Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

28.11.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить ухвалити рішення, яким розірвати їхній шлюб, зареєстрований [INFO] в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради, залишити дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та дочку, [PERSON] , [INFO] проживати разом із нею. З позовної заяви, поданої позивачем вбачається, що 24 жовтня 2007 року в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради між сторонами зареєстровано шлюб, у якому народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] та дочка, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, постійні конфлікти. Відповідач зловживає спиртними напоями, матеріальної допомоги не надає. Шлюбні відносини припинилися з липня місяця 2018 року. Просить шлюб розірвати, малолітніх дітей залишити проживати разом із нею. В судове засідання [PERSON] та її представник, [PERSON] не з`явилися, проте представником скеровано заяву, де зазначено, що просять розгляд справи проводити у їх відсутність, позов підтримують та просять шлюб розірвати. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позов не подано. Заяв про про вівдладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 жовтня 2007 року - 24 жовтня 2007 року в с. Крихівці Івано-Франківської міської ради зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 29 (а.с. 4). У шлюбі народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] та дочка, [PERSON] , [INFO] (згідно копій свідоцтв про народження дітей, а.с. 5, 6). Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, оскільки в кожного із них різні погляди на подружнє життя. Сімейні стосунки не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти сім`ю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, малолітніх дітей залишити проживати із матір`ю. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved