Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

27.07.2016 року представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 05.02.2005року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано, і від якого у них народилася одна дитина - [PERSON], [INFO] народження, який проживає з матір'ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні. Вказує, що після народження сина відповідач пішов із сім'ї, вихованням дитини не займається, фактично дитина батька не знає та не пам'ятає. 14.06.2013року позивачка одружилася вдруге з [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Стверджує, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не надає жодної матеріальної допомоги. Зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] щомісячно в сумі 400 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 05.12.2007року і до досягнення дитиною повноліття. Разом із цим, згідно довідки ВДВС Мостиського районного управління юстиції Львівської області [PERSON] як боржник ухиляється від сплати аліментів, ніде не працює, не перебуває на обліку як безробітний в центрі зайнятості, не є приватним підприємцем. Також зазначає, що згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.06.2016року є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] З огляду на наведене, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] народження. Позивачка [PERSON] в судове засідання на 06.10.2016року не з'явилася. В судовому засіданні 23.08.2016року позов підтримувала. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] в судові засідання на 19.09.2016 року та 06.10.2016року двічі не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності. В судовому засіданні 23.08.2016року відповідач [PERSON] проти позову заперечував, покликаючись на те, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, однак позивачка забороняє йому бачитись із сином, мотивуючи це тим, що у дитини є інший батько. Зазначає, що за період часу - від розлучення та по теперішній час, позивачка привозила сина до його (відповідача) батьків близько шести разів, проте просила його не бачитись із дитиною для того, щоб син його забув та щоб не травмувати психіку дитини, на що той погодився. Заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, оскільки стверджує, що хоче спілкуватись із сином, бачитись з ним, приймати участь у його вихованні, і на даний час частково сплачує аліменти за рішенням суду в міру своїх фінансових можливостей. Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що позов підтримує, просить суд прийняти рішення з врахуванням інтересів малолітнього [PERSON] на основі висновку органу опіки та піклування від 08.06.2016року №3601-564, а справу розглянути у відсутності представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на те, що висновок наданий Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради як органом опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав був проведений в односторонньому порядку без участі відповідача як батька дитини, а тому відповідач не мав можливості висловити свою думку з приводу цього питання. Крім того зазначає, що у зв'язку із тим, що відповідачу [PERSON] чинились перешкоди у вихованні дитини, відповідач звернувся до них із заявою про встановлення періодичних побачень з сином, яка в подальшому була перенаправлена за належністю до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, проте у задоволенні такої заяви відмовлено у зв'язку із наявністю даного позову про позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що проти позову заперечує та просить суд справу розглядати у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони у справі з 05.02.2005року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.11.2007року, і з того часу вони проживають окремо. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO] народження, який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 07.07.2005року батьком малолітнього [PERSON] є відповідач [PERSON] Позивачка [PERSON], після розірвання шлюбу з відповідачем, а саме 14.06.2013року одружилася вдруге із [PERSON] Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] народження. На даний час позивачка разом із малолітнім сином [PERSON] та дочкою [PERSON] проживають без реєстрації за адресою місця проживання свого чоловіка [PERSON], а саме в [ADDRESS] Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачкою - з 2007 року не приймає участі у вихованні свого сина [PERSON], з дитиною зовсім не контактує, не спілкується, матеріально не допомагає, до дитини не приїжджає, не відвідує дитину у школі, не забирає її за місцем свого проживання, не забезпечує одягом та взуттям, не цікавиться її життям, навчанням та вихованням, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Так, згідно листа - повідомлення Дошкільного навчального закладу ясла-садок №187 Львівської міської ради Львівської області №24 від 21.04.2016року (а.с.9), за час перебування [PERSON] в дошкільному закладі батько жодного разу не поцікавився життям дитини, його успіхами. Оплату за перебування дитини в дошкільному закладі здійснювала мати. Приводили та забирали з садочку мати або бабуся. Батьківські збори батько не відвідував, участі у заходах, що відбувалися в дошкільному закладі не брав. Зі слів помічника вихователя [PERSON] вона жодного разу батька не бачила. Згідно характеристики [PERSON] як учня 1-2 Б класу СЗШ №99 м.Львова (а.с.10), мама [PERSON] завжди цікавиться навчанням сина, піклувалася про зовнішній вигляд дитини, відвідувала батьківські збори і позакласні заходи. Згідно характеристики [PERSON] як учня 5-А класу КНВК школа садок №94 м.Львова (а.с.11) неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю та її чоловіком [PERSON] та молодшою сестрою у квартирі, де створені належні житлово-побутові умови. Дитина має власну кімнату, де забезпечені всі умови для навчання і виховання. У розмові з неповнолітнім [PERSON] з'ясовано, що із своїм батьком він на даний час не спілкується. За час навчання дитини у школі (2013-2016р.р) батько [PERSON] жодного разу не був у школі, ні цікавився навчанням та вихованням дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] щомісячно в сумі 400 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 05.12.2007року і до досягнення дитиною повноліття. Разом із цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] як боржник ухиляється від сплати аліментів встановлених за рішенням суду. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2013року відповідача [PERSON] у зв'язку із ухиленням від виконання зобов'язань по сплаті аліментів тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених на нього рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.08.2016року (а.с.60) заборгованість [PERSON] по аліментах становить 36352,84 гривень (нараховано 41702,84грн.). Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання своєї дитини та свідомо нехтує батьківськими обов'язками. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] від 05.02.2005року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами серії [NUMBER] від 13.11.2007року; копією свідоцтва про народження дитини - [PERSON] серії [NUMBER] від 07.07.2005року; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 14.06.2013року; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] від 07.11.2013року; копією листа - повідомлення Дошкільного навчального закладу ясла-садок №187 Львівської міської ради Львівської області №24 від 21.04.2016року; копією характеристики [PERSON] як учня 1-2 Б класу СЗШ №99 м.Львова; копією характеристики [PERSON] як учня 5-А класу КНВК школа садок №94 м.Львова; копією довідки з місця проживання про склад сім'ї [PERSON]; копією акту від 12.04.2016року з місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS]; копіями розписок [PERSON] та сусідів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]; копією рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.02.2008року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини; копією довідки ВДВС Мостиського РУЮ Львівської області №09-23/2022 від 17.03.2010року; копією довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.08.2016року; копією ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2013року; копією Висновку органу опіки та піклування шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] №3601-564 від 08.06.2016року. Крім того, дані обставини підтверджуються наданими в судовому засіданні показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та малолітнього [PERSON]. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] пояснила, що після розірвання шлюбу з 2007 року, тобто більше 9 років відповідач [PERSON] не приймає участі у процесі виховання дитини, не забезпечує матеріально, нічим не допомагає, не цікавиться його життям, здоров'ям, навчанням, не проходив до нього жодного разу та не намагався налагодити з сином стосунки. Батьком для дитини є її теперішній чоловік [PERSON], який займається його вихованням, дбає про його здоров'я, піклується про нього. Свідок [PERSON] (чоловік позивачки [PERSON].) в судовому засіданні пояснив, що він з позивачкою проживають спільно з 2007 року разом з двома дітьми, одна з яких спільна - [PERSON], та син дружини - [PERSON], з яким у них хороші відносини, він займається його вихованням, останній називає його своїм батьком. Відповідач [PERSON] своїм сином не цікавиться більше 9 років, будь-яких заборон бачитися із сином з боку дружини не було, перешкод не чинилося. Свідок [PERSON] (свекруха позивачки [PERSON].) в судовому засіданні підтвердила, що після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] не приймає участі у процесі виховання та навчання дитини, не цікавився ним та не приходив до дитини жодного разу. Також свідок [PERSON] (батько відповідача [PERSON].) в судовому засіданні підтвердив те, що його син після розлучення з позивачкою не бачиться із дитиною. Коли дитина перебувала у них з дружиною в с.Боляновичі (близько 4 разів) [PERSON] не спілкувався з дитиною. Малолітній свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що свого батька [PERSON] він не знає, з таким ніколи не бачився, і не хоче щоб той ним опікувався. Своїм батьком вважає чоловіка матері - [PERSON], який займається його вихованням, забезпечує його та піклується про нього. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, згідно Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №3601-564 від 08.06.2016року (а.с.22) є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову обґрунтовані тим, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, оскільки зазначені обставини в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи. Твердження відповідача про те, що позивачка не дозволяє йому бачитися із дитиною, чинить перешкоди у цьому, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини не звільняють відповідача, як батька дитини, від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Однак, як встановлено в судовому засіданні, протягом тривалого часу (близько 9 років - з 2007 року до часу звернення позивачки до суду із даним позовом) відповідач не намагався вирішити спір з позивачкою щодо його участі у вихованні дитини, не звертався до органу опіки та піклування чи до суду для визначення йому способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема, для встановлення йому періодичних побачень з сином, в тому числі з правом забирання дитини за адресою його проживання, тощо, не вчиняв жодних дій спрямованих на розв'язання суперечки з цього приводу. Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач не прикладав зусиль для сплати заборгованості по аліментах на утримання сина, у зв'язку із чим весь тягар утримання дитини постійно лежить на позивачці. Таким чином, виходячи із вищевказаних положень закону враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, винної поведінки (бездіяльності) відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідача та ставлення дитини до відповідача, яка не вважає його своїм батьком,

Outcome: approved