERSON] (а.с.14). Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. При таких обставинах вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ 27 травня 2015 року (за поштовим штемпелем) позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 1996 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 2, від якого спільних дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони не змогли створити міцної сімї, яка розпалась 16 років тому, проживають нарізно, майнового спору не мають, позивач створив нову сім»ю, де має неповнолітню дитину, тому просить шлюб між сторонами розірвати, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони повторно не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, позивач направив суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, відповідач про причини неявки суду не повідомила, копію позовної заяви з додатками отримала, своїх заперечень на позов не надала. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20 липня 1996 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 2 (а.с.24 повторне свідоцтво про шлюб), від якого неповнолітніх дітей не мають. Позивач створив нову сімю, в якій має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.8, 9 довідки виконкому). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства понад 16 років тому, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється \~внаслідок \~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, \~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 \~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 \~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, \~якщо \~буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 \~ст. 114 СК України у разі \~розірвання \~шлюбу \~судом шлюб припиняється у день \~набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини понад 16 років тому та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

27 травня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що цей документ потрібний йому для оформлення пенсії. В своїй заяві заявник просив встановити факт належності йому архівної довідки № 01-13/74 від 06.03.2015 року, виданої комунальною установою «Обєднаний трудовий архів селищної, сільських рад Новосанжарського району» щодо обліку трудового стажу і заробітку працівників колгоспу ім. Радянської Конституції, з 1993 року колективного сільськогосподарського підприємства «Великосолонцівське» Новосанжарського району Полтавської області за 1992-1999 роки, в якій не розшифровані ініціали його імені та по батькові. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Представник зацікавленої особи управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п. 6 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти належності правовстановлюючого документу. Встановлено, що [PERSON] не має можливості оформити документи на отримання пенсії, оскільки в архівній довідці № 01-13/74 від 06.03.2015 року, виданій комунальною установою «Обєднаний трудовий архів селищної, сільських рад Новосанжарського району» щодо обліку трудового стажу і заробітку працівників колгоспу ім. Радянської Конституції, з 1993 року колективного сільськогосподарського підприємства «Великосолонцівське» Новосанжарського району Полтавської області за 1992-1999 роки, не розшифровані ініціали його імені та по батькові (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 426544 (а.с. 5), паспорта серії КО 085924, виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області 22.02.2000 року (а.с. 3, 4), картки фізичної особи платника податків (а.с. 10), трудової книжки колгоспника серії УКР № 1654803 (а.с. 7-9) прізвище, імя та по-батькові заявника [PERSON], [INFO]. Аналіз цих документів дає суду підстави для встановлення факту належності архівної довідки № 01-13/74 від 06.03.2015 року заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

27 травня 2015 року заявниця звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, якою просила призначити її опікуном недієздатного племінника [PERSON], [INFO]. Заявниця у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати без її участі, підтримала заявлені вимоги. Представник зацікавленої особи Органу опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, просив розглядати заяву без його участі, не заперечував проти задоволення вказаної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що заявлені вимоги законні, обґрунтовані та доведені відповідними доказами, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця є рідною тіткою [PERSON], [INFO], який є інвалідом 2 групи у зв'язку із психічним захворюванням. Разом вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. 24.04.2015 р. рішенням Подільського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано недієздатним \\а.с.11\\. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0086527 [PERSON] встановлена 2 група інвалідності з 26.05.2014 р. за загальним захворюванням. Відповідно до подання Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, у разі визнання [PERSON] недієздатним, вважають за доцільне призначити його опікуном тітку [PERSON], [INFO] \\а.с.12\\ Згідно із ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно із ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ст. 62 опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно із ст. 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про встановлення опіки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

27 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28 лютого 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини виявились невдалими з причини несумісності характерів, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини фактично не підтримуються протягом одного року. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 28 лютого 2009 року, підтверджується, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 2009 року, актовий запис №06. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 03 грудня 2009 року, сторони у справі мають сина [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують протягом року, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved