Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON]про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2014 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір № 02791400033, згідно з яким позивача прийнято на посаду продавця-консультанта, про що у її трудовій книжці зроблено запис за № 5. 20.01.2014 року цей договір зареєстровано у Голосіївському районному центрі зайнятості у м. Києві. З вересня 2014 року Відповідач припинив свою діяльність та сплату позивачеві заробітної плати. Його місцезнаходження позивачеві невідомо, внаслідок чого вона не мала змоги розірвати трудовий договір. Зазначила, що вона та відповідач знаходяться в договірних правовідносинах на підставі договору від 20.01.2014 року № 02791400033. Згідно з п. 3 даного договору відповідач зобов'язувався забезпечувати умови праці для виконання зобов'язань позивача, та оплачувати її працю, згідно з п. 2 наведеного договору позивач зобов'язувалась виконувати на користь Відповідача обов'язки продавця-консультанта. У трудовій книжці позивача є відповідний запис № 5, договір від 20.01.2014 року № 02791400033 було зареєстровано в Голосіївському районному центрі зайнятості. Зазначила, що свої зобов'язання вона сумлінно виконувала, доки Відповідач надавав їй роботу. З того часу, як Відповідач припинив надавати роботу позивачеві та виконувати свої обов'язки за наведеним договором, вона не має можливості стати на облік до Маріупольського міського центру зайнятості як безробітна, що порушує її законні права. Також, через відсутність Відповідача вона не має можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку. Просила розірвати безстроковий трудовий договір від 20.01.2014 року № 02791400033, укладений між нею та ФОП [PERSON]. Зобов'язати ФОП [PERSON] внести запис до трудової книжки про звільнення, у відповідності до вимог п. 3 ст. 38 КЗпП України. Зобов'язати Маріупольський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір від 20.01.2014 року № 02791400033. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Представник третьої особи - Маріупольського міського центру зайнятості - Кравченко В.І. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог та розгляду справи в заочному порядку Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року між позивачем [PERSON], прізвище якої на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05 грудня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, змінено на «[PERSON]», та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений трудовий договір № 02791400033, з відповідною його реєстрацією у Голосіївському районному центрі зайнятості у м. Києві. Згідно з п. 3 даного договору відповідач зобов'язувався забезпечувати умови праці для виконання працівником зобов'язань, та оплачувати працю Працівника, згідно з п. 2 наведеного договору Працівник зобов'язувалась виконувати на користь Відповідача обов'язки продавця-консультанта. Як встановлено, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Так як трудовий договір між сторонами був укладений на невизначений строк (п. 1 договору), то його розірвання з ініціативи працівника регулюється статтею 38 КЗпП України. Оскільки, як зазначила позивач, з вересня 2014 року Відповідач припинив свою діяльність та сплату позивачеві заробітної плати, як передбачає укладений трудовий договір (п. 3) та чинне законодавство про працю (ст. 115 КЗпП України), то позивач змушена розірвати укладений між сторонами 20 січня 2014 року трудовий договір з власної ініціативи (ст. 38 КЗпП України). Відповідно до ч. 3 статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.06.2001 року за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін (роботодавця, працівника) та з належними їм документами. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до думки, що на теперішній час трудові відносини фактично не існують, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана з вини роботодавця та фізичної особи-підприємця [PERSON] оскільки його місцезнаходження позивачеві невідомо, та він не з'являється до служби зайнятості для зняття з реєстрації трудового договору. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зняття з реєстрації трудового договору підлягають задоволенню, та необхідно визнати трудовий договір укладений між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 20 січня 2014 року, розірваним та зобов'язати Маріупольський міський центр зайнятостізняти з реєстрації зазначений трудовий договір.

Outcome: approved