Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом з дитинства, в інтересах якого діє представник адвокат Мініх І.М., звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з моменту звернення з позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат Мініх І.М. зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 01 вересня 2005 року розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 225. В період шлюбу у них народився [PERSON] [INFO] , який є інвалідом з дитинства, 09 червня 2020 року згідно рішення комісії МСЕК йому встановлено інвалідність I групи довічно. [PERSON] потребує постійного медичного лікування, стороннього догляду та опіки, проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка його утримує та піклується про нього і позбавлена можливості працювати через здійснення догляду за сином. Вказує, що відповідач є особою працездатного віку, працює робітником на виробництві в Республіці Польща, отримує стабільний та високий дохід, що дозволяє йому утримувати двох неповнолітніх дітей згідно судового наказу від 22 жовтня 2018 року в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та на дружину до досягненню другою дитиною трирічного віку згідно рішення суду від 20 листопада 2018 року, сплачуючи їй 2000 грн. щомісячно. Уважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатному повнолітньому сину, однак в добровільному порядку відмовляється це робити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Зазначила, що позивачу призначена соціальна допомога в розмірі 3516 грн. 40 коп., однак така сума є недостатньою для забезпечення мінімальних потреб особи з інвалідністю першої групи та його лікування. Представник відповідача адвокат Гіппіус О.Б. в судовому засіданні позов визнав частково. Уважав, що на утримання непрацездатного повнолітнього сина відповідача підлягає стягненню 1/6 його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи, що втратила працездатність та на строк до досягнення відповідачем шестидесятирічного віку, тобто, поки він буде мати змогу надавати таку допомогу. Не заперечував, що [PERSON] працює закордоном, однак має незадовільний стан здоров`я, його заробітки є несистематичними. Крім того, відповідач сплачує аліменти на утриманні двох дітей від другого шлюбу в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, відтак у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі, з нього належатиме до стягнення більш ніж 1/2 його заробітку. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про таке. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Як установлено судом і вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04 травня 2018 року, виданого повторно, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї №3066 від 13 липня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради [PERSON] зареєстрований та проживає з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №018526 від 09 червня 2020 року [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства довічно та потребує постійного стороннього догляду, психолого-педагогічної, професійної, фізичної, фізкультурно-спортивної, соціальної і побутової реабілітації. З відповідача на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, однак після досягнення повноліття відповідач перестав сплачувати аліменти, а надавати матеріальну допомогу у добровільному порядку не бажає. [PERSON] на даний час перебуває в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та відповідно до судового наказу, виданого Старокостянтинівським районним судом 22 жовтня 2018 року з нього стягуються аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 20 листопада 2018 року у справі №683/2659/18 [PERSON] сплачував аліменти дружині а розмірі 2000 грн. до досягнення другою дитиною трирічного віку. [PERSON] працює закордоном та має дохід. Зазначені обставини визнаються представником відповідача та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України). Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що [PERSON] , є непрацездатною особою, інвалідом з дитинства першої групи та потребує постійного стороннього догляду, отримує соціальну пенсію в розмірі 3516 грн 40 коп., його мати [PERSON] позбавлена у зв`язку необхідністю стороннього догляду за сином можливості працювати та надавати йому матеріальну допомогу, [PERSON] , є працездатним та має утриманців, його дружина є також працездатною та має обов`язок по утриманню дітей. Крім того, відповідач з 14 листопада 2019 року більше не сплачує аліменти дружині до досягненню дитиною трирічного віку в розмірі 2000 грн., що на переконання суду, також свідчить про можливість відповідача матеріально підтримати свого непрацездатного сина. Доводи представника відповідача про незадовільний стан здоров`я останнього та можливість стягнення з нього аліментів до досягнення відповідачем шестидесятирічного віку не ґрунтуються на вимогах закону. Суд звертає увагу, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, [PERSON] не позбавлений можливості відповідно до ст. 192 СК України звернутися до суду про зміну розміру аліментів. Відтак, суд уважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви. Оскільки при подачі даного позову позивач звільнявся від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved