Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

28.09.2017р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.№ 2-5). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 03.09.2007р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») було укладено кредитний договір № МL-302/310/2007, згідно якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 104898,31 дол.США зі строком повернення кредиту, згідно до графіку погашення заборгованості 03.09.2027р. та сплатою процентів за користування кредитом в розмірі плаваючої процентної ставки у розмірі суми фіксованого відсотку 4,49% річних. За умовами договору, повернення кредитних коштів здійснюється позичальником щомісячно у розмірах та строки визначені графіком платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед банком, 03.09.2007р. між кредитором та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-302/310/2007, за яким поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань та несе солідарну відповідальність разом з позичальником. Банк зі свого боку свої зобов'язання перед позичальником виконав, проте остання порушила умови кредитного договору по погашенню кредиту, внаслідок чого станом на 30.08.2017р. у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 97644,21 дол. США, що еквівалентно 2484124,95 грн. Право вимоги саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до відповідачів за кредитним договором укладеним з ЗАТ «ОТП Банк» обґрунтовується тим, що згідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010р. ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором № МL-302/310/2007 від 03.09.2007р. укладеного з [PERSON] На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору № МL-302/310/2007 в розмірі 97644,21 дол. США, судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання 12.03.2018р. не з'явився. 14.12.2017р. до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.09.2017р.) про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. № 47). Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судові засідання 14.12.2017р. та 12.03.2018р. повторно не з,явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялися шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, згідно до відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області (а.с. № 41,43), конверти були двічі повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 51,52, 54,55). Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За ч.4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст.210 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому главою 10 розділу ІІІ ЦПК України. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно до ст.89 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 03.09.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № МL-302/310/2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на купівлю нерухомого майна в сумі 104898,31 дол.США з кінцевим терміном повернення кредиту 03.09.2027р. ( а.с. № 8-12). Згідно до п.1.5.1 договору, повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісячно у розмірах та строки, визначені графіком платежів, шляхом внесення готівки через касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. № 20-26), за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право грошової вимоги за кредитним договором № МL-302/310/2007 від 03.09.2007р. укладеного між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк». Згідно додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. № 27) на час укладення договору, загальна сума боргу боржника за договором № МL-302/310/2007 від 03.09.2007р., складала 103354,38 дол. США, з яких: заборгованість за основним зобов'язанням складає 112574,98 дол. США, заборгованість по процентам 9220,60 дол. США. Згідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного (прострочення) виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 30.08.2017р. [PERSON] має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 97644,21 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.08.2017р, становить 2484124,95 грн., яку позивач визначає виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості. 03.09.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-302/310/2007, відповідно до умов якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник за повне та своєчасне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № МL-302/310/2007 від 03.09.2007р. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. За змістом ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст.554 ЦК України визначає також, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст.599, ч.2 ст.615 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушене нею зобов'язання. Оцінивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № МL-302/310/2007 від 03.09.2007р. підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно відомостей НБУ станом на 30.08.2017р., встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти долара США у розмірі 25,440576 за 1 дол.США. При визначенні суми заборгованості, яка підлягає стягненню, суд керується наданим позивачем розрахунком (а.с. № 18), відповідність якого не спростовувалася відповідачами, отже вважає можливим стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № МL-302/310/2007 від 03.09.2007р. станом на 30.08.2017р. в розмірі 97644,21 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 30.08.2017р. дорівнює 2 484 121грн.95коп. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити розподіл судових витрат наступним чином. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 39 511,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 6), при цьому виходячи з ціни позову 2 484 121, 95 грн., розмір судового збору, який повинен був бути сплачений позивачем складає 37 261,87 грн., отже позивачем були здійснено переплату в розмірі 2 249,72 грн. Згідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, проте з відповідним клопотання під час розгляду справи позивач до суду не звертався. Таким чином, суд вважає, що при розподілі судових витрат слід тільки стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 37 261,87 грн., по 18 630,94 грн. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved