Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

28.08.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 18.06.2011, при цьому підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 05.07.2020 утворилася заборгованість в сумі 108803,17 грн, з якої 14333,37 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5009,08 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625, 89460,72 грн нарахована пеня. Судовою ухвалою від 01.10.2020 відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін (а.с.115). Позивач АТ КБ «Приватбанк» явку представника у судове засідання не забезпечив, надавши суду заяву з посиланням на підтримання позову (а.с.4 зворот за текстом позовної заяви). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, свою участь у судовому провадженні забезпечив шляхом представництва; проти позову заперечив у наданому відзиві на позовну заяву за тих підстав, що позивач всупереч вимогам ст.1056-1 ЦК України, Договору та ч.4 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в односторонньому порядку підняв відсоткову ставку за Договором з 01.09.2014 до 34,8%, з 01.04.2015 до 42,00% на рік, що не передбачено умовами Договору, внаслідок чого безпідставно нарахував неіснуючу заборгованість. Вважає, що Умови і Правила надання банківських послуг, що надані до суду позивачем, не є складовою частиною Кредитного договору, оскільки не містять його (позивача) підпису. Також послався на незаконність нарахування позивачем пені внаслідок порушення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», пп.15 п.1 додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015, якою затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено м. Костянтинівка Донецької області. Крім того, просив про застосування строків позовної давності (а.с.120). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у тому числі за підстав пропущення позивачем строків позовної давності. Позивач заперечив доводи відповідача у відповіді на відзив, пославшись зокрема на ту обставину, що, підписавши Анкету-Заяву, відповідач підтвердив, що був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, а також, що, погашаючи заборгованість по кредиту, відповідач прийняв умови Договору та погодився з ними. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності пояснив, що строк кредитної картки відповідача - до 01.2022, позивач звернувся до суду 22.08.2020, тобто в межах строку позовної давності (а.с.126-130,131-135,143-147). З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. 18.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем кредитного договору відповідачем підписана «Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», в якій зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їхніми змінами на сайті Приватбанку: www.privatbank.ua (а.с.22, 87зворот-88). До «Анкети-заяви» позивач додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» із зазначенням базової процентної ставки (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) 2,5% (а.с.88зворот), яка містить підпис позичальника датою 18.06.2011, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затв. наказом від 06.03.2010 №СП-2010-258 (а.с.89-112). Обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування заявлених до стягнення сум, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, позивач посилається на\~Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затв. наказом від 06.03.2010 №СП-2010-258, як невід`ємні частини Кредитного договору. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана відповідачем, визначені, зокрема базова % ставка в місяць, комісія за зняття готівкових коштів, комісія за зняття власних коштів, комісія за моніторинг неактивної карти, комісія за безготівковий платіж, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів по любому з грошових зобов`язань. За приписами статті 1049 ЦК України, якою встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з умовами Кредитного договору кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до 01/22 (а.с.87). З огляду на цю обставину, суд не вважає за можливе застосувати строк позовної давності, про що просив відповідач, виходячи з такого: За приписами діючого цивільного законодавства порушене право підлягає судовому захисту протягом встановленого законом строку. Так, відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України\~передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.5\~ст.261 ЦК України\~за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як зазначалося вище, відповідачу була надана кредитна картка зі строком дії до 01/22, що відповідачем не спростовано. Позивач із вимогами про стягнення заборгованості за кредитом звернувся 28.08.2020, тобто в межах строку позовної давності. Згідно з довідкою «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] позичальнику був встановлений кредитний ліміт: 18.06.2011 - 4200,00 грн, 18.06.2011 300,00 грн, 22.07.2011 5000,00 грн, 23.07.2011 5000,00 грн, 21.08.2011 6000,00 грн, 24.12.2012 8000,00 грн, 02.06.2013 11000,00 грн, 02.07.2013 14000,00 грн, 03.07.2013 14.000,00 грн, 14.05.2014\~ 11700,00\~грн,\~23.02.2015\~-\~12000,00\~грн, 22.07.2018 0,00 грн (а.с.86зворот). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 18.06.2011 (а.с.74-82)\~ вбачається, що станом на 31.05.2019 позивачем визначена заборгованість за Договором, яка становить 108803,17 грн, з яких: 14333,37 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5009,08 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625, 89460,72 грн нарахована пеня. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, приходить до такого: Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). Згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом погоджена сторонами у розмірі 2,5% на місяць або 30% річних. З наданого позивачем Розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.09.2014 проценти за користування кредитними коштами нараховувалися позивачем, виходячи з процентної ставки, що не була погоджена сторонами при підписанні Договору. Факт повідомлення відповідача про запровадження іншого порядку (формули) нарахування поточних та прострочених процентів, а також факт погодження з відповідачем як позичальником збільшення розміру процентів, позивачем не доведений. Розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, що мали бути нараховані за Договором, визначені судом, виходячи з такого розрахунку: 1) 8793,58 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 01.09.2014) * 0,083% (30%/360 днів) * 3 дні (з 29.08.2014) = 21,40 грн, 8511,81 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 01.10.2014) * 0,083% * 30 днів = 211,94 грн, 8321 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 04.11.2014) * 0,083% * 5 днів = 34,53 грн, 8027,63 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 21.11.2014) * 0,083% * 17 днів = 113,27 грн, 9171,63 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 26.11.2014) * 0,083% * 5 днів = 38,06 грн, 11251,63 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 01.12.2014) * 0,083% * 5 днів = 46,69 грн, 10792,08 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 24.12.2014) * 0,083% * 23 дні = 206,02 грн, 11639,08 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 31.12.2014) * 0,083% * 7 днів = 67,62 грн, 11249,04 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 22.01.2015) * 0,083% * 22 дні = 205,41 грн, 11673,04 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 31.01.2015) * 0,083% * 9 днів = 87,20 грн, 11394,18 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 28.02.2015) * 0,083% * 28 днів = 264,80 грн, 11606,18 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 02.03.2015) * 0,083% * 2 дні = 19,27 грн, 11299,96 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 01.04.2015) * 0,083% * 30 днів = 281,37 грн, 11016,73 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 30.04.2015) * 0,083% * 29 днів = 265,17 грн, 10719 грн (заборгованість за тілом кредиту за розрахунком позивача на 31.05.2015) * 0,083% * 30 днів = 266,90 грн, а загалом - 2129,65 грн 2) 2129,65 грн + 240,45 грн (проценти, нараховані до 01.09.2014) = 2370,10 грн. Тож станом на 31.05.2015 заборгованість за тілом кредиту (визначеному позивачем за розрахунком на а.с.74-76) та відсотками (розрахованими судом) складала 13089,53 грн = 10719,43 грн + 2370,10 грн. Як вбачається з розрахунку позивача на а.с.76зворот-82зворот у період часу з 01.06.2015 по 31.05.2019 відповідач використав кошти позивача на загальну суму 4342,85 грн графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів», на яку, виходячи з погодженої сторонами відсоткової ставки, мали бути нараховані проценти на загальну суму 10719,43 грн + 4342,85 грн = 15062,48 грн * 0,083% * 1460 днів = 18252,47 грн. Загалом відповідач мав повернути позивачу за тілом кредиту і відсотками 31342,00 грн = 13089,53 грн + 18252,47 грн. Щодо вимоги стягнення пені (нарахування якої передбачено Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана відповідачем): 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон №1669-VII). Відповідно до ст.2 Закону №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 у № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання відповідача за реєстрацією є Костянтинівський район Донецької області. Місто Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До набрання чинності Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (15 жовтня 2014 року) позивачем 01.07.2014 була нарахована пеня у сумі 50,00 грн. Інші нарахування (наступне нарахування за розрахунком 30.10.2014) та стягнення пені є незаконними. Як вбачається з виписки за договором № б/н станом на 06.07.2020, відповідачем у період дії Договору погашено загалом 112512,17 грн, що значно більше ніж сума, що відповідач мав повернути позивачу: за тілом кредиту і відсотками - 31342,00 грн та пенею - 50 грн. Тож суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог і необхідності відмовити у позові у повному обсязі.

Outcome: dismissed