Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є власником квартири № 143, розташованої у м. Херсоні, вул. Перекопська, буд. 181-а. Відповідач зареєстрована у квартирі позивача, але ще в квітні 2014 року забрала свої особисті речі і добровільно виселилася з квартири, уїхала на заробітки в невідомому напрямку, з реєстраційного обліку у спірній квартирі не знялась, що на теперішній час порушує права позивача як власника нерухомого майна. Просить визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою № 143, розташованої у м. Херсоні, вул. Перекопська, буд. 181-а. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2011 року, виданого Херсонською міською радою, є власником квартири № 143, розташованої у м. Херсоні, вул. Перекопська, буд. 181-а. Відповідно до довідки № 276 від 20.12.2016 року виданої начальником ЖБК №73 встановлено, що зареєстрованою в квартирі № 143, розташованої у м. Херсоні, вул. Перекопська, буд. 181-а, та згідно картки реєстрації особи від 08.04.2014р. також значиться відповідач [PERSON]. Згідно акту від 20.12.2016р. № 41 у квартирі № 143, розташованої у м. Херсоні, вул. Перекопська, буд. 181-а, також зареєстрована відповідач [PERSON]. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсягу, у зв'язку з чим позивачу необхідно усунути перешкоди у здійснені її права на користування житловою квартирою № 143, розташованої у м. Херсоні, вул. Перекопська, буд. 181-а, шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням даної квартири, та зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: approved