Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

27 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Східна зернова група» 11 жовтня 2012 року за № 30 та зареєстрований відділом Держкомзему у Жовтневому районі того ж дня за № 482330004002943. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на підставі Державного акту серії ЯЕ №503787 належить земельна ділянка площею 2,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилась йому у спадок після смерті батька. 11 жовтня 2012 року між ним та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю Східна зернова група (далі ТОВ Східна зернова група) було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Строк дії договору становить п'ять років з правом його продовження. Відповідно до умов договору - плата нараховується орендарем у розмірі 4% від грошової оцінки землі, наданої в оренду та з урахуванням встановленого коефіцієнту індексації. Орендна плата вноситься у грошовій формі. Остаточний розрахунок за оренду проводиться в поточному році не пізніше 31 грудня поточного року. Умови договору сторонами не переглядались. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2014-2015 роки не виконав, тому для захисту своїх прав, позивач був змушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся належно за зареєстрованим місцем перебування юридичної особи (а.с. 16). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів наявних у матеріалах справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. 11 жовтня 2012 року між [PERSON] та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю Східна зернова група (далі ТОВ «Східна зернова група») було укладено договір оренди землі, площею 2,3927га, що розташована в межах території Коларівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області, та належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 503787, строк дії договору становить 5 років з правом його продовження. Відповідно до умов договору - орендна плата нараховується орендарем у розмірі 4% від грошової оцінки землі, наданої в оренду та з урахуванням встановленого коефіцієнту індексації. Орендна плата вноситься у грошовій формі і становить 928,00 грн на рік. Остаточний рахунок за оренду проводиться в поточному році не пізніше 31 грудня поточного року. Умови договорів сторонами не переглядались (а.с. 6-7). В той же день договір було зареєстровано у відділі Держкомземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області за № 482330004002943. Як вбачається з позовної заяви відповідач - орендар земельної ділянки, не сплатив орендну плату позивачу за 2014-2015 роки, що підтверджується відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (а.с. 5). Державний акт виданий на ім'я позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВМІ №371145 від 27 серпня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1469 (а.с. 8). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Верховний Суд України у своїй постанові від 12 грудня 2012 року № 6-146/цс12 в ході перегляду судового рішення, зазначив про наявність підстав для розірвання договору оренди через порушення умов щодо виплати орендної плати лише в разі систематичності таких порушень, та відповідно до приписів статей 214 ч. 2, 360-7 ЦПК України інші суди загальної юрисдикції мають враховувати висновки Верховного Суду України. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Так, відповідно до п. 12.5 договору оренди - його дія припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обовязків, передбачених договором. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що орендар не виконує взяті на себе зобов'язання, систематично не сплачує орендну плату, суд вважає позовні вимоги щодо розірвання договору оренди вищевказаної земельної ділянки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.79, ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved