Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

27 грудня 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позов мотивовано тим, що 25 липня 2013 р. позивач та відповідач [PERSON] , який є сином позивача, уклали договір позики, за яким позивач передав, а відповідач прийняв позику у сумі 23 145,00 доларів США для придбання квартири, зі строком повернення за першою вимогою, але не пізніше 29 липня 2023 р. На вказані грошові кошти відповідачі, які перебували у зареєстрованому шлюбі, придбали квартиру, в якій мешкали. 24 вересня 2019 р. позивач звернувся до відповідачів з вимогою про повернення боргу, проте ці вимоги відповідачі не виконали. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідачів у рівних частках по Ѕ частині боргу, який станом на 27 грудня 2019 р. складає 539 047 ,05 грн. за курсом НБУ, визнавши за кожним зобов`язання по сплаті боргу в сумі по 11 572,5 доларів СГА, що становить по 269 523 грн. Ухвалою суду від 15 січня 2020 р. забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Ухвалою суду від 27 січня 2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, суду пояснив, що з жовтня 2008 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У липні 2013 р. для придбання квартири він позичив у батька під розписку 23 145 доларів США. На вказані гроші вони з дружиною придбали квартиру, яка була зареєстрована на нього. Дружина знала про те, що він позичив гроші у батька, не заперечувала проти цього. У цій квартирі він мешкав разом з дружиною і дитиною. У вересні 2019 р. шлюб між ними в судовому порядку розірвано. Дружина подала до суду позов про поділ майна. 24 вересня 2019 р. батько звернувся до них з вимогою про повернення боргу, проте грошей у нього немає. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 20 березня 2020 р., 2 квітня 2020 р., 23 квітня 2020 р. не з`являлася, повідомлялася судом про день, час та місце слухання справи належним чином (а.с.48, 52), причини неявки суду не повідомила. Своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 жовтня 2008 р. Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. (а.с.7) 25 липня 2013 р. позивач та відповідач [PERSON] відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України уклали письмовий договір позики. Відповідно до цього договору позивач передав, а вказаний відповідач прийняв у власність 23 145,00 доларів США, що станом на 25 липня 2013 р. складало відповідно до курсу НБУ 184 998,00 грн., з розрахунку 1 долар США дорівнює 7,993 грн., зі строком повернення за першою вимогою в повному обсязі, але не пізніше 29 липня 2023 р. (а.с.13) За кошти отримані від позивача відповідач [PERSON] купив квартиру згідно договору купівлі-продажу від 30 липня 2013 р. Оформлення правочину здійснювалося за згодою дружини покупця [PERSON] , про що свідчила її заява, підпис на якій засвідчений [PERSON] , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 30 липня 2013 р. за реєстровим №2141. (а.с.8-9) Заявою від 24 вересня 2019 р. позивач звернувся до відповідача [PERSON] з пропозицією повернути борг за договором позики. Вказану заяву [PERSON] отримав особисто 25 вересня 2019 р. (а.с.14) В судовому засіданні встановлено, що свої зобов`язання за договором позики відповідач [PERSON] не виконав, грошові кошти позивачеві не повернув. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини друга, третя статті 533 ЦК України). В даному випадку, позивач, звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики визначивши розмір заборгованості в еквіваленті національній валюті - гривні України. З огляду на викладене суд, не маючи права виходити за межі позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] Ѕ частку грошових коштів за договором позики від 25 липня 2013 р., що становить 11 572,50 доларів США, що на момент подання позову, тобто на 27 грудня 2019 р., складає відповідно до курсу НБУ 269 523,53 грн., з розрахунку 1 долар США дорівнює 23,29 грн. У задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики суд вважає за необхідне відмовити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що вказаний договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] стороною вказаного договору не є. Позичальник свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти в сумі 23 145,00 доларів США за вимогою позивача не повернув. За змістом ч.4 ст.65 Сімейного кодексу договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно роз`ясненням, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Отже, зобов`язання між чоловіком і дружиною враховуються при поділі спільної сумісної власності подружжя, однак не розподіляються при виконанні договору. Суд не має повноважень змінювати умови договору позики, встановлюючи за сторонами в рівних частках виконання обов`язку за договором. З наведених підстав суд відмовляє у задоволені позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] Ѕ частини заборгованості за договором позики.

Outcome: partial