Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

29.04.2015 року КП «Іллічівськтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач з вересня 2009 року є наймачем [ADDRESS]. Станом на 01.04.2015 року відповідач не сплачував позивачу за надання послуг по теплопостачанню, та утворилася заборгованість в розмірі 7\~907,40 грн.(т. 1 а.с.2). 17.08.2015 року представником позивача було надано до суду додаткову позовну заяву з зазначенням зміни розміру заборгованості по сплаті за послуги по теплопостачанню за період з 01.04.2012 року по 01.04.2015 року що складає 4\~666,36 грн. (т.1 а.с. 31-32) та просив суд розглянути заявлені вимоги. 01.03.2016 року представник позивача надав до суду додаткову позовну заяву про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги по теплопостачанню за період з 01.04.2012 року по 01.04.2015 року що складає 4\~563,30 грн. (т.1 а.с. 150) Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. 04 квітня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] з вересня 2009 року є наймачем [ADDRESS]. Станом на 01.04.2015 року відповідач не сплачував позивачу за надання послуг по теплопостачанню, та утворилася заборгованість в розмірі 7\~907,40 грн.(т. 1 а.с.2). Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 16.07.1998 року відповідач [PERSON] є власником квартири № 29, по вул. Будівельна (Хантадзе) в м. Іллічівськ (Чорноморськ) Одеської області (т.1 а.с. 18-21). Згідно копії договору дарування від 25.05.2012 року [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зважаючи на те, що на даний час зобовязання за договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved