Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

29.03.2017 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] Держмайна України, де зазначив, що він працював у ВАТ «Содовий завод» електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання з 26 липня 1967 року по 23 травня 2000 року. Під час його роботи підприємство не своєчасно та не в повному обсязі виплачувало йому заробітну плату, не розрахувалося з ним після його звільнення й до теперішнього часу. Рішенням Словянського міського суду, справа № 2-391-2000 від 03.07.2000 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2793,63 грн. Виконавчий лист був своєчасно наданий до ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції та взятий до виконання, але до цього часу рішення суду не виконане. 06.03.2017 року рішенням Словянського міськрайонного суду справа № 243/1047/2017, стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію по заробітній платі у сумі 14451,45 грн. 28.03.2017 року він звернувся до ліквідатора ВАТ «Содовий завод», та 28.03.2017 року отримав довідку у якій зазначено, що «Рішення Словянського міськрайонного суду №243/1047/2017 від 06.03.2017 року, про стягнення з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію по заробітній платі у сумі 14451,45 грн. виконати не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01.03.2017 року складає 4019,0 грн.». 24.01.2013р. одержано листа № 11-05-00801 [PERSON] Державного майна України в Донецькій області, в якому зазначене про те, що станом на 01.01.2013р. у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». Постановою господарського суду Донецької області від 04.09.2003.5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом. Вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 619 ЦК України відповідач, будучи власником 100% підприємства має відповідати за боргами підприємства як особа, яка несе субсидіарну відповідальність. Отже просить суд стягнути з відповідача [PERSON] державного майна України індексацію заборгованості по заробітній платі в сумі 14451,45 грн. 31 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсягу. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але голова [PERSON] державного майна України надіслав до суду заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що [PERSON] державного майна України не є особою, яка несе субсидіарну відповідальність поряд із відповідальністю ВАТ «Содовий завод», не є належним відповідачем, тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовлення у задоволенні позову з наступного: З наданих сторонами документів слідує наступне: [PERSON], [INFO], дійсно працював у ВАТ «Содовий завод» електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання з 26.07.1967 року по 23.05.2000 року. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області справа № 243/1047/17, провадження № 2/243/1020/2017, з ВАТ «Содовий завод» на його користь стягнуто індексацію по заробітній платі у сумі 14451,45 грн. (а.с.3). З довідки ліквідатора ВАТ «Содовий завод» від 28.03.2017р. № 01-23/1213 слідує, що ліквідатор ВАТ «Содовий завод» не може виплатити [PERSON] індексацію заробітної плати в розмірі 14451,45 грн. з-за відсутності грошових коштів, розмір загальної заборгованості підприємства складає 4019,0 тис. грн. (а.с. 4). В запереченнях голови [PERSON] державного майна України зазначене наступне: позивач зазначає, що оскільки частка держави в особі [PERSON] у статутному капіталі товариства становить 100%, то [PERSON] як особа, яка несе субсидіарну відповідальність згідно зі ст. 619 ЦК України має сплатити зазначену заборгованість. Такі доводи Позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства, виходячи з нижчевикладеного. Позивач перебував в трудових відносинах із ВАТ «Содовий завод». На сьогодні в Реєстрі корпоративних прав держави обліковується 100% акцій статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» (код за ЄДРПОУ - 00204895), які належать Регіональному відділенню [PERSON] державного майна України по Донецькій області. Органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави, є Регіональне відділення [PERSON] державного майна України по Донецькій області. Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003р. №5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу, ліквідатором призначено [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрутом щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не зроблено раніше. Як зазначено у ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів… Згідно з ч. 9 ст. 111 Господарського кодексу України виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Листом від 30.09.2013р. Регіональне відділення фонду погодило перелік ліквідаційної маси ВАТ «Содовий завод». Частиною 2 статті 152 ЦК України, частиною 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. Частиною 1 статті 176 ЦК України визначено, що держава, [PERSON] Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Посилання позивача на ст. 619 ЦК України є безпідставним, оскільки до спірних правовідносин має застосовуватися трудове законодавство, зокрема КЗпП України, а додаткова (субсидіарна) відповідальність не може застосовуватися до трудових правовідносин, так, як виникає лише у разі порушення зобовязання, якого між сторонами не існувало. Жодним законом не передбачена субсидіарна відповідальність [PERSON] за неможливість виконання підприємством грошового зобовязання. Між сторонами у справі не існувало будь-яких зобовязань, вони не знаходилися у трудових відносинах. [PERSON] також не є правонаступником товариства. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Розглядаючи справу суд виходить з наступного: Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, \~за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Згідно із ч.1 ст. 176 ЦК України розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб - Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію \~положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника). \~ Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі [PERSON] Державного майна України. Таким чином, правовідносини, \~які склалися між ВАТ «Содовий завод» та [PERSON] державного майна, - є правовідносини засновника \~та створеного ним підприємства, за якими засновник \~не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положення ст. 77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та [PERSON] держмайна України не розповсюджуються, тому [PERSON] держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж він \~не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод». \~ Суд також констатує ту обставину, що позовні вимоги [PERSON], які є предметом даного судового розгляду, є тотожними із вимогами до ВАТ «Содовий завод», вже були предметом судового розгляду і задоволені в повному обсязі рішенням суду 06.03.2017 року. У звязку з викладеним, підстави для задоволення позову стосовно стягнення з відповідача на користь позивача індексації заробітної плати відсутні, позовні вимоги [PERSON] є безпідставні та задоволенню не підлягають. Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016р. провадження № 6-17837св16. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed