Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №7, що становить 3/25 частин житлового будинку, що знаходяться в м. Овручі Житомирської області по вул. Пушкіна за №9 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Мотивуючи тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем було придбано квартиру №7, що становить 3/25 частини житлового будинку, що знаходиться в м. Овруч по вул. Пушкіна за №9, яка зареєстрована на відповідача. Оскільки квартира придбана під час шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю, і їй належить 1/2 частини квартири. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач їх не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі з 16.07.2005 року по 09.01.2013 року, що відповідачем не заперечується. Згідно договору купівлі продажу частини житлового будинку, що складає квартиру від 26.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON], [PERSON] за згодою дружини - [PERSON] придбано квартиру №7, що становить 3/25 частини житлового будинку, що знаходиться в м. Овручі Житомирської області по вул. Пушкіна за №9 (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії І-ТП № 003775, позивач змінила прізвище на «Гошовець». Довідка КП «Гарне місто» №1009 від 19.10.2017 року свідчить, що сторони зареєстровані у спірній квартирі. Згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, законодавцем презентується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, та обовязок доведення тієї обставини, що майно придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього. Відповідно до положень ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Доказів, які б спростовували вимоги позивача відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведені норми права, докази на які посилається позивач,суд вважає, що спірна квартира придбана за час перебування сторін у шлюбі, за кошти подружжя та в інтересах сім»ї, тому є спільним сумісним майном подружжя. З огляду на викладене, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved