Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

27.07.2018 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до[PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного облік. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що по вказаній адресі проживають з 2000 року. Квартира була набута [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, по 1\\2 частині кожний, за договором купівлі продажу. Зазначений договір був укладений 6 жовтня 2000 року і посвідчений 9-ю Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 4-4212. 13 жовтня 2000 року договір купівлі продажу був зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № д 279-107 за реєстровим номером 7001, 7002. Після купівлі квартири в ній мешкала [PERSON] , а [PERSON] продовжувала бути зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] в 2001 році познайомилась з відповідачем і за його проханням, під приводом необхідності влаштування його на роботу, з 17.04.2001 по 10.02.2002 року, він був тимчасово зареєстрований в спірній квартирі. 28 лютого 2002 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і перейшла на його прізвище, після чого останній вселився в спірну квартиру, а в квітні 2002 був в ній зареєстрований на постійне проживання. 29.07.2002 року в шлюбі у них народилася дитина, син [PERSON] , який пізніше був зареєстрована як такий, що мешкає в спірній квартирі. [INFO] народилася дитина, син [PERSON] , який пізніше був зареєстрований як такий, що мешкає в квартирі разом з матір`ю. Квартира [ADDRESS] трикімнатна, ізольована, розташована на одинадцятому поверсі 16 -ти поверхового будинку. Загальна площа квартири складає 68.50 кв.м.. житлова площа 43.80 кв.м. Протягом сімейного життя відповідач [PERSON] неодноразово неправильно поводився по відношенню до дружини та дітей, не приділяв уваги дружині та дітям в наслідок чого в сім`ю виникло відчуження. Позивачі зазначили, що в кінці літа 2015 року відповідач без сварок та скандалів зібрав всі свої речі та перейшов мешкати в інше місце, що змусило [PERSON] звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після того, як відповідач [PERSON] забрав всі свої речі і залишив квартиру, він в квартирі не з`являвся, нею не цікавився, за квартиру та комунальні послуги не сплачував. Як стало відомо, відповідач мешкає в місті Києві, але місце його проживання мені невідоме. Позивачі зазначили, що в даний час в квартирі зареєстровані як проживаючі троє осіб - власник особового рахунку [PERSON] , внук [PERSON] та відповідач [PERSON] , але реально останній в квартирі не мешкає більше 3-х років. Починаючи з липня 2015 року відповідач в квартирі не з`являвся, квартирою не цікавився, за квартиру та комунальні послуги не сплачував. Всі свої особисті речі з квартири він забрав і вони знаходяться за його теперішнім місцем проживання. Після того, як відповідач [PERSON] перейшов мешкати в інше місце, позивачі кілька разів зустрічали його і пропонували добровільно знятись з реєстраційного обліку в квартирі та зареєструватись за місцем реального проживання, але він це робити не бажає. Позивачі змушені за свій рахунок утримувати квартиру, та крім того, позивачі не мають можливості отримувати субсидію на утримання житла в зв`язку з ненаданням відповідачем довідки про доходи. Ухвалою суду від 31.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. В судове засідання позивача-1, позивач-2, в судове засідання з`явилися позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини нявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому, суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] , та свідок [PERSON] , в судовому засіданні надали пояснення, та підтвердили відсутність відповідача в спірній квартирі понад шість місяців. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, щов квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані троє осіб - власник особового рахунку [PERSON] , внук [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.17). Судом встановлено, що починаючи з липня 2015 року відповідач в квартирі не з`являвся, квартирою не цікавився, на час перевірки було виявлено, що [PERSON] , [INFO], не знаходиться за вище вказаною адресою, що підтверджується актами ЖЕД -1 Святошинського району в м. Києві. (а.с.9-14). Судом встановлено, що Відповідач протягом шести місяців не проживає за даною адресою та не сплачую за комунальні послуги. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч.2 ст.. 321 ЦК України, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., які сплачено позивачами за подання позову до суду. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, ЦК України та

Outcome: approved