Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

27.04.2020 [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області у 2014 році. Від шлюбних відносин з відповідачем мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Рішенням Куликівського районного суду від 04 вересня 2014 року з відповідача було стягнуто на її користь на утримання синів аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і до досягнення старшою дитиною повноліття. [INFO] 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримування шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким збільшено мінімальний розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до 50%. В зв`язку з тим, що перерахунок розміру аліментів не здійснюється автоматично, вона вимушена звернутися до суду із заявою про збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримування неповнолітніх дітей, до розміру 1/2 частини всіх видів доходів, (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття. На сьогоднішній день відповідач працює ветеринарним фельдшером у СФГ «Колос», але отримати інформацію про розмір його заробітної плати самостійно вона не має можливості, так як відомості про доходи особи є персональними відомостями і захищаються ЗУ «Про інформацію», однак вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі, передбаченому законодавством. Вона ніде не працює, перебуває на обліку у Куликівському районному центрі зайнятості, і таким чином не може забезпечити в повній мірі потреби дітей, відповідач аліменти сплачує, але у додаткових витратах на дітей участі не приймає. Просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Ухвалою Куликівського районного суду від 22.05.2020, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та пояснила, що потребує додаткових коштів на утримання трьох дітей. Їй відомо, що батько дітей не змінював місце роботи, і його матеріальне становище не покращилось. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що сплачує присуджені аліменти, додатково купував сину телефон, сплачував відвідування гуртків. За рішенням Куликівського районного суду від 09.11.2016 він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати на утримання сина [PERSON] , 2015 року народження, іншому стягувачу аліментів. Працює у СФГ «Колос», доглядає за тваринами, з нього утримується більше половини заробітної плати, більше він платити не зможе, інших доходів, окрім цієї заробітної плати не має. Судом встановлено, що згідно з рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2014 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 (однієї другої) частини заробітку (доходу) відповідача \~щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, \~починаючи з 26.08.2014 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 9-10). Батьківство відповідача, його обов`язок сплачувати аліменти та факт такої сплати у визначеному судом розмірі сторонами не оспорюються. Предметом даного позову є збільшення мінімального розміру аліментів, що стягаються на одну дитину у зв`язку з прийняттям Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII, яким ч.2 ст. 182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Позивачка наполягає на тому, що мінімальний розмір аліментів не збільшується автоматично, однак це твердження не відповідає діючому законодавству, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. Вказаним законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст. 182 СК, яким визначався розмір 30%). Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК. Згідно з\~роз`ясненнями,\~викладеними в\~п.17\~постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~за №3\~зміна законодавства\~в частині\~визначення мінімального\~розміру аліментів\~на одну\~дитину не\~є підставою\~для перегляду\~постановлених раніше\~судових рішень\~про їх\~стягнення.\~ Відповідна\~правова позиція\~викладена у\~Постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 у справі №459/2181/17. Велика палата Верховного Суду у Постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 зазначила, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Таким чином, за рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2014 року мінімальний розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 % прожиткового мінімуму має бути збільшений відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» органом, на примусовому виконанні якого перебуває судове рішення. Позивачкою при пред`явленні позову помилково був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Заяв про повернення судового збору [PERSON] не подавала. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні. На підставі ст.ст.\~13,\~76-83,\~141,\~258,\~259,\~263-265,\~268,\~271-273,\~279,\~354-355 ЦПК України, ст.ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~192 Сімейного Кодексу України, суд,-\~\~ \~\~

Outcome: dismissed