Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

27 серпня 2020 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшла зазначена цивільна справа за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», яке наразі змінило свою назву на АТ «Державний ощадний банк України» (далі за текстом - Позивач; Банк; АТ «Ощадбанк»), та [PERSON] була підписана заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до положень вказаного Договору відповідачу було встановлено кредит в розмірі 27000,00 грн. зі сплатою 38% річних. Проте, [PERSON] належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2020 року у нього перед Банком виникла заборгованість в сумі 30464,74 грн., яка складається із загальної суми основної заборгованості - 26004,88 грн.; загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3981,16 грн.; загальної суми заборгованості за РКО - 88,81 грн.; загальної суми нарахованої пені - 213,14 грн.; суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 16,01 грн.; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 15,21 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту - 111,14 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 34,39 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. За час розгляду справи у суді позивачем у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості неодноразово подавалися до суду заяви про уточнення позовних вимог. Остання така заява була надіслана до суду 05 жовтня 2021 року, і з неї вбачається, що станом на 29 вересня 2021 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 176,75 грн., яка складається із суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 16,01 грн.; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 15,21 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту - 111,14 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 34,39 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача адвокат Доманський В.П. не з`явився, але надав заяву, в якій просив провести судове засідання без участі представника позивача, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , місце реєстрації якого за адресою, зазначеною в позовній заяві, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, неодноразово викликався в судові засідання судовими повістками, які направлялися йому поштою та смс-повідомленнями на підставі його заяви, і які він отримував. Крім того, суд неодноразово відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснював виклики відповідача у судові засідання через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач [PERSON] за весь час судового розгляду справи з`явився до суду лише два рази: 07 грудня 2020 року і надав заяву про отримання судових повісток за допомогою смс-повідомлень та 06 серпня 2021 року і надав заяву про відкладення розгляду справи для надання йому можливості позасудового врегулювання спору. Після цього він у судові засідання до суду більше жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, відзив на позов не подав. Із зазначених підстав суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, ненадання відповідачем відзиву на позов і заперечень проти позовних вимог, дослідивши письмові докази, вважає позов (в редакції від 30 вересня 2021 року, яка надійшла до суду 05 жовтня 2021 року) доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом встановлено, що відповідно до підписаної відповідачем [PERSON] . Заяви про приєднання №1556979/070716 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) 18 лютого 2019 року відповідачу [PERSON] відкрито рахунок у гривні України та надано платіжну картку типу «Моя картка» та ПІН-конверт до неї. Згідно п.3.1 Заяви про приєднання - шляхом підписання цієї Заяви клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання, розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua, та укладає з Банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Із долучених до матеріалів справи Виписок по картковому рахунку [PERSON] судом встановлено, що відповідач активно користувався наданими йому кредитними коштами. При цьому, із наданих позивачем копій меморіальних ордерів судом встановлено, що вже після подання до суду даного позову [PERSON] сплатив майже всю заявлену до нього позивачем суму заборгованості, фактично визнавши її і підтвердивши існування між ним та банком Кредитного договору. Однак, відповідач [PERSON] не у повному обсязі виконав зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим згідно з наданим банком розрахунком, станом на 29 вересня 2021 року у нього перед Банком залишилася несплаченою заборгованість в сумі 176,75 грн., яка складається із суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 16,01 грн.; суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 15,21 грн., розміру 3% річних на суму простроченого кредиту - 111,14 грн., розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 34,39 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 610, ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, які встановлені договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 19 жовтня 2016 року у справі №6-2129цс16. Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у загальній сумі 176,75 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору, що підтверджені долученим до матеріалів справи Меморіальним ордером №7657873105 від 13 серпня 2020 року, складають 2102,00 грн. і в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved