Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

28.01.2011 ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Луцьке РУ звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов обґрунтовували тим, що 20.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Луцьке РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 6/2007/980-МК/642, за яким останньому було надано кредит в сумі 27000 грн. зі сплатою 30 % річних, з кінцевим терміном повернення 07.12.2009. На виконання кредитного договору [PERSON] були перераховані кредитні кошти у розмірі 27000 грн., однак позичальник вчасно не повернув кредит та нараховані відсотки за користування кредитом, чим порушив свої зобов'язання перед банком, у зв'язку з чим станом на 01.01.2011 утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 41854,09 грн., з яких: 16208,89 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10705,84 грн. нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом за період з 20.12.2007 по 30.11.2010, 4513,42 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту станом на 01.12.2010, 3697,26 грн. - індекс інфляції за час прострочення за період з 01.11.2008 по 30.11.2010, 6728,68 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.12.2007 між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель в повному об'ємі відповідає по зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору. На підставі наведеного, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 41854,09 грн. та судові витрати по справі. Заочним рішення Луцького міськрайонного суду від 12.05.2011 вимоги позову задоволено в повному обсязі, ухвалено стягнути з в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] в користь ВАТ «КБ «Надра» Луцьке регіональне управління заборгованість за кредитним договором №6/2007/980-МК/642 від 20.12.2007 в розмірі 41854,09 грн. на рахунок філії ВАТ «КБ «Надра» Луцьке РУ, вирішено питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 04.12.2018, за заявою [PERSON] скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника позивача Чирка В.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Розгляд справи просив проводити за наявними у матеріалах справи доказами. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив провадження у справі, в частині стягнення коштів за кредитним договором до 06.11.2009 року - закрити, в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 20.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Луцьке РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк згідно заяви на видачу готівки № 670 від 20.12.2007 надав позичальнику кредит в сумі 27000 грн. строком погашення до 17.12.2009, зі сплатою 30 % річних (а.с. 5). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.12.2007 між ВАТ КБ «Надра» в особі філії ВАТ КБ «Надра» Луцьке РУ та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 6), за умовами якого поручитель в повному об'ємі відповідає по зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитного договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач вказує на те, що відповідач [PERSON], порушуючи умови договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. На підтвердження розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості (а.с. 13,14), яка утворилась у [PERSON] станом на 01.01.2011 та становить 41854,09 грн., з яких: 16208,89 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10705,84 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом за період з 20.12.2007 по 30.11.2010, 4513,42 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту станом на 01.12.2010 , 3697,26 грн. - індекс інфляції за час прострочення за період з 01.11.2008 по 30.11.2010, 6728,68 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. Не визнаючи заявлені банком позовні вимоги, стороною відповідача в обґрунтування своїх заперечень представлено суду рішення Луцького міськрайонного суду від 06.11.2009 про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №6/2007/980-МК/642 в користь ВАТ КБ «Надра». В письмових поясненнях [PERSON] зазначила, що даним рішенням суду було вирішено питання про стягнення кредитної заборгованості, а в 2011 році банк повторно просив стягнути ті ж кошти за тим самим кредитним договором. Як вбачається, з рішення суду від 06.11.2009 у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» в особі філії Луцького регіонального управління до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, при вирішенні спору суд досліджував розрахунок заборгованості, яка утворилась станом на 01.06.2009. Рішенням суду від 12.05.2011 з боржників стягнуто заборгованість за кредитним договором №6/2007/980-МК/642, яка утворилась станом на 01.01.2011 та складається з 16208,89 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10705,84 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом за період з 20.12.2007 по 30.11.2010, 4513,42 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту станом на 01.12.2010 , 3697,26 грн. - індекс інфляції за час прострочення за період з 01.11.2008 по 30.11.2010, 6728,68 грн. - штраф за порушення умов кредитного договору. З досліджених розрахунків заборгованості судом встановлено, що у кожному із позовів банк звертався про стягнення з відповідачів тіла кредиту в розмірі 16 208,89 грн., період нарахування заборгованості по процентах у справі, яка розглядалася судом в 2009 році (справа №2-5588/09 а.с. 13) - 01.11.2008-30.04.2009, 01.05.2009-31.05.2009 (в сумі 2885,09 грн.), у справі 2-2050/11 а.с. 13 заборгованість по процентах визначена за період з 20.12.2007 по 30.11.2010 та включає в себе період, за яким уже було стягнуто заборгованість попереднім рішенням суду. Розрахунок індексу інфляції теж містить тотожні періоди. З матеріалів цивільної справи 2-5588/09 встановлено, що рішення суду від 06.11.2009 набрало законної сили. На виконання рішення суду, 05.01.2010 судом видано виконавчі листи. Як зазначив Верховний суд України у справі № 6-2311цс16 від 22 березня 2017 року, наявність судового рішення про стягнення боргу за договором позики не припиняє нарахування санкцій за ст. 625 ЦК України. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Тобто, після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитор вправі захищати свої інтереси шляхом нарахування інфляційних втрат та 3% річних як відповідальність прострочення виконання грошового зобов'язання згідно зі ст. 625 ЦК України. Однак, таких вимог в даному позові не заявлено. Позивач в ході розгляду справи вимоги позову не уточнив, настоював на задоволені первісно заявлених вимог в повному обсязі. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. За викладених обставин, враховуючи наявність рішення суду від 06.11.2009, яке набрало законної сили, відсутність уточнення позовних вимог позивача та уточненого розрахунку заборгованості, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed