Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

28 серпня 2017 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Буг» (далі - СГ ТОВ «Буг») звернулось із позовом до Фермерського господарства «Західний Буг» [PERSON] (далі - ФГ «Західний Буг» [PERSON].) та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Трейд» (далі - ТОВ «Захід-Трейд»), про визнання договору оренди недійсним. Позов СГ ТОВ «Буг» обґрунтований тим, що 02 січня 2008 року між СГ ТОВ «Буг» та [PERSON] було укладено договір оренди землі строком на 15 років (до 2023 року), яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Предметом даного договору були дві земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га та [NUMBER] (кормові) площею 0,9006 га, які належали орендодавцю на праві приватної власності на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки. З 02 січня 2008 року дані земельні ділянки фактично були прийняті позивачем у володіння та користування, що підтверджується актами прийому-передачі об'єкта оренди. Право позивача на оренду вищевказаних земельних ділянок було зареєстроване 25 червня 2008 року у Володимир-Волинському реєстраційно-виробничому офісі Волинської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи. Зазначений договір є дійсним, сторонами у встановленому законом порядку достроково не розривався, а його реальність підтверджується належними діями: користуванням, сплатою орендної плати та інших платежів. Договір містить підписи, печатки та записи, як цього вимагає чинне законодавство. Однак орендодавець [PERSON] до закінчення терміну дії договору оренди із СГ ТОВ «Буг» уклала 24 липня 2015 року новий договір оренди на одну із вищевказаних земельних ділянок з кадастровим номером [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га із ТОВ «Захід-Трейд». А після розірвання згаданого договору оренди із ТОВ «Захід-Трейд», 15 липня 2016 року та 18 січня 2017 року [PERSON] уклала нові договори оренди землі на ті ж земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га та [NUMBER] (кормові) площею 0,9006 га із ФГ «Західний Буг» [PERSON] Внаслідок укладення відповідачами у 2015, 2016 та 2017 році нових договорів оренди без розірвання у встановленому порядку попереднього договору із позивачем, здійснено непропорційне втручання у належне останньому право користування спірною земельною ділянкою і мирне володіння нею. Права позивача як орендаря грубо порушені, бо в односторонньому порядку [PERSON] відмовилась від договору у період його строку дії, а тому позивач змушений просити суд визнати недійсними договори оренди землі, укладені між відповідачами - [PERSON] та ФГ «Західний Буг» [PERSON] Відповідач [PERSON] 26 вересня 2017 року звернулась до суду із зустрічним позовом до СГ ТОВ «Буг» про розірвання договору оренди землі, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га та [NUMBER] (кормові) площею 0,9006 га, укладеного 02 січня 2008 року між нею та СГ ТОВ «Буг». Свої вимоги за зустрічним позовом мотивувала систематичною невиплатою СГ ТОВ «Буг» їй орендної плати, а також заборгованістю по ній. В той же час зазначила, що за вимогами законодавства та умов договору від 02 січня 2008 року орендар зобов'язаний щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством, а СГ ТОВ «Буг» такої індексації не проводило. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 08 листопада 2017 року зустрічний позов [PERSON] до СГ ТОВ «Буг» про розірвання договору оренди землі об'єднано в одне провадження з первісним позовом СГ ТОВ «Буг» до ФГ «Західний Буг» [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТОВ «Захід-Трейд», про визнання договору оренди недійсним. В судовому засіданні представники позивача СГ ТОВ «Буг» Матишейко С.В. та Попко О.І. свої позовні вимоги підтримали повністю з наведених у позовній заяві підстав, а зустрічний позов заперечили. За клопотанням сторони позивача, будучи допитаним як свідок в судовому засіданні директор СГ ТОВ «Буг» Матишейко С.В. зазначив, що у 2008 році його підприємство, основним видом діяльності якого є сільське господарство, уклало ряд договорів оренди земельних ділянок із фізичними особами. Однією з таких фізичних осіб була [PERSON], з якою він від імені СГ ТОВ «Буг» 02 січня 2008 року уклав довгостроковий договір оренди земельної ділянки загальною площею 2, 1358 га, в тому числі: рілля площею 1, 2352 га та кормові площею 0, 9006 га. Даний договір [PERSON] було укладено на добровільних засадах строком дії на 15 років (до 2023 року). Згідно умов договору, встановлено орендну в розмірі трьох центнерів зерна, яка повинна була сплачуватися щорічно. У відповідності до пункту 39 Договору оренди землі від 02 січня 2008 року передбачалося, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, а згідно пункту 40 даного документу передбачалося, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право СГ ТОВ «Буг» на оренду вищевказаних земельних ділянок було зареєстроване 25 червня 2008 року у Володимир-Волинському реєстраційно-виробничому офісі Волинської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи. Зазначений договір є дійсним станом на сьогоднішній день, сторонами у встановленому законом порядку достроково не розривався. З 2008 по 2015 рік СГ ТОВ «Буг» активно користувалося на законних підставах однією із двох земельних ділянок із кадастровим номером [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га. Інша ще до 2008 року була заліснена, а тому СГ ТОВ «Буг» не мало змоги її використовувати за цільовим призначенням. А тому у липні 2008 року СГ ТОВ «Буг» надіслало [PERSON] повідомлення про те, що земельна ділянка кормові заліснена. До даного повідомлення було додано проект додаткової угоди до договору із зміною розміру орендної плати із 300 кг зерна на 150 кг зерна. У даному повідомленні було зазначено, що лише після приведення земельної ділянки до цільового призначення виплата буде збільшена, а також для унеможливлення будь-яких несприятливих та негативних наслідків для будь-кого СГ ТОВ «Буг» просило повідомити [PERSON] до вересня 2008 року результати його розгляду, а у випадку неотримання письмової відповіді, буде вважатися досягнення згоди та порозуміння. Протягом дії договору з 2008 року по даний час від [PERSON] до СГ ТОВ «Буг» не надходило жодних усних чи письмових пропозицій щодо зміни чи розірвання договору оренди землі. Таким чином з 2008 року по 2014 рік виплата орендної плати [PERSON] проводилась лише за використання землі рілля. Систематично без порушень умов договору оренди СГ ТОВ «Буг» сплачувало орендну плату [PERSON] Також належним чином СГ ТОВ «Буг» сплачувало податки замість орендодавців за використання земельних ділянок. У 2014 році за домовленістю із [PERSON], СГ ТОВ «Буг» почало здійснювати їй орендну плату не в натуральній формі (зерном), як передбачалося в договорі, а грошима. Орендну плату відповідач [PERSON] від підприємства позивача отримала вчасно. У травні 2015 року під час проведення сільськогосподарських робіт на орендованих у [PERSON] земельних ділянках представниками СГ ТОВ «Буг» виявлено дискування ґрунту працівниками ТОВ «Захід-Трейд», які фактично перешкоджали працівникам підприємства позивача потрапити на поле. Тоді ж Матишейко С.В. дізнався про те, що [PERSON], знаючи, що належну їй на праві власності земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га, передано раніше в оренду СГ ТОВ «Буг», під час дії договору оренди землі від 02 січня 2008 року із СГ ТОВ «Буг», подвійно уклала договір оренди, предметом якого були та ж сама земельна ділянка, із ТОВ «Захід-Трейд». А крім того, договір оренди із ТОВ «Захід-Трейд» був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після звернення позивача до Волинського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними та скасування рішень, усі договори оренди земельних ділянок були незаконно перереєстровані із ТОВ «Захід-Трейд» на ФГ «Західний Буг» [PERSON], хоч фактично як зазначив представник позивача у даних підприємств один і той же власник. На даний час, крім [PERSON], незаконні подвійні договори оренди були укладені ФГ «Західний Буг» [PERSON] ще з кількома фізичними особами за аналогічною схемою, що повністю унеможливлює здійснення підприємницької діяльності СГ ТОВ «Буг», оскільки орендовані ним земельні ділянки були основою такої діяльності, а укладені довгострокові договори оренди - гарантією підприємницької діяльності його товариства. За таких обставин, у зв'язку з неможливістю користування спірною земельною ділянкою з вини [PERSON], СГ ТОВ «Буг» у 2015-2017 роках не проводило орендної плати. Представник СГ ТОВ «Буг» Попко О.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, а також у поясненнях директора даного підприємства Матишейка С.В., наданих в судовому засіданні. Додатково судом було задоволено клопотання Попка О.І. та витребувано у Володимир-Волинської районної державної адміністра\-ції завірені копії усіх наявних документів реєстраційної справи щодо реєстрації прав оренди земельної ділянки згідно договору оренди укладеного між [PERSON] та ТОВ «Захід-Трейд», щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] (рілля) площею 1, 2352 га, а також у Зимнівській об'єднаній територіальній громаді завірені копії усіх наявних документів реєстраційних справ щодо реєстрації прав оренди щодо цієї ж вказаної вище земельної ділянки, а також земельної ділянки [NUMBER] (кормові) площею 0,9006 га, згідно договорів оренди землі, укладених між [PERSON] та ФГ «Західний Буг» [PERSON] Додатково в заперечення зустрічного позову представник СГ ТОВ «Буг» Попко О.І. зазначив, що його підприємство із 2008 року фактично використовувало лише одну із двох земельних ділянок у зв'язку з тим, що інша ділянка була залісненою багаторічними рослинами. СГ ТОВ «Буг» щодо даного факту скеровувала повідомлення [PERSON] з пропозицією або привести земельну ділянку у стан, який буде придатним для її використання за цільовим призначенням, або ж проводити орендну плату у зменшеному розмірі. Відповідно до умов договору із [PERSON], остання передала СГ ТОВ «Буг» в оренду дві земельні ділянки, а орендар зобов'язувався їх використовувати за цільовим призначенням і щорічно сплачувати орендну плату в розмірі три центнери зерна. Протягом дії договору оренди із СГ ТОВ «Буг», [PERSON] до даного товариства не висловлювала жодних усних чи письмових пропозицій щодо розірвання чи внесення змін до договору оренди, також не подавала жодних заяв, скарг чи заперечень з даного приводу або невиконання чи неналежного виконання орендарем умов договору. В силу приписів ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а у відповідності до ч.6 ст.762 ЦК України, СГ ТОВ «Буг» звільняється від сплати оренди за весь час, протягом якого земля не могла бути використана ним через обставини, за які не відповідає. Відтак, на думку представника позивача за первісним позовом, СГ ТОВ «Буг» протягом 2008-2014 років правомірно платило орендну плату у розмірі 50% від передбаченого договором, оскільки за принципом «мовчазної згоди» [PERSON] акцептувала зменшену орендну плату за використання за цільовим призначенням лише однієї земельної ділянки. В подальшому у 2015-2017 роках [PERSON] неправомірно передала дві спірні земельні ділянки в оренду ТОВ «Захід-Трейд» та ФГ «Західний Буг» [PERSON], що повністю позбавило можливості їх використання за призначенням СГ ТОВ «Буг». У зв'язку з цим підприємство, яке він представляє в судовому засіданні, правомірно перестало у 2015-2017 роках здійснювати орендну плату [PERSON] Разом з тим письмово у своїх поясненнях та запереченнях, а також усно в судовому засіданні представник СГ ТОВ «Буг» Попко О.І. заявив про сплив строків позовної давності щодо несплати у повному обсязі його підприємством орендної плати [PERSON] протягом 2008-2014 років. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] протягом розгляду справи в судове засідання з'явилась лише одного разу під час якого їй було представлено можливість висловити свою позицію з приводу заявленого до неї позову, зустрічної позовної заяви, а також надати особисті пояснення. [PERSON] заперечила пред'явлений до неї позов СГ ТОВ «Буг» повністю та зазначила, що дійсно у 2008 році вона підписала договір оренди двох належних їй на праві приватної власності земельних ділянок із СГ ТОВ «Буг». В той же час згідно укладеного договору оренди від 02 січня 2008 року, СГ ТОВ «Буг» повинно було здійснювати їй орендну плату в розмірі 3 центнерів зерна, однак свої зобов'язання по орендній платі не виконувало. Жодних повідомлень про зміну орендної плати [PERSON] не отримувала. Спочатку з 2008 по 2010 рік отримувала по 150 кг зерна низької якості, протягом 2011-2013 років орендної плати не отримувала взагалі, у 2014 році отримала від головного бухгалтера СГ ТОВ «Буг» невелику кількість коштів готівкою. Після цього зважаючи на невиконання позивачем за первісним позовом своїх обов'язків по договору оренди від 02 січня 2008 року погодилась на пропозицію ТОВ «Захід-Трейд» та уклала із цим підприємством договір оренди. ТОВ «Захід-Трейд», так само як ФГ «Західний Буг» [PERSON] в теперішній час, орендну плату виплачували та виплачують вчасно та в достатньому розмірі, а тому [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову СГ ТОВ «Буг» та розірвати з даним підприємством договір оренди від 02 січня 2008 року. Як зазначила [PERSON] в судовому засіданні, зважаючи на перенесені нею раніше інсульти та значне погіршення стану свого здоров'я протягом всього цього часу не мала можливості звертатись до суду із позовом про розірвання договору оренди із СГ ТОВ «Буг». У зв'язку з незадовільним станом здоров'я у інші судові засідання більше не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача ФГ «Західний Буг» [PERSON] - [PERSON] в судових засіданнях первісний позов також заперечив. Зазначив, що [PERSON] не отримуючи від СГ ТОВ «Буг» орендної плати вважала, що попередній договір не виконувався, а тому фактично на її думку укладеним не був. Вказані підстави надали можливість [PERSON] належні їй на праві приватної власності земельні ділянки передати в оренду іншим суб'єктам підприємницької діяльності, зокрема ФГ «Західний Буг» [PERSON] Зустрічний позов підтримав повністю з підстав викладених [PERSON], та зазначив, що СГ ТОВ «Буг» в порушення своїх договірних обов'язків не вправі було в односторонньому порядку протягом 2008-2010 років зменшувати розмір орендної плати, а надалі взагалі її [PERSON] не платити. Систематична несплата СГ ТОВ «Буг» орендної плати є підставою для розірвання договору оренди. Крім того, в судовому засіданні представник ФГ «Західний Буг» [PERSON] - [PERSON] звернув увагу сторін на те, що СГ ТОВ «Буг» взагалі не проводило індексації грошової оцінки земель, а відповідно й індексації орендної плати, згідно з чинним законодавством, а також протягом 2011-2017 років не сплачувало у бюджет земельного податку замість [PERSON], хоч його розмір вираховувало постійно із суми орендної плати, яку повинно було їй платити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ТОВ «Захід-Трейд» у судові засідання жодного разу не з'явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи дане підприємство було повідомлене належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових викликів. Будь-яких клопотань, заяв, письмових пояснень чи заперечень від третьої особи в адресу суду не надходило. Таким чином, заслухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та витребувані судом докази в їх сукупності, надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Згідно наявних в матеріалах справи копій державних актів на право власності на земельні ділянки серій [NUMBER] та [NUMBER] від 06 серпня 2007 року, [PERSON] є власником двох земельних ділянки площею 1,2352 га та площею 0,9006 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Відповідно до дослідженого в судовому засіданні, належного позивачу оригіналу договору оренди землі від 02 січня 2008 року, а також кількох завірених копій його інших примірників, даний договір укладено між [PERSON] та СГ ТОВ «Буг» в особі директора Матишейка С.В. Об'єктами оренди є дві земельних ділянки загальною площею 2,1353 га, у тому числі: рілля площею 1,2352 га та кормові площею 0,9006 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 23969, 30 гривень. Земельні ділянки, які передаються в оренду не мають недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Договір укладено на 15 років. Орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі в розмірі 3 центнери зерна. Орендна плата вноситься протягом року. Передача орендної плати оформляється актами. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Земельна ділянка передається в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки - вирощування сільськогосподарських культур. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. Договір зареєстровано у Володимир-Волинському реєстраційно-виробничому офісі Волинської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 25 червня 2008 року за № 040808200017. Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02 січня 2008 року, а також акту прийомки-передачі об'єкта оренди від 02 січня 2008 року, відповідач [PERSON] передала в оренду СГ ТОВ «Буг» дві земельних ділянки загальною площею 2,1353 га, у тому числі: рілля площею 1,2352 га та кормові площею 0,9006 га. Претензій при визначенні меж не заявлено. Спірних питань немає. Згідно повідомлення відділу у Володимир-Волинському районі Міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинському Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № ПІ-9/0-0.171-8/141-17 від 25 вересня 2017 року, станом на 01.01.2013 року реєстрація договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та СГ ТОВ «Буг» не змінювалася та не скасовувалась. Наданими представником позивача, отриманими у відділі у Володимир-Волинському районі Міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинському Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, копіями сторінки з Книги реєстрації, заведеної Володимир-Волинським реєстраційно-виробничим офісом Волинської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», за № 19 зареєстровано договір оренди № 040808200017 від 25 червня 2008 року земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] (рілля) площею 1,2352 га та [NUMBER] (кормові) площею 0,9006 га, між [PERSON] та СГ ТОВ «Буг» строком на 15 років. Згідно поданого позивачем за первісним позовом плану чергування культур на 2013-2018 роки, СГ ТОВ «Буг» мало намір використовувати земельну ділянку площею 1,2352 га кадастровий номер [NUMBER] для вирощування сільськогосподарських культур. Актом виявлення факту користування земельною ділянкою від 28 серпня 2015 року підтверджується виявлення факту використання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,2352 га ТОВ «Захід-Трейд». Згідно акту №8 виявлення факту користування земельною ділянкою від 20 травня 2016 року, позивачем за первісним позовом встановлено факт використання земельної ділянки площею 1,2352 га кадастровий номер [NUMBER] працівниками ТОВ «Захід-Трейд», які засіяли на ній жито. У відповідності до поданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 57742774, 24 липня 2015 року державним реєстратором Демчуком Володимиром Тарасовичем зареєстровано за ТОВ «Захід Трейд» згідно договору оренди землі, укладеного 24 липня 2015 року між ТОВ «Захід Трейд» та [PERSON] право оренди земельної ділянки загальною площею 1,2352 га (кадастровий номер [NUMBER]) на строк 10 років із правом пролонгації. За клопотанням представника позивача про витребування доказів, згідно ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 листопада 2017 року, Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області було надано суду матеріали реєстраційної справи № 12493301 по реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], в якій містяться: - картка прийому заяви № 23116743 від 31 липня 2015 року, якою підтверджується факт подання [PERSON] до реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24 липня 2015 року за реєстраційним номером 12493301. Разом із заявою було подано договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 24 липня 2015 року ТОВ «Захід-Трейд» та [PERSON]; - заява № 12493301 від 24 липня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «Захід-Трейд», поданої [PERSON], щодо виникнення права оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; - копія паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], з його карткою фізичної особи - платника податків; - копії примірників договору оренди без дати та номеру, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Захід-Трейд», акту визначення меж ділянки в натурі (на місцевості) без дати та номеру, акту прийому-передачі об'єкта оренди без дати та номеру, щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (кадастровий номер [NUMBER]); - копія паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], з її довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера; - копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06 серпня 2007 року, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,2352 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; - відомості про пошук у Державному реєстрі речових прав інформації про реєстрацію прав та їх обтяжень, що стосується земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER]; - рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 23230240 від 29 липня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стосовно проведення реєстрації права оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області з кадастровим номером [NUMBER] за суб'єктом ТОВ «Захід-Трейд»; - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 41386453 від 29 липня 2015 року щодо проведення 24 липня 2015 року реєстрації за ТОВ «Захід Трейд» згідно договору оренди землі, укладеного 24 липня 2015 року між ТОВ «Захід Трейд» та [PERSON], права оренди земельної ділянки загальною площею 1,2352 га (кадастровий номер [NUMBER]) на строк 10 років із правом пролонгації. Вищеописаними документами підтверджується факт подвійної реєстрації права оренди однієї і тієї ж земельної ділянки загальною площею 1,2352 га, розташованої на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (кадастровий номер [NUMBER]), яка належить на праві власності [PERSON], спочатку за СГ ТОВ «Буг» - 25 червня 2008 року, а потім за ТОВ «Захід Трейд» - 24 липня 2015 року. У червні 2016 року СГ ТОВ «Буг» звернулось до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19911697 від 11.03.2015 року, №23230240 від 29.07.2015 року, №23229242 від 29.07.2015 року, №18608662 від 14.01.2015 року, №17427564 від 24.11.2014 року, №18590533 від 13.01.2015 року, №22678345 від 08.07.2015 року, №21469533 від 21.05.2015 року, №21466502 від 21.05.2015 року, №23481823 від 07.08.2015 року, №21468763 від 21.05.2015 року, в тому числі і що стосується земельної ділянки щодо права на яку виник спір у даній цивільній справі. Згідно постанови Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року у справі № 803/926/16 за вищезгаданим позовом СГ ТОВ «Буг» до Реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, реєстратором виконавчого комітету Зимнівської сільської ради в період судового розгляду даної справи самостійно скасовано оскаржувані позивачем рішення, в тому числі № 23230240 від 29 липня 2015 року про оренду земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,2352 га за ТОВ «Захід-Трейд», що стало причиною відмови у задоволенні позову. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2017 року у цивільній справі № 154/1382/17 за позовом СГ ТОВ «Буг» до ТОВ «Захід-Трейд» та [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, ухвалено рішення про задоволення позову, яким визнано недійсним договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ «Захід-Трейд» щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,2352 га., який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 липня 2015 року, з моменту його укладення. Поданою позивачем Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 88133158 від 26 травня 2017 року, стверджується, що 17 серпня 2016 року зареєстровано договір оренди землі між ФГ «Західний Буг» [PERSON] та [PERSON] щодо тієї ж земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], укладений 15 липня 2016 року. За клопотанням представника позивача про витребування доказів, згідно ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 листопада 2017 року, Зимнівською об'єднаною територіальною громадою було надано суду завірені копії матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], в якій містяться: - заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ФГ «Західний Буг» [PERSON] щодо виникнення права оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; - копія доручення ФГ «Західний Буг» [PERSON] та паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], з її карткою фізичної особи - платника податків; - копія примірника договору № 962 від 15 липня 2016 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Західний Буг» [PERSON], акту прийому-передачі об'єкта оренди, щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (кадастровий номер [NUMBER]); - копія паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]; - копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06 серпня 2007 року, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1, 2352 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; - відомості про пошук у Державному реєстрі речових прав інформації про реєстрацію прав та їх обтяжень, що стосується земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER]; - рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 31000074 від 18 серпня 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стосовно проведення реєстрації права оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області з кадастровим номером [NUMBER] за суб'єктом ФГ «Західний Буг» [PERSON]; - інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66155034 від 18 серпня 2016 року щодо проведення 17 серпня 2016 року реєстрації за ФГ «Західний Буг» [PERSON] згідно договору оренди землі, укладеного 15 липня 2016 року між ФГ «Західний Буг» [PERSON] та [PERSON], права оренди земельної ділянки загальною площею 1, 2352 га (кадастровий номер [NUMBER]) на строк 10 років із правом пролонгації. Поданою позивачем Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 88127034 від 26 травня 2017 року, стверджується, що 01 лютого 2017 року зареєстровано договір оренди землі між ФГ «Західний Буг» [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], укладений 18 січня 2017 року. Також за клопотанням представника позивача про витребування доказів, згідно ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 листопада 2017 року, Зимнівською об'єднаною територіальною громадою було надано суду завірені копії матеріалів реєстраційної справи щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], в якій містяться: - заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ФГ «Західний Буг» [PERSON] щодо виникнення права оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; - копія доручення ФГ «Західний Буг» [PERSON] та паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], з її карткою фізичної особи - платника податків; - копія примірника договору № 1751 від 18 січня 2017 року, укладеного між [PERSON] та ФГ «Західний Буг» [PERSON], акту прийому-передачі об'єкта оренди, щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області (кадастровий номер [NUMBER]); - копія паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON]; - копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06 серпня 2007 року, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,9006 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області; - відомості про пошук у Державному реєстрі речових прав інформації про реєстрацію прав та їх обтяжень, що стосується земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER]; - рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 33701035 від 03 лютого 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стосовно проведення реєстрації права оренди земельної ділянки, яка знаходиться на території Микитичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області з кадастровим номером [NUMBER] за суб'єктом ФГ «Західний Буг» [PERSON]; - Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 79549142 від 03 лютого 2017 року щодо проведення 01 лютого 2017 року реєстрації за ФГ «Західний Буг» [PERSON] згідно договору оренди землі, укладеного 18 січня 2017 року між ФГ «Західний Буг» [PERSON] та [PERSON], права оренди земельної ділянки загальною площею 0, 9006 га (кадастровий номер [NUMBER]) на строк 10 років із правом пролонгації. Згідно поданого СГ ТОВ «Буг» актом № 13 від 22 вересня 2017 року, цього дня даним комісією з працівників даного підприємства було виявлено вирощування ріпаку ФГ «Західний Буг» [PERSON] на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER], а інша земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] є залісненою та ніким не використовується. За таких обставин поданими позивачем за первісним позовом та витребуваними судом за клопотанням його представника документами також підтверджується факт подвійної реєстрації права оренди одних і тих же земельних ділянок, які належать на праві власності [PERSON], спочатку за СГ ТОВ «Буг» - 25 червня 2008 року, а потім за ТОВ «Захід - Трейд» - 24 липня 2015 року, а після того - 17 серпня 2016 року та 01 лютого 2017 року за ФГ «Західний Буг» [PERSON] Аналізуючи докази у справі з врахуванням пояснень сторін, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним позовом, оскільки дії співвідповідача [PERSON] при одночасному подвійному укладенні та реєстрації договорів оренди щодо належних їй на праві власності земельної ділянки із двома суб'єктами підприємницької діяльності явно суперечать діючому законодавству України. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст.6, 627 ЦК України). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно вимог ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час оренди земельної ділянки, що належить [PERSON], регулювалися Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»; Законом України «Про Державний земельний кадастр», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №262 від 17.10.2013 року, Порядком державної реєстрації договорів оренди, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року (втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 791 від 20.07.2011 року). Згідно ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 4 статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається у письмовій формі. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її не сплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до Порядку державної реєстрації договорів оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року (який втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 791 від 20.07.2011 року) у редакції станом на 02 січня 2008 року, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводилася виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174, у період з 02 липня 2003 по 31 грудня 2010 року ведення Державного реєстру земель здійснювалось структурними підрозділами Центру Державного земельного кадастру. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 р., № 1021, у період з 01 січня 2011 року до 01 січня 2013 року ведення Державного реєстру земель здійснювалось посадовими особами територіальних органів Держземагентства. Вимога про обов'язкову реєстрацію права оренди земельної ділянки з'явилась в Законі України № 1952-IV від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» лише з 01 січня 2013 року. З вказаної дати і по даний час така юридична дія, як державна реєстрація договору оренди відійшла у минуле, взамін чого прийшла реєстрація права. Відділи Держземагентства втратили реєстраційну функцію, а реєстрація права оренди проводилась реєстраційною службою. Згідно ч.ч. 3 та 4 ст.3 Закону України № 1952-IV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом - до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. За таких умов, якщо довгостроковий договір оренди землі у свій час був зареєстрований у Державному реєстрі земель шляхом внесення запису до відповідної книги реєстрації, то після 01 січня 2013 року не передбачено обов'язку сторін та немає необхідності проводити державну реєстрацію права оренди за цим договором в силу вищевказаного закону. Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи договір оренди земельної ділянки від 02 січня 2008 року, укладений між [PERSON] та СГ ТОВ «Буг» у двосторонньому порядку розірваним чи зміненим не був, а отже фактично з боку відповідача [PERSON] мала місце саме відмова від його виконання без згоди іншої сторони, тобто фактично розірвання договору оренди в односторонньому порядку. У відповідності до ч.4 ст.31 Закону України «Про оренду землі», розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно п. 39 Договору оренди землі від 02 січня 2008 року, укладеного між [PERSON] та СГ ТОВ «Буг», розірвання даного договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання або порушення сторонами своїх обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відтак, договір оренди землі, який було укладено між [PERSON] та СГ ТОВ «Буг» 02 січня 2008 року строком на 15 років, який було належним чином та у законному порядку зареєстровано в Книзі реєстрації, яка велася Володимир-Волинським реєстраційно-виробничим офісом Волинської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», на даний час не потребує додаткової реєстрації права оренди земельної ділянки, і з цих підстав був чинним також на момент укладення відповідачем за первісним позовом [PERSON] із ТОВ «Захід - Трейд» договору оренди щодо тієї ж земельної ділянки, а так само був чинним на момент укладення аналогічних договорів у 2016 та 2017 роках із ФГ «Західний Буг» [PERSON], а також є чинним і станом на даний момент. Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 цього Закону, під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. За таких умов, в ході проведення державної реєстрації речового права за договорами оренди землі, укладеними у 2016 та 2017 роках [PERSON] із ФГ «Західний Буг» [PERSON], реєстратор не перевірив належним чином, чи право оренди на ці земельні ділянки зареєстровано чи ні, внаслідок чого й здійснив повторну реєстрацію договору оренди одних і тих самих земельних ділянок, що є недопустимим та здійснено з порушенням законодавства. Також слід зазначити, що всупереч ст. 24 цього ж Закону було здійснено повторну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, хоч мали місце підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації, що визначені у п. 6 ч. 1 даної статті - у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо заявлене право вже зареєстроване. У такому випадку відмова в державній реєстрації прав позбавляє особу права реєструвати договори оренди землі. Згідно положень ч.1 ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Таким чином, укладені [PERSON] правочини (договори) із ТОВ «Захід - Трейд», а в подальшому також договори № 962 від 15 липня 2016 року та № 1751 від 18 січня 2017 року із ФГ «Західний Буг» [PERSON], за своїм змістом явно суперечить нормам та принципам, визначених Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а також багатьох інших нормативних актів, якими обґрунтоване дане рішення, а тому повинні бути визнані судом недійсними з моменту їх вчинення, тобто дати укладення договорів. Сам факт укладення таких договорів [PERSON] із ТОВ «Захід - Трейд», а в подальшому із ФГ Західний Буг» [PERSON], а також його неприпустимої подвійної реєстрації, є безпосереднім порушенням права СГ ТОВ «Буг», визначеного законодавством та договором від 02 січня 2008 року користуватися орендованими земельними ділянками на законних підставах протягом строку дії договору, поки інше не буде встановлено домовленістю сторін або судом. За таких умов суд при вирішенні первісного позову прийшов до висновку до необхідності його задоволення у повному обсязі. Вирішуючи зустрічний позов про розірвання договору оренди земельних ділянок від 02 січня 2008 року, укладеного [PERSON] із СГ ТОВ «Буг» суд виходив із аналізу сукупності норм та принципів цивільного судочинства. Так, згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.12 ЦПК України, визначено принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, за яким: учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Аналогічні процесуальні норми були передбачені чинним на час розгляду даної справи ЦПК України у його попередній редакції. Відтак в ході розгляду даної справи суд повністю забезпечивши рівність сторін та свободу у виборі ними способу захисту своїх прав та інтересів, а також право розпорядження своїми процесуальними правами на власний розсуд та переконання, зобов'язаний брати до уваги лише належні та допустимі докази, які були подані сторонами та отримані судом за їх клопотаннями. Таким чином, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами та витребувані судом докази в їх сукупності, надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Звертаючись до суду із зустрічним позовом до СГ ТОВ «Буг», [PERSON] просила розірвати укладений нею із даним товариством 02 січня 2008 року договір оренди земельних ділянок, оскільки за її твердженнями орендар систематично не сплачує їй орендної плати, а тому порушує її права, а також тим самим перешкоджає передати належні їй на праві приватної власності земельні ділянки іншому землекористувачу - суб'єкту підприємницької діяльності, який би зміг в повній мірі забезпечити її право на отримання доходу від здачі в оренду належного їй майна. У підтвердження зустрічного позову [PERSON] подала довідку ФГ «Західний Буг» [PERSON] № 241 від 20 вересня 2017 року про середні ціни реалізації продукції сільського господарства сільськогосподарськими підприємствами за 2007-2016 роки, зазначаючи при цьому, що таких доходів від здачі земельних ділянок в оренду СГ ТОВ «Буг» вона не отримувала. В той же час поданою в судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом ФГ «Західний Буг» [PERSON] довідкою № 536 від 25 вересня 2017 року, виданою Володимир-Волинською об'єднаною Державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Волинській області [PERSON], якою остання також обґрунтувала позовні вимоги за зустрічним позовом, стверджується, що СГ ТОВ «Буг» з 2011 року включно по даний час не сплачувало за [PERSON] земельний податок до бюджету, що також підтверджує і факт ненарахування їй орендної плати. За згаданими вище положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі», за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відтак в даній справі ключовим моментом при вирішенні спору про розірвання договору оренди землі від 02 січня 2008 року, укладеного [PERSON] та СГ ТОВ «Буг» стало доведення сторонами факту систематичної несплати орендарем СГ ТОВ «Буг» орендної плати [PERSON], визначеної даним договором, або ж спростування такого факту. Опитана в судовому засіданні за клопотанням СГ ТОВ «Буг» головний бухгалтер зазначеного підприємства [PERSON] пояснила, що з моменту укладення договору оренди 02 січня 2008 року по 2014 рік [PERSON] постійно нараховувалась та виплачувалась орендна плата: спочатку протягом 2008-2013 років в розмірі 150 кг зерна в рік, а у 2014 році вона особисто передавала в якості орендної плати [PERSON] готівкові кошти. З 2015 року по даний час орендна плата [PERSON] підприємством не нараховується, оскільки з цього часу остання неправомірно передала земельні ділянки в оренду іншим підприємствам, а тому СГ ТОВ «Буг» не має можливості їх використовувати. У підтвердження попередньо наданих пояснень директора СГ ТОВ «Буг» Матишейка С.В. та головного бухгалтера даного підприємства [PERSON], представниками позивача до суду були подані письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, а також письмові докази. А саме, за доводами представника СГ ТОВ «Буг» Попка О.І. попередньо дослідженою довідкою Володимир-Волинської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області № 536 від 25 вересня 2017 року підтверджується факт нарахування його підприємством [PERSON] та виплату до бюджету земельного податку протягом 2008-2010 років. Щодо невідповідності сум нарахувань та відсутності записів про нарахування у інший період часу представник СГ ТОВ «Буг» послався на примітку даної довідки, згідно якої інформація, викладена в ній потребує уточнення у джерел доходів, а також на довідку, отриманої у цієї ж Володимир-Волинської ОДПІ № 1342 від 27 квітня 2017 року, згідно якої у СГ ТОВ «Буг» станом на 27 квітня 2017 року відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів, платежів. Також представником СГ ТОВ «Буг» подано в судовому засіданні копії відомостей на видачу ячменю, вівсу та тритікале за земельні частки (паї) за 2011-2012 роки, в яких під номером 98 містяться відмітки про отримання [PERSON] за два роки загалом 256 кг зерна. Згідно довідки СГ ТОВ «Буг» № 92 від 23 жовтня 2017 року, СГ ТОВ «Буг» протягом 2015 року не використовувало земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER], площею 1,2352 - рілля (власник [PERSON].), оскільки її засівання було заплановане у четвертому кварталі 2015 року. У серпні 2015 року технікою ТОВ «Захід-Трейд» здійснено дискування цієї землі. По даний час підприємство не має фактичної можливості використання даної земельної ділянки, оскільки у 2015 році вона використовувалась ТОВ «Захід-Трейд», а з 2016 року - ФГ «Західний Буг» [PERSON] Також СГ ТОВ «Буг» з 2008 року по 2017 рік не використовувало земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,9006 га - кормові, оскільки вона є залісненою. По даний час СГ ТОВ «Буг» не має фактичної можливості використання цієї землі тому, що [PERSON] її було передано у користування та володіння ФГ «Західний Буг» [PERSON] СГ ТОВ «Буг» не отримувало будь-яких усних чи письмових попереджень про вчинення [PERSON] дій направлених на передачу даних земельних ділянок у користування та володіння третім особам. Копією листа СГ ТОВ «Буг» № 24 від 27 червня 2008 року стверджується, що вказане підприємство повідомило [PERSON] про виявлення лісу на земельній ділянці площею 0,9006 га, через що орендну плату буде зменшено із 3 центнерів зерна на 1,5 центнерів зерна. Після здійснення [PERSON] дій щодо приведення землі до цільового призначення виплату буде збільшено. До даного листа приєднано додаткову угоду та зазначено, що для унеможливлення будь-яких несприятливих та негативних наслідків для будь-кого, [PERSON] за даним листом необхідно повідомити результати розгляду до вересня 2008 року, а у випадку неотримання письмового повідомлення, буде рахуватися, що досягнуто згоду та порозуміння. Згідно довідки СГ ТОВ «Буг» № 86 від 18 жовтня 2017 року, станом на 01 жовтня 2017 року заборгованість по орендній платі за договором оренди землі від 02 січня 2008 року, укладеного між СГ ТОВ «Буг» та [PERSON], відсутня. Довідкою СГ ТОВ «Буг» № 87 від 19 жовтня 2017 року стверджується, що з 02 січня 2008 року по 01 жовтня 2017 року до СГ ТОВ «Буг» з боку орендаря [PERSON] будь-яких усних чи письмових заперечень, скарг та зауважень щодо виду та розміру виплаченої орендної плати не надходило. В судовому засіданні [PERSON] визнала, що протягом 2008-2010 років, дійсно їй виплачувалась орендна плата зерном, а у 2014 році отримала від головного бухгалтера СГ ТОВ «Буг» [PERSON] в якості орендної плати гроші. Із розміром орендної плати як в натуральному виразі (зерном), так і в грошовому, як в той час, так і зараз, вона не згідна. Жодних питань щодо зменшення розміру орендної плати з нею ніхто не погоджував, жодних повідомлень з даного приводу вона не отримувала. Також зазначила, що у 2011-2012 роках, а так само у 2013 році, а потім з 2015 по теперішній час вона орендної плати від СГ ТОВ «Буг» не отримувала, а підписи у відомостях за 2011-2012 роки їй не належать, отримувати це зерно вона фізично не могла, оскільки хворіла. За правилами статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 32 Закону України «Про оренду землі». На момент укладення спірного договору сторонами було визначено, серед іншого, об'єкт оренди, строк дії договору, орендна плата (її розмір, правила обчислення, внесення, перегляду), зміни умов договору і припинення його дії, та інше. Згідно умов договору оренди землі від 02 січня 2008 року укладеного між СГ ТОВ «Буг» та [PERSON] (далі - Договору оренди), об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 2,1358 га, у тому числі: рілля площею 1,2352 га та кормові площею 0,9006 га. У відповідності до п.6 Договору оренди, земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню. Відсутність заліснення однієї із земельних ділянок площею 0,9006 га (кормові) на момент укладення Договору оренди засвідчується також підписаними сторонами актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02 січня 2008 року та актом прийомки-передачі об'єкта оренди від 02 січня 2008 року, згідно яких орендарем проведено визначення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та не заявлено жодних претензій та спірних питань. Відтак підписуючи договір оренди СГ ТОВ «Буг» засвідчило те, що на момент його укладення не було жодних перешкод (заліснення, чи інше) у використанні даної земельної ділянки, і взявши її в оренду на 15 років, зобов'язалось згідно п.9 цього ж Договору виплачувати [PERSON] орендну плату у формі та розмірі 3 центнерів зерна, а не менше. Згідно п.п. 11-13 Договору оренди, орендна плата вноситься напротязі року, а передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, розмір орендної плати за відповідних умов, зокрема зміни розмірів земельного податку, переглядаються щорічно. У відповідності до п.36 Договору оренди, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні при погодженні зміни умов договору оренди сторонами не було досягнуто жодної взаємної згоди щодо зміни орендної плати. Подану до суду копію листа № 24 від 27 червня 2008 року СГ ТОВ «Буг» щодо повідомлення [PERSON] про зміну розміру орендної плати, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ досягнення згоди щодо зміни умов договору, оскільки: -із його змісту не вбачається ознак надання [PERSON] такої згоди; -представник СГ ТОВ «Буг» не зміг подати до суду жодного доказу відправлення такого листа адресату; -у листі невірно зазначено адресу отримувача - [PERSON], яка фактично проживає та зареєстрована у [ADDRESS], що підтверджується копією її паспорта громадянина України, а не «32/32» - як зазначено у листі, а відтак [PERSON] апріорі не могла отримати зазначеного повідомлення від СГ ТОВ «Буг». Інших доказів досягнення згоди щодо зміни умов договору оренди сторони в судовому засіданні не подали, а відтак доводи представника СГ ТОВ «Буг» про застосування в даному випадку принципу «мовчазної згоди» при внесенні змін до договірних умов є неналежними. З цих же підстав суд не може прийняти доводи та посилання представника СГ ТОВ «Буг» на застосування в цьому випадку ч.6 ст.762 ЦК України, згідно якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. В судовому засіданні представник СГ ТОВ «Буг» не довів жодним чином того факту, що дійсно земельна ділянка не могла використовуватись та не використовувалась його підприємством і саме через обставини, за які воно не відповідає. В даному випадку щодо застосування даної норми та правомірного звільнення СГ ТОВ «Буг» від орендної плати, суд погоджується із доводами його представника лише в частині права користування спірними земельними ділянками протягом 2015-2017 років, коли їх неправомірно було передано [PERSON] в оренду іншим суб'єктам підприємницької діяльності. Відтак в судовому засіданні встановлено, що СГ ТОВ «Буг» фактично в односторонньому порядку порушило свої договірні зобов'язання щодо орендної плати протягом 2008-2014 років, безпідставно недораховуючи [PERSON] орендну плату протягом цього часу в частині її 50%, що становить 150 кг зерна в рік, а не 300 кг, як це було передбачено договором. Більше того «нарахування» не означає «виплата», а в судовому засіданні представник СГ ТОВ «Буг» відмовився від своїх клопотань про долучення документів та не подав доказів виплати його підприємством [PERSON] орендної плати як протягом 2008-2010 років, а також 2013-2014 років. Водночас доводи [PERSON] про те, що у відомостях на видачу зерна за земельні частки (пай) за 2011-2012 роки проставлено три різних підписи, жоден з яких їй не належить також спростовані не були. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що СГ ТОВ «Буг» систематично (два і більше разів) з 2008 по 2015 рік з порушеннями договору оренди нараховувало [PERSON] орендну плату, яка ним безпідставно та в односторонньому порядку була зменшена вдвічі, а будь-яких належних та допустимих доказів щодо сплати орендної плати у вказаний період часу СГ ТОВ «Буг» надано взагалі не було, що може свідчити лише про систематичну її несплату та є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Доводи представника СГ ТОВ «Буг» щодо застосування строків позовної давності до фактів несплати його підприємством протягом 2008-2014 років [PERSON] орендної плати є також невірними. За приписами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього Кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як встановлено в судовому засіданні, зустрічний позов [PERSON] подано про розірвання договору оренди землі, який є чинним і на даний момент, а не про стягнення безпідставно невиплаченої орендної плати. Для позовних вимог про розірвання договору з причин невнесення орендної плати, що само по собі є підставою для розірвання договору, строк позовної давності також не закінчився. Судом встановлено, що згідно з умовами договору, орендар зобов'язаний здійснювати орендну плату щороку, тому відповідальність за невиконання цього обов'язку виникає щороку, а право орендодавця вважається порушеним з моменту неотримання чергового платежу. Частиною 5 статті 261 ЦК України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строків виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Як вбачається за матеріалами справи, фактично [PERSON] відмовилась від виконання договору оренди 24 липня 2015 року, уклавши в цей день інший недійсний договір оренди щодо частини тієї ж спірної земельної ділянки із ТОВ «Захід-Трейд». У відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. До 24 липня 2015 року [PERSON] виконувала свої зобов'язання за договором оренди із СГ ТОВ «Буг» у повному обсязі, а причиною її відмови від виконання спірного договору оренди від 02 січня 2008 року було його невиконання з боку СГ ТОВ «Буг», яке в свою чергу, систематично не сплачувало протягом 2008-2014 років [PERSON] орендну плату, що є підставою для розірвання договору оренди. За таких умов суд прийшов до висновку про те, що початком перебігу позовної давності є момент, коли у [PERSON] виникло право пред'явити вимогу СГ ТОВ «Буг» щодо виконання свого зобов'язання про виплату чергового платежу по орендній платі. В даному випадку із врахуванням правомірної несплати СГ ТОВ «Буг» протягом 2015-2017 років орендної плати, таким днем є 01 січня 2015 року. Відтак [PERSON] не пропущені строки позовної давності, а тому її зустрічний позов підлягає задоволенню. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦК України). У відповідності до ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема - визнання правочину недійсним та припинення правовідношення. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що [PERSON], не розірвавши у встановленому порядку договору оренди земельних ділянок із СГ ТОВ «Буг» від 02 січня 2008 року, повторно та з порушенням законодавства уклала щодо тих самих земельних ділянок договори оренди з іншим суб'єктом підприємницької діяльності, що також призвело до їх подвійної реєстрації. В силу ст.203 ЦК України, такі правочини (договори) [PERSON] із ТОВ «Захід - Трейд», а також ФГ «Західний Буг» [PERSON] явно суперечить нормам та принципам цивільного законодавства та порушили законне право СГ ТОВ «Буг» у вільному користуванні земельними ділянками на основі укладеного ним договору, тобто є недійсними. В свою чергу систематична несплата орендної плати орендодавцю [PERSON] орендарем СГ ТОВ «Буг» є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, а отже розірвання між ними договору оренди від 02 січня 2008 року. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги, як за первісним позовом, так і за зустрічним, повністю доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved