Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Теофіпольської селищної ради та державного реєстратора Лідихівської сільської ради, заявивши вимоги визнати незаконним та скасувати лист-повідомлення Теофіпольської селищної ради від 22 листопада 2019 року № 738 «Про розірвання в односторонньому порядку договору оренди землі від 31 березня 2015 року № 14, площею 42,9130 га за кадастровим номером 6824755100:02:005:0095, яка розташована на території Теофіпольської селищної ради; скасувати запис від 06 грудня 2019 року державного реєстратора Лідихівської сільської ради Янчарук В.А. про державну реєстрацію розірвання вищезазначеного договору оренди; а також визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Лідихівської сільської ради Янчарук В.А. про розірвання договору оренди землі, індексний номер 50111613 від 10 грудня 2019 року на вищезазначену земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір оренди, який був укладений 31 березня 2015 року між орендодавцем Теофіпольською райдержадміністрацією та орендарем [PERSON] на п`ятирічний строк, продовжений в подальшому до семи років, був достроково розірваний селищною радою в односторонньому порядку без достатніх для цього підстав. Зокрема, позивач зазначає, що відсутні будь-які підстави для припинення договору оренди або його розірвання в односторонньому порядку, передбачені ст. 651 ЦК України, ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі». Також позивач зазначає, що відсутні підстави для припинення договору на підставі, передбаченій пунктом 8 даного договору, а саме, укладення договору на термін до моменту посвідчення їх власниками права власності на земельні ділянки, оскільки категорія нерозподілених земельних ділянок та не витребуваних часток (паїв), до якої відноситься спірна земельна ділянка, після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (власниками не витребуваних земельних часток (паїв) або їх спадкоємцями), про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, що передбачено ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». В ході судового розгляду позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача також додатково пояснив, що на момент укладення договору оренди розпорядником спірної земельної ділянки була держава в особі райдержадміністрації, потім відбулися зміни в законодавстві, відповідно до яких права розпорядника цієї ділянки перейшло до органу місцевого самоврядування. Теофіпольська селищна рада прийняла рішення про прийняття цієї ділянки до комунальної власності, право комунальної власності було зареєстроване. Після реєстрації права комунальної власності до [PERSON] від селищної ради надійшов лист про розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку. [PERSON] було подано заперечення на цей лист, однак незважаючи на це реєстратором Янчарук В.А. було зареєстровано розірвання договору оренди та внесено відповідний запис до реєстру. Зазначив, що дії селищної ради по односторонньому розірванню договору оренди є неправомірними і протиправними, оскільки селищна рада не є стороною договору і, у разі наявності бажання його розірвати, потрібно було внести зміни до договору оренди щодо зміни учасників договору. Крім того, селищна рада навіть і у разі зміни складу учасників договору не мала права здійснювати реєстрацію права комунальної власності на землю, бо не дотримано процедуру, визначену ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якою передбачена можливість реєстрації права комунальної власності на нерозподілені земельні ділянки та невитребувані земельні частки (паї) лише з 2025 року. Представник позивача також вказав, що дії Теофіпольської селищної ради щодо розірвання договору оренди були здійснені без дотримання вимог п. 34 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», так як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, а не листом-повідомленням за підписом голови. Від відповідача Теофіпольської селищної ради надійшов письмовий відзив, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на ч. 3 ст. 13 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначання, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», якою визначено, що з моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Тому селищна рада мала право, як заявник, до якого перейшло речове право, звернутися з документами для проведення державної реєстрації набуття права комунальної власності відповідно до рішення сесії Теофіпольської селищної ради від 20 вересня 2019 року № 7-43/2019 «Про прийняття в комунальну власність земельних ділянок» та припинити дію договору оренди. Відповідач також зазначає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» не є підставою для припинення договору оренди, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Однак пунктом 40 спірного договору оренди землі сторонами погоджено, що перехід права власності на орендовану земельні ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди, тому договір і був розірваний на підставі цього пункту. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Від відповідача державного реєстратора Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Янчарук В.А. надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив вмотивований тим, що рішенням Теофіпольської селищної ради спірну земельну ділянку було прийнято у комунальну власність, це право було зареєстровано державним реєстратором Білогірської райдержадміністрації на підставі рішення про державну реєстрацію за селищною радою права комунальної власності. Відповідно до укладеної додаткової угоди до спірного договору оренди, якою встановлено термін дії договору до моменту посвідчення їх власниками права власності на земельні ділянки, реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку припиняє дію договору оренди та є підставою для державної реєстрації розірвання (припинення) договору оренди землі шляхом внесення в спеціальних розділ Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про припинення іншого речового права. Оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію розірвання (припинення) договору оренди землі прийняте відповідно до вимог абз. 10 п. 2 ч. 1 ст. 4, ст. 10 та п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 18, 19, 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, тому є законним. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, причин неявки не повідомила. Представник відповідача адвокат Богуш І.О. в судове засідання також не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи через неможливість взяти участь у судовому засіданні через хворобу, однак доказів поважності причин неявки не надав, зазначивши, що докази про захворювання буде надано на наступне судове засідання. Враховуючи те, що заява подана особисто представником позивача перед судовим засіданням, призначеним на 10 годину, та відсутність доказів наявності хвороби, яка б перешкоджала явці до суду, тому суд вважає, що мала місце неявка представника відповідача без поважних причин, у зв`язку з чим справа розглянута за його відсутності. Заслухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно договору оренди землі № 14, укладеного 31 березня 2015 року, Теофіпольська райдержадміністрація передала в оренду [PERSON] у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення із нерозподілених (не витребуваних) земель, яка знаходиться на території Теофіпольської селищної ради площею 42,9130 га з кадастровим номером 6824755100:02:005:0095. Строк дії даного договору, з урахуванням додаткової угоди, укладеної 07 червня 2017 року між цими ж сторонами, встановлено на термін до моменту посвідчення їх власниками права власності на земельні ділянки, але не більше семи років. Право оренди 04 лютого 2016 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області Коломисюком Ю.В. за номером 13128098. Згідно частин 1 та 2 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю); а невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 21 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України встановлено, що з дня набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який набрав законної сили 01 січня 2019 року, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Згідно даної норми 20 вересня 2019 року Теофіпольською селищною радою було прийняте рішення № 7-43/2019 «Про прийняття в комунальну власність земельних ділянок», відповідно до якого прийнято у комунальну власність Теофіпольської селищної ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які сформовані із земель колективної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі і спірна земельна ділянка площею 42,9130 га з кадастровим номером 6824755100:02:005:0095. Державним реєстратором Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області Пилипчуком Ю.М. 15 жовтня 2019 року було здійснено державну реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки з кадастровим номером 6824755100:02:005:0095 за Теофіпольською селищною радою та внесено запис № 33782777 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 22 листопада 2019 року виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради за підписом селищного голови було направлено [PERSON] лист під номером 738, яким доведено до відома одержувача, як орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 6824755100:02:005:0095, про прийняття у комунальну власність переданої йому в оренду земельної ділянки. Також [PERSON] було повідомлено про розірвання договору оренди в односторонньому порядку у зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку, відповідно до п. 40 договору оренди № 14 від 31 липня 2015 року, яким передбачено підставою для розірвання договору перехід права власності на земельну ділянку. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10 грудня 2019 року № 192217333, державним реєстратором Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Янчарук В.А. 06 грудня 2019 року було зареєстровано припинення іншого речового права позивача - права оренди земельної ділянки площею 42,9130 га з кадастровим номером 6824755100:02:005:0095 на підставі договору оренди землі № 14 від 31 березня 2015 року. Підставою для припинення речового права стало повідомлення про розірвання серії та номер 738, виданого 22 листопада 2019 року Теофіпольською селищною радою Теофіпольського району Хмельницької області, відомості внесено до реєстру 10 грудня 2019 року державним реєстратором Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Янчарук В.А., індексний номер рішення 50111613. В ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт, який не оспорюється сторонами, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6824755100:02:005:0095 належить до нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Конкретний її статус, а саме, нерозподілених земельних ділянок чи невитребуваних часток (паїв), в даному випадку значення не має та на висновки суду не впливає. Норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» дають підстави суду стверджувати, що, незважаючи на передання у комунальну власність спірної ділянки, фактично вона не є землею комунальної власності, а перебуває лише у розпорядженні селищної ради до моменту отримання особами, які мають право на земельну частку (пай), але з тих чи інших причин не була виділена власнику. На селищну раду даним законом лише покладено повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), тобто перебування нерозподілених земельних ділянок у комунальній власності є одним з етапів процедури виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок в натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Статтею 13 вищезазначеного Закону передбачена можливість передачі нерозподілених земельних ділянок та невитребуваних земельних часток (паїв) в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, і договір оренди землі № 14 від 31 березня 2015 року між орендодавцем Теофіпольською райдержадміністрацією та орендарем [PERSON] , укладений відповідно до вимог цієї статті. За таких обставин перехід до комунальної власності земель колективних сільськогосподарських земель, що припинені, на підставі пункту 21 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, не є тотожним державній реєстрації права власності, так як до 01 січня 2025 року право власності на такі землі можуть мати лише особи, визначені ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», або територіальні громади на території яких ці землі знаходяться починаючи з 01 січня 2025 року відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 13 даного Закону. Таким чином, у Теофіпольської селищної ради не було законних підстав для дострокового розірвання в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки, яка відноситься до нерозподілених земельних ділянок та невитребуваних земельних часток (паїв), оскільки не настало жодної з підстав для припинення дії договору, передбачених у пунктах 8 та 40 договору, - посвідчення права власності на земельні ділянки, закінчення строку дії договору або перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Суд не приймає до уваги твердження Теофіпольської селищної ради у письмовому відзиві щодо наявності у неї права на припинення договору оренди з моменту державної реєстрації права комунальної власності відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки такий висновок суперечить встановлених судом обставинам справи, так як норма, на яку посилається відповідач, лише уточнює порядок припинення укладеного договору оренди в разі настання скасувальної обставини і не наділяє селищну раду правом в односторонньому порядку припиняти договір оренди при відсутності цієї обставини. Крім того, нормою, на яку посилається селищна рада, було доповнено частину 3 статті 13 Закону на підставі Закону України від 05 грудня 2019 року № 340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, тобто на момент прийняття оскаржуваного рішення 22 листопада 2019 року цієї норми ще не існувало. Незважаючи на те, що оскаржуване рішення про дострокове розірвання в односторонньому порядку договору оренди було прийняте Теофіпольською селищною радою не у відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на пленарному засіданні селищної ради, а листом, направленим до відома позивачу, однак саме цей лист став підставою для державної реєстрації припинення договору оренди, тому визнанню незаконним та скасуванню підлягає цей лист. Державним реєстратором Лідихівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Янчарук В.А. не врахувала вищезазначених норм законодавства щодо реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, яка відноситься до нерозподілених земельних ділянок і невитребуваних земельних часток (паїв), та, порушуючи вимоги абзацу другого частини першої статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснила державну реєстрацію припинення права оренди на невитребувані (нерозподілені) земельні ділянки колективної власності, надані в оренду, до державної реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку. Тому запис державного реєстратора про державну реєстрацію розірвання договору оренди підлягає скасуванню, а його рішення про державну реєстрацію припинення договору оренди - визнанню незаконним та скасуванню. Сплачений при подачі позову судовий збір, в тому числі за подання заяви про забезпечення позову, підлягає стягненню порівну з обох відповідачів. Разом з тим, судовий збір підлягає стягненню не особисто з державного реєстратора, а з Лідихівської сільської ради як суб`єкта державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор Янчарук В.А.

Outcome: approved