overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 27.02.2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, з травня 2015 року вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. Майнових спорів між ними не має. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує\~\~ (а.с. 10,11 -\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~27.02.2009 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 70 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] ( а.с. 3 копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дитини і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, відповідач зловживає спиртним, наносив їй побої, більше трьох років вони не підтримують шлюбних відносин, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач [PERSON], в звязку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище Калитка. Відповідач [PERSON], який про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, не зявився, причини неявки не повідомив. Враховуючи, згоду позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 25 травня 1995 року Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №53. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідач не бажає зявитися в орган ДРАЦС для розірвання шлюбу в добровільному порядку. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з лютого 2013 року, з даного часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сімї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони не розуміють один одного, часто між ними виникають сварки, вони припинили шлюбно-сімейні відносини, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує, вказує, що вони разом не проживають з березня 2015 року, після розрівання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання, не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 26 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції Луганської області, актовий запис №361. Від даного шлюбу сторонни мають одну неповнолітню дитину, яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з березня 2015 року, з даного часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, відсутність у сторін спільних дітей, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25.07.2005 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Степненської сільської ради Мар»їнського району Донецької області, актовий запис № 5 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 25 липня 2005 року зареєстрували шлюб Виконкомом Степненської сільської ради Мар»їнського району Донецької області, актовий запис № 5 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 12.08.2006року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис №263. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з травня 2011 року, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, тому вона вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки відповідач добровільно в органах РАЦСУ розірвати шлюб відмовляється. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12.08.2006 року (а.с.4), від шлюбу дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2011 року, спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, тому суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний між сторонами. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що 16.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством « Український [PERSON]» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № КСАВФ/21843.6. Відповідно до кредитного договору відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти у сумі 150000, 00 грн, строком до 13.10.2017 року зі сплатою 15 % річних. Відповідачка порушила виконання зобовязань за кредитним договором та станом на 31.07.2015 року заборгованість по кредиту складає 88309, 91 грн. Оскільки відповідачка відмовилась у добровільному порядку сплатити заборгованість, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обовязки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 16.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством « Український [PERSON]» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № КСАВФ/21843.6. Відповідно до кредитного договору відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти у сумі 150000, 00 грн, строком до 13.10.2017 року зі сплатою 15 % річних. Відповідачка порушила виконання зобовязань за кредитним договором та станом на 31.07.2015 року заборгованість по кредиту складає 88309, 91 грн, яку необхідно стягнути з неї на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 1218, 00 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України, оскільки відповідно до п.22 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір» позивач від сплати судового збору на момент звернення до суду був звільнений. На підставі ст. 526,554 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON] договору б/н від 28.04.2010 року, остання отримала кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її картки. Станом на 31.07.2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 22348, 74 грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов*язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 28.04.2010 року між банком та відповідачкою [PERSON] укладено договір б/н від 28.04.2010 року, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її картки. Станом на 31.07.2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 22348, 74 грн., яку необхідно стягнути з неї на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме будинком № 265 по вул. 1 Травня в м. Чернігові, у звязку з відсутністю відповідачів в ньому без поважних причин понад один рік. У судове засідання позивач та його представник не зявились, до його початку подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №265 по вулиці 1 Травня в м. Чернігові. Згідно довідки вуличного комітету №37 виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради № 234 від 15.07.2015 року в будинку № 265 по вул. 1 Травня в м. Чернігові зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки адресно-довідкового відділу УДМС України в Чернігівській області від 09.09.2015 року [PERSON], [INFO] зареєстрованою по Чернігівській області не значиться. Згідно акту про не проживання від 15.07.2015 року [PERSON] не проживає за адресою [INFO] з 1998 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вище викладе, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 11.02.2012 року. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, однак добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка не заперечила проти задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2012 року, від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виключення запису про його батьківство з актового запису №2588 від 22.10.2014 року про народження [PERSON], [INFO], здійсненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції. В обґрунтування позову приведені доводи, що він не є батьком зазначеної малолітньої особи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.122 ч.1 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст.136 ч.1 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб - суд, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 08.06.2002 року, від шлюбу мають дітей: Владислава, [INFO] та Віталія, [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2002 року, від шлюбу мають дітей: Владислава, [INFO] та Віталія, [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 18.09.1992 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1992 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved