Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

27 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем з 10.11.2001 року у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини припинили з жовтня 2020 року через відсутність почуття кохання, взаємоповаги та порозуміння, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають. Позивач вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може. Ухвалою суду від 25.03.2021 року сторонам , за клопотанням відповідача, надано строк для примирення. Позивач [PERSON] 28.09.2021 року подала заяву , в якій просила позов задовольнити, просила розглядати справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] 28.09.2021 року подав письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив розглядати справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як встановлено судом, шлюб між сторонами зареєстрований 10 листопада 2001 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №498 (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що сторони припинили шлюбні відносини майже рік тому; час, наданий для примирення , позитивного результату не дав; сторони спільного господарства не ведуть, - суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залиши прізвище набуте після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved