Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

27.08.2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. 31 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. 27 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У своїй позовній заяві [PERSON] просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай), розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів із земель КСП ім.Кірова, яка належала йому за сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №694863, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оригінал даного сертифікату було втрачено, а після набуття чинності 1 січня 2013 року Закону України «Про державний земельний кадастр», сертифікати про право на земельну частку (пай) не видаються і відновити втрачений документ у нього можливості немає, що унеможливлює подальшу реалізацію ним свого права власності на зазначену земельну частку (пай). Тому він змушений звернутись до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.15/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують /а.с.21, 28/. Тому справа розглянута у відсутність представника відповідачів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.35-36/. Тому суд визнає причини його неявки неповажними і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у його відсутність. Від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), на імя позивача зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН\~ №694863 від 29.09.2000 року. Зазначений сертифікат є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) позивача. При цьому, відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) /а.с.29-31/. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки Відділу в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 06.08.2018 року № 29-15-0.330-656/114-18, позивач отримав сертифікат серії РН №694863 на право на земельну частку (пай), розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів із земель КСП ім.Кірова Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області. Зазначений сертифікат був виданий на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації від 26.12.1996 року за №351 та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються за №788. На підставі зазначеного сертифікату державний акт не видавався /а.с.5/. Вартість земельної частки (паю) по сертифікату на території Топалівської сільської ради Окнянського району Одеської області складає 132285,24 грн. /а.с.6/. Зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) було загублено /а.с.10/. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачою державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також\~ у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач має право на земельну частку (пай), однак втратив правовстановлюючий документ, і не має можливості отримати його дублікат та реалізувати своє право власності, суд приходить до висновку, що його права підлягають захисту в судовому порядку, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну частку (пай)/. При цьому, так як до повноважень Топалівської сільської ради Окнянського району Одеської області не належить вчинення будь-яких дій, щодо забезпечення права власності позивача на земельну частку (пай), то суд вважає, що позивач помилково зазначив вказану сільську раду відповідачем по даній справі.

Outcome: approved