Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

28.02.2017 р. представник Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову вказує, що 14.10.2008 р. [PERSON] уклала з Банком кредитний договір №38/08-04-Ф (далі - Договір), відповідно до умов якого отримала кредит в сумі 9000 грн. та зобов'язалася в порядку та на умовах визначених Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. 14.10.2008 р. між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 38/08-04-п, за яким остання зобов'язалася нести солідарну відповідальність разом зі [PERSON] перед Банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним їй майном та грошовими коштами. Банк свої зобов'язання за Договором виконав, однак станом на 12.01.2017 р. заборгованість [PERSON] перед Банком складає 5547,26 грн., з яких: 3348,49 грн. - неповернута сума кредиту; 380,48 грн. - прострочені відсотки; 1818,26 грн. - заборгованість по пені. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача Борисов П.М. на судовий розгляд справи не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судові повістки направлені їй за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст.77 ЦПК України суду не надано. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв'язку з чим суд визнає неповажною неявку [PERSON] та вважає можливим проводити розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить суд відмовити позивачу, в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники… Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідно до Договору [PERSON] отримала в Банку кредит в розмірі 9000 грн. на строк до 01.10.2010 р., із зобов'янням в порядку та на умовах визначених Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та комісію - а.с.6-8, за договором поруки № 38/08-04-п від 14.10.2008 р. [PERSON] зобов'язалася відповідати в солідарному порядку за повне та своєчасне виконання [PERSON] їїборгових зобов'язань перед кредитором за Договором - а.с.10. Відповідно до п.5 Договору сторони домовилися, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), за цим Договором прирівнюються до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за цим Договором - а.с.7, домовленості сторін щодо збільшення загального строку позовної давності між сторонами немає. Позивач звернувся до суду з позовом 28.02.2017 р. - а.с.3, із розрахунку суми позову про стягнення заборгованості за Договором, [PERSON] було здійснено останню проплату за Договором в січні 2010 року - а.с.12-13, таким чином позивачем пропущено строк позовної давності, та відповідно до вимог ст.267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed