Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

27.03.2017 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Крім того, позивач вважала, що відповідно до ст. 84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення сином трьох років. Уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач та його представник в процесі розгляду справи позов визнали частково, не заперечуючи, що [PERSON] працює моряком, має мінливий дохід, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2 500 грн. щомісячно, на утримання позивача у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, що перевищує мінімальний розмір аліментів, встановлений законом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 23.02.2017 року, актовий запис №13, не заперечуються учасниками справи. На час розгляду справи син знаходяться на утриманні позивача, проживає разом із нею. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зазначене узгоджується із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що надає позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Належних, достовірних доказів майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано, а надані у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування (анкета, трудовий договір, довідка про стаж, вакансії, тощо) Виходячи з інтересів дитини суд вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставою відмови у позові. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дітей у зв'язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби дитина не має. Вищевикладені обставини не надають відповідачу право на звільнення від аліментів, а останні можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі в порядку ст. 184 СК України. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, їх дохід, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі, середній заробіток моряків на час ухвалення рішення, мінливість характеру праці відповідача. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі визнаного ним позову - 2 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повнолітнього віку. При вирішенні спору суд погоджується із вимогами позивача про стягнення коштів на її утримання (аліментів) в порядку ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, за якою дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене узгоджується із ст. 75 СК України, відповідно до положень якої дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність доказів, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а також часткове визнання відповідачем позову, суд вважає можливим стягнення з відповідача щомісячно на утримання дружини 1 000 грн. до досягнення дитиною трьох років. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в порядку ч. 6 статті 141 ЦПК України. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує, що : Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем наданий договір про надання правової допомоги від 25.03.2017 року, укладений між позивачем та адвокатом Козаком Ф.І., за умовами якого визначені повноваження виконавця, склад, обсяг, вартість послуг, прибутковий касовий ордер № 1 від 25.03.2017 року. Поряд із тим, позивачем не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), фактично виконаних адвокатом. Враховуючи, що провадження у справі було відкрито до внесення змін в ЦПК Законом України від 03.10.17 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», суд, визначивши виконану адвокатом роботу, складність справи, вважає можливим стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Outcome: partial