Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

29.01.2018р. до суду звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на майновий пай, який перебуває в колективній власності СВК «Південний Буг» села Гущинці Калинівського району Вінницької області, розміром 763грн., що належав померлій згідно Свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] від 22.11.2002р., в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO] року в селищі Гущинці Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цих вимог зазначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, зокрема на майновий пай. Він фактично прийняв спадщину, що підтверджується наявністю у нього оригіналу свідоцтва на майновий пай. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, через що вимушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті суду. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути в його відсутності. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову позивачу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть за серією [NUMBER], виданим 19.12.2007р. виконкомом Гущинецької сільської ради Калинівського районну Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на майновий пай, який перебуває в колективній власності СВК «Південний Буг» села Гущинці Калинівського району Вінницької області, розміром 763грн., та належав їй на підставі Свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] від 22.11.2002р. Вважаючи себе спадкоємцем, позивач [PERSON] звернувся 28.02.2018р. до приватного нотаріуса Калинівського нотаріального округу Вінницької області [PERSON] із відповідною заявою щодо оформлення своїх прав на спадкове майно, однак у відкритті спадкової справи та оформлення його спадкових прав було відмовлено через те, що ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини, крім того у нього відсутні документи, за допомогою яких можливо встановити факт родинних відносин, про що свідчить лист приватного нотаріусу від 28.02.2018р. № 65/01-16. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, що передбачене ч.1 ст.1268 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, про що зазначено у ч.1ст.1269 ЦК України. Жодного доказу на підтвердження прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], ні він, ні його представник суду не надали. Також, не надано жодного доказу на підтвердження родинних відносин позивача із померлою особою. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однорідних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Доказами відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч.3, 4 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Позивачем [PERSON] не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про його родинний зв'язок із померлою [PERSON] та про те, що ним була прийнята спадщина після її смерті, а також про відсутність можливості в передбаченому законом порядку оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed