Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з заявою, заінтересована особа: Друга Словянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та проживання однією сім'єю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її двоюрідний дядько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої увійшов дачний будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не залишив, інших спадкоємців, окрім заявника, у нього немає. До дня смерті та на час відкриття спадщини заявник проживала разом зі своїм двоюрідним дядьком [PERSON] однією сім'єю. Встановлення факту родинних відносин та проживання однією сім'єю необхідно їй для оформлення своїх спадкових прав. Окрім, як у судовому порядку, вона не має можливості встановити даний факт, тому звернулася до суду. Заявник, [PERSON], у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Другої Словянської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився. Про день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява з проханням справу розглянути у відсутності представника заінтересованої особи, рішення винести на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Приписами частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності зі ст. 256 ч. 2 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, змінення або припинення особистих та немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлений інший порядок їх встановлення. Відповідно до довідки №221 від 03.03.2015р., виданої Маяківською сільською радою Слов'янського р-ну Донецької області, [PERSON] дійсно проживав в будинку [ADDRESS] з 2009 року по день смерті - [INFO], та разом з ним в цей період в будинку проживала [PERSON] Як пояснила [PERSON] в своїй заяві, в січні 2009 року вона переїхала жити до [PERSON] і прожила разом з ним до його смерті. Вони мали спільні доходи, разом вели господарство, [PERSON] був літньою людиною та потребував допомоги за станом свого здоров'я, заявниця готувала йому їжу та доглядала за будинком, інших родичів у нього не було. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті державним нотаріусом Другої Словянської державної нотаріальної контори Грецькою Т.П. було заведено спадкову справу. На теперішній час заявник має намір отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, для чого їй необхідно надати нотаріусу відомості про підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем та проживання разом з ним однією сім'єю. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р., «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. На підставі вищенаведеного, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Окрім того, заявником до суду було надано заяву про повернення помилково сплаченої суми судового збору в розмірі 1090,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, за подання заяви [PERSON] 27.05.2015 року сплатила судовий збір у розмірі 1218,00 грн. За ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 121 грн. 80 коп. Отже, враховуючи те, що за подання вказаної заяви має бути сплачений судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп., суд приходить до висновку, що судовий збір в сумі 1096,20 грн. є таким, що сплачений в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до п.1ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Відповідно до пункту 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державного казначейства України з відповідних рахунків, відкритих в органах Державного казначейства України шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Державного казначейства України, вказані у поданні або заяві платника. Згідно листа Державної судової адміністрації України від 7 липня 2012 року № 11-3740/12 особа, яка бажає повернути грошові кошти, що були помилково сплачені на рахунок, визначений для сплати судового збору, звертається з заявою до суду, на доходний рахунок якого була помилково сплачена сума, та надає оригінал платіжного документа, що підтверджує її сплату. Таким чином, суд вважає, що перераховані кошти у сумі 1096,20 грн. підлягають поверненню [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved