Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

28.07.2020 року, позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» про визнання попереднього договору недійсним та відшкодування матеріальних збитків. В обгрунутвання позовних вимог вказала, що правовою підставою позову є ціла низка порушень з боку відповідача вимог чинного цивільного законодавства України, в тому числі закону України «Про захист прав споживачів», які полягають у наступному. 03.04.2020 року, Позивач, отримавши від представника Відповідача реквізити для сплати повної вартості за автомобіль марки «RAVON» модель R4 2018 р. OptimumAT VIN: [NUMBER] , за адресою: м. Харків, вул. Плехановська, 40, здійснив перерахування грошових коштів у сумі 172500,00 гривень на отримані реквізити та повернувся завершення оформлення угоди купівлі-продажу обумовленого транспортного засобу. Відповідачем було запропоновано, а Позивачем прийнято пропозицію щодо укладання договору купівлі-продажу. В наслідок цього, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» (надалі ТОВ) було укладено попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 1203-30. Згідно п. 1.2. Договору: «Сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти Основний договір на умовах, встановлених у цьому Договорі, метою якого є придбання Транспортного засобу (RAVON R4 2018 р. OptimumAT VIN: [NUMBER] - п. 1.3. Договору) (надалі - «Майно»), обумовленого цим Договором.» В п. 1.6 договору прописано зобов`язання укласти Основний договір щодо придбання позивачем вказаного вище автотранспортного засобу не пізніше 5-ти робочих днів, тобто 07.04.2020 р. при умові повного виконання п. 2.1 цього Попереднього договору. Згідно п. 2.1. Договору: «На підтвердження дійсних намірів Сторін на укладання Основного Договору до моменту укладання цього Договору Покупець вносить на розрахунковий рахунок Продавцю грошові кошти в розмірі: 172500,00 гривень, а Продавець своїм підписом під цим Договором підтверджує отримання таких коштів». Підтвердженням сплати вищезазначених коштів є квитанція від 03.04.2020 року № 0.0.1667225479.1. на суму 172500,00 грн., вклюючаючи комісію з платника 1000 грн. Позивач зазначає, що на даний час, не зважаючи на сплачений у повному обсягу рахунок ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» в сумі 172500,00 грн., він не дочекався а ні укладення Основного договору як зазначалося в Попередньому договорі, а ні одержання обіцяного автомобіля. При намаганні з`ясувати дійсний стан речей шляхом телефонних переговорів щодо реалізації договору та оплачених грошей і одержання автомобіля, виявилося, що ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» не має обумовленого автомобіля у наявності та не має можливості його передати Покупцю. Спочатку, майже кожен день, по телефонах наданих Позивачу в м. Харків, вона спілкувалася з менеджером Відповідача, яка повідомляла йому, що грошові кошти за автомобіль вже надійшли і його готують до продажу, але потім вона змінювала термін надання автомобіля з мотивів виправлення помилок при митному оформленні автомобіля, в чергове відтягуючи час його надання Позивачу. Позивач відчуваючи, що його по суті ввели в оману та практично видурили гроші в сумі 172500,00 грн., звернувся до ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» із заявою про повернення сплачених грошових коштів від 04.05.2020 р. з вимогою розірвання зазначеного вище Попереднього договору і повернення йому оплачених коштів. В подальшому, позивач у розмовах з київським офісом відповідача намагалась врегулювати спірні відносини мирним шляхом. Записані розмов в яких відбувались ці перемовини, були ним записані та долучені до матеріалів справи. Всі спроби виявились марними. Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що по цей час відповідач ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» уникає спілкування у будь - якій формі та ніяким чином не контактує з позивачем, тобто взагалі не виказує намірів улагодити спірні питання та повернути гроші, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом., в якому просить стягнути з відповідача матеріальні збитки, в сумі 172500,02 грн. Ухвалою суду від 29.07.2020, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 29.07.2020, клопотання позивачяа задоволено, накладено арешт на розрахункові рахунки ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС». Ухвалами суду від 28.08.2020, 03.11.2020, розгляд справи відкладено, в зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 03.12.2020, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26.01.2021 року, розгляд справи відкладено, в зв`язку з неявкою сторін. В судове засідання позивач, представник позивача не язвилися, представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просив їх задоволити. Представник відповідача ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» до судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подавав, та ухвалою суду від 09.03.2021 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03.04.2020 року між ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» та [PERSON] , було укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №1203-30, відповідно до якого сторони зобов`язались у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, який продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчуження покупцеві за Основним договором, та який має наступні ідентифікаційні ознаки: марка RAVON R4 2018 р. комплектація Optimum AT, VIN: [NUMBER] . Сторони зобов`язались укласти Основний договір 07.04.2020 за умови повного виконання п.2.1 цього Попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно, погоджене сторонами в п.1.2 цього договору не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що Основний договір буде укладено не пізніше ніж на п`ятий робочий день після придбання продавцем майна - 07.04.2020 року. Також, відповідно до п.1.6 попереднього договору, було погоджено істотні умови Основного договору, за яким продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно та оплатити його поточну повну вартість у сукупності 172500,00 грн. Право власності на майно переходить покупцю з моменту сплати поточної повної вартості майна, на підставі Основного договору. Відповідно до п.2.1 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів сторін на укладення Основного договору до моменту укладення цього Попереднього договору покупець вносить на розрахунковий рахунок продавцю грошові кошти в розмір 172500,00 грн., а продавець своїм підписом підтверджує отримання коштів. Згідно квитанції від 03.04.2020 року № 0.0.1667225479.1. позивач сплатив на рахунок ТОВ «СПЕЦ АВТОСЕРВІС» 172500,00 грн. та 1000,00 грн. за послуги банку (комісія). Позивачем умови Попереднього договору виконані в повному обсязі, а відповідач від виконання умов попереднього договору ухиляється, позивач автомобіль не отримав, Основний договір не укладався. Згідно до п.1.9 попереднього договору якщо укладення Основного договору у визначений термін не відбулося, то Попередній договір та передбачені ним зобов`язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений Основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до п.3.5 попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення Основного договору, передбаченого Попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Також у п.3.7 попереднього договору зазначено, що у випадку, якщо продавець необґрунтовано відмовляється від укладення Основного договору з покупцем, то продавець зобов`язаний повернути покупцеві суму грошових коштів, визначених пунктом 2.1. Договору. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про те, що договір є не виконаним, укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», не відповідає вимогам законодавства України, порушує права позивача та є несправедливим, що є підставою для визнання його недійсним. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як встановлено судом, відповідач уклав з позивачем договір, який має найменування Попередній договір № 1203-30 купівлі-продажу транспортного засобу, та за його умовами відповідач зобов`язався укласти на користь позивача основний договрів, а саме вчинити правочин купівлі-продажу визначеного транспортного засобу на визначених умовах (в тому рахунку й щодо вартості) на користь споживача, тобто позивача. У зв`язку з укладенням зазначеного договору між сторонами виникли правовідносини, які регулюються (окрім положень Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку) Законом України «Про захист прав споживачів», так як вказаний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживча, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. З аналізу норм ст.18 цього Закону, суд дійшов висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Несправедливими згідно із ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимогу у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (ч.4 ст.18 цього Закону). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Несправедливим відносно позивача, як споживача, є умова п.1.6 спірного попереднього договору щодо дати укладення основного договору 07.04.2020, а в разі не придбання автомобіля продавцем на цю дату, то дата укладення основного договору не вказується конкретна, а зазначається «на п`ятий день після придбання продавцем майна», що надає право продавцю (відповідачу) на власний розсуд визначати необмежені строки придбання автомобіля, та ставить позивача, як покупця, у невигідні умови. Також Попередній договір не передбачає відповідальності продавця за порушення умов Попереднього договору, що є обмеженням прав споживача. Окрім того кінцевий термін укладання Основного договору 07.04.2020, порушує права позивача, як споживача, оскільки укладаючи зазначений попередній договір він розраховував на отримання автомобіля відразу, а не протягом року. Спірним договором фактично забезпечено захист інтересів лише продавця, що свідчить про очевидну диспропорцію між правами та обов`язками сторін. Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Вищезазначене свідчить про те, що укладання основного договору між сторонами в майбутньому неможливо, оскільки позивач, як споживач, втратив довіру до відповідача, та наполягає на поверненні сплачених коштів. За таких обставин користування відповідачем коштами, які сплатив позивач як аванс, є безпідставними, а тому сплачені позивачем кошти підлягають поверненню. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України). Укладений попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним з моменту його вчинення, внаслідок чого позивачу, в порядку застосування ст.216 ЦК України, слід повернути сплачені на виконання цього договору кошти шляхом їх стягнення з відповідача. Відповідно до позиції Конституційного Суду України у рішенні по справі №15-рп/2011 від 10.11.2011, одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Кодексу (ЦК). Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності. Конституційний Суд України виходить також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Цивільного Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому послуги. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави визнати недійсним попередній договір №1203-30 купівлі-продажу транспортного засобу від 03.04.2020 та відшкодувати завдані відповідачем матеріальні збитки, стягнути з відповідача на користь позивача 173500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial