Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

28.10.2014 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем народився спільний син - [PERSON] [INFO]. Малолітній син мешкає разом з позивачкою і знаходиться на повному її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Крім того, вона не працює, так як знаходиться у трирічній декретній відпустці по догляду за дитиною. Тому просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, а в разі продовження ним навчання до досягнення 23 років, та на своє утримання в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні змінила позовні вимоги з урахуванням тієї обставини, що відповідач не працює і не отримує регулярного заробітку, та просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, та на своє утримання у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, пояснивши, що не має інших доходів, окрім соціальної допомоги в зв'язку з народженням дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання свого сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, але на утримання дружини не згоден сплачувати аліменти, оскільки вона знайшла собі іншого чоловіка, не надає дитину для спілкування, крім того, відповідач не має матеріальної можливості утримувати дружину, оскільки повернувся із заробітків у Криму, перебуває у пошуках роботи за своєю спеціальністю кухар, в даний час проживає за рахунок того, що має город та невелике підсобне господарство. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27.05.2013 року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6), виданого 05.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, батьком якого є відповідач, і який згідно закону зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Малолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою № 138 від 28.10.2014 року (а.с. 7), та що не заперечували сторони у судовому засіданні. Дитина - [PERSON] [INFO] не досяг 3-ох років, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною як непрацююча особа. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 182 частина 1 Сімейного Кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 184 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 80 частина 1 Сімейного Кодексу України визначає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 84 частиною 2 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи спір про розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, які повідомили суду, що фізично здорові, нерухомого майна та автомобілів у власності не мають, зокрема те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, а тому має можливість влаштуватися на роботу і отримувати заробітну плату, неодружений, інших осіб на утриманні не має. Позивачка отримує державну соціальну допомогу в зв'язку з народженням дитини, яка розбита на два роки та регулярно щомісячно виплачується їй в розмірі по 810 грн. Також суд враховує вимоги ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно Закону України від 16.01.2014 р. «Про державний бюджет України на 2014 рік» зі змінами, з 01.01.2014 р. для дітей віком до 6 років встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць в розмірі 1032,00 грн. Доводи позивача про те, що він ніде не працює, а тому не згоден сплачувати аліменти на утримання дружини, суд не бере до уваги з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Позивач є фізично здоровою і працездатною особою, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, не позбавлений можливості працювати та заробляти собі на життя та надавати кошти на утримання дитини та дружини, а тому суд вважає, що позивач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання сина, з урахуванням того, що дитина повинна бути забезпечена утриманням і за рахунок матері також, а також 200 грн. на утримання дружини. Відповідно до приписів ст. 180 Сімейного Кодексу України, обов'язок батьків утримувати дитину триває до досягнення нею повноліття, а обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина за приписами ст. 199 Сімейного Кодексу України пов'язується з фактом продовження навчання дитиною, яка досягла повноліття. Тому в даний час вирішувати питання стягнення аліментів на дитину в разі продовження нею навчання до досягнення 23 років, як просить в позові [PERSON], є передчасним, Положенням частини 1 статті 79 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно статті 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. в доход держави. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, на підставі ч. 2 ст. 184 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: partial