Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

26 січня 2017 року представник Кредитної спілки «Слобожанський фінансовий союз» звернувся до суду з позовом до [PERSON]П., в якому просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 8160,37 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 17 серпня 2015 року між Кредитною спілкою «Слобожанський фінансовий союз» та [PERSON] укладено кредитний договір № 170815.01, відповідно до умов якого остання отримала кошти у розмірі 2500,00 грн. зі сплатою 72% річних за користування кредитними коштами зі строком погашення до 17 серпня 2017 року. Позивач свої зобовязання за зазначеним кредитним договором виконав та надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 2500,00 грн. Крім того, 25 лютого 2016 рок між Кредитною спілкою «Слобожанський фінансовий союз» та [PERSON] укладено кредитний договір №250216.01, відповідно до умов якого остання отримала кошти у розмірі 6000,00 грн. зі сплатою 72% річних за користування кредитними коштами зі строком погашення до 25 лютого 2018 року. Однак, [PERSON] в порушення умов Кредитних договорів, свої зобовязання не виконує, не здійснює повернення кредитів, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23 січня 2017 року становить 8160,37 грн.. У зв'язку з викладеним представник позивача і звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17 серпня 2015 року між Кредитною спілкою «Слобожанський фінансовий союз» та [PERSON] укладено кредитний договір № 170815.01, відповідно до умов якого остання отримала кошти у розмірі 2500,00 грн. зі сплатою 72% річних за користування кредитними коштами зі строком погашення до 17 серпня 2017 року (а.с.5-6) Пунктами 2.1 та 2.3 Договору передбачено, що кредит надається строком на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення вказаного строку. Відповідно до п.3.7 у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення , цей кредит визнаватиметься кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 120% річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 5.4.3 Договору зазначено, що кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту або її частини та процентів за користування кредитом у разі порушення позичальником п. 5.1.3 Договору, а саме позичальник зобов'язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. Позивач свої зобовязання щодо надання кредиту виконав та надав відповідачу кредит у сумі 2500,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 17 серпня 2015 року. (а.с.7) Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до п. 5.1.7 кредитного договору відповідач зобовязаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, виходячи із фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 170815.01 від 17.08.2015 року станом на 23.01.2017 року становить 1889,71грн., з яких: заборгованість по кредиту 1426,39 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 343,27 грн., додаткові відсотки за користування кредитом 120,05 грн., що підтверджується випискою з особової картки позичальника [PERSON] (а.с.8) Крім того, 25 лютого 2016 рок між Кредитною спілкою «Слобожанський фінансовий союз» та [PERSON] укладено кредитний договір №250216.01, відповідно до умов якого остання отримала кошти у розмірі 6000,00 грн. зі сплатою 72% річних за користування кредитними коштами зі строком погашення до 25 лютого 2018 року.(а.с.9-10) Пунктами 2.1 та 2.3 Договору передбачено, що кредит надається строком на 24 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту. Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення вказаного строку. Відповідно до п.3.7 у разі несвоєчасного надходження планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення , цей кредит визнаватиметься кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 120% річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 5.4.3 Договору зазначено, що кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту або її частини та процентів за користування кредитом у разі порушення позичальником п. 5.1.3 Договору, а саме позичальник зобов'язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка розрахунків. Позивач свої зобовязання щодо надання кредиту виконав та надав відповідачу кредит у сумі 6000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 25 лютого 2016 року. (а.с. 11) Відповідно до п. 5.1.7 кредитного договору відповідач зобовязаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, виходячи із фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Як вбачається з особової картки позичальника [PERSON], заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 250216.01 від 25.02.2016 року станом на 23.01.2017 року становить 6270,66 грн., з яких: заборгованість по кредиту 4756,82 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 1144,76 грн., додаткові відсотки за користування кредитом 369,08 грн. (а.с.12) Таким чином, в судовому засідання встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №170815.01 від 17 серпня 2015 року та №250216.01 від 25 лютого 2016 року станом на 23 січня 2017 року становить 8160,37 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 ЗУ «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обовязки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У вищезазначених договорах визначені всі суттєві умови щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші, при цьому [PERSON] підтвердила своїми особистими підписами у договорах, що вона з ними ознайомлена і згодна. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Пунктом 2.2. зазначених кредитних договорів передбачено, що кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання цього договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктом 3.1., 3.2. кредитних договорів №170815.01 від 17 серпня 2015 року та №250216.01 від 25 лютого 2016 року, передбачено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 72% річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються на число календарних днів кредиту за виключенням дня отримання кредиту. Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається за 365. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з п. 3.3. умов вищезазначених кредитних договорів, кредитного договору, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною цього Договору. Згідно п. 3.7. вищезазначених кредитних договорів за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит визнаватиметься кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 120% річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Таким чином, судом встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №170815.01 від 17 серпня 2015 року та №250216.01 від 25 лютого 2016 року станом на 23 січня 2017 року становить 8160,37 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №170815.01 від 17 серпня 2015 року та №250216.01 від 25 лютого 2016 року, яка станом на 23 січня 2017 року становить 8160,37 грн. Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно квитанції №34 від 24.01.2017 року у сумі 1600,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved