Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

28.10.2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П., про визнання заповіту недійсним, в якому просив визнати недійсним заповіт [PERSON], складений на користь [PERSON] 21.06.2010 року і посвідчений приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.06.2010 року [PERSON], під час стаціонарного лікування в Київській міській клінічній лікарні №18 був складений заповіт на ім'я дружини головного лікаря вищезазначеної медичної установи - [PERSON]. Заповіт був складений і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. [INFO] [PERSON] померла внаслідок тяжкого онкологічного захворювання в Київській міській клінічній лікарні №18. До складу спадщини померлої входить: квартира [ADDRESS] та земельна ділянка [ADDRESS] у садівницькому товаристві «Наука» у м.Києві. У померлої власних дітей не було, а особами, які за законом мали право на спадщину були: мати померлої, [PERSON], 1919 року народження та чоловік померлої [PERSON], 1945 року народження, який є батьком позивача. [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] померла [INFO]. 29.10.2010 року позивач звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори м.Києва за прийняттям спадщини віл померлого [PERSON] та його померлої дружини [PERSON] в порядку спадкової трансмісії та дізнався про існування вищевказаного заповіту. У померла [PERSON] в 2007 році було діагностовано тяжке захворювання, що спричинило довге та складне лікування, внаслідок чого, в момент складання оспорюваного заповіту остання не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, а тому її волевиявлення не було вільним, що тягне за собою недійсність вказаного заповіту, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити позов з підстав викладених в ньому. Представник відповідачки проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що позивачка у своїй позовній заяві не вказала факт того, що з 2010 року по 2013 року по заяві [PERSON] в СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України було порушено кримінальну справу за ст.190 КК України і в рамках розслідування кримінальної справи усі факти стосовно стану здоров'я [PERSON] були перевірені та перевірена посмертна судово-психічна експертиза, якою встановлено, що на момент складання оспорюваного заповіту [PERSON] не страждала стійкими психічними розкладами і станом на 21.06.2010 року вона могла осмислювати значення свої дій та керувати ними, цей висновок підтвердила судова експертиза проведена заухвалою суду в даній справі. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. на розгляд справи не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10.07.2010 року (а.с.6). До складу спадщини померлої входить: квартира [ADDRESS] та земельна ділянка [ADDRESS] у садівницькому товаристві «Наука» у м.Києві Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є мати померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] [PERSON] з 07.09.1989 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] прийнявши відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, після смерті своєї дружини [PERSON] спадщину, але не оформивши її, [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 11.10.2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком позивача є [PERSON] (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, і позивач [PERSON], будучи сином покійного, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від [PERSON] та його померлої дружини [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. Крім того, судом було встановлено, що 21.06.2010 року [PERSON] склала заповіт щодо свого майна на ім'я [PERSON] Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а п.2 цієї ж статті визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до п.4 ст. 1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно з ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). З матеріалів справи, суд встановив, що в проваджені Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві знаходилося кримінальне провадження за заявою [PERSON], про те що протягом 2012 року, невстановлені особи намагалися шахрайським шляхом заволодіти квартирою [ADDRESS], яка належала померлій [PERSON] Під час проведення досудового розслідування згідно Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №128 було встановлено, що на момент складання оспорюваного заповіту [PERSON] не страждала стійкими хронічними психіатричними розкладами, та станом на 21.06.2010 року вона могла осмислювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до постанови від 15.10.2013 року дане кримінальне провадження було закрите у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Крім того, за клопотанням позивача 18.06.2014 року ухвалою суду було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на предмет того, в якому психічному стані знаходилась [PERSON] [INFO], на час укладення та посвідчення нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л.П. 21 червня 2010 року заповіту на ім'я [PERSON]? Чи могла [PERSON] [INFO], на період складання нею заповіту 21.06.2010 р. за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії та керувати ними? На виконання зазначеної ухвали суду Київським міським центром судово-психіатричної експертизи було зроблено висновок №380 від 06.05.2015 року, відповідно до якого на час укладання та посвідчення заповіту 21.06.2010 року [PERSON] виявляла ознаки астенічного розладу, соматогенно обумовленого; на час укладання та посвідчення заповіту 21.06.2010 року [PERSON] за своїми психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними. Враховуючи викладене, оскільки відповідно до висновку №380 посмертної судово-психіатричної експертизи від 06.05.2015 року та Акту посмертної судово-психіатричної експертизи №128, на час укладання та посвідчення заповіту 21.06.2010 року [PERSON] за своїми психічним станом усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними, будь яких доказів на спростування вказаних висновків експертів суду надано не було, а тому суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимогу щодо визнання недійсним заповіту [PERSON], складений нею на користь [PERSON] 21.06.2010 року, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1223, 1257 - 1261, 1267 - 1270 ЦК України,

Outcome: dismissed