Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

29.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Чорноострівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2010 року померла [PERSON], а вона є спадкоємцем майна за заповітом після смерті [PERSON] На день смерті [PERSON] заповіт не змінювався та не скасовувався. До спадкового майна померлої [PERSON] входить будинковолодіння по вул.Центральній, 51 в селі Манилівка Хмельницького району Хмельницької області. В установленому законом порядку позивач звернулася до Хмельницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй 25.02.2016 року відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно. Через нотаріальну контору позивач не може оформити в порядку спадкування на себе будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформляла на себе право власності на цей будинок. Вказує, що Будинок (А - І) №51 по вул. Центральній в селі Манилівка, було збудовано у 1950 році, господарська будівля (а) - прибудова - в 1960 році і деревяний хлів (Б) - в 1950 році по сільській раді згідно запису в книзі погосподарського обліку рахувався за [PERSON] А тому, просить визнати за нею право власності на будинковолодіння № 51 по вул. Центральній в с. Манилівка Хмельницького району Хмельницької області, що складається із житлового будинку загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., допоміжною площею 33,6 кв.м.; прибудови та хліва, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 12 лютого 2010 р. Представник позивача\~в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. \~Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню внаслідок наступного. Так, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 12 лютого 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Як вбачається із заповіту від 27.05.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за №186 та посвідченого секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Хмельницької області, [PERSON], [INFO] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла [PERSON] Також, 21.11.2006 року [PERSON] заповіла [PERSON] сертифікат на земельну частку пай, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «[PERSON] життя» в с. Миколаїв Хмельницького району Хмельницької області розміром 2,66 га. (заповіт посвідчений секретарем Миколаївської сільської ради Хмельницької області та зареєстрований в реєстрі за №41) На день смерті [PERSON] заповіт не змінювався та не скасовувався, що вбачається із витягу із спадкового реєстру. В установленому законом порядку позивач [PERSON] звернулася до Хмельницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.09.2010 року, державний нотаріус Другої Хмельницької державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі заповіту від 27.05.2008 року спадкоємцем земельної ділянки площею 1,9636 га., яка розташована на території Миколаївської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області є [PERSON] [PERSON], яка померла 12.02.2010 р. була зареєстрована та проживала до дня смерті в с. Манилівка Хмельницького району Хмельницької області. Разом з нею постійно проживала [PERSON], що вбачається із довідки сільського голови Миколаївської сільської ради від 13.04.2010 р. № 141. Відповідно до технічного паспорта, будинок (А - І) №51 по вул. Центральній в селі Манилівка, було збудовано у 1950 році, господарська будівля (а) - прибудова - в 1960 році і деревяний хлів (Б) - в 1950 році. Відповідно до довідки Чорноострівської селищної ради від 24.02.2016 р № 66, згідно запису в книзі погосподарського обліку за господарством [PERSON], [INFO], яка померла 12.02.2010 року, розташованого в с. Манилівка Хмельницького району Хмельницької області, вул. Центральна, 51, рахується житловий будинок загальною площею 55,7 кв.м., а також земельна ділянка розміром 0,67 га, (0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,42 га - для ведення особистого селянського господарства). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №58096260 відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: с. Манилівка Хмельницького району Хмельницької області, вул. Центральна, 51, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Не зареєстровано право власності на вказане будинковолодіння і згідно повідомлення Хмельницького БТІ №696679 від 23.02.2016 року. А тому до спадкового майна померлої [PERSON], також входить будинковолодіння по вул. Центральній, 51, в селі Манилівка Хмельницького району Хмельницької області. Хмельницька районна державна нотаріальна контора 25.02.2016 року за №567/02 - 14 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на майно. Через нотаріальну контору позивач не може оформити в порядку спадкування на себе будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформляла на себе право власності на цей будинок. Будинку за вищевказаною адресою в установленому порядку було присвоєно обліковий номер, відповідно до Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів проведено офіційну реєстрацію даного будинку у господарській книзі сільської ради та видано домову книгу. Вищевказане підтверджує, що даний житловий будинок не є самовільно збудованим відповідно до ст.105 діючого на той час ЦК УРСР 1963 року чи ст.376 нині діючого ЦК України. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способом захисту цивільною права є визнання права. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 1217 Цивільного кодексу України\~передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом [PERSON] юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських [PERSON] народних депутатів № 32 та № 33 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих [PERSON]. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови [PERSON] [PERSON] УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Отже, відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] вона є єдиним власником будинку за адресою : с. Манилівка Хмельницького району Хмельницької області, вул. Центральна, 51. Виникнення права власності у спадкодавця регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою [PERSON] Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом [PERSON] юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських [PERSON] депутатів трудящих, затвердженою наказом [PERSON] юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. На підставі зясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, не є перешкодою для визнання права власності на дане майно за позивачем, яка у встановленому порядку прийняли спадщину. Виходячи з вищевикладеного позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved