Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

27 грудня 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просять визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого15 жовтня 2013 року, за [PERSON] - право власності на квартиру № 1 в будинку № 27, що знаходиться в с.Шевченкове по вул. Шевченка Вітовського району Миколаївської області, та за [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,60 га, що розташована в межах території Вітовського району Миколаївської області та належала спадкодавцю відповідно до державного акту серії МК №2025512 від 02.04.2003 року. В обґрунтування своїх вимог вказують, що їх батько [PERSON] був сином [PERSON], однак відомості про нього як батька не було зазначено у свідоцтві про народження батька позивачів [PERSON]. Тобто, [PERSON] приходиться їм дідом, але офіційно підтвердити вказане вони позбавлені можливості. За життя, на випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким заповідав [PERSON] квартиру № 1 в будинку № 27, що знаходиться в с.Шевченкове по вул. Шевченка Вітовського району Миколаївської області, а [PERSON] - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,60 га, що розташована в межах території Вітовського району Миколаївської області, при цьому у заповіті зазначив їх онуками. Оскільки офіційно їх родинні відносини не підтверджені, то довести їх походження від [PERSON] як пращура, зокрема як діда, вони позбавлені можливості та у звязку з чим позбавлені можливості нотаріального оформлення їх спадкових прав, у звязку з чим були змушені звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву в інтересах свого довірителя, у якій позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив про розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача [PERSON] сільської ради Вітовського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, у якій також сільська рада не заперечувала проти заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] Третя особа приватний нотаріус [PERSON] до суду не прибула, направила на запит суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] З урахуванням вимог ч. 3 ст. 211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч. 3 ст. 200, 206, 207 ЦПК у звязку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів судом встановлено наступне. За даними копії спадкової справи, що відкрита 03.04.2014 року за заявами позивачів про прийняття спадщини після смерті 15 жовтня 2013 року [PERSON] (а.с. 51), останній на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого належну йому квартиру [ADDRESS] заповідав онукові [PERSON], [INFO], а земельну ділянку площею 5,60 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва онукові [PERSON], [INFO] (а.с. 57). Належність вказаного майна, зокрема квартири та земельної ділянки, спадкодавцю [PERSON] підтверджується даними відповідних правовстановлюючих документів, а саме: щодо квартири - договором купівлі-продажу від 14 вересня 1993 року (а.с. 38-39), щодо земельної ділянки даними державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 02.04.2003 року (а.с. 40). Підстави звернення позивачів до суду із цим позовом підтверджуються розясненням нотаріуса від 18.12.2018 року №980/02-14/24-2014 щодо неможливості видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину відповідно до заповіту після смерті [PERSON], оскільки у своєму заповіті спадкодавець заповідав майно [PERSON] та [PERSON] як онукам, натомість доказів їх родинних відносин не надано, тому запропоновано підтвердити факт родинних відносин (а.с. 33). Натомість позивачі родинні відносини між ними та спадкодавцем підтвердити позбавлені можливості, адже останній за офіційними документами не вказаний батьком [PERSON] батька позивачів, а за такого їх родинні відносини із [PERSON] як онука та діда офіційно не встановлено та не можуть бути підтверджені. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень\~Глави 85\~Цивільного кодексу\~України (ст.ст.\~1233,\~1234,\~1235\~ЦК України) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Тобто заповідач вправі розпорядитись своїм майном на власний розсуд, і заповісти його іншим особам незалежно від наявності родинних чи інших відносин. Як слідує зі змісту заповіту, [PERSON] висловив свою волю щодо розпорядження належним йому вище вказаним майном на користь [PERSON] та [PERSON], а зазначення даних осіб як онуків не змінює змісту розпорядження спадкодавця щодо вище вказаного нерухомого майна на користь даних осіб та не має впливати на обсяг їх прав як спадкоємців за заповітом, в тому числі, незалежно від наявності родинних відносин зі спадкодавцем, натомість є перешкодою в оформленні їх прав в нотаріальному порядку. Враховуючи вище наведене, встановивши належність спірного майна спадкодавцю [PERSON], його волю щодо розпорядження даним майном відповідно до змісту залишеного спадкодавцем заповіту, з урахуванням положень Глави 85 ЦК України, що можливість позивачів з оформлення їх спадкових прав щодо вище вказаного майна в нотаріальному порядку вичерпано, тому, на підставі ст.16 ЦК України, вважає можливим захист їх прав судом та заявлений позивачами спосіб відповідає такому захисту.

Outcome: approved