Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

28 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 10 березня 2006 року уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем проживає окремо, дитина залишились з нею та перебуває на повному її утриманні. Оскільки [PERSON] добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 10 березня 2006 року позивачка та відповідач уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 14 ( а.с.4). Згідно свідоцтва про народження дитини, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 59 (а.с.5). Згідно довідки про склад сім'ї позивачки дитина проживає з нею, а отже перебуває на її утриманні ( а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved