Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

27 листопада 2020 року представник позивача - адвокат Стандратюк В.І. звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. На обґрунтування заявлених вимог зіслався на те, що 18.04.2019 року відповідачка отримала від брата позивача [PERSON] позику у розмірі 27000 грн. в рахунок майбутнього продажу нею житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується розпискою. [INFO] [PERSON] помер. Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті брата, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.03.2020 року, спадкова справа №146/2019. 06 червня 2019 року в день поховання [PERSON] відповідачка [PERSON] повернула позивачу частину позичених коштів, а саме 10000 грн. Оскільки [PERSON] не повертала частину отриманих в позику коштів, 26.08.2020 року ним позивачем їй було направлено письмову вимогу щодо повернення коштів, однак відповіді не отримав і борг в сумі 17000грн. добровільно повернуті не були, чим йому завдано матеріальну шкоду на дану суму. Посилаючись на дані обставини позивач просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 17000грн. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. У встановлений в ухвалі строк для подання відзиву відповідачка відзив не подала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 26.04.2021 року по суті не оспорюючи проти позову пояснила, що 18 квітня 2019 року між нею та [PERSON] з яким була знайома, як односельчани, була домовленість про купівлю - продажу житлового будинку під номером [ADDRESS] , у тому числі і щодо ціни. Поскільки на її ім`я не були оформленні правовстановлюючі документи про власність на будинок, вони погодили, що договір купівлі-продажі буде оформлений після виготовлення документів. На підтвердження свого наміру придбати будинок [PERSON] передав їй 27000грн., які вона отримала і на підтвердження продажі будинку цього ж дня надала розписку. Оскільки отриманні кошти нею були використанні на весілля своєї доньки, тому після смерті [PERSON] повернула позивачеві лише частину отриманих грошових коштів в розмірі10000грн., а повернути залишену частину коштів не може через їх відсутність. Крім того вона стверджувала, що покійним [PERSON] гроші їй передавились не як позика за яку будь-якої домовленості не було, а як попередня оплата за придбання ним будинку при укладенні договору купівлі-продажі після виготовлення документів. В подальших судових засіданнях заперечуючи проти позову заявляла, що оскільки неповернуті грошові кошти в сумі 17000грн. нею були витрачені на поховання [PERSON] тому підставидля їх повернення відсутні. Перевіривши обставини, заслухавши учасників справи, дослідивши усі письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У справі встановлено, що 18 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про купівлю -продажу будинку, розташованого по [ADDRESS] вартістю в сумі 27000грн. Оскільки у [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на даний будинок, тому укласти договір купівлі-продажі в порядку визначеному чинним законодавством не могли здійснити. Цього ж дня вони домовилися, що [PERSON] здійснить попередню оплату за будинок, а при виготовленні документів дану угоду оформлять відповідно до вимог закону. На підтвердження наміру придбати будинок [PERSON] передав для [PERSON] гроші в сумі 27000грн., а остання надала розписку про отримання даної суми грошей та підтвердження про продаж йому будинку. Дані обставини в судовому засіданні позивачкою не заперечувалися. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які були допитані за клопотанням відповідачки підтвердили, що в їх присутності між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про купівлю [PERSON] будинку в с. Адамові і на підтвердження цього він передав [PERSON] гроші в сумі 27000грн., як оплату за будинок. А [PERSON] написала розписку про отримання нею грошей і підтвердження про продажу йому будинку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.06.2019 року ( а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина в склад якої входило майно: грошові вклади, невиплачена заробітна плата. Позивач [PERSON] являючись єдиним спадкоємцем після смерті брата, отримав спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.03.2020 року, спадкова справа №146/2019 (а.с.10). 06 червня 2019 року в день поховання [PERSON] , відповідачка [PERSON] повернула позивачу частину коштів, а саме 10000 грн, про що свідчить розписка (а.с.8). Позивач звертаючись до суду зазначеним позовом та обираючи спосіб захисту своїх прав та обов`язків, які перешли від спадкодавця [PERSON] , до нього як спадкоємця виходив із того, що між покійним братом [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 18.04.2019 року виникло позикове зобов`язання під час якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 27000грн., які вона зобов`язана була повернути. Проте своє зобов`язання виконала частково: повернула лише 10000грн., а від повернення решти 17000грн. добровільної ухиляється не дивлячись на його письмову вимогу. Проте такі доводи позивача з посиланням на правові норми, які регулюють позикові правовідносини (ст.ст.1046-1057 ЦК України ) є помилковими. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проте встановлені у справі фактичні обставини та дослідженні докази, доводи та заперечення сторін свідчать, що позивач на обґрунтування своїх вимог посилався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини. Зокрема на норми, які випливають з договору позики, тоді як у справі встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами права, що випливають з укладення договору купівлі-продажі нерухомого майна, зокрема ст.ст.638,640,655,656, 657 ЦК України. З приводу цього у справі встановлено, що 18.04.2019 року спадкодавець [PERSON] та відповідачка [PERSON] домовилися укласти договір купівлі-продажі житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . В рахунок виконання договору попередньо сплатив відповідачці 27000грн. про що та надала відповідну розписку про їх прийняття та підтвердила про продаж йому будинку, але через відсутність у відповідачки правовстановлюючих документів на будинок договір не оформили. Проте сторони домовились, що належне укладення договору буде проведено після виготовлення документів. У зв`язку зі смертю [PERSON] договір купівлі-продажі не був укладений. З огляду на наведені обставини в даному випадку слід дійти висновку, що коли сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу, але відповідно його не оформили у зв`язку з не укладанням, сплачений [PERSON] в рахунок виконання договору в сумі 27000грн. вважається авансовим і повертається у тому розмірі, в якому він надавався. У зв`язку зі смертю [PERSON] отриманий [PERSON] авансовий платіж, як попередню оплату в рахунок виконання договору купівлі- продажі в сумі 10000грн. повернута добровільно, від повернення коштів в сумі 17000грн. ухилилась. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із змісту даної правової норми суд приходить до висновку, що у даній справі виникнутий між сторонами спір підлягає вирішенню на підставі положень про безпідставне зберігання, тому борг в сумі 17000грн. підлягає поверненню. Суд також зауважує, що застосування судом для ухвалення рішення саме цієї норми матеріального права, предметом регулювання якої є відповідні правовідносини, не призводить до зміни позову або обраного позивачем захисту. При цьому незгода суду з наведеними у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Така ж правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду у постановах від 04.09.2019 року у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 року № у справі 487/10132/14-ц. Як зазначалось судом вище за змістом ст.ст.608,1216,1218,1219 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізично особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриті спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Разом з тим ст.512 ЦК України допускає заміну в зобов`язанні кредитора іншою особою, внаслідок правонаступництва, спадкування. З цих обставин доведено, що у зв`язку зі смертю [PERSON] (спадкодавця) належний йому за договором купівлі-продажі будинку, який не був укладений права та обов`язки перешли до його спадкоємця (позивача), який у встановлений законом порядку прийняв спадщину, тому заявлений ним позов підлягає задоволенню. Доводи відповідачки, що отриманні нею кошти були витраченні на особисті сімейні потреби, не звільняє її від виконання обов`язків повернути їх на підставі положень про безпідставне збагачення, відповідно до вимог ст.1212 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь [PERSON] має бути сплачено понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved