Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

29.03.2021 року [PERSON] подав до суду позов, в якому просить: визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) КСП «ім. Кірова», в розмірі 6,20 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Бригадирівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай). Обґрунтовуючи позов зазначив, що його бабуся [PERSON] , яка залишила заповіт на його користь, за життя отримала право на земельну частку (пай), але відповідний сертифікат було втрачено. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа він не може оформити право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом у нотаріуса. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності (а.с. 27, 37). Представник відповідача надав письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за його відсутності (а.с. 30). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , 03.04.2000р. склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бригадирівської сільської ради Балаклійського району Харківської області, за яким на випадок своєї смерті дала таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б таке не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона законом матиме право вона заповіла [PERSON] (а.с. 8, 9). За інформацією Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.03.2021р. відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян по КСП ім. Кірова 15.01.1997 року зареєстровано за № 382 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0084774 на [PERSON] . Розмір земельної частки (паю) КСП ім. Кірова складає 6,20 умовних кадастрових гектарів (а.с. 13). [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] разом із сім`єю в складі: дочка - [PERSON] , 1945р.н., онук - [PERSON] , правнучка - [PERSON] , правнучка - [PERSON] (а.с. 10). Пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. В даній справі спадщина відкрилась [INFO] , день смерті [PERSON] , відповідно застосуванню підлягають норми ЦК УРСР. Відповідно до ст. 524 ЦК України УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилом ч. 1 ст. 534 ЦК України УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі. Статтею 548 ЦК України УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим май ном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ після смерті [PERSON] 01.02.2005р. Балаклійською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 58/2005 (а.с. 11). З довідок Балаклійської ДНК Харківської області вбачається, що за матеріалами спадкової справи № 58/2005р., заведеної Балаклійською ДНК Харківської області після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , станом на 26.04.2021р. наявні дані про те, що до складу її спадкоємців входить один спадкоємець [PERSON] (а.с. 29, 36). Вирішуючи цивільний позов суд виходить з положень ст. 534 ЦК України УРСР, констатуючи наявність у позивача прав, як єдиного спадкоємця за заповітом, на земельну частку (пай) в розмірі 6,20 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Кірова, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] його бабусі [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003р. № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Статтею 1 цього Закону передбачено, що право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. 08.02.2021р. Балаклійською ДНК Харківської області позивачу було роз`яснено про неможливість оформлення спадщини на вищевказану земельну частку (пай), оскільки була надана відповідь про неможливість надання копії або дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) на [PERSON] , а якщо документ, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] не зареєстровано у відповідних органах та сертифікат на ім`я померлої особи або неможливо отримати, то на підставі цього неможливо оформити спадщину на це майно, тому було запропоновано звернутися до суду (а.с. 12). Фактично позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай). Отже, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину - право на земельну частку (пай) позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну частку (пай). Наведене свідчить, що бабусі позивача [PERSON] , як члену колективного сільськогосподарського підприємства, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0084774 від 15.01.1997р. Вказаний сертифікат було втрачено. Відсутність документа, який підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай), зумовлює необхідність визнання права позивача на земельну частку (пай) лише в судовому порядку. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved