Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

27.11.2020 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 21.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, актовий запис №137, мотивуючи позовні вимоги тим, що подружні стосунки з відповідачем припинені з серпня 2020 року у зв`язку із тим, що останній зловживає спиртними напоями, ображає її, принижує її гідність, влаштовує безпричинні сварки. Вказує на поодинокі випадки нанесення їй відповідачем ударів руками, які спричиняли фізичну біль. Зазначає, що все відбувається в присутності дітей, відтак вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Між цим також зазначає, що від подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Після надходження інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою суду від 03.02.2021 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін на 04.03.2021 року. 04.03.2021 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву, якою просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також подала заяву про відшкодування витрат на правничу правову допомогу в розмірі 3000 грн., які просить стягнути з відповідача у її користь. Враховуючи першу неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача розгляд справи 04.03.2021 року відкладено на 26.03.2021 року. 26.03.2021 року через канцелярію суду відповідач подав письмові пояснення по справі, у яких вказав, що згідний на розірвання шлюбу, проте за інших обставин, так як зазначені у позовній заяві є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема вказав, що вони із позивачем не проживають з другого серпня 2020 року, спільний побут відсутній, ведення спільного господарства припинено, шлюб носить формальний характер та підлягає розірванню. Причиною розірвання шлюбу стало те, що його дружину неодноразово бачили з іншими чоловіками, більше того такі могли і проживати за місцем її реєстрації. 29.01.2021 року, з метою провідування дітей, він приїхав в м.Червоноград за місцем їх проживання, де його зустріла дружина та, як остання зазначила, її «знайомий» на ім'я [PERSON] . За таких обставин, на його переконання, шлюб носить формальний характер, збереження сім'ї є неможливим, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Щодо стягнення з нього витрат на оплату правничої допомоги, заявив клопотання про зменшення таких до 300 грн., оскільки заявлена сума в розмірі 3000 грн. є не співмірною із часом, який витрачено адвокатом за надання правничої правової допомоги у даній справі. 25.03.2021 року надійшла заява позивача від 25.03.2021 року, у якій остання просить вимогу про розірвання шлюбу просить задовольнити. Також просить не змінювати їй прізвище на дівоче, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що повністю узгоджується з положеннями ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Ч. 3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області 21 травня 2009 року за актовим записом №137 (а.с.4). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження відповідно серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.8,9). На даний час шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, не мають наміру зберігати шлюб, наполягають на розірванні такого. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дітей, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу судом не встановлено. Відтак є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, позивачу слід залишити шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. та судового збору 840,80 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В силу вимог ч.3 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується оригіналом квитанції про сплату судового збору №0.0.1920120889 від 25.11.2020 року. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Разом з тим, положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Із п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано довіреність про надання юридичної допомоги та представництва інтересів у цивільній справі від 29.10.2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 01.03.2021 року, згідно якого адвокат Кузнєцова Раїса Федорівна надала [PERSON] юридичні послуги на суму 3000 грн., які складаються із надання консультації, збору документів, ознайомлення з нормативно-правовою базою, підготовка заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів в частці від заробітку та інших процесуальних документів, подача документів до суду. Враховуючи те, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу не пов`язані з розглядом справи про розірвання шлюбу, а стосуються справи про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з іншою справою. А тому зважаючи на викладене суд відмовляє у їх стягненні з відповідача.

Outcome: approved