Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

27 квітня 2016 року позивач\~звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача борг по заробітній платі у сумі 3916 грн. 64 коп. та компенсацію на відшкодування моральної шкоди у сумі 4000 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що при звільненні з роботи відповідач не виплатив їй заробітну плату у вказаному розмірі, чим їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тривалих психоемоційних навантаженнях через позбавлення права на отримання зароблених коштів. В судове засідання позивач не зявилася. Її представник в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Представник відповідача на розгляд справи не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу позовних вимог не представив. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією наказу № 21 від 05 травня 2005 рокупідтверджується, що [PERSON] працювала у ДП Світловодський завод Калькулятор та була звільнена 05 травня 2005 року відповідно до ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з довідкою ДП Світловодський завод «Калькулятор» від 15 вересня 2006 року, станом на 01 вересня 2006 року заборгованість відповідача по заробітній платі перед [PERSON] складає 4311 грн. 00 коп., в тому числі компенсація 394 грн. 36 коп. (а.с. 44) На підставі досліджених вище письмових доказів судом встановлено, що відповідач не виконав свого обовязку та не виплатив позивачці у день звільнення і дотепер всі належні їй суми. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача на оплату праці відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань від неможливості отримати зароблені кошти, і як наслідок, неможливості утримувати себе. Розглянувши справу суд дійшов висновку , що\~\~позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню і з відповідача\~\~на користь позивача підлягає стягненню борг по заробітній платі в межах позовних вимог та 1000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial