Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

27.12.2016 р. [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування поданого позову представник позивача зазначає, що 24.09.2004 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем. У вказаному шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] З вересня 2010 р. подружжя припинило фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства, а 03.10.2012 рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Дитина залишились проживати з матір'ю [PERSON] Позивач вказує, що відповідач не займається вихованням дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, здоров'ям, вихованням, жодним чином не впливає на її моральний і духовний розвиток. Дитина бачиться з батьком дуже рідко (остання зустріч відбулася навесні 2016 року), що стало результатом свідомого вибору відповідача; відповідач не спілкується з дитиною навіть за допомогою сучасних телекомунікаційних засобів зв'язку (телефон, Skype, Viber і т.д.). [PERSON] вказує, що оскільки відповідачу ніхто не чинив перешкод у спілкуванні з дитиною і здійсненні своїх батьківських обов'язків, така поведінка є свідомим ухиленням від виховання дитини. Позивач вважає, що через байдужість відповідача до доньки, його бездіяльність щодо участі в її вихованні, права дитини суттєво обмежуються, зокрема, на виїзд за кордон і ін. Позивач вважає, що небажання відповідача знати свою дитину не має стати фактором, що буде обмежувати можливості дитини, сповільнювати її соціальний, культурний розвиток, позбавляти можливості отримувати лікування тощо. Також позивач зазначає, що Київським районним судом м. Харкова 15.08.2012 р. було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання спільної доньки в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.06.2012, до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду відповідач не виконує; остання виплата за аліментами була здійснена в листопаді 2015 р. На момент подання позовної заяви розмір заборгованості складає 9533,33 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився; надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судові повістки, надіслані на останню відому суду адресу місця проживання відповідача, повернулись без вручення адресату, що свідчить про його відсутність за останнім відомим місцем проживання, заяву про зміну свого місця проживання відповідач суду не надавав, тому, в силу ч. 1 ст. 77 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце слухання справи. Крім того, для повідомлення [PERSON] про час і місце розгляду справи на останню відому суду адресу місця його проживання була надіслана телеграма, яка, однак, відповідно до повідомлення, яке повернулось до суду, адресату вручена не була, квартира зачинена, адресат по повідомленню за телеграмою не з'являється. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Від третьої особи надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу без присутності їх представника. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO]. народилась [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №539. Її батьками записані: батько - [PERSON]; мати -[PERSON]. 21.03.2013 р. [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», вступивши в шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №68. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського районну м. Києва №2027 від 13.12.2016 р., [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Дитина спостерігається дитячою амбулаторією №10 КНП «ЦПМСД №2» Подільського району м. Києва. Для надання медичної допомоги та проведення обстеження лікаря викликає мама [PERSON] Батька дитини [PERSON] під час відвідування лікарі не бачили. З Характеристики [PERSON], наданої Спеціалізованою школою №3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій Подільського району м. Києва вбачається, що мати, [PERSON], та вітчим, [PERSON], цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до їх виховання в сім'ї, надають допомогу класному керівнику, беруть активну участь у громадській діяльності класу та школи, регулярно відвідують школу та батьківські збори. [PERSON] ніколи не відвідував навчальний заклад і не цікавився навчальними успіхами доньки [PERSON] ні у якій формі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2012 р.задоволено позов [PERSON] до [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. Щомісячно, починаючи з 20.06.2012 р., до досягнення дитиною повноліття. З довідки про розмір заборгованості по аліментах, виданої Фрунзенським відділом Державної виконавчої служби м. Харків, вбачається невиконання відповідачем зобов'язань зі сплати аліментів; станом на 01.09.2016 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становила 9533,33 грн. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.06.2017 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], дитина повністю знаходиться на утриманні матері; батько жодним чином донькою не цікавиться, не приймає участі в її вихованні, не допомагає матеріально; дитина має емоційну прихильність до вітчима і мами, а також задоволену потребу у догляді, любові і комфорті; до батька [PERSON] має нейтральне ставлення, його присутність не є необхідною для дитини, тому, позбавлення батьківських прав [PERSON] не матиме травматичного впливу на психічний розвиток [PERSON]. На підставі викладеного, взявши до уваги висновок Міського центру дитини ВОКМР КМДА від 12.06.2017 р., Подільська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.ст. 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.06.2017 р. №106-4256 вбачається, що визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Суд враховує, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б свідчили, що [PERSON] звертався до служби у справах дітей з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні доньки, [PERSON], [INFO], та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку матері дитини, [PERSON]; батько дитиною не цікавиться, участі в її вихованні не бере. Суд вважає, що викладене свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання доньки, про винну поведінку відповідача, про свідоме нехтування ним своїми обов'язками. На підставі викладеного,

Outcome: approved