Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

\~ \~\~ \~ \~ 27 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 липня 2015 \~року помер її батько [PERSON], після смерті якого їй та [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом в рівних частках. Крім того, батько заповів їй належний йому Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0125665. Проте вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на це спадкове майно у звязку з тим, що за життя спадкодавець на підставі цього Сертифікату отримав Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, а зміни в заповіт не вніс. Нотаріус відмовив у видачі спадкових документів на це майно, тому просить тлумачити заповіт від 12 липня 2001 року, посвідчений Черевківською сільською радою Згурівського району Київської області, складений [PERSON], таким чином, що його волевиявлення при складенні заповіту в частині щодо розпорядження земельною часткою (паєм) на імя [PERSON] було спрямовано щодо земельної ділянки, розташованої на території Черевківської сільської ради Згурівського району Київської області, право на яку на час складення заповіту підтверджував Сертифікат Серії КВ № 0125665 на право на земельну частку (пай), на підставі якого заповідач отримав Державний акт Серії ЯБ № 514532 на право власності на земельну ділянку та який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:06:027:00069 від 22 лютого 2006 року. В разі задоволення позову просить не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи були оповіщені належним чином, направили суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їхньої відсутності, уповноважений представник позивача позов підтримує повністю, відповідачі позов визнають повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 11 липня 2015 року помер [PERSON], який 12 липня 2001 року заповів належне йому право на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Черевківської сільської ради, [PERSON] Остання прийняла спадщину, подавши до Згурівської районної державної нотаріальної контори у встановленому порядку заяву про прийняття спадщини. Заповіт не змінено та не скасовано. Спадкова справа відкрита. Решту спадщини прийняли [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, [PERSON] дружина померлого, відмовилась від прийняття спадщини. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну частку (пай) так як на час смерті заповідача його право на цю частку (пай) реалізовано і йому була виділена земельна ділянка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 514532 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7295 га, який був зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 22 лютого 2006 року № 01:06:027:00069 (а.с.58-125 відмова та копія спадкової справи). Спадкодавець [PERSON] не вніс зміни до складеного ним в частині заповіту щодо земельної частки (паю) на користь [PERSON] Фактично в заповіті та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 514532 йдеться мова про одну й ту саму земельну ділянку, розміри якої є однаковими (а.с.17, 18, 19-23, 25, 127-137 копії Державного акту, витягів з Державного земельного кадастру, технічної документації). Вбачається, що заповітом від 12 липня 2001 року [PERSON] висловив свою волю щодо до права спадкоємця на це майно. Згурівська районна державна нотаріальна контора Київської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне спадкове майно, так як цей заповіт складено на земельну частку (пай) (а.с.16 відмова нотаріуса). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до змісту ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Згідно зі ст. 1256\~ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст. 1256\~ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто\~тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для\~тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила\~тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що волевиявлення спадкодавця залишилось незмінним, заповіт не був змінений чи скасований. Відомості, які містить наданий суду заповіт, свідчать про те, що в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) та Державному акті на право власності на земельну ділянку, що належали спадкодавцю, йдеться мова про одну й ту ж земельну ділянку, яка належала [PERSON] Нечіткість в предметі спадкування за заповітом не є підставою для позбавлення спадкоємця [PERSON] спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved