Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON], звернулися до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 1996 року [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON], [PERSON] вселилися до кімнати №418 гуртожитку по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка Сумської області та з 2005 року значаться зареєстрованими в даній кімнаті. Виданий [PERSON] ордер на кімнату для вселення сімї із трьох осіб, при поселенні було передано коменданту гуртожитку. З метою приватизації спірної кімнати [PERSON] звернулася до [PERSON] житлово комунального господарства Охтирської міської ради із відповідною заявою та доданими до неї документами відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Однак, у приватизації кімнати №418 було відмовлено у звязку з відсутністю у [PERSON] ордеру про надання їй та членам її родини кімнати площею 17,8 кв.м. в гуртожитку по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка. Позивачі вважають, що видача ордера не відноситься до їх відання, іншого житла в користуванні та власності вони не мають, ані міською радою, ані балансоутримувачем претензій щодо незаконності їх проживання в спірній кімнаті не предявлялось. Користування кімнатою в умовах найму підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.01.2005 року, а тому позивачі мають право на приватизацію кімнати №418 гуртожитку та відсутність вищевказаного ордеру не впливає на їх право. В звязку з чим просять визнати за ними право на приватизацію кімнати 418 в гуртожитку за адресою: вул. Ярославського, 4, м. Охтирка Сумської області, зобовязати [PERSON] житлово комунального господарства Охтирської міської ради вчинити дії по приватизації кімнати № 418 по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка Сумської області та видачі свідоцтва про право власності на житло на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 13.04.2016 року позовну заяву [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах малолітньої [PERSON], до Виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, [PERSON] житлово-комунального господарства Охтирської міської ради в частині зобовязання [PERSON] житлово комунального господарства Охтирської міської ради вчинити дії по приватизації кімнати № 418 в гуртожитку по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка, та видачі свідоцтва про право власності на житло на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в письмовій заяві просить розгляд справи проводити за її відсутності. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Охтирської міської ради в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимови вирішити на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] житлово-комунального господарства Охтирської міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживала у гуртожитку з 1988 року по 1999 року у кімнаті №426 і може підтвердити, що [PERSON] з двома дочками [PERSON] та [PERSON] у 1996 році заселилася у гуртожиток і проживає там по даний час. Свідок по даний час підтримує дружні відносини з [PERSON], ходить до неї у гості у кімнату №418 гуртожитку. В даний час у цій кімнаті мешкають [PERSON], її дочка [PERSON] та малолітні діти [PERSON] [INFO], МащенкоМикола [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у 1996 році вона була членом профкому заводу «Нафтопроммаш» і памятає, що у 1996 році на засіданні профкому приймалося спільне рішення адміністрації заводу і профкому про виділення кімнати [PERSON] Після чого [PERSON] з двома дочками [PERSON] та [PERSON] у 1996 році заселилася у гуртожиток і проживає там по даний час. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.10.1991 року по 20.12.2010 року працювала на різних посадах у Охтирському виробничому обєднанні «Промзв`язок», який в послідуючому перетворено на ВАТ «Нафтопроммаш», що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.35; 62). З 16.01.1996 року [PERSON] зареєстрована у гуртожитку по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка у кімнаті №418 (а.с.114). [PERSON] є дочкою [PERSON], а [PERSON] є її онукою, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9). Разом з [PERSON] з 28.07.2005 року зареєстрована у гуртожитку її дочка [PERSON], та з моменту народження (з 27.07.2013 року) зареєстрована її онука [PERSON] (а.с.69). Спеціальний ордер або спільне рішення адміністрації і профкому Охтирського ОПО Промзв`язок» про виділення [PERSON] на сім`ю кімнати № 418 жилою площею 17,8 кв.м. судом не відшукані. Так, відповідно до архівної довідки архівного відділу Охтирської міської ради від 23.02.2016 року (а.с.61), у протоколах спільних засідань адміністрації та профкому за 1995, 1996 роки Комітету профспілки працівників нафтової і газової промисловості Охтирського ВАТ «Нафтопроммаш» відсутні рішення або будь-які дані про осіб та про розподіл кімнат у гуртожитку за адресою м. Охтирка, вул. Ярославського, 4. Арбітражний керуючий [PERSON] повідомив суду, що всі документи з особового складу ВАТ «НАфтопроммаш» за період з 1941 року по 2013 рік ним були передані до архівного відділу Охтирської міської ради, однак спільні рішення адміністрації і профкому підприємства про надання працівникам підприємства кімнат у гуртожитку станом на момент відкриття ліквідаційної процедури були відсутні (а.с.65). 04 липня 2011 року будівля гуртожитку передана з балансу ПАТ «Нафтопроммаш» на баланс ОСББ «Звязківець», про що було складено акт приймання передачі. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 серпня 2011 року, яке набрало законної сили, було визнано протиправними дії Державного комітету України по нафті і газу щодо передачі приміщення по вул. Ярославського, 4 м. Охтирка Сумської області до статутного фонду ПАТ «Нафтопроммаш», визнано недійсним свідоцтво про право власності відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш» на будівлю гуртожитку по вул. Ярославського, 4 м. Охтирка Сумської області, видане виконкомом Охтирської міської ради 11.06.2003 року, зобовязано КП «Охтирське бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстрацію права власності ПАТ «Нафтопроммаш» на даний гуртожиток, зобовязано ПАТ «Нафтопроммаш» виключити будівлю гуртожитку зі статутного фонду. Рішенням Охтирської міської ради від 29.05.2012 року було надано згоду на прийняття безкоштовно у власність територіальної громади м. Охтирки будівлі за адресою вул. Ярославського, 4, м. Охтирка (а.с.32). Рішенням Охтирської міської ради від 06.05.2015 року №62 будівля гуртожитку за адресою вул. Ярославського, 4, м. Охтирка прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади м.Охтирка (а.с.33). Рішенням Охтирської міської ради від 23.06.2015 року №1473-МР будівля гуртожитку за адресою вул. Ярославського, 4 м. Охтирка залишена в статусі гуртожитку та дозволена приватизація житлових і нежитлових приміщень, управлінню ЖКГ Охтирської міської ради сллід забезпечити приватизацію жилих приміщень в установленному законом порядку (а.с.34). Таким чином, гуртожиток по вул. Ярославського, 4, м. Охтирка є об`єктом приватизації відповідно до ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-IV від 04.09.2008 року. 13.11.2015 року [PERSON] звернулася до виконкому Охтирської міської ради із заявою про передачу (приватизацію) кімнати №418 у власність їй та членам її родини (а.с.68). На вказану заяву їй надійшла відповідь, а саме, листом Управлння ЖКГ Охтирської міської ради від 09.11.2015 року було відмовлено, так заявник надала перелік документів, в яких відсутній ордер, наявність якого є обовязковим для здійснення приватизації жилого приміщення відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396 (а.с.10 на звороті). Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-IV від 04.09.2008 року, сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист попадають особи, які дотримали певних умов. По-перше, це відсутність в особи власного житла, по-друге, це правомірність проживання у гуртожитку та користування гуртожитком, по-третє, це реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах, в-четвертих, це фактичне проживання протягом пяти років за місцем реєстрації у гуртожитку. Для вирішення питання, чи на законних підставах особи мешкають у гуртожитку, застосовуються загальні норми матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. У такому разі мають застосовуватись положення житлового законодавства, а саме, статей 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу ІІ Примірного положення про гуртожитки, пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, згідно з якими на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом ст.128 ЖК УРСР, підставою для видачі ордеру є спільне рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до ст.127 ЖК УРСР, гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Як вбачається з обставин справи, позивачі правомірно вселилися і проживають у гуртожитку більше ніж протягом пяти років на законних підставах, з підстав, передбачених ЖК УРСР, в звязку з трудовими відносинами [PERSON] Судом також встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] не мають у власності іншого житла (а.с.76-77) та не використали право на приватизацію (а.с.73). Суд зазначає, що отримання спеціального ордеру відповідно до ст.129 ЖК УРСР є формалізованим підтвердженням наявності спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Враховуючи, що згідно Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 року №84 (пункт 3 розділу ІІ),, ордер при вселенні здавався коменданту гуртожитку, позивачі не є тимчасовими мешканцями житла у гуртожитку, відсутність у позивачів на руках ордеру, та інших документів щодо вселення, які б зберіглися, не свідчить про відсутність у них права відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-IV від 04.09.2008 року на приватизацію займаного приміщення. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачі не мають іншого житла, право на приватизацію державного житлового фонду раніше ними не використане, на законній підставі вселилися, зареєструвалися та проживають у гуртожитку, [PERSON] протягом 15 років, а [PERSON] протягом 10 років, заборгованості з оплати комунальних послуг не мають, відтак підпадають під дію ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» №500-IV від 04.09.2008 року та мають право на приватизацію займаного ними приміщення у гуртожитку кімнати №418 житловою площею 17,8 кв.м. В звязку з цим позов підлягає задоволенню. Судові витрати на прохання представника позивачів, викладене у письмовій заяві, залишаються за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved