Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

27 березня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 03 квітня 2010 року, актовий запис № 78 від 03 квітня 2010 року складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області. У позовній заяві вказано, що подружжя від шлюбу має спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем вони припинили та стали мешкати окремо з березня 2014 року через суперечки та різні погляди на життя. З того часу спільного господарства не ведуть. Відповідач періодично відвідує дітей та обіцяє в подальшому, після розірвання шлюбу, здійснювати все необхідне для матеріального забезпечення сина та доньки. Позивач працює, має у власності двокімнатну упорядковану квартиру, в якій мешкає разом з дітьми. В звязку з тим, що примирення та подальше спільне життя з відповідачем неможливе, враховуючи, що вони фактично не мешкають разом три роки, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати та визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в частині вимог щодо розірвання шлюбу, від інших позовних вимог відмовилась, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 22.06.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 03 квітня 2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 78 від 03 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 206024, дошлюбне прізвище дружини - Бобровська. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-НО № 359607 (актовий запис №1082 від 03 грудня 2010 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області), та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-НО № 491193 (актовий запис №994 від 28 листопада 2012 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку). Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Разом з тим ч. ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини [PERSON] Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне. Пленум ВСУ в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Однак, враховуючи, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам позивача [PERSON], що має істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, а саме судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved