Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

27 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції 10 травня 2003 року, від якого сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та сім`ю. Зазначене в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. За таких обставин, вважає, що нормальні шлюбні відносини між сторонами не можуть бути поновлені, на примирення позивач не згодна, вважає, що шлюб необхідно розірвати. 20 березня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення у даному судовому засіданні відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №398, виданим Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції. Від вказаного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На момент розгляду справи у суді спору з приводу проживання дитини та поділу майна немає. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, і це вбачається з позову, що позивач та відповідач припинили шлюбні відносини і разом не проживають тривалий час, спільне господарство не ведуть, спору з приводу проживання дитини та поділу майна немає. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, так як між собою не можуть знайти порозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved