Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

28.12.2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі Управління) до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідач з 2014 року перебуває на обліку в органах соціального захисту як одержувач житлової субсидії за адресою: [ADDRESS] . Субсидія відповідачу призначалась на опалювальний період з листопада 2014 року і автоматично на наступні періоди. Відповідач 10.01.2020 року подала заяву про припинення надання житлової субсидії з причин зняття її з реєстрації 01.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] . На підставі отриманої заяви Управлінням було прийнято рішення про припинення надання житлової субсидії [PERSON] та відповідно проведено перерахунок, в результаті якого визначено суму надміру отриманих відповідачем коштів за період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року у розмірі 368,68 грн., з 01.10.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі 5692,65 грн. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідач усвідомлювала факт наявності переплати житлової субсидії з боку позивача, оскільки у заяві від 10.01.2020 року зазначила, що зобов`язується строком до 20.01.2020 року сплатити наяву заборгованість. 16.03.2020 року між Управлінням та [PERSON] укладено угоду про повернення надміру сплачених коштів із щомісячною платою у розмірі 221,83 грн., однак відповідач здійснила лише часткове повернення коштів на загальну суму 665,66 грн. Починаючи з 18.06.2020 року будь-яких коштів на рахунок Управління не надходило. 20.10.2020 року Управлінням було направлено повідомлення про необхідність повернення надміру сплачених коштів житлової субсидії, проте відповідач добровільно кошти не повернула. Позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача на його користь надміру сплачені бюджетні кошти отриманої житлової субсидії за період з 01.10.2019 року по 31.12.2019 року в розмірі 4658,31 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача письмово просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Відзив не надала. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з листопада 2014 року перебуває на обліку у Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради як одержувач житлової субсидії за адресою: [ADDRESS] , відповідно до заяви від 03.11.2014 року. Субсидія відповідачу призначалась на опалювальний період і автоматично на наступні періоди (а.с. 8-9). Відповідач 10.01.2020 року до Управління подала заяву про припинення надання житлової субсидії з причин зняття її з реєстрації 01.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). На підставі отриманої заяви Управлінням було прийнято рішення про припинення надання житлової субсидії [PERSON] та відповідно проведено перерахунок, в результаті якого визначено суму надміру отриманих відповідачем коштів за період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року у розмірі 368,68 грн., з 01.10.2019 року по 31.12.2019 року у розмірі 5692,65 грн. (а.с. 25). 16.03.2020 року між Управлінням та [PERSON] укладено угоду про повернення надміру сплачених коштів із щомісячною платою у розмірі 221,83 грн. (а.с. 28), однак відповідач здійснила лише часткове повернення коштів на загальну суму 665,66 грн. Згідно пункту 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 (далі по тексту Положення), субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. Відповідно до п. 90 Положення, громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, зокрема щодо зміни складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарств. На підставі п. 20 Положення, сума субсидії, перерахована надміру внаслідок свідомого надання громадянином документів з недостовірними відомостями, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію, а у разі, коли громадянин добровільно не повернув надмірно перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують в судовому порядку. Оскільки відповідач у визначений Положенням строк не повідомила про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні членів сім`ї, в порушення умов Положень, та в період з 01.10.2019 року по 31.12.2019 року безпідставно отримала житлову субсидію у сумі 5692,65 грн., яка з урахуванням часткового повернення відповідачем коштів становить 4658,31 грн. та підлягає стягненню на користь відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як встановлено судом, на повідомлення позивача про припинення надання та повернення надміру сплачених коштів житлової субсидії № 228ч від 07.02.2020 року відповідач належним чином не відреагувала, грошові кошти у розмірі 4658,31 грн. у добровільному порядку на рахунок Управління не повернула (а.с. 27). Таким чином, грошові кошти у розмірі 4658,31 грн. є надміру нарахованими та отримані відповідачем без достатніх правових підстав, а відтак, вказана сума коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України, є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про доведеність належними, допустимими і достатніми доказами позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід також стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с. 6). На підставі викладеного та

Outcome: approved