Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

28.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що з 21.05.1952 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. [INFO] року її чоловік помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеного домоволодіння. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом і у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок. Зазначене змушує її звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно технічного паспорту, виданого КП «Великоновосілківське РБТІ» Донецької області 10.04.2014 р., домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] та складається з житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «А'-1», ганку літ. «а'», літньої кухні літ. «Б-1», сараю літ. «В-1», сараю літ. «Г-1», душу літ. «Д-1», сараю літ. «Е-1», сараю літ. «Ж-1», погрібу літ. «П-1», убиральні літ. «У-1», вигрібної ями літ. «И», свердловини І, огорожі №1,огорожі №2, воріт №3. Загальна площа житлового будинку з прибудовою складає 84,0 кв.м., житлова площа 49,1 кв.м. Згідно даних технічного паспорту, житловий будинок зведений у 1968 році. З довідки Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 312 від 22.04.2014 р. вбачається, що земельна ділянка площею 0,24 га, розташована за адресою [ADDRESS] не приватизована та не передала у власність. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 08.06.2012 р. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - позивачка по справі [PERSON], шлюб з якою був зареєстрований 21.05.1952 р. Згідно постанови державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори № 471/02-31 від 15.04.2014 р., позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], оскільки позивачем не було надано нотаріусу правовстановлюючого документу на спірне домоволодіння. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність». Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», яка передбачає підстави виникнення права власності, праця громадян є основою створення і примноження їв власності. Громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок спадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла на час завершення будівництва спірного майна, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації. Таким чином, право власності на спірне домоволодіння набуте і оформлене у передбаченому законодавством, яке діяло на час завершення будівництва, порядку, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

Outcome: approved