Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

28 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Після розірвання шлюбу ( [INFO] ) дочка залишились проживати разом із нею, однак відповідач сплачував за рішенням суду аліменти на її утримання. [INFO] дочці [PERSON] виповнилося 18 років, у зв`язку із чим з відповідача припинено стягнення аліментів. Втім, повнолітня [PERSON] і надалі потребує матеріального утримання з боку обох батьків. Так, [PERSON] навчається на денній формі навчання в Люблінському католицькому університеті ім.Яна Павла ІІ, факультет гуманітарних наук, спеціальність: культурний туризм. Незважаючи на те, що передбачений термін завершення навчання 30.09.2022, дочка планує продовжити навчання на денній формі й після завершення магістратури за спеціальністю культурний туризм. У зв`язку із навчанням, [PERSON] проживає в Любліні (Польща), де винаймає квартиру. Щомісячна вартість за оренду квартири становить 12302грн. Крім того, дочка витрачає кошти на проїзд в міському транспорті, оплату інтернету, мобільного зв`язку, придбання продуктів харчування, одягу тощо. Через навчання на денній формі, вона не може працювати та заробляти додаткові кошти. Дочка неодноразово зверталася до батька з проханням надавати їй матеріальну допомогу, однак він відмовився. Наскільки їй відомо, [PERSON] матеріально забезпечений та має можливість сплачувати аліменти, пов`язані з навчанням дочки. Відповідач має карту поляка та постійно виїжджає до Польщі на заробітки. Крім того, він отримує пенсію за вислугою років. Непрацездатних батьків та неповнолітніх дітей у нього на утриманні немає. Просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 7000грн. щомісяця з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Також стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані із користуванням послуг перекладача та сплатою судового збору за забезпечення доказів у справі. 09 березня 2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він позов визнав частково. Посилався на те, що обставини, зазначені [PERSON] у позові, не відповідають дійсності та нею не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у заявленому розмірі. Так, вважає, що факт перетину ним Державного кордону не може свідчити про його матеріальне забезпечення. Крім того, він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та у нього на утриманні є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Що ж стосується посилань [PERSON] на те, що дочка несе витрати по оренді квартири в м.Любліні, то, на його думку, це є додаткові витрати, які пов`язані з навчанням (розвитком здібностей дитини) і не можуть стягуватися в порядку ст.199 СК України. Погодився сплачувати аліменти на навчання дочки у розмірі 500грн. 12 квітня 2021 року [PERSON] подала через канцелярію суду заяву про зміну позовних вимог, де вказала, що щомісячне утримання дочки за кордоном (придбання продуктів харчування, одягу, взуття (відповідно до пори року), засовів гігієни, товарів домашнього вжитку, медичної страховки, ліків, оплати мобільного зв`язку, інтернету, транспортні витрати), без врахування оплати оренди квартири, становить 13 156грн. (400 євро). Враховуючи те, що обоє з батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, відповідач повинен сплачувати щомісяця (в порядку ст.199 СК України) 6582грн. Також, як нею вже зазначалося у самій позовній заяві, дочка несе витрати по оренді житла, щомісячна вартість якого становить 11456грн. (1600 злотих). У зв`язку із чим, з відповідач повинен щомісяця сплачувати додаткові витрати на утримання повнолітньої дитини (в порядку ст.185 СК України) у розмірі 5728грн. Крім того, зазначила, що кошти, які щомісяця перераховуються пенсійним фондом із пенсії відповідача (за його заявою) для дочки, є мізерними та їх навіть не вистачає на засоби гігієни. Оскільки відповідач є працездатною особою та має матеріальну можливість утримувати свою повнолітню доньку, просила стягнути з нього на користь повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 6500грн. та додаткові витрати на дитину, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 5700грн. щомісяця з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку. Також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані із користуванням послуг перекладача та сплатою судового збору за забезпечення доказів у справі, а також за надану професійну правничу допомогу. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Каменецька Х.Д. позов підтримали та підтвердили у ньому обставини. Просила позов задовольнити, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 420,40грн. за забезпечення доказів у справі та 14052грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи. 18 травня 2021 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 30 травня 2005 року було розірвано (а.с.11,13). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] (а.с.12). На підставі виконавчого листа, виданого 12.05.2004 Овруцьким районним судом Житомирської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2003 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). [INFO] дочка сторін досягла повноліття,у зв`язку із чим, стягнення з відповідача аліментів припинено (а.с.14). Втім, [PERSON] і надалі потребує матеріального забезпечення з боку обох батьків. Так, судом встановлено, що [PERSON] навчається на денній, бюджетній формі навчання у Люблінському католицькому університеті ім.Яна Павла ІІ, факультет гуманітарних наук, спеціальність: культурний туризм. Передбачений термін завершення навчання 30.09.2022 (а.с.16). У зв`язку із цим, дочка сторін винаймає житло в м.Люблін Польща. Згідно договору оренди житлового приміщення від 23.09.2020, щомісячна орендна плата становить 1600 польських злотих. Крім того, у зв`язку із навчанням [PERSON] несе витрати на щоденний проїзд у міському транспорті, харчування, придбання підручників, канцелярські товари тощо. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є молодою, працездатною особою, стан здоров`я його задовільний. Крім того, відповідач отримує пенсію за вислугою років, у зв`язку із чим перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Волинській області. Сума пенсії, без врахування аліментів на користь [PERSON] , [PERSON] , за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 становить 57 997,50грн. (а.с.71). Також із вказаної довідки вбачається, що відповідач добровільно надає кошти на утримання своєї повнолітньої дочки [PERSON] . Так, за заявою [PERSON] пенсійним фондом щомісяця проводиться відрахування коштів з його пенсії на користь [PERSON] . Сума аліментів за період з 01.03.2020 по 28.02.2021 становить 14 249,39грн. (а.с.71). Таким чином, [PERSON] має можливість належним чином утримувати свою повнолітньою доньку, яка продовжує навчання та не може увесь тягар по утриманню дочки перекласти на позивачку. Разом з тим, на думку суду, заявлений позивачкою розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 6500грн. є дещо завищеним. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Окрім спільної дитини з позивачкою, у нього з [PERSON] є син [PERSON] , [INFO] (а.с.65-66). Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] працює у Польщі, у зв`язку із чим має значний дохід. При цьому, на думку суду, факт перетин відповідачем державного кордону України не може свідчити про його працевлаштування за кордоном, а тільки вказує на те, що у нього є кошти на такі поїздки. Також судом встановлено, що згідно Єдиного реєстру адвокатів України позивачка [PERSON] займається адвокатською діяльністю. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими судом доказами, а також з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін, витрат їхньої дочки пов`язаних із навчанням, суд вважає, що з [PERSON] на користь повнолітньої [PERSON] підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500грн., щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви до суду (28 грудня 2020 року) і до досягнення нею 23-річного віку. При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб [PERSON] пов`язаних із навчанням, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Разом з тим, на думку суду, позовна вимога [PERSON] щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, яка продовжує навчання задоволенню не підлягає виходячи з наступного: Так, ст.185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Враховуючи вказані вимоги закону та судової практики, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача додаткових витрат, у тому числі на оренду житла, слід відмовити. Однак позивачка чи повнолітня [PERSON] не позбавлені права в подальшому звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на навчання. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Так, ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Так, адвокатом Каменецькою Х.Д. на підтвердження надання нею послуг [PERSON] та їх оплату подано суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.12.2020, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок виконаних робіт за надання правничої допомоги №1/1005783 від 27.05.2021. Як вбачається із розрахунку виконаних робіт за надання правничої допомоги, адвокатом Каменецькою Х.Д. надано [PERSON] правничу допомогу (ознайомлення з матеріалами справи, підготовка позовної заяви та інших заяв, участь у судових засіданнях, тощо), також позивачкою понесено витрати щодо направлення відповідачу заяви про зміну позовних вимог, переклад з польської на українську мови довідку з місця навчання та договір оренди житлового приміщення. Загальна вартість фактичних витрат пов`язаних з розглядом справи становить 14052грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України). Таким чином, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2859грн. Також відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено у розмірі345грн.

Outcome: partial