Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

28 травня 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житла і в її житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який ще в червні 2019 року, перед розірванням шлюбу, вибув на інше місце проживання, а відтак втратив право користування її житловим будинком. Зазначає, що будь-яке особисте майно [PERSON] в житловому будинку відсутнє, він не сплачує жодних комунальних послуг за місцем своєї реєстрації, при цьому добровільно знятись з реєстрації не бажає, а тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування її житловим будинком. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Орендарчук В.О. про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно, в судове засідання не з`явилися, однак від представника надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у їхній відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Та обставина, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] підтверджується рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2016 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31 травня 2016 року № 60313074 (номер запису про право власності: 14674642, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 931327568203) та копією технічного паспорту, виданого Районним комунальним підприємством «Білогірське бюро технічної інвентаризації» від 06 червня 2016 року. Із довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області від 24 січня 2020 року № 55, Акту обстеження фактичного проживання від 24 січня 2020 року та довідки цієї ж селищної ради від 18 червня 2020 року № 51 встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , власником якого є позивач [PERSON] , однак за даною адресою не проживає більше року, фактично проживає без реєстрації по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав доказів того, що між ним та позивачем є інша домовленість про користування житлом, чи про поважність причин не проживання в житловому будинку позивача більше одного року, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved