overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

27 травня 2014 року позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 27 січня 2006 року. Посилався на те, що 27.01.2006 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 27013 грн. 87 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3467 грн. 39 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 23546 грн. 48 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6432 грн. 62 коп., яка задоволена судовим наказом Київського районного суду м.Полтави від 17.10.2008 року з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк», різниця становить 20581 грн. 25 коп. Штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 1029 грн. 06 коп., отже заборгованість становить 22110 грн. 31 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 27 січня 2006 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 27013 грн. 87 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 3467 грн. 39 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 23546 грн. 48 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6432 грн. 62 коп., яка задоволена судовим наказом Київського районного суду м.Полтави від 17.10.2008 року з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк», різниця становить 20581 грн. 25 коп. Штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 1029 грн. 06 коп., отже заборгованість становить 22110 грн. 31 коп. Оскільки позичальник, [PERSON] , не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

27 травня 2014 року прокурор Романівського району в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до Врублівської сільської ради, в якому зазначив, що батько та мати [PERSON], які померли у 2005 році, були власниками земельних ділянок, розташованих на території Врублівської сільської ради, площею відповідно 3,2412 га та 3,0698 га. Оскільки на даний час правовстановлюючі документи - державні акти на право власності на вказані земельні ділянки втрачені і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в органах нотаріату неможливо, прокурор з урахуванням наявності двох інших спадкоємців першої черги - сесетер [PERSON], просить визнати за останньою право власності на 1/3 частину цих земельних ділянок в порядку спадкування. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з»явились, однак подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. При цьому, прокурор, [PERSON] та її піклувальник позовні вимоги підтримали, а відповідач позов визнав. Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, а мати - [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть. За життя батьки [PERSON] отримали сертифікати на право на земельні частки (паї) КСП «Зоря» на території Врублівської сільської ради розміром по 3,62 умовних кадастрових гектари, які в подальшому були замінені на державні акти на право приватної власності на земельні ділянки ЖТ № 07-05-698 та ЖТ № 07-05-699. При цьому площа земельної ділянки [PERSON] склала 3, 2412 га, а площа земельної ділянки [PERSON] склала 3,0698 га. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, наданими прокурором. Також судом встановлено, що окрім [PERSON] спадкоємцями майна [PERSON] та [PERSON] є їх діти - [PERSON] та [PERSON] Усі вищезазначені спадкоємці на час смерті батьків були неповнолітніми, а тому відповідно до статті 1268 частини 4 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вважаються такими, що прийняли спадщину. За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову про визнання за [PERSON] в порядку спадкування права власності на 1/3 частини земельних ділянок, які належали її батькам не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому задовольняє цей позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

27 травня 2014 року ухвалою судді Карлівського райсуду Полтавської області було повернуто заяву [PERSON], заінтересована особа - Максимівська сільська рада Карлівського району Полтавської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, оскільки справа не підсудна Карлівському райсуду. 17.07.2013 р. від [PERSON] надійшла заява про повернення судового збору сплаченого нею при подачі зави, оскільки заяву було повернуто. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви. З доданої квитанції вбачається, що дійсно позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір, в розмірі 243,60 грн. Так , враховуючи те, що заява [PERSON], заінтересована особа - Максимівська сільська рада Карлівського району Полтавської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу була повернута заявнику, і від [PERSON] надійшла заява про повернення їй сплачених сум судового збору, вважаю за можливе повернути заявнику сплачений нею судовий збір в розмірі 243,60 грн. відповідно до квитанції № 3Р23136 від 23.05.2014 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

27 травня 2014 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у відкритому судовому засіданні було розглянуто цивільну справу за вищезазначеним позовом та ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. При цьому судом в порядку п.6 ст.214 ЦПК України не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалив додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання сторони, повідомлені вчасно та належним чином, не з'явились, що згідно з ст. 220 ч. 3 не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази суд приходить до наступного. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. у зв'язку з тим, що являється інвалідом та звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути судові витрати з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

27 травня 2015р. до суду звернулась позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу зареєстрованого 25 вересня 2004р. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 336. На доведеність позову вказала, що знаходиться з 25.09.2004р. в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і різні характери, що призвело до розпаду сім'ї. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Спір про розподіл майна відсутній. Сторони надали суду заяви про згоду на розірвання шлюбу і розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню згідно ст.112 СК України, тому що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх і поновляти не збираються. Суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між подружжям [PERSON] і доцільністю розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON], який був зареєстрований 16.07.1989 р. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від даного шлюбу в сторін є діти: [PERSON], 1993 р.н. та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Останні шість років сторони не проживають разом, не підтримую подружніх стосунків. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Додав, що намір розірвати шлюб є остаточним. Просить позов задовольнити. Відповідачка судовому засіданні позов визнала. Додатково просила при розірванні шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 16.07.1989 р. Від даного шлюбу в сторін є діти: [PERSON], 1993 р.н. та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Судом встановлено, що останніх шість років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Їх шлюб існує формально. Сторони відмовилися від запропонованого судом терміну на примирення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Спору про поділ майна не заявлено. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що 17 листопада 2012 року в Нехворощанській сільській раді Новосанжарського району Полтавській області, актовий запис № 10, зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що вони не зійшлися характерами та не знайшли спільної мови, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю. Заслухавши сторони, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2012 року в Нехворощанській сільській раді Новосанжарського району Полтавській області, актовий запис № 10 (а.с. 7). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 14 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 547. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з приводу зовсім протилежних поглядів на спільне життя, різних світоглядів, відсутності взаєморозуміння. Почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги між ними давно відсутні.. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14 вересня 2002 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 547 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання дитини, просив зменшити розмір заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області по цивільній справі № 478/923/13-ц, на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/5 частини заробітку ( доходу ) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на суму 3472 грн. 20 коп, оскільки державним виконавцем виконавчий лист не був направлений на виконання до ПАТ Миколаївобленерго і державний виконавець двічі видавав відповідачу [PERSON] довідки про неотримання аліментів, на підставі яких вона отримала державну допомогу, тому я змушений був двічі сплачувати суму заборгованості по аліментам в розмірі 3472 грн. 20 коп. Відповідач у судовому засіданні позов визнала і не заперечувала проти його задоволення, оскільки їй дійсно двічі сплачена сума заборгованості по аліментам в розмірі 3472 грн. 20 коп . Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Казанківської райдержадменістрації в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву з клопотанням про визнання позову , не заперечували проти його задоволення і просили розглянути справу за відсутності їх представника . Представник третьої особи Заводський відділ ДВС Миколаївського МУЮ в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно довідок про неотримання аліментів від 14.05.2014 р. № 347 та від 12.11.2014 р. № 802 видно , що вони видані [PERSON] про те, що вона дійсно не отримувала аліменти у період з 01.11.2013 по 30.04.2014 р., та з 01.05.2014 по 01.11.2014 р. згідно з виконавчим листом по цивільній справі № 478/923/13-ц, на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/5 частини заробітку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості виданої від 16.01.2015 р. по виконавчому листу № 478/923/13-ц, від 16.07.2013 р. по стягненню аліментів з [PERSON] до [PERSON] станом на 01.01.2015 р. заборгованість становить 10260,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення стану здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість вимог позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України є підставою для зменшення розміру заборгованості по аліментам на утримання дитини на суму 3472 грн. 20 коп., яка двічі була стягнута з відповідача за судовим рішенням на користь відповідача з позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] з моменту набранням цим рішенням законної сили. На підставі ст. ст. 192 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2000 році, мають одну неповнолітню дочку, 2000 року народження, яка живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння, тому припинили шлюбні стосунки, відповідачка живе з іншим чоловіком. Позивач подав в суд письмову заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує. Відповідачка, повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула, заяви про відкладення розгляду справи не подала, причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через відсутність порозуміння сторони припинили спільне проживання, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Неповнолітня дочка сторін проживає з відповідачкою. Ці обставини встановлені з письмових доводів позовної заяви позивача та письмових доказів - свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дочки. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

27 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася 27.10.2014 після смерті його батька [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є спадкоємцем померлого першої черги. Однак, він не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і пропустив встановлений для цього строк через свою юридичну необізнаність, складне матеріальне становище та душевні хвилювання після смерті батька. Позивач у судове засідання не з'явився, але подав письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав та одночасно звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але подав письмову заяву про визнання позову, в якій одночасно звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого. Позивач народився 15.07.1962 у с. П-Солониха Варварівського району Миколаївської області і є сином [PERSON] (а.с. 6). 27.10.2014 [PERSON] помер у віці 76 років у смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області і після його смерті відкрилася спадщина (а.с. 7). Згідно з положеннями ст. 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач є спадкоємцем померлого першої черги за законом. На день розгляду справи спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 9). Позивач не подав вчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], посилаючись на свою юридичну необізнаність, тяжкий психологічний стан, повязаний з втратою батька та складне матеріальне становище. Зазначені позивачем обставини не є достатніми підставами вважати причину пропуску строку поважною. Разом з тим суд виходить з такого. Відповідач є органом місцевого самоврядування, якому, відповідно до ст. 1277 ЦК України, належить право подачі заяви про визнання спадщини відумерлою у разі відсутності спадкоємців або не прийняття ними спадщини. Судом встановлено, що позивач заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, від права на спадкування не усунутий і бажає прийняти спадщину. Відповідач визнав заявлений позивачем позов. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо відповідач визнає позов суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону, зокрема положенням ч. 3 ст. 1272 ЦК України, і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Отже суд вважає позовні вимоги такими, що можливо задовольнити.

Outcome: approved