overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

27.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.08.2008 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 105, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони з чоловіком дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння між ними, проживають окремо 3 роки, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, але відповідач відмовляється розірвати шлюб в органах РАЦС, шлюб розпався остаточно і позивач не має наміру миритися з відповідачем, тому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Чуб». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія 1-ВЛ № 092425, виданим Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 105 /а.с. 3/. Дітей подружжя не має, однак, відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАЦС. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не намагаються примиритися, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача, спір про майно відсутній. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

27.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Галала [PERSON]про розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 26 квітня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 312. Позивач у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши подані докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 26.04.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 080541 від 26.04.2013 року (а.с. 8). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

27.07.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області ухвалено рішення, яким задоволено позов про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з резолютивної частини рішення, судом не вирішено позовну вимогу та не ухвалено в цій частині рішення стосовно стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини. Згідно ч. 1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. За вказаних обставин та ураховуючи матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. На підставі викладеного, відповідно до ст.\~213-215,\~220 ЦПК України, -\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

27.07.2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що 05 вересня 1981 року його батьки отримали в Курахівській міській раді Мар'їнського району Донецької області свідоцтво про його народження, в якому його прізвище вказано «Прасс», з двома буквами «с». В свідоцтві про укладання шлюбу та свідоцтві про розірвання шлюбу прізвища його батьків також вказані з двома літерами «с». 02.02.2015 року його батько [PERSON] помер та 20.05.2015 року він повторно отримав свідоцтво про смерть, у якому прізвище батька вказане «Прас», з однією літерою «с». Таким чином, прізвище його батька не співпадає з записом в свідоцтві про його народження та в його паспорті і ідентифікаційному номері. Він, як спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно у відповідності до ст.1297 ЦК України звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке отримати не має можливості через розбіжності в його прізвищі та прізвищі померлого батька, тому просить суд встановити факт, що він [PERSON] є рідним сином [PERSON], померлого 02.02.2015року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Представник заявника [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Зацікавлена особа нотаріус Курахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, допитавши свідків, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявника [PERSON] (а.с.4) його прізвище та прізвище його батька [PERSON] записано з двома буквами «с». Батько заявника [PERSON] [PERSON] 02.02.2015 року помер (а.с.5), прізвище якого в свідоцтві про смерть вказано «Прас» з однією буквою «с». Заявник [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину через розбіжності в його прізвищі та прізвищі померлого батька. В свідоцтві про укладання шлюбу та свідоцтві про розірвання шлюбу прізвище батька заявника [PERSON] вказано «Прасс», з двома літерами «с» (а.с.6,7). Запрошені до судового засідання свідки [PERSON], яка є матірю заявника [PERSON] та перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] та [PERSON] підтвердили дійсність родинних відносин, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], померлого 02.02.2015року. Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі, про встановлення родинних відносин між фізичними особами розглядаються судами. З огляду на викладене вбачається, що заявник [PERSON] є сином померлого [PERSON] і встановлення указаного факту для заявника має юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

27.07.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] У резолютивній частині рішення помилково зазначено невірний номер актового запису. Згідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може за власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд вважає можливим розглянути заяву про виправлення описки у рішенні суду за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2015 року у цивільній справі № 2/756/3582/15 року (Унікальний номер: 756/5962/15-Ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] У резолютивній частині рішення, суд невірно зазначив актовий запис, а саме: «№7», замість вірного - «№549». Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд вважає можливим за власної ініціативи виправити допущену у судовому рішенні описку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

27.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 13.02.1979 року. Від шлюбу у них народилися діти. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Фактично сімейні правовідносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, та не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 лютого 1979 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Макіївка, актовий запис за № 105, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-НО № 284605 ( а.с.6 ). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

27.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 16.03.2002 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини не склалися у звязку з різницею характерів, відсутність взаємопорозуміння та довіри, шлюбні відносини між ними повністю припинені з січня 2015 року, подальше збереження шлюбу є неможливим. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 року (актовий запис № 172 від 16.03.2002 року, вчинений відділом РАГС Дзержинським районного управління юстиції м. Харкова. ( а.с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. ( а.с. 5). Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

27.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 28.12.2008р.н. та [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 грн щомісячно з моменту звернення до суду із позовом. При цьому позивач посилається на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання позивач подала письмову заяву з уточненням позовних вимог, в частині розміру стягнення аліментів, вказавши ? всіх офіційних доходів відповідача з проханням розглядати справу за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює \~рішення про задоволення позову. \~Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, 24.07.1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 371 Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів у сторін не існує. На даний час позивачемПоліщук О.О. звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працює, про що надав довідку з місця роботи, не є інвалідом, інших аліментних обовязків не має. Виходячи зі змісту \~ст.181 СК України суд присуджує кошти на утримання дитини \~у частці від доходу, оскільки відповідач має постійне місце роботи, \~в розмірі 1/2 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж \~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 24.10.1992 року Пісочинської селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 66. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що 24.10.1992 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через те, що вони не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Спільне проживання припинено з 2005 року. Останніми роками між сторонами постійно відбуваються сварки з приводу найменших дрібниць, тому подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. В судовому засіданні позивач підтримав позов та пояснив, що на протязі трьох років сторони проживають за різними адресами. За час подружнього життя проживали з сімєю дружини, які часто втручалися в їх відносини, але на переїзд дружина не погоджувалась. Питання про розлучення виникало протягом десяти років, однак його вирішення весь час відтерміновували, оскільки росли маленькі діти. В ході сварок діти перебувають поруч, тому вважає, що збереження шлюбу може вплинути на їх психічний стан. Завірив суд, що розірвання шлюбу не позбавить їх батьківської опіки. Відповідач визнала позов, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вказала, що не має бажання зберігати сімю. Вважає, що строк на примирення нічого не дасть, оскільки сімя вже давно розпалася, останні десять років лише сварки. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.10.1992 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІV-ВЛ № 273202, видане 24.10.1992 року Пісочинської селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 66. Від спільного життя в сім'ї ростуть двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії 1-ВЛ №№ 069779, 006067, відповідно актові записи №№ 02,5, в яких батьками дітей значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 02.08.2015 року і на період її навчання, але не більш як до досягнення 23 років, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен утримувати дочку на період її навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками їх повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка з 01.09.2012 року і по 30.06.2016 року навчається в Комунальному вищому навчальному закладі «Чернігівське музичне училище імені [PERSON]» Чернігівської обласної ради, з денною формою навчання, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, довідкою з навчального закладу (а.с.6, 8). Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Враховуючи те, що у відповідача є на утримання дочка, народжена в іншому шлюбі [PERSON], [INFO] позов підлягає частковому задоволенню і суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача, оскільки останній працевлаштований та в змозі сплачувати аліменти позивачу у вказаному розмірі. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 11886 грн 64 коп. Позов мотивовано невиконанням відповідачем умов договору, в частині повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, при цьому погодився на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до положень частини другої статті 197, статті 225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи без фіксації судового засідання технічним засобом. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.08.2011 року сторони уклали договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 006-24517-260811, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в розмірі 10000 грн, строком на 364 дні (а. с. 3, 4). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 16.06.2015 року становить 11886 грн 64 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 8786 грн 18 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 3100 грн 46 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 7), правильність якої відповідачем не спростована, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved