Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

28.10.2014 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до Михайлівської сільської ради про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на майно померлої [PERSON], яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 36,1 м. кв., в тому числі житловою площею 26,0 м.кв. та господарських будівель: літньої кухні під літерою «Б», сараю під літерою «В», огорожі « 1», воріт « 2», хвіртки « 3», загальною вартістю 26977 грн., що знаходяться в [ADDRESS]. Мотивуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], яка по день смерті проживала та була постійно зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS], і належали спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1189; земельних ділянок та грошової виплати недоотриманої пенсії. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Інших спадкоємців немає. [PERSON] частково оформив спадщину після смерті [PERSON], зокрема, на земельні ділянки та суму недоотриманої пенсії, проте, оформити спадкові права на житловий будинок, належний [PERSON], він не може, оскільки державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], через відсутність реєстрації права власності на вказаний будинок в КП «Могилів-Подільське МБТІ». В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], що діють за довіреністю від 17.10.2014 року, підтримали позовні вимоги. Просили визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на майно померлої [PERSON], а саме на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 36,1 м. кв., в тому числі житловою площею 26 м. кв. та господарські споруди - літню кухню під літерою «Б», сарай під літерою «В», огорожу « 1», ворота « 2», хвіртку « 3», загальною вартістю 26977 грн. Суду пояснили, що вказане майно належало спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1189. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановлені строки та вже частково формив свої спадкові права, отримавши три свідоцтва про право на спадщину від 10.10.2014 року, зокрема, на дві земельні ділянки та недоотриману пенсію. [PERSON] при житті мала у власності житловий будинок, розміщений на [ADDRESS] що підтверджується договором дарування, записами в погосподарських книгах, технічним паспортом на будинок, довідками Михайлівської сільської ради. Проте, при житті [PERSON] не провела реєстрацію договору дарування будинку від 04.06.2003 року в Могилів-Подільському МБТІ, у зв'язку із чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на означений будинок. Позивач [PERSON] не може здійснити реєстрацію права власності [PERSON] на будинок, оскільки реєстраційною службою Шаргородського РУЮ йому у цьому відмовлено у зв'язку із смертю спадкодавця. Вважають, що позов підлягає задоволенню. Представник відповідача - Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - Михайлівський сільський голова [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Суду пояснила, що дійсно позивач є спадкоємцем по заповіту померлої [PERSON], яка проживала одиноко, не мала ні дітей, ні родичів. Інших спадкоємців - немає. Спадкодавець [PERSON] по день смерті проживала в с. Михайлівка, була власником будинку та надвірних господарських будівель, які знаходяться на [ADDRESS]. Вказаний факт підтверджується договором дарування житлового будинку, записами в погосподарських книгах, що зберігаються в сільській раді. Проте, право власності на означений будинок [PERSON] не зареєструвала у КП «Могилів-Подільське МБТІ», у зв'язку із чим виникли перешкоди в оформленні спадщини після смерті [PERSON] позивачем. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області в судове засідання не з'явився, але від начальника Служби надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], не заперечує (а.с.129). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Михайлівка Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Михайлівської сільської ради (а.с.5). [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO] року, постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] що підтверджується довідкою Михайлівскьої сільської ради за №1135 від 17.10.2014 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на [ADDRESS]. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 09.02.2009 року, посвідченим секретарем виконкому Михайлівської сільської ради і зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій сільської ради за №2 є позивач [PERSON], що підтверджується заповітом, а також вбачається із пояснень в судовому засіданні представника відповідача. Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінено та не відмінено, що вбачається із заповіту та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29.10.2014 року (а.с.6, 82). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв і частково оформив свої спадкові права, зокрема, на земельні ділянки площею 0,2500 га, та 0,0310 га, що знаходяться на території Михайлівської сільської ради Шаргородського району, а також на грошові виплати в сумі 1116,20 грн., що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 29.10.2014 року (а.с.81), матеріалами спадкової справи за №176/14 до майна померлої [INFO] року [PERSON] (а.с.83-127) та оглянутими в судовому засіданні свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 10.10.2014 року: серії НАВ №930504 на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану в [ADDRESS], передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; серії НАВ №930503 на земельну ділянку площею 0,0310 га, розташовану в [ADDRESS], передану для ведення особистого селянського господарства; серії НАВ №930505 на грошові виплати в сумі 1116,20 грн., як недоотриману [PERSON] пенсію (а.с.17-19). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], позивачу [PERSON] відмовлено 10.10.2014 року державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, право власності на який зареєстроване у передбаченому законодавством порядку (а.с.20). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями - літньою кухнею, хлівом, огорожею, воротами, хвірткою, загальною вартістю 26977 грн., що знаходяться в [ADDRESS], на підставі договору дарування житлового будинку від 04.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1189 (а.с.8). Вказаний факт, крім договору дарування, пояснень в судовому засіданні представників позивачки та відповідача, підтверджується записами в погосподарських книгах, досліджених судом. Відповідно до даних з погосподарських книг за 2001-2005 роки вбачається, що з 04.06.2003 року [PERSON] зареєстрована як власник житлового будинку з господарськими будівлями та голова двору по [ADDRESS] (а.с.132-133). За даними погосподарських книг за період з 2006 року по 2010 рік та з 2011 року по 2015 рік, тобто на час смерті в 2014 році, [PERSON] так само зареєстрована як власник житлового будинку з господарськими будівлями та голова двору по [ADDRESS] (а.с.134-139). Крім того, із даних погосподарських книг за 2001-2005 роки (станом на 2003 рік, коли відбулося дарування будинку), 2006-2010 роки, 2011-2015 роки (зокрема, станом на лютий 2014 року - час смерті спадкодавця) вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] (а.с.132-133, 134-139). Із оглянутого в судовому засіданні договору дарування житлового будинку від 04.06.2003 року, укладеного між [PERSON] (даруватель) та [PERSON] (обдарована), вбачається, що остання повинна була зареєструвати цей договір у Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації (а.с.8, на звороті). Проте, [PERSON] реєстрацію договору дарування не здійснила, що підтверджується довідкою КП «Могилів-Подільське міжрайбюро технічної інвентаризації» від 10.10.2014 року за №225 (а.с.13) та оглянутою в судовому засіданні інвентаризаційною справою за №13101, з якої вбачається, що в МБТІ зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] на попереднього власника - [PERSON] Встановлений судом факт відсутності реєстрації договору дарування від 04.06.2003 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], не позбавляє останню права власності на вказаний будинок, оскільки сторони договору виконали його умови, даруватель [PERSON] подарував, а обдарована [PERSON] прийняла в дар житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 36,1 м.кв., житловою площею 26,0 м.кв., позначений в плані літерою «А», літню кухню «Б», хлів «В», огорожу 1, ворота 2, хвіртку 3 (а.с.8). Із технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що будинковолодіння складається з: житлового будинку під літерою «А» загальною площею 36,1 м. кв., житловою площею 26,0 м.кв., літньої кухні під літерою «Б», хліва під літерою «В», огорожі « 1», воріт «2», хвіртки « 3». Будинок має 45% зносу (а.с.9-12). Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, незадовільний стан будинку (41-60% зносу) означає, що експлуатація елементів будинку можлива при умові проведення ремонту. Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності, на підставі договору дарування, житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS], - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на житловий будинок померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved