Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

28\~січня 2020\~року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, Шепетівської місцевої прокуратури про звільнення майна з-під арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису від 20.03.2007 року за №4660703 про арешт належної йому 1/8 частки домоволодіння по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.06.2006 року Шепетівською міжрайонною прокуратурою була порушена кримінальна справа №23/0173 проти службових осіб ТОВ СП «Хлібний дар» за ч. 4 ст. 191 КК України, а 02.03.2007 - кримінальна справа №23/0173-2 за ч. 2 ст. 364 КК України, які об`єднані в одне провадження. 16.03.2007 року йому було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України. В ході досудового розслідування вказаної кримінальної справи його було визнано цивільним відповідачем. Тоді ж слідчим прокуратури, з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, було накладено арешт на 1/8 частину домоволодіння по [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та на інше майно. Після виконання вимог ст. 218 КПК України 1960 року, справа була спрямована до суду. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2012 року кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України направлена Шепетівському міжрайонному прокурору для організації додаткового розслідування, а в подальшому до СВ Шепетівського MB УМВС України в Хмельницькій області. Постановою слідчого СВ Шепетівського MB УМВС України в Хмельницькій області Марценюка В.В. від 16.11.2012 року кримінальну справу відносно нього закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року за відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, обраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд скасовано, вирішено питання речових доказів. У серпні 2019 року, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, дізнався про те, що належна йому 1/8 частина домоволодіння по [ADDRESS] знаходиться ще під арештом, накладеним Шепетівською районною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н Шепетівської міжрайонної прокуратури від 16.03.2007 року. На звернення до відповідачів про звільнення майна з-під арешту отримав відмову та рекомендації звернутись до суду, оскільки в архіві Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області відсутня кримінальна справа №23/0173. А тому, просить суд скасувати арешт 1/8 частини домоволодіння по [ADDRESS] та виключити з\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~нерухомого майна\~запис від 20\~березня 2007\~року за №4660703 про\~арешт 1/8\~частини домоволодіння по [ADDRESS] . Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2020 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 09 год. 00 хв. 02 березня 2020 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року закрито підготовче провадження, витребувано з архіву Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області матеріали кримінальної справи №23/0173, залучено третю особу,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~на стороні\~відповідачів \~державного реєстратора\~прав на\~нерухоме майно\~Шепетівської районної\~державної адміністрації та справу призначено до судового розгляду на 13 год. 00 хв. 17 березня, яке за клопотанням Шепетівської місцевої прокуратури через впровадженні карантинні заходи в країні відкладено на 06 квітня 2020 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2020 року за клопотанням позивача замінено неналежних відповідачів Шепетівський ВП ГУНП в Хмельницькій області, Шепетівську місцеву прокуратуру на належних ГУНП в Хмельницькій області, Прокуратуру Хмельницької області та відкладено розгляд справи на 08 травня 2020 року. 23 квітня 2020 року судом отримано відзив на позов представника відповідача ГУНП в Хмельницькій області Гринишина І.П., у якому останній позов не визнав, вважає його безпідставним, просив у його задоволенні відмовити, вважає ГУНП в Хмельницькій області неналежним відповідачем, оскільки за своїм статусом останнє є новоствореним правоохоринним органом та не являється правонаступником Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області, який на даний час не ліквідований, а перебуває в стані припинення, про що надав відповідний витяг. 07 травня 2020 року судом отримано відзив на позов заступника прокурора Хмельницької області Гриценко С.М., у якому він вважає, що на даний час відсутні підстави для перебування згаданого в позові майна під арештом. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2020 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області на належного Ліквідаційну комісію Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області та відкладено розгляд справи на 29 травня 2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача\~Ліквідаційної комісії\~Шепетівського МВ\~УМВС України\~Костовський В.А. та представник Прокуратури Хмельницької області - прокурор Шепетівської місцевої прокуратури Семенюк Н.В. надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, у вирішенні справи поклались на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів державний реєстратор прав на нерухоме майно Шепетівської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових клопотаннях, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на таке. Як встановлено в суді та вбачається із матеріалів кримінальної справи №23/0173, органом досудового слідства [PERSON] обвинувачувався в тому, що будучи службовою особою ТОВ спільного українсько-польського підприємства «Хлібний дар», 15 липня 2004 року самовільно реалізував хлібопекарську піч «Матадор» MDC-80, яка була внеском іноземного інвестора до статутного капіталу підприємства, приватному підприємцю [PERSON] за 10 000 доларів США, не сплативши при цьому ввізного мита в сумі 12692 грн. 82 коп., а отримані кошти від реалізації привласнив. Постановою старшого слідчого Шепетівської міжрайонної прокуратури Конончука П.В. від 12 березня 2007 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст.\~191, ч. 2 ст.\~364 КК України. 16 березня 2007 року [PERSON] пред`явлене обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст.\~191, ч. 2 ст.\~364 КК України\~та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд. В цей же день старшим слідчим Шепетівської міжрайонної прокуратури Конончуком П.В., з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, накладено арешт на 1/8 частину домоволодіння по по [ADDRESS] та інше майно де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось, що належить [PERSON] 20 березня 2007 року Шепетівською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним №4660595 - на 1/8 частку домоволодіння по [ADDRESS] та за реєстраційним №4660703 - на невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №178751783 від 27.08.2019 року. 10 квітня 2007 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч. 4\~ст. 191 КК України, ч.2\~ст. 364 КК України\~прийнято до провадження. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2008 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого\~ст. 356 КК України\~і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 серпня 2008 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2008 року скасовано, а матеріали справи повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду. Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2008 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за\~ст. 356 КК України\~у зв`язку з закінченням строків давності, а провадження у справі закрито. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 грудня 2008 року постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2008 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності з часу вчинення ним злочину скасовано, а матеріали кримінальної справи направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі. В ході судового розгляду справи державним обвинувачем [PERSON] винесено постанову про зміну обвинувачення від 12 травня 2009 року, відповідно до якої дії [PERSON] перекваліфіковано з ч. 2 ст.\~364\~та ч. 4 ст.\~191 КК України\~на\~ст. 356 КК України\~та викладене нове обвинувачення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого\~ст. 356 КК України\~і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 700 грн., на підставі ст.ст.\~49,\~74\~ч. 5\~КК України\~звільнено від покарання. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2010 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2010 року залишено без змін. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2011 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2010 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2010 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого\~ст. 356 КК України\~направлено Шепетівському міжрайонному прокурору для організації проведення додаткового розслідування. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Постановою слідчого СВ Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області Марценюка В.В. від 16 листопада 2012 року кримінальну справу відносно [PERSON] закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого\~ст. 356 КК України. Приймаючи рішення про закриття кримінальної справи, слідчий СВ Шепетівського MB УМВС України в Хмельницькій області скасував застосований до [PERSON] запобіжний захід, вирішив питання відносно речового доказу, однак питання про скасування арешту залишилось не вирішеним. В той же час, право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у\~статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій\~статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована\~статтею 391 цього Кодексу\~можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.\~\~\~\~ Зокрема, відповідно до\~статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою\~статті 214 КПК України 1960 року\~підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення. Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного\~КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі\~статтею 170 КПК України\~завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини третьої\~ статті 174\~КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у частині першій\~статті 214 КПК України 1960 року. Із урахуванням викладеного, а також втрати чинності КПК України 1960 року, тривалого часу, що минув після закриття справи, істотних організаційних і кадрових змін, що в подальшому відбулися у правоохоронних органах, вирішення питання про припинення втручання у право власності [PERSON] шляхом звернення до слідчого або прокурора на підставі\~КПК України\~1960\~року очевидно не буде ефективним способом захисту порушеного права. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення 1/8\~частини домоволодіння по [ADDRESS] з-під арешту. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження запису про арешт нерухомого майна, оскільки пунктом 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року, передбачено, що у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Таким чином позовні вимоги обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved