overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 3 серпня 2013 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. [INFO] народився їх син - [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, та вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного з жовтня 2014 року. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. У разі задоволення позову, бажала змінити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу на дівоче «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачем шлюбу не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2013 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 5. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.5). Проте шлюб між сторонами не склався, вони втратили почуття любові один до одного, та фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного з жовтня 2014 року. Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю. Спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітньої дитини на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки та підозри щодо його батьківства по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і підтвердила викладені в позовній заяві обставини та пояснила, що подальше спільне життя й збереження сім`ї неможливе, на примирення не погоджується. Відповідач [PERSON] позов не визнав та просив надати строк для примирення для збереження сім`ї. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 30.01.2014 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позов подано позивачкою до досягнення дитиною одного року, крім того позивачкою не надано відповідних доказів вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо неї або дитини. На підставі ст. 110 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Подружнє життя не склалось, через постійні сварки з будь-яких нескладних поточних проблем. Тривалий час вона разом з дітьми проживає на квартирі, яку винаймає. Відповідач не відвідує їх, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Вказуючи на неможливість примирення просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17 вересня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Ухвалою суду від 17 лютого 2015 року сторонам надавався строк для примирення - два місяці. Однак, наданий судом строк не привів до відновлення подружніх відносин. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, що відповідачем у заяві про розгляд справи без його участі та визнання позову, не заперечувалося, а отже, за таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітям, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 30 травня 1987 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка та її представник надали заяви з проханням провести розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечували. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 30 травня 1987 року Зборянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 6. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу є спільні діти, але вони вже всі повнолітні. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини вже понад двадцять п'ять років. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 1998 року , а з 2004 року - в зареєстрованому шлюбі , який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.05.2014 року . Від сумісного життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи з 26.01.2015 року до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , про день та час слухання справи повідомлений належно . причини неявки суду невідомі . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивачки , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони з 1998 року перебували у фактичних шлюбних відносинах , а з 24.09.2004 року - в зареєстрованому шлюбі , який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.05.2014 року. Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] . [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, з 26 січня 2015 року і до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, з чоловіком разом не проживає, останній добровільно допомогу на її утримання не надає. Позивачка у судовому засіданні свій позов підтримала повністю. Представник відповідача адвокат [PERSON] позов визнав повністю. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 18 травня 2013 року(а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). На даний час сторони разом не проживають, син залишився з позивачкою, остання не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дружину. Дані правовідносини регулюються ст. 84 Сімейного Кодексу України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації в відділі грошових виплат та компенсації та отримує допомогу по догляду за дитиною - сином [PERSON], 2013 року народження з 01.09.2013 року до досягнення ним трирічного віку (а.с.9). Відповідач має постійне місце роботи (а.с.7). Аліменти на утримання дружини добровільно сплачувати відмовляється, хоча має таку можливість. Тому з нього необхідно стягнути аліменти через суд у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживала разом з відповідачем по справі - [PERSON], від якого має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходиться на її повному утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв'язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 50 грн. щомісяця на кожну дитину. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, в своїй заяві на адресу суду просив цивільну справу за позовом [PERSON] до нього розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний матеріально їх утримувати. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції Харківської області убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який народився у [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №317186, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної сліжби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області убачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка народилась у [PERSON]. Той факт, що відповідач ухиляється від утримання дітей, підтверджується довідкою Барвінківського виконавчого комітету міської ради Харківської області, згідно якої [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно проживають з матір'ю [PERSON] і знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, має нерегулярні доходи. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, вказані в ст. 182 СК України, та матеріальне становище відповідача. На підставі ст. ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 17 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 279. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Кожна з сторін окремо звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. При цьому у своїй заяві відповідач зазначив, що він згодний на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 17 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 279. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. У зв'язку з розглядом справи позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243,60 гривень. В силу ст.88 ЦПК України ці кошти мають бути відшкодовані позивачеві за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання угоди купівлі-продажу земельної ділянки дійсною та визнання права власності. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання угоди купівлі-продажу земельної ділянки дійсною відмовлено. Заочне рішення оскаржене позивачем до суду вищої інстанції. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2015 року дану цивільну справу повернуто до Центрального районного суду м. Миколаєва для виконання вимог ст. 220 ЦПК України, оскільки у рішенні не вирішено питання щодо визнання права власності на земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судове засідання сторони не з'явилися, про причини неявки до суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. При розгляді справи судом було вивчено доводи позову, матеріали справи та надана в нарадчій кімнаті оцінка представленим по справі письмовим доказам, на підставі чого, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимог позивача. Однак у рішенні не вирішено питання з приводу вимоги про визнання права власності на спірну земельну ділянку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене, у відповідності з\~\~\~\~ п.1 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, в якому слід вказати про відмову у задоволенні вимоги про визнання права власності, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в задоволенні якої суд відмовив.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання зазначивши, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з березня 2013 року . Від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку . На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, дитина проживає з нею і перебувають на її утриманні . У зв'язку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною вона не працює, матеріальної допомоги відповідач їй не надає , тому вона просила суд винести рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на її утримання у розмірі 1/ 4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення донькою трирічного віку . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився ,надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2013 року , від якого мають 1 малолітню доньку , яка перебуває у позивачки на утриманні. Згідно ст. 84 СК України особа, з якої проживає дитина, має право на одержання аліментів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку 3-х років. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє . На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

26 січня 2015 року померла мати позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І ЖД № 396170. Після її смерті залишилась спадщина: земельна ділянка площею 10,74 га на території Петрівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, яку вона мала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 938557. 16 вересня 2009 року мати [PERSON], склала заповіт, згідно якого вона заповіла позивачці все належне їй на день смерті майно. Зараз позивачка звернулася в нотаріальну контору з питання оформлення вищезазначеної спадщини. Проте вона не може її оформити, тому що нею пропущений встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Протягом шести місяців після смерті матері [PERSON], позивачка не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини по тій причині, що вона важко переживала її смерть, погано себе почувала. Крім того вона юридично не освічена, тому не знала, що заява про прийняття спадщини подається протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Вона вважала, що всі питання оформлення спадщини вирішуються після шести місяців після її смерті. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті мами [PERSON], яка померла 26 січня 2015 року в с. Петрівка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки вона його пропустила з поважної причини, у зв'язку з тим, що вона юридично не освічена, тому не знала, що заява про прийняття спадщини подається протягом шести місяців після смерті спадкодавця. Цей факт підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] ( а.с. 4 ), копією заповіту посвідченого Петрівською сільською радою, згідно якого покійна [PERSON], заповіла своїй дочці [PERSON], все своє майно ( а.с. 5 ), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі ( а.с. 6 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 7 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 8 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved