Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що працює директорром філії «Одеський державний обласний навчально-курсовий комбінат» Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс». Наказом генерального директора підприємства від 11.01.2016 року позивачу була оголошена догана за систематичне невиконання наказу центрального апарату підприємства від 22.07.2015 року №226 «Про порядок здійснення єдиного електронного документообігу». Позивач стверджував, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, відповідачем порушений порядок притягнення до відповідальності (притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулось в час, коли він був відсторонений від посади), не враховані ступень тяжкості проступку та якість попередньої роботи позивача, відсутні негативні наслідки для підприємства. Посилаючи на упереджене ставлення відповідача до нього, що саме і спричинило факт видачі наказу, який оспорюється, [PERSON] просив скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнути 4000 грн. в відшкодування моральної шкоди. Моральну шкоду позивач обґрунтовував перенесеним стресом, необхідністю звернення до суду за захистом порушеного права, втратою впевненості в завтрашньому дні, побоюваннях незаконного звільнення з боку відповідача, що призвело до вимушених змін в організації життя. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про розгляд справив порядку статей 74,76 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Воно проголошено ст.43 Конституції України, визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Пунктом 1 ч.1 ст.147 КЗпП України передбачено застосування до працівника за порушення трудової дисципліни дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відповідно до ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Так, в діях працівника повинна бути обовязково доведена його вина. Окрім того, керівником повинно бути враховано наявність шкідливих наслідків проступку для роботи в цілому організації та причинний зв'язок між цими наслідками та поведінкою правопорушника. Притягнення до дисциплінарної відповідальності має здійснюватись власником або уповноваженим ним органом із суворим дотримання строків, визначених ст. 148 КЗпП України. Статтею 150 КЗпП України працівникові надано право оскарження дисциплінарного стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Так, судом встановлено, що [PERSON] перебуває на посаді керівника відокремленого підрозділу Філії «Одеський державний обласний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 12.03.2013 року. Згідно із наказом УДП «Укрінтеравтосервіс» від 29.12.2014 року №445 [PERSON] відсторонено від виконання службових обовязків на період проведення службового розслідування. 27.02.2015 року службове розслідування завершено. Наказом генерального директора Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» від 22.07.2015 року за №226 «Про порядок здійснення єдиного електронного документообігу» на підприємстві був впроваджений порядок здійснення електронного документообігу. За цим наказом [PERSON] як керівник філії в строк до 17:00 того ж дня мав направити на електронну адресу підприємства копії наказів про призначення відповідальних працівників для отримання, реєстрації, контролю відпрацювання документів електронного документообігу. В процесі розгляду справи позивач визнав, що наказ про призначення відповідальних працівників для отримання, реєстрації, контролю відпрацювання документів електронного документообігу не видав, як і, відповідно, не направив його копії в строк до 17:00 22.07.2015 року до ЦАУП, як того вимагав наказ генерального директора підприємства № 226. Зазначені обставини стали підставою для оголошення догани позивачу. Стягнення оголошено в наказі генерального директора УДП «Укрінтеравтосервіс» від 11.01.2016 року за №2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]К.», що оспорюється. Відповідно до статті 149 КЗпП відповідач отримав від [PERSON] письмові пояснення, повідомив його письмово про наказ, що підтверджується текстом пояснень від 20.01.2016 року, підписом позивача у спірному наказі. Суд не погоджується із доводами позивача про порушення відповідачем порядку притягнення його до дисциплінарної відповідальності в частині його фактичного відсторонення у спірний період від посади до постановлення апеляційним судом Одеської області 24.11.2015 року ухвали про залишення в силі рішення суду першої інстанції про скасування наказу від 29.12.2014 року за №445. Так, кінцевим строком відсторонення позивача від службових обовязків є момент закінчення службового розслідування на підприємстві на підставі наказу від 29.12.2014 року №445, а саме - 27.02.2015 року. Зазначене узгоджується також із письмовими пояснення позивача від 20.01.2016 року під час вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності наказом, що оспорюється. Поряд із тим, з матеріалів цивільної справи встановлено, що, виявивши факт порушення трудової дисципліни невиконання наказу № 226, відповідач необґрунтовано дійшов висновку про систематичний характер останнього. Вказані обставини підтверджуються наказом № 226 від 22.07.2015 року, за яким [PERSON]К як керівник філії був зобов*язаний в строк до 17:00 того ж дня (тобто один раз) направити на електронну адресу підприємства копії наказів про призначення відповідальних працівників для отримання, реєстрації, контролю відпрацювання документів електронного документообігу. Решта вимог наказу позивача не стосувалась. Суд не погоджується із доводами позивача про його усне доручення секретарю філії здійснювати роботу, визначену наказом № 226, оскільки керівництво підприємства зобовязало останнього саме направити копії відповідних наказів, що передбачає їх письмове оформлення. Згідно із ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Так, необґрунтовано встановивши в діях позивача систематичний характер порушення трудової дисципліни, виявивши проступок 22.07.2015 року, відповідач вирішив питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності тільки наказом від 11.01.2016 року, тобто із порушенням строків, встановлених законом. Окрім того, з матеріалів справи судом не встановлено, що відповідач врахував заподіяну позивачем шкоду, а звичайне посилання на норми закону в наказі не є свідченням обґрунтованості догани. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, не враховував всі обставини вчиненого позивачем дисциплінарного порушення, необґрунтовано дійшов висновку про характер порушення, що призвело до притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності із порушенням строків, встановлених законом та тягне скасування наказу від 11.01.2016 року за №2 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]» за рішенням суду. Дострокове зняття в процесі розгляду цивільної справи дисциплінарного стягнення з [PERSON] наказом відповідача від 18.10.2016 року № 346 не позбавляє позивача права на вирішення його спору по суті заявлених вимог. Окрім того, особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституцій України або у випадках, визначених ст.ст. 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд погоджується із доводами позивача, що незаконне притягнення його дисциплінарної до відповідальності призвело до негативних емоцій, стресу, додаткових зусиль в організації життя, повязаних із необхідністю звернення до суду, втрати впевненості в завтрашньому дні, побоюваннях незаконного звільнення з боку відповідача. Виходячи з засад розумності, виваженості\~ і справедливості з урахуванням обставин справи, суд вважає, що компенсація моральної шкоди підлягає стягненню з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» у розмірі 1 000 грн.

Outcome: partial