Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

28.05.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення обмежувального припису, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та місця роботи ТДВ «СК «Мотор-Гарант» за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефоні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців; заборонити особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. У своїй заяві [PERSON] вказує, що протягом трьох років вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] , які були припинені 08.03.2020 року у зв`язку з тим, що він застосовував фізичну силу щодо неї та її сина, а також дізналася, що він їй зраджував з іншою жінкою тривалий час. Після розірвання стосунків він переслідує її, намагається поновити стосунки, на її відмову реагує агресивно, ображає її нецензурними словами, застосовував до неї фізичну силу (ляпаси, штовхання, стусани), погрожував фізичною розправою їй та її синові, через що вона була вимушена припинити взагалі будь яке спілкування. 22.12.2020 року у кафе Zappa, в якому перебувала заявниця з подругою, прийшов [PERSON] .. Вона відмовилася з ним спілкуватися, на що він почав ображати її та принижувати нецензурною лайкою, штовхати, а потім вилив в обличчя каву у присутності відвідувачів та її подруги. За фактом зазначених обставин [PERSON] 29.12.2020 року звернулася до Вознесенського ВП ГУПН з заявою про вчинення кримінального правопорушення. З ним було проведена профілактична бесіда, він написав розписку, у якій зобов`язувався припинити протиправні дії щодо неї, тому вона подала заяву про припинення перевірки. 13.01.2021 року [PERSON] прийшов до неї на роботу та у присутності колег принижував її, ображав нецензурною лайкою, почав застосовувати до неї фізичне насильство, що їй прийшлося кликати колег на допомогу. 03.03.2021 року [PERSON] увірвався до неї у квартиру, влаштував сварку, штовхав її, застосовував до неї фізичне насильство, почав громити речі у квартирі, вона викликала поліцію. 22.04.2021 року біля буд. [ADDRESS] , [PERSON] , вистеживши її місце перебування, зупинив свій автомобіль, перегородивши їй виїзд, намагався відчинити двері, ображав її нецензурною лайкою, тому вона знову викликала поліцію. Обурений її поведінкою, 23.04.2021 року рано вранці з`явився до неї додому, проник до неї до житла, завалив її на диван та почав душити подушкою. На її крики відреагувала сусідка, яка викликала поліцію. На теперішній час [PERSON] продовжує її переслідувати, слідкувати біл її будинку та місця роботи, поширює про неї ганебні чутки, у тому числі що вона винна йому кошти. Через його дії вона отримала психологічну травму, змушена була звернутися до психолога, позбавлена можливості будувати особисте життя. У судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що він ї переслідує з квітня 2020 року, незважаючи на її небажання підтримувати з ним стосунки. Постійно слідкує за нею, приходить додому та на роботу, вчиняє сварки. У квітні 2021 року він прийшов до неї додому та намагався її душити подушкою, проте сусідка викликала поліцію. З [PERSON] вона проживала протягом трьох років у цивільному шлюбі, спільних дітей не мають. 08.03.2020 року вона дізналася, що в нього є ще одна цивільна дружина, тому вона покинула квартиру, яку вони разом винаймали, з чого часу він не дає їй спокою. У судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення заяви заперечували. [PERSON] пояснив, що дійсно на теперішній час проживає разом з іншою жінкою, з якою має намір створити сім`ю. Він зазначає, що [PERSON] не дає спокою йому та його новій цивільній дружині, а також його матері. Вона постійно приїздить до них додому, влаштовує сварки та скандали, а потім тікає, тому він вимушений їхати за нею з метою з`ясування стосунків. Він не бажає продовжувати з неї стосунки, проте вона йому дзвонить, розповідає про свою депресію, погрожує самогубством, періодично зверталася щодо отримання коштів, оскільки їй не було за що жити. У квітні 2021 року вона приїхала до його матері приблизно о 05 год. 00 хв та влаштувала скандал, після чого втекла. З метою вирішення конфлікту він поїхав до неї додому, почалася сварка між ними, [PERSON] викликала поліцію, яку вони разом дочекалися. Він вказує ,що фізичного насильства щодо неї та її сина не вчиняв. \~ \~ \~ \~Суд вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази прийшов до наступних висновків. Відповідно до копії протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 28.12.2020 року [PERSON] звернулася до поліції з усною заявою, що її переслідує колишній співмешканець [PERSON] , який протягом останніх 6 днів переслідує її, погрожує фізичною розправою. Відповідно до заяви [PERSON] від 28.12.2020 року, вони у ситуації розібралися самостійно, претензій ні до кого не має. Згідно копії розписки від 28.12.2020 року [PERSON] зобов`язувався не дзвонити, не писати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не виходити на зв`язок з друзями, родичами, не приїздити на роботу та не наближатися до неї на відстань 15 метрів. Відповідно до копії рапорту чергового Вознесенівського ВП Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області 03.03.2021 року надійшло повідомлення від [PERSON] , що бешкетує її колишній співмешканець, кидається битися, постійно переслідує. Згідно копії протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.03.2021року та копія опитування особи від 03.03.2021 року [PERSON] звернулася до поліції щоб були прийняти заходи до [PERSON] , який її переслідує з 08.03.2020 року, та який 03.03.2021 року у її квартирі напав на неї, почав громити все у квартирі. Згідно копії листа начальника Запорізького районного управління поліції, у діях [PERSON] не встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення за заявою №5665 від 03.03.2021 року, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, після встановлення його місця знаходження буде вирішуватися питання про можливість його притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до копії протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22.04.2021року та копія опитування особи від 22.04.2021 року [PERSON] звернулася до поліції щоб були прийняти заходи до [PERSON] , який їй погрожує, вимагає відновити стосунки. Згідно копії листа начальника Запорізького районного управління поліції, за заявою №10651 від 22.04.2021 року проведеною перевіркою не встановлено фактів, які б вказували на наявність ознак та складу кримінального чи адміністративного правопорушення, перевірка припинена. Згідно рапорту чергового Вознесенівського ВП Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області від 23.04.2021 року №10717 надійшло повідомлення від [PERSON] , що колишній співмешканець кидається битись, душить. Згідно копії листа начальника Запорізького районного управління поліції, за заявою №10717 від 23.04.2021 року проведеною перевіркою не встановлено фактів, які б вказували на наявність ознак та складу кримінального чи адміністративного правопорушення, перевірка припинена. Відповідно до копії протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.04.2021року [PERSON] зазначає, що 23.04.2021 року близько 07 год. 00 хв. до неї у квартиру увірвався її колишній співмешканець, вчинив на неї напад та намагався душити подушкою, погрожував скалічити її та її дитину. Згідно копії опитування [PERSON] від 24.04.2021 року, вона повідомляє, що з березня 2020 року припинила стосунки з [PERSON] , проте він продовжує її переслідувати, встановив трекер у її машину. Також зазначає обставини щодо звернення до органів поліції 29.12.2020 року, 22.04.2021 року. Після поданої заяви 24.04.2020 року о 07 од 30 хв. він її чекав під дверима квартири, напав на неї та почав душити подушкою. Він постійно погрожує їй фізичною розправою, вимагає повернути кошти, які вона винна йому та його дружині [PERSON] , принижує та розповсюджує про неї чутки. Згідно копії листа начальника Запорізького районного управління поліції, за заявою №10862 від 24.04.2021 року вжитими заходами не вдалося встановити місцезнаходження [PERSON] , опитати його з даного приводу не виявилося можливим, перевірка на даний час припинена. Також у матеріалах справи наявна роздруківка з месенджера Viber між невідомою особою, з відсутністю будь-яких дат, тому суд не може прийняти вказану роздруківку у якості доказу, оскільки неможливо встановити у який період часу(місяць, рік) така переписка відбувалася, та осіб, які її вели. Суд також критично ставиться до роздрукованих фотознімків, які були також оглянуті у судовому засіданні безпосередньо при дослідженні диску з відеозаписами, оскільки час, дату та місце коли вони було зроблені встановити не видається можливим. Також у судовому засіданні було досліджено відеозаписи, які містяться на диску, який долучений заявником до матеріалів справи. На відеозаписах, на яких присутні [PERSON] та [PERSON] зафіксовані сварки між ними, при цьому кожен з них по відношенню до іншого поводиться агресивно та некоректно, висуває різноманітні звинувачення, при цьому [PERSON] постійно просить залишити його у спокої, просить більше не турбувати його та його родину. Крім того, суд звертає увагу, що на одному з відеозаписів взагалі не видно осіб, які ведуть розмову, лише підлогу, та тільки чути розмову невідомої жінки та чоловіка, а на іншому відеозапису [PERSON] перебуває у квартирі, при цьому видно, що хтось намагається відкрити вхідні двері, при цьому [PERSON] починає викликати поліцію та повідомляє, що до неї у квартиру намагається поникнути грабіжник. Вказані два відеозаписи суд не приймає до уваги, оскільки на першому відеозаписі взагалі неможливо ідентифікувати осіб, які ведуть розмову, з іншого відеозапису не вбачається, що на ньому присутній [PERSON] , крім того, заявник викликає поліцію з приводу невідомого грабіжника. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила. що вона є близькою подругою заявниці, є хрещеною мамою її сина [PERSON] . 19.12.2019 року коли вона приїхала привітати [PERSON] зі святом святого Миколая, вона стала свідком сварки між [PERSON] та [PERSON] . Між ними почалася сварка, був розбитий посуд, він її штовхнув та вона впала на диван, прибіг її син та почав захищати мати, при цьому лунала нецензурна лексика. У листопаді 2020 року, коли в них дома була [PERSON] , разом святкували, приїхав [PERSON] близько 12 год. 00 хв. та просив її поїхати з ним додому, він деякий час її вмовляв, а потім вони разом пішли. Останнього разу з [PERSON] вони бачилися у січні 2021 року у квартирі [PERSON] , вона святкувала новосілля, приїхав він, святкування пройшло спокійно, потім усі розійшлися, а [PERSON] залишився на ніч, тому свідок вирішила, що вони примирилися. Крім подій у грудні 2019 року про обставини щодо фізичного насилля щодо заявниці їй не відомо. Щодо застосування фізичного насильства до сина [PERSON] , то свідку про такі обставини також не відомо, крім вказаної події у грудні 2019 року, а також подій які мали місце під час спільного відпочинку на морі, коли, на думку свідка, [PERSON] , некоректно себе поводив, коли вчив хлопчика плавати, хоча пояснити у чому виражалося таке насильство, свідок пояснити не змогла. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є подругою заявниці, вони проводять багато часу разом, коли свідок перебуває у Запоріжжі. У період квітня травня 2021 року вона бачила [PERSON] біля будинку [PERSON] кілька разів, та коли сиділи в кафе або пили каву на вулиці, свідок бачила його машину. У квітні 2021 року, коли свідок була у квартирі [PERSON] , почувся стук у двері, потім нецензурна лайка, здається тоді [PERSON] зламав ручку двері. Зимою 2020- 2021 р. свідок разом з [PERSON] приїхали на квартиру, адресу свідок не пам`ятає, де на думку заявниці проживає [PERSON] , теперішня цивільна дружина [PERSON] , поспілкуватися щодо нього, проте у квартирі проживала інша особа. Свідок особисто ніколи не бачила, щоб [PERSON] застосовував фізичне насильство щодо [PERSON] або її сина. Десь у квітні 2021 року [PERSON] подзвонила їй, короткий дзвінок та щось нерозбірливо. Свідок відразу приїхала до неї додому, у під`їзді зустріла [PERSON] , у [PERSON] було подряпина на щоці, а також сліди рук на плечах та на руках, вона сказала, що він з нею таке зробив. Відповідно до статті\~350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою\~статті\~3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі №369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Статтею\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Свої вимоги заявник обґрунтовує вчиненням щодо неї та її сина фізичного насильства у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року, вказує що з 08.03.2020 року після розірвання стосунків з [PERSON] він її переслідує, постійно погрожує. На підтвердження вказаних обставин заявниця посилається на звернення до поліції щодо її переслідування, вчинення фізичного насильства [INFO] ,. 03.03.2021 року, 22.04.2021 року, 23.04.2021 року, 24.04.2021 року, проте за вказаними заявами перевірка була припинена з різних причин, у тому числі за відсутністю ознак кримінального або адміністративного правопорушення. Заявником не надано суду жодної постанови про притягнення заінтересованої особи до адміністративної відповідальності. Відповідно до правової позиції ВС КЦС висловленої у постанові №753/8626/19 від 06.02.2020 року сам факт неодноразового звернення заявника до різних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного та фізичного домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою, але не підтверджує факт того, що заінтересована особа вчинив щодо неї домашнє психологічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У заяві [PERSON] стверджує, що з 08.03.2020 року вони припинили спільне проживання через те, що [PERSON] застосовував до неї фізичне насильство, проте у судовому засіданні з пояснень самого заявника та свідків, судом встановлено, причиною розірвання стосунків була зрада, оскільки заявниця дізналася що він має стосунки з іншою жінкою. При цьому заявниця стверджує, що [PERSON] продовжував її переслідувати, вимагаючи відновлення стосунків, хоча вона йому категорично відмовила. У судовому засіданні [PERSON] стверджував, що він бажає остаточно припинити стосунки, проте заявниця не дає йому спокою, постійно телефонує, провокує на конфліктні ситуації. З досліджених відеозаписів та показань свідків, судом встановлено, що обставини викладені у заяві не в повній мірі відповідають дійсності, оскільки після припинення спільного проживання, були періоди примирення та відновлення стосунків, як вбачається з показань свідка [PERSON] у листопаді 2020 року та у січні 2021 року. Крім того, [PERSON] , як вбачається з показань свідка [PERSON] , у грудні 2020 року намагалася розшукати [PERSON] , з якою на теперішній час проживає однією сім`єю заінтересована особа, що також підтверджує його пояснення, що заявниця вчиняє дії для провокування скандалів з його матір`ю та його новою співмешканкою. Також,суд враховує, що з показань свідків не було встановлено, що заінтересована особа застосовував фізичне насильство до заявниці або її сина під час спільного проживання чи після цього. Свідок [PERSON] повідомила про єдиний випадок у грудні 2019 року, коли від час побутової сварки заінтересована особа штовхнув заявницю та вона впала на диван, а також згадала про спільний відпочинок на морі, коли заінтересована особа застосовував фізичне насильство до сина заявниці, навчаючи його плавати, хоча пояснити суду, у чому саме виразилося таке насильство не змогла. Щодо подій, які мале місце у квітні 2021 року, то обставини щодо застосування фізичного насильства до заявниці не підтверджені належними доказами. Надані суду фото не можливо встановити коли були зроблені та яких обставин, у поданих заявах у квітні 2021 року [PERSON] не вказує про нанесені їй ушкодження (подряпини, садна, синці тощо), тільки у заяві від 24.04.2021 року вказує, що заінтересована особа намагалася її душити подушкою. Крім того, у судовому засіданні [PERSON] стверджувала, що 23.04.2021 року заінтересована особа увірвалася до неї у квартири, почав душити подушкою, що на її крики відреагувала сусідка, яка викликала поліцію. При цьому суд звертає увагу, що вказані пояснення суперечать матеріалам справи (у рапорті від 23.04.2021 року зафіксовано виклик зі служби 102 від [PERSON] та саме з її номеру телефону) та показанням свідка [PERSON] , якій заявник встигла подзвонити в процесі нападу, свідок приїхала до неї додому та у під`їзді зустріла заінтересовану особу. Також, у заяві [PERSON] зазначає, що перебуває у стані постійної тривоги та страху за своє життя та здоров`я, що змусило її звернутися за допомогою до психолога, при цьому жодних доказів або зазначення обставин щодо такого стану у судовому засіданні надано не було. При цьому на усіх відеозаписах, які були досліджені судом, так і у судовому засіданні, [PERSON] поводиться спокійно та впевнено, емоційно реагує на його висловлювання, перебиває його, некоректно висловлюється щодо нього та його родини, а [PERSON] постійно повторює, що просить залишити його та його родину у спокої. Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу\~обмежувального припису,\~суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача\~обмежувального припису\~є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише\~в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі\~обмежувального припису\~суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20). Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення [PERSON] фізичного чи психологічного насильства стосовно [PERSON] у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного чи психологічного насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України\~«Про\~запобігання\~та\~протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, який періодично переходить зі стадії примирення до стадії загострення стосунків, при цьому поведінка заявниці у деякій мірі сприяє виникненню конфліктних ситуацій. Оскільки [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно заявника та її сина, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд дійшов висновку про відсутність підстави для задоволення заяви [PERSON] про\~\~видачу обмежувального припису. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed