Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

28.12.2016 р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], Харківській міській раді про встановлення батьківства, скасування свідоцтва про право власності, визнання членом сімї наймача та визнання права користування квартирою. 13.04.2017 р. від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення проти позову (а.с.56-57 т.1). 13.07.2917 р. [PERSON] подала до суду уточнений позов до [PERSON], Харківській міській раді, 3-я особа [PERSON] про встановлення факту батьківства, скасування свідоцтва про право власності, скасування розпорядження відділу приватизації житлового фонду, визнання членом сімї наймача та визнання права користування квартирою (а.с.97-99 т.1). 16.11.2017 р. [PERSON] подала уточнений позов до [PERSON], Харківської міської ради, 3-я особа [PERSON] про встановлення факту батьківства, скасування свідоцтва про право власності, скасування розпорядження відділу приватизації житлового фонду, скасування рішення виконкому Харківської міської ради в частині визнання наймачем квартири, визнання [PERSON] членом сімї наймача та визнання права користування житловою площею в квартирі [ADDRESS] (а.с.196-198 т.1). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] зазначила в позові, що народилась [INFO]. В свідоцтві про народження її мати зазначена [PERSON], батьком вказаний [PERSON] зі слів матері в порядку ч.2 ст. 55 КпШС України. Своїм батьком позивач вважає [PERSON], з яким її мати [PERSON] перебувала в шлюбі з 21.11.1996 року по 03.12.2001 року. Шлюб розірвано рішенням суду 03.12.2001 р. На день народження [PERSON], [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі. [PERSON] помер [INFO], в звязку з чим встановлення факту батьківства можливе згідно ст.130 СК України. Після смерті [PERSON] позивач з матірю [PERSON] стала мешкати за адресою : [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON] [PERSON] поховала [PERSON] і залишилась з донькою проживати в спірній квартирі, яка знаходилась в комунальній власності. В квартирі була зареєстрована відповідачка [PERSON] колишня дружина другого сина [PERSON] [PERSON] [INFO] помер [PERSON], після чого [PERSON] переїхала проживати за адресою : [ADDRESS], залишила реєстрацію за адресою спірної квартири. [PERSON] мала намір зняти з реєстрації відповідача за адресою спірної квартири і приватизувати квартиру. Уповноважила [PERSON] звернутися до суду від її імені із позовом про зняття з реєстрації відповідачку. Заочним рішенням суду від 31.01.2012 р. [PERSON] була визнана такою , що втратила право користування житлом в спірній квартирі. 12.03.2013 р. зазначене заочне рішення скасовано, 09.04.2013р. провадження по справі закрито в звязку зі смертю позивача. На момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] була неповнолітньою, мешкала в спірній квартирі, але самостійно в силу віку не могла захистити свої права. Рішенням суду за [PERSON], яка не проживала фактично в спірній квартирі, визнано право користування спірним житлом , вона визнана наймачем, в результаті чого отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру в порядку приватизації житла. Рішенням суду від 03.07.2015р. по справі за позовом [PERSON] зі спірної квартири була виселена [PERSON] При примусовому виконанні рішення суду державним виконавцем складено акт 25.03.2016р. про те, що в спірній квартирі постійно мешкає [PERSON] Оскільки [PERSON] в цей день вселилась в квартиру, є сторонньою людиною для [PERSON], то остання вимушена була виселитись із спірної квартири. Таким чином з грудня 2003 р. до 25.03.2016р. [PERSON] в спірній квартирі не мешкала, її особистих речей в квартирі не було. Позивач вважає, що [PERSON] отримала у власність спірну квартиру безпідставно, а тому розпорядження про передачу житла у власність, свідоцтво про право власності на квартиру є незаконними. Незаконним вважає також рішення виконкому Харківської міської ради про визнання відповідачки наймачем житла. Захистити свої права і інтереси вона може лише у випадку встановлення факту батьківства [PERSON] відносно неї. Лише після встановлення такого факту та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, позивачка може отримати право укладення договору найму спірного житла. Позивач просить встановити юридичний факт того, що [PERSON], померлий [INFO]. є батьком [PERSON], скасувати розпорядження відділу приватизації та свідоцтво про право власності на спірне житло на імя [PERSON]; скасувати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради в частині визнання [PERSON] наймачем, та визнати [PERSON] членом сімї наймача [PERSON] та визнати за нею право користування спірною квартирою. Ухвалою суду від 22.06.2017 р. з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 22.06.2017 р., до участі в справи було залучено [PERSON] в якості третьої особи (а.с.88,94 т.1). За ухвалою суду від 25.07.20017 р. про витребування доказів (а.с.102 т.1) була витребувана копія рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 12.09.2017 р. у задоволенні заяви [PERSON] про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] та Харківської міської ради, третя особа [PERSON], про встановлення факту батьківства, відмовлено (а.с.131 т.1). За ухвалою суду від 12.09.2017 р. про витребування доказів (а.с.132 т.1) з КП «ХМБТІ» була витребувана копія свідоцтва про право власності на квартиру № [ADDRESS]. 23.11.2017 р. від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.208-210 т.1). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, обставини , на які вона посилається в позові, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позов, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду заперечення проти позову, в яких зазначила, що позивач не надала суду достовірні докази батьківства. [PERSON] не виявляв бажання встановлення батьківства відносно позивача, або зареєструвати позивача та її матір за своїм місцем проживання. Вважає позов не обґрунтованим, і просила в задоволенні позову в повному обсязі відмовити.(123-124, 208-210 т.1). Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє за довіреністю, надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки вважає позов не обґрунтованим. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON], який діє за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення відповідача [PERSON], просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Харківської міської ради Саньков Ю.В., який діє за довіреністю, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника Харківської міської ради та ухвали рішення згідно чинного законодавства. (т.1 а.с. 95). Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] її дочка. В свідоцтві про народження дитини відомості про батька вказані з її слів, оскільки вона не перебувала в шлюбі з батьком дитини, а батько дитини відбував покарання за вироком суду. Вона, як мати одиначка, отримувала соціальну допомогу на утримання дитини до 18 річного віку, а потім до 22 річного віку дитини, на період її навчання. Наполягала на тому, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON], який помер [INFO]. За життя [PERSON] вона не бажала встановлювати факт батьківства, оскільки [PERSON] судимий і після звільнення з місця позбавлення волі зловживав спиртними напоями, не утримував дитину і не займався її вихованням. Вважає, що відповідач [PERSON] незаконно заволоділа спірною квартирою, порушує права [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], матірю зазначена [PERSON], батьком вказаний [PERSON] за слів матері дитини, оскільки [PERSON] не перебувала в шлюбі. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст. 53 чинного на момент виникнення спірних правовідносин КпШС 1969 року, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Згідно ст.53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. На момент народження [PERSON] [INFO], діяв КпШС 1969 року. Позивачем не надано доказів, що достовірно підтверджують визнання [PERSON] батьківства, в сукупності, зокрема спільне проживання і ведення спільного господарства [PERSON] і матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Позивач [PERSON] посилається на доказ факту батьківства рішення Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2001 року про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON], а саме на те, що в резолютивній частині рішення зазначено : дочку [PERSON] 1995 року народження залишити на вихованні матері [PERSON] [PERSON] і [PERSON] перебували в шлюбі з 21.11.1996р. по 03.12.2001 року. Але суд не приймає рішення суду про розірвання шлюбу, як доказ факту батьківства, оскільки факт батьківства не був предметом розгляду суду, в установчій частині суду не зазначено, що сторони по справі мають спільних дітей, а факт того, що [PERSON] є матірю [PERSON] 1995 року народження, ніхто не оспорює. Суд не приймає, як доказ факту батьківства, надані позивачем копії листів з амбулаторної картки [PERSON] і [PERSON], де відомості про батька дитини внесені зі слів (а.с. 13-15 т.1). Надані позивачем ксерокопії поздоровлень з днем народження, і ксерокопію фотографії, суд також не приймає , як доказ батьківства, оскільки вони не свідчать про те, що [PERSON] визнавав за життя батьківство відносно [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником спірної квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду Харківської міської ради № 337-Ц2 від 29 квітня 2015 року (т.1 а.с.65). [PERSON] і [PERSON] є власниками по 1/5 частині, кожна, квартири [ADDRESS] з 23 грудня 2016р., згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 211). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2014 року за [PERSON] визнано право користування квартирою [ADDRESS] та зобовязано Харківську міську раду укласти з [PERSON] договір найму. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 р., рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08 2014р. змінено, в частині зобовязання укласти договір найму скасовано, в задоволенні позову в цій частині відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 р. рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2014 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2014 року залишено без змін. Зазначені рішення судів набрали законної сили.( т.2 а.с. 17-26). Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку від 22.05.2015р. на імя [PERSON] відкрито особовий рахунок 18.03.2015р. за адресою квартири [ADDRESS] на підставі ордеру, виданого за рішенням РІК № 171 від 18.03.2015р. (т.2 а.с. 15). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням позивача, в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що батьком [PERSON] є [PERSON] , але з їх пояснень не вбачається спільне проживання і ведення спільного господарства [PERSON] з матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Позивачем не надано доказів позовних вимог, а саме того, що вона була членом сімї наймача [PERSON]. Відсутні докази і підставі вважати незаконними рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 171 від 18.03.2015р. в частині визнання [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS]; розпорядження відділу приватизації про передачу житла у власність і свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2015р. , видане [PERSON] На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору, віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed