Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

27 березня 2020 року із Залізничного районного суду м. Львова за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, у якій позивач просить суд з врахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду на строк три роки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона - [PERSON] , [INFO] є пенсіонером за віком та отримує мінімальну пенсію. Інших джерел доходів у неї немає, її матеріальне становище є складним та вона потребує матеріальної допомоги. [PERSON] є її єдиною дитиною, який уникає контактів із нею, не цікавиться її життям та здоров`ям, жодним чином їй не допомагає, а також чинить їй перешкоди у спілкування з онуком [PERSON] . Дана ситуація склалася відразу як вона надала згоду у 2000 році на продаж квартири по [ADDRESS] , та було придбано інше помешкання за адресою: [ADDRESS] , де проживає до сьогодні її мати - [PERSON] . У зв`язку із відсутністю житла, вона немає можливості зареєструватися. Син їй у реєстрації відмовив. Зазначає, що у зв`язку із станом здоров`я, а саме необхідності оперативного втручання, у зв`язку із хворобою хребта, вона погодилася на запрошення знайомих поїхати у м. Мадрид лікуватися, які надавали їй житло та допомогу. Зазначає, що відповідач працює радіоведучим у м. Києві на радіостанції «Люкс ФМ». Вона на сьогоднішній день є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду на строк три роки. Представник відповідач [PERSON] у судовому засіданні у задоволення позову просив відмовити, надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивач проживає та працює в Іспанії та на даний час продовжує утримувати себе самостійно. Жодних документів про наявність у позивача важкої хвороби та інвалідності, а також документів, які б свідчили про те, що позивач потребує матеріальної допомоги суду не надано. Зазначає, що відповідач одружений, його дружина на даний момент не працює, а також на утриманні у нього перебуває син та він оплачує лікування престарілої бабці, якій 89 років та опікується нею. Також він проживає у Києві, власного житла немає, та змушений винаймати житло. Розмір щомісячного заробітку відповідача складає 7000 грн., таким чином покладення на нього обов`язку сплачувати аліменти на утримання матері поставить його у скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є матір`ю - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №9616. Відповідно до актів ЛКП «Сигнівка» від 10.08.2017 та 20.11.2019 [PERSON] проживає тимчасово без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , у якій проживає мати позивача - [PERSON] . [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України від 21.12.2016 року, та якій з 22.01.2016 призначено пенсію за віком, а також з 26.07.2002 по 31.07.2005 вона отримувала пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-1 №103968 від 30.07.2002, виданою Шевченківською міжрайонною МСЕК. Також судом встановлено, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у ЛКЛ ЗТ Філії «ЦОЗ» ПАТ «Укрзалізниця» у період з 14.11.2019 по16.11.2019 з діагнозом: остеохондроз, деформуючий спондильоз поперекового відділу хребта з больовим та корінцевим синдромом, а також якій 15.09.2012 та 30.06.2020 в державі Іспанія було здійснено оперативне втручання, у зв`язку із хворобою хребта. Також у судовому засіданні були допитані свідки. Зокрема свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача пояснила, що вона проживає сама, востаннє бачила та чула позивача у 2003 році, допомоги вона не надає, а фінансово їй допомагає її онук, відповідач по справі. Зазначає, що коли [PERSON] поступив до університету, мати йому відмовила в наданні коштів на навчання, а вона позичала кошти та пішла працювати на роботу. Зазначає, що до 2002 року вони проживали всі разом, а у 2002 році продали спільне помешкання та вона з онуком почали проживати окремо, а позивач поїхала за кордон. Свідок [PERSON] , яка є дружиною хресного батька [PERSON] та кумою позивача, пояснила, що позивач по приїзду в Україну проживає у неї, зазначає, що з мамою у неї натягнуті відносини, а також, що позивач лікується в Іспанії, син їй не допомагає, не хоче спілкуватися з нею, причини виникнення конфлікту між ними, їй невідомі та доповнює, що відносини зіпсувалися приблизно у 2014 році. Востаннє позивач була у неї 16.11.2019 року. Зазначає, що позивач отримує лише пенсію по інвалідності. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відтак, нормами ст.202 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: 1. досягнення дітьми вісімнадцяти років; 2. непрацездатність батьків за віком або за станом здоров`я; 3. потреба батьків у матеріальній допомозі; 4. відсутність обставин для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Згідно з ч.ч.1-2 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 204 Сімейного кодексу України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. В ході судового розгляду, відповідачем не надано доказів того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків або був позбавлений батьківських прав чи ухилявся від свого обов`язку по сплаті аліментів. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером, тобто в правовому розумінні непрацездатною особою, розмір її пенсії є мінімальною та є її єдиним доходом, яка не забезпечує в повному обсязі її потреб на харчування та лікування, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує лікування, тому потребує матеріальної допомоги. Разом із тим, суд враховує особу відповідача, який є повнолітнім єдиним сином позивача, будь-яких доказів незадовільного стану здоров`я чи скрутного матеріального становища відповідача суд не встановив, а тому

Outcome: partial