Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

28.07.2021 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 04.03.2000 перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі та рішенням суду від 17.06.2014 шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідача стягуються аліменти на її користь на дочку [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на період навчання до 30.06.2022. Однак, відповідач не сплачує у повному обсязі аліменти, тому утворилася заборгованість у розмірі 14513,50 грн. Внаслідок чого вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів відповідно до ч.1 ст. 196 СК України. Тому, просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) у розмірі 21471,03 грн. за період з 01.10.2020 по 25.06.2021. 18.08.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 04.10.2021 судом постановлено ухвалу, яка внесене до протоколу судового засідання, про витребування з Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/357/4184/18, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач - [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 04 березня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2014 року, яке набрало законної сили 30.06.2014, шлюб між ними було розірвано. Від спільного проживання сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи (а.с. 3,4,7-10) та не заперечуються відповідачем. 07.12.2018 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, у справі № 357/11937/18, провадження № 2/357/4184/18, ухвалив рішення, яке набрало законної сили 08.01.2019 (а.с. 34-36), відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на дочку - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09.10.2018 по 30.06.2022. На підставі вказаного рішення Білоцеркіським міськрайонним судом Київської області 08.01.2019 було видано виконавчий лист (а.с.39), який позивачем було пред`явлено для примусового виконання до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постановою державного виконавця від 15.02.2019 ( а.с.41-на звороті) було відкрито виконавче провадження № 58377580 ( а.с.37-67). З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що сторони були повідомлені про відкриття виконавчого провадження, держаним виконавцем було винесено постанови про: звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; арешт коштів боржника; встановлення обмеження боржника у праві полювання, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та здійснено запити щодо встановлення належності боржнику майна та коштів. 17.01.2020 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом (а.с.52), згідно із яким заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.07.2019 по 31.12.2020 становила 2214,98 грн. З матеріалів справи (а.с.56-59) вбачається, що 14.05.2019 [PERSON] подав державному виконавцю пояснення, в яких вказав, що ознайомлений із сумою боргу по аліментам, зобов`язується сплачувати аліменти та надавати квитанції про їх сплату, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, та надав декларацію про доходи та майно. 25.06.2021 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом (а.с. 5), згідно із яким заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.09.2020 по 31.05.2021 становить 14513,50 грн. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч.1 ч.2 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти на дочку - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09.10.2018 по 30.06.2022, та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання. Як встановлено судом, відповідач був обізнаний про вказані зобов`язання, йому відомо про відкрите виконавче провадження та він зобов`язався сплачувати аліменти відповідно до рішення суду, однак вказані зобов`язання ним виконувалися не у повному обсязі, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідач заперечень проти позову та відповідних доказів у підтвердження обставин, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, до суду не подав, тому позивач має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний період. Суд, при розрахунку пені приймає до уваги останній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за вказаним виконавчим документом від 25.06.2021, який на момент розгляду справи є дійсним, з якого вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.09.2020 по 31.05.2021 року становить 14513,50 грн. та діючи в межах заявлених вимог, а саме періоду за який позивач просить стягнути неустойку (з 01.10.2020 по 25.06.2021), перевіривши розрахунок пені наведений позивачем, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Так, відповідно до вище наведеного у рішенні порядку обрахунку пені, розмір неустойки за період сплати аліментів з 01.10.2020 по 31.05.2021, який наведено у довідці - розрахунку державного виконавця, становить 21471,03 грн. Разом з тим, враховуючи положення ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, яка за період з 01.10.2020 по 31.05.2021 становить - 13062,00 грн. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності,

Outcome: partial