Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

27.02.2019 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його такими, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , мотивований тим, що він на підставі договору дарування житлового будинку від 26.02.2003, зареєстрованого в реєстрі № 362, та згідно витягу з реєстру на право власності серії [NUMBER] є власником будинку [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрований він та [PERSON] , [INFO] , який хоча і зареєстрований за даною адресою, але фактично більш ніж 15 років не проживає у даному будинку і не з`являється до нього, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 24.09.2016 та про фактичне місце проживання (не проживання) в смт. Ялта від 15.01.2019. Після того, як він уклав із відповідачем договір дорування будинку, останній виїхав і місце його проживання на теперішній час невідоме, зв`язок із ним втратився. Оскільки відповідач не проживає за даною адресою, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, з отриманням субсидії тощо, що порушує права позивача, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду. Позивач та його представник [PERSON] в судове засіданне не з`ялися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його вдсутність до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Згідно з договором дарування серії ВАС № 933742 від 26.02.2003 та відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 2849047 від 17.02.2004 [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 3028 від 13.12.2018, у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно аресної картки, у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). З акту по фактичне місце проживання (непроживання), складеного депутатом селищної ради [PERSON] , у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , але фактично не проживає (а.с. 10). Згідно акту абстеження матеріальн-побутових умов домогосподарства від 24.09.2016, у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , який не проживає за даною адресою, а виїхав до Російської Федерації (а.с. 7). У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жиловому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved