Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

28.07.2021 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Неповнолітня дитина наразі проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києві від 06.07.2021. Однак відповідач з 20 червня 2020 року повністю самоусунувся від спілкування із сином та не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідач добровільно не надає фінансової допомоги у достатньому обсязі на його утримання. Відповідач взмозі сплачувати аліменти в заявленому розмірі, оскільки така сума є достатньою для реалізації права дитини на належне утримання. Ухвалою від 26.08.2021 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову та клопотання про витребування доказів. Однак зважаючи на відсутність підтвердження надсилання копії відзиву, клопотання і копії доданих до відзиву доказів позивачу, суд на підставі положень ч. 9 ст. 83, ч.4 ст. 178 ЦПК України не бере до уваги пояснення викладені відповідачем у відзиві, та надані ним докази, і вирішує справу на підставі пояснень та доказів позивача. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 27 жовтня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї. (а.с. 6) [INFO] у м. Києві народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , а батьком - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 1498. (а.с. 7) Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.07.2021 шлюб між сторонами розірвано. Згідно наданого позивачем висновку ЛКК № 2311 від 26.07.2021 син сторін [PERSON] потребує спеціального догляду і додаткового фінансування, оскільки має хронічні захворювання, йому неодноразово були зроблені сануючі операції на лівому вусі (дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря отоларинголога), також потребує у постійних заняттях з логопедом та у логопедичному масажі кожні 3 місяці, так як має мовленеві проблеми, а саме дизартрія та загальний недорозвиток мовлення. Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини № ІРЦ-85981/2021/253031 від 25.06.2021 р., [PERSON] має навчатися у інклюзивному класі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). З позовної заяви вбачається, що син сторін проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні, а батько не надає матеріальної допомоги дитині. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України). Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи (стаття 76 ЦПК України). За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Водночас доказів на підтвердження розміру доходів відповідача суду не надано, а тому не можливо встановити спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Отже при вирішенні даної справи суд виходить з рівня доходів відповідача, підтвердженими належними і допустимими доказами, та керується законодавчим приписом щодо необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини, принципом рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість, у зв`язку з чим визнає повністю обґрунтованою та доведеною вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить більш ніж достатнє утримання дитини обома батьками, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і надасть йому можливість брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені його хворобою. Доказів неспроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі відповідач не подав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень частини його заробітку. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial