Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

28 березня 2007 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 1,82 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, однак із обєктивних причин пропустила строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від неї заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів 19 березня 2019 року з відповідним позовом [PERSON] звернулася до суду. Ухвалою від 19 березня 2019 року (а.с. 14) відкрито підготовче провадження у справі. \~ \~ \~ \~Позивач у підготовче засідання не зявилася, у п. 3 позовної вимоги просила розглядати справу за її відсутності (зворот а.с. 2). Представник відповідача - сільський голова Вербовецької сільської ради, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи за його відсутності (а.с. 16). \~ \~ \~ \~Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. \~ \~ \~ \~Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: За загальними положеннями про спадкування, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України); право на спадщину виникає в день відкриття спадщини за заповітом або за законом (ст. 1223 ЦК України); спадкоємець, який бажає отримати спадщину, має прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). [PERSON] померла 28 березня 2007 року в с. Виноградне Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 4). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, право на земельну частку (пай), розміром 1,82 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Заповітом, вчиненим 03 червня 2002 року (а.с. 5) і внесеним до Спадкового реєстру 03 березня 2002 року за № 72 (а.с. 9), [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON]. З довідки виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 110 від 08 лютого 2019 року (а.с. 6) слідує, що на день смерті разом із спадкодавцем ніхто не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своїм розясненням (а.с. 8) відмовив [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 55316885 від 28 лютого 2019 року (а.с. 10) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилася). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття, так як про існування заповіту на її користь вона дізналася лише у 2019 році. Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved