Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, згідно якого просила наступне: визнати припиненими зобов'язання по Кредитному договору № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року, укладеному між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Креди», належним його виконанням; визнати припиненими зобов'язання за Іпотечним договором, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», посвідченим 05 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. за реєстровим № 679; визнати припиненою поруку за Договором поруки № 59-08-П1/33 від 05 березня 2008 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в забезпечення виконань зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року; визнати припиненою поруку за Договором поруки № 59-08-П2/33 від 05 березня 2008 року, укладеним між [PERSON], [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в забезпечення виконань зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року; припинити обтяження майнових прав на квартиру [ADDRESS] та вилучити записи: з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: тип обтяження: заборона на нерухоме майно; зареєстровано 05.03.2008 року за № 6732307 реєстратором: приватний нотаріус Мельник Н. О., [ADDRESS], [NUMBER], з наступними характеристиками: об'єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження: 6732307, підстава обтяження: іпотечний договір, 679, 05.03.2008 р., приватний нотаріус Мельник Н.О., заявник: ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; зі спеціального розділу про державну реєстрацію іпотеки: номер запису про іпотеку: 11402890 (спеціальний розділ); дата та час державної реєстрації: 05.03.2008 17:26:29; державний реєстратор Морозова Світлана Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір, серія та номер: 679, виданий 05.03.2008, видавник: приватний нотаріус Мельник Н. О.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24905318 від 30.09.2015 15:10:39, приватний нотаріус Морозова Світлана Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; строк виконання основного зобов'язання: 03.03.2028, розмір основного зобов'язання: 505000,00 гривня; відомості про суб'єктів: Іпотекодавець: [PERSON], Іпотеко держатель: Державна іпотечна установа, код ЄДРПОУ 33304730; відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 6732008, 05.03.2008 17:26:29, реєстратор: Київський нотаріальний округ; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3200 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого являється ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») був укладений кредитний договір № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року. Відповідно до умов вказаного Кредитного договору (пункт 2.3. Кредитного договору), Банк надав позивачу кредит для придбання нерухомості, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно з умовами Кредитного договору, сума наданого кредиту становила 505 000,00 гривень зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 14,5 процентів річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 03 березня 2028 року (пункт 3.2. Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 05 березня 2008 року між [PERSON] та Банком був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. за реєстровим № 679, за умовами якого [PERSON] передала в заставу (іпотеку) Банку наступне нерухоме майно: квартиру під номером [ADDRESS]. На підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ одночасно із посвідченням Іпотечного договору нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної в Іпотечному договорі квартири. Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 05 березня 2008 року було укладено два договори поруки - № 59-08-П1/33 та № 59-08-П2/33, відповідно до умов яких поручителями за позивача виступили її батьки - [PERSON] та [PERSON] відповідно. 02 жовтня 2015 року позивач здійснила повне дострокове погашення кредиту та повністю виконала взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року. Після повного виконання зобов'язань за Кредитним договором позивач неодноразово зверталася до Банку із заявою про зняття заборони відчуження належної їй квартири [ADDRESS], та була повідомлена про те, що наразі зняття заборони квартири є прерогативою Державної іпотечної установи, у зв'язку із укладенням Договором відступлення прав вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року, що укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою. Намагаючись вирішити спірне питання мирним шляхом, позивач неодноразово письмово зверталася до відповідача з проханням зняти заборону відчуження належної їй квартири у зв'язку з повним виконанням нею зобов'язань за Кредитним договором. Однак, відповідач наполягає на тому, що припинення іпотеки нерухомого майна та виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку з повним виконанням зобов'язань за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року буде здійснено ДІУ після повного врегулювання відносин між ДІУ та Банком відповідно до Мирової угоди у справі № 910/21864/15 від 25 грудня 2015 року, яка набула чинності 20 січня 2016 року згідно з рішенням Господарського суду міста Києва (роздруківка з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Господарського суду міста Києва від 20 січня 2016 року по справі № 910/21864/15 додається), а саме після перерахування Банком коштів на поточний рахунок відповідача, сплачених [PERSON], починаючи з 18 вересня 2015 року у сумі 120 883,53 грн. За таких обставин, позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Ухвалою від 02 січня 2018 року у справі відкрито провадження. 11 травня 2018 року на адресу суду надійшов відзив Державної іпотечної установи, згідно якого відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, оскільки 25 грудня 2015 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Фінанси та щит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здіснення ліквідації Чернявської О.С. укладено Мирову угоду у справі №910/21864/15. Пунктом 3 Мирової угоди визначено, що до моменту затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси AT «Банк «Фінанси та кредит» та у випадку отримання платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення права вимоги, Установа та Банк домовились вести реєстри таких отриманих платежів. Рішенням №863 від 30 травня 2016 року Фонду погоджено початковий баланс Банку станом на 01 травня 2016 року, складений за результатами інвентаризації майна Банку. Отже, 30 травня 2016 року Фондом затверджено результати інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси AT «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно акту звіряння платежів № 17/4-3 від 22 січня 2016 року, отриманих в погашення заборгованості за договорами, які є предметом застави за Договором застави майнових прав 02.10.2015р. Банком отримано від [PERSON] 120 883,53 грн. Установа звернулась до Банку з листом №187/11/2 від15 квітня 2016 року про перерахування на рахунок Установи грошових коштів, що надійшли за кредитними договорами, які є предметом застави і право вимоги за якими передано ДІУ відповідно до Договору уступки права вимоги. Листом №3-241620/5932 від 01 травня 2016 року Банк повідомив, що грошові кошти, що отримані Банком в рахунок платежів по тим клієнтам, по яким право вимоги було відступлено ДІУ будуть перераховані на рахунок ДІУ після завершення формування ліквідаційної маси Банку, складання остаточного акту звіряння отриманих платежів та визначення сум, що підлягають перерахуванню. На підставі пункту 2 частини п'ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п'ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 27 листопада 2017 року № 5715 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» строком на два роки, до 17 грудня 2019 року включно. Державна іпотечна установа неодноразово зверталась до Банку з пропозиціями укласти остаточний акт звіряння заборгованості та виконати умови Мирової угоди, однак Банк ухиляється від його підписання. Пунктом 13.1 Мирової угоди встановлена домовленість сторін, що до підписання акту зазначеному у п. 1З Мирової угоди зобов'язання Сторін за Кредитним договором, договорами, що забезпечують виконання зобов'язань за Кредитним договором та Договором відступлення не можуть вважатись припиненими. Викладені обставини свідчать про те, що дія Кредитного договору, а також Договорів, що забезпечують виконання зобов'язань за Кредитним договором, Договору відступлення права вимоги, Мирової угоди, не припинені. Крім того, відповідач вважає, що оскільки саме з вини банку не перераховано кошти [PERSON] на погашення кредитної заборгованості, то Державна іпотечна установа є неналежним відповідачем по справі. 25 травня 2018 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначив, що обставина не перерахування грошових коштів Державній іпотечній установі банком не може бути підставою для висновку про невиконання [PERSON] зобов'язань по погашенню кредитних зобов'язань. Зазначив, що оскільки саме Державна іпотечна установа є новим кредитором з правом вимоги по Кредитному договору № 59-08-И-33 від 05 березня 2008 року, то саме він є належним відповідачем по справі. При цьому, наголошує, що наслідок неповідомлення позивача про зміну кредитора у зобов'язанні, відбулось виконання зобов'язання за Кредитним договором первісному кредитору, що вважається належним виконанням відповідно до ст. 516 ЦК України. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-47 від 31 січня 2019 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв'язку із припиненням повноважень судді Рибака М.А. по причині закінчення п'ятирічного строку призначення на посаду. Ухвалою суду від 07 лютого 2019 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В., призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 19 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підставі, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Третя особа про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, у судове засідання свого представника не направила. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»), був укладений кредитний договір № 59-08-И/ЗЗ. Згідно п. 2.3 Кредитного договору, Банк надав позивачу кредит для придбання нерухомості, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS]. Згідно з умовами Кредитного договору, сума наданого кредиту становила 505 000,00 гривень, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 14,5 процентів річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 03 березня 2028 року (пункт 3.2. Кредитного договору). 05 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н. О. за реєстровим № 678 було посвідчено відповідний Договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 05 березня 2008 року між [PERSON] та Банком був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. за реєстровим № 679. Згідно з пунктом 1 Іпотечного договору, на умовах, передбачених цим договором, Іпотекодавець, а саме [PERSON], передала в заставу (іпотеку) Банку наступне нерухоме майно: квартиру під номером [ADDRESS]. Зазначена квартира складається з двох жилих кімнат, має загальну площу 46,00 кв.м., і жилу площу 30,10 кв.м. На підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» одночасно із посвідченням Іпотечного договору нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної в Іпотечному договорі квартири. Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 05 березня 2008 року було укладено два договори поруки - № 59-08-П1/33 та № 59-08-П2/33, відповідно до умов яких поручителями за позивача виступили [PERSON] та [PERSON] відповідно. Згідно із довідкою за вих. № 108-45 від 11 вересня 2015 року, станом на 07 вересня 2015 року строкова заборгованість за одержаним Позивачем кредитом становила 119 412,01 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Креди» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в AT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку Чернявській Олені Степанівні. Відповідно до пункту 3.5. Кредитного договору, Позичальнику була надана можливість здійснити дострокове повернення кредиту. Підпунктом 8.2.2. пункту 8.2. Іпотечного договору було передбачено, що Іпотекодавець має право достроково виконати зобов'язання за Кредитним договором. Скориставшись наданим їй правом, 02 жовтня 2015 року [PERSON] здійснила повне дострокове погашення кредиту та повністю виконала взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року, що підтверджується квитанцією № 2 від 02 жовтня 2015року на суму 120 883,53 грн. та довідкою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 05 жовтня 2015 року за вих. № 252/33. Згідно листа Банку за вих. № 22.5/1894 від 15 липня 2016 року, наразі зняття заборони квартири є прерогативою Державної іпотечної установи, у зв'язку з чим Банк запропонував позивачу звертатися із заявою про зняття заборони відчуження належної їй квартири безпосередньо до ДІУ. Згідно листа Державної іпотечної установи за вих. № 5341/11/3 від 28 жовтня 2016 року, відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року, укладеного між AT «Банк «Фінанси та Кредит» та ДІУ, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., ДІУ набула прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення по ним, визначеними в Додатку № 1, в тому числі всі права вимоги за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року, який був укладений між позивачем та Банком. До Нового кредитора перейшли всі права за договорами забезпечення, а саме: за Іпотечним договором, посвідченим 05 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н. О. за реєстровим № 679, а також за Договорами поруки № 59-08-П1/33 від 05 березня 2008 року та № 59-08-П2/33 від 05 березня 2008 року, у зв'язку з чим та на підставі ч. З ст. 24 Закону України «Про іпотеку», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. було внесено зміни до Державного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно в частині заміни Іпотекодержателя з Банку на ДІУ. Намагаючись вирішити спірне питання мирним шляхом, позивач неодноразово письмово зверталася до відповідача з проханням зняти заборону відчуження належної їй квартири у зв'язку з повним виконанням нею зобов'язань за Кредитним договором. Однак, відповідач наполягає на тому, що припинення іпотеки нерухомого майна та виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв 'язку з повним виконанням зобов'язань за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року буде здійснено ДІУ після повного врегулювання відносин між ДІУ та Банком відповідно до Мирової угоди у справі № 910/21864/15 від 25 грудня 2015 року, яка набула чинності 20 січня 2016 року згідно з рішенням Господарського суду міста Києва, а саме після перерахування Банком коштів на поточний рахунок Відповідача, сплачених позивачем, починаючи з 18 вересня 2015 року у сумі 120 883,53 грн. Таку позицію Відповідач підтвердив в своїх листах від 28 жовтня 2016 року за вих. № 5341/11/3 та від 20 липня 2017 року за вих. № 4832/11/3. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Так, про факт відступлення Банком прав за Кредитним договором № 59-08-И/ЗЗ від 05 березня 2008 року на користь Державної іпотечної установи, Позивача не було повідомлено ані Банком (первісний кредитор), ані відповідачем (новий кредитор). Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'я\-занням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'я\-зку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов дого\-вору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за від\-сутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або ін\-ших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повно\-му обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зо\-бов'язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановле\-них договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зараху\-ванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), не\-можливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609). За загальним правилом, передбаченим у статті 531 ЦК України, виконання обов'язку достроково є правом боржника, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Як наслідок, виконання обов'язку боржником достроково є належним виконанням, якщо заборона не зумовлена договором, актами цивільного законодавства, сутністю зобов'язання або звичаями ділового обороту. При цьому в договорі між боржником та кредитором може бути встановлена процедура здійснення права на дострокове виконання. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 757/46709/16-ц (провадження № 61-8253св18) зроблено висновок по застосуванню статті 527 ЦК України та вказано, що кредитору дозволяється не приймати самостійно виконання зобов'язання у разі його переадресування, під яким розуміється уповноваження кредитором іншої особи на прийняття виконання від боржника, якщо така можливість передбачена договором, актом цивільного законодавства або ж випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Уповноважена кредитором особа приймає виконання (тобто вчиняє фактичні дії, зокрема щодо прийняття майна) без заміни кредитора, і всі правові наслідки настають для кредитора. Під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від кредитора на прийняття виконання обов'язку боржником або іншою особою. Такі повноваження можуть бути визначені, зокрема: у договорі між кредитором уповноваженою особою; у договорі між боржником та кредитором; кредитором у виданій ним довіреності. Відповідно до ст. 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно пункту 3.5. Кредитного договору, позичальнику була надана можливість здійснити дострокове повернення кредиту. За таких обставин, оскільки 02 жовтня 2015 року позивач в повному обсязі виконала взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, а тому, згідно з пунктом 7.3. Кредитного договору, зазначений договір є припиненим належним його виконанням. Слід зазначити, що посилання відповідача на те, що Банком не перераховано грошові кошти Державній іпотечній установі, не може бути підставою для висновку про невиконання [PERSON] зобов'язань по погашенню кредитних зобов'язань. При цьому, щодо зауважень відповідача відносно того, що він є неналежним відповідачем по справі, адже саме з вини банку не здійснено перерахування грошових коштів позивача, слід зазначити, що оскільки Державна іпотечна установа є новим кредитором за Кредитним договором №59-08-И/33 від 05 березня 2008 року та відмовляється вчиняти дії щодо припинення обтяження майнових прав на предмет іпотеки, а відтак саме ДІУ є належним відповідачем по справі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч. 5 ст. 3 «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому, основним зобов'язанням є зобов'язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов'язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Виходячи з аналізу наведених норм, припинення іпотеки, як засобу забезпечення виконання зобов'язання, пов'язано з припиненням основного зобов'язання, в даному випадку з припиненням зобов'язань позивача перед Банком за Кредитним договором. Відповідно до п. 17 Іпотечного договору він набуває чинності після його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за Кредитним договором. За змістом ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За таких обставин, враховуючи, що Кредитний договір №59-08-И/33 від 05 березня 2008 року є припиненим належним його виконанням, то відповідно Іпотечний договір від 05 березня 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов'язання. Таким чином, з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення. Відповідно до частини 1 статті 559, частини 1 статті 593 ЦК України з припиненням основного зобов'язання забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Таким чином, суд приходить до висновку про припинення дії поруки за Договором поруки № 59-08-П1/33 від 05 березня 2008 року та Договором поруки № 59-08-П2/33 від 05 березня 2008 року, які були укладені на виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором №59-08-И/33 від 05 березня 2008 року. Що стосується позовних вимог відносно припинення обтяження майнових прав на квартиру, то слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики чи припинення договору іпотеки або ж за рішенням суду. За таких обставин, позовна вимога щодо припинення обтяження майнових прав є похідної від визнання припиненими основного зобов'язання та договору іпотеки, а тому задоволенню не підлягає. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає частковому задоволенню . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За умовами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до квитанції №148 від 28 грудня 2017 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3200 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 560 грн.

Outcome: partial