Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач, [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі він перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1996 року. Шлюб зареєстровано Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №132. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Нещодавно йому стало відомо, що донька не є йому рідною, тому він буде звертатися до суду з позовом про оспорювання батьківства відносно дитини. Фактично шлюбні відносини між ним та відповідачем припинилися влітку 2014 року. Зазначив, що причиною цього стали непорозуміння між ними, вони мають різні погляди на сімейні стосунки, різні характери. На підставі вищевикладеного просив суд винести рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, та розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Присутній у судовому засіданні позивач надав суду пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Присутня у судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Відповідно до положень ст.197 ЦПК України, зі згоди сторін, фіксування судового засідання звукозаписувальними засобами не відбувалося. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 26 квітня 1996 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Абросімова) [PERSON], [INFO], Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №132, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач просила залишити за нею прізвище, взяте нею під час реєстрації шлюбу, а саме [PERSON]. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що 26 квітня 1996 року між сторонами, Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис №132 (а.с.6). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої сторони зазначені батьками дитини (а.с.7). Сторони ствердили, що вони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини не бажають. Спір стосовно місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідач не заперечувала проти обставин, викладених позивачем у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved