Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

28.09.2016 року на адресу суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № K2P6RB80723677 від 30.12.2012 року, в якому представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 11114,14 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № K2P6RB80723677 від 30.12.2012 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 8847,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Разом з тим, у зв'язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON]на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 11114,14 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, однак через канцелярію суду подав заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № K2P6RB80723677 від 30.12.2012 року відповідачу [PERSON]було надано кредит у розмірі 8847,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із долученого до справи розрахунку заборгованості від 13.07.2016 року вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом на 13.07.2016 року має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 11114,14 грн., з яких: 3265,66 грн. - заборгованість за кредитом; 4,65 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2831,20 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4007,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 505,44 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № K2P6RB80723677від 30.12.2012 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню,а тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сума заборгованості в розмірі 11114,14 грн., з яких: 3265,66 грн. - заборгованість за кредитом; 4,65 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2831,20 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 4007,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 505,44 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved