Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

28 грудня 2019 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, відповідно до вимог ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 356 036,32 грн за кредитним договором від 16.05.2007 року, судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ODD0FR07100005, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 47 257 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені договором. Отже, відповідач прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №б/н від 16.05.2012 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. 02 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом повідомленням сторін. 02 квітня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду відмовлено у задоволені клопотання відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду. 02 квітня 2020 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження було задоволено та призначений підготовчий розгляд справи. 21 вересня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого\~ позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились, від [PERSON] в матеріалах справи наявна заява від 28.02.2020 року, згідно якої просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк». Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявним матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 16.05.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODD0AK07100005, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахунку на рахунок № [NUMBER] ТОВ «Авто-Технологія» в ВАТ`Укрексиммбанк» в строк з 16.05.2007 року по 16.05.2012 року включно у вигляді не відкличної кредитної лінії в розмірі 47 257 грн на наступні цілі: споживчі цілі. Згідно п.1.2 кредитного договору, кредит надавався в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплату відсотків, винагороди та комісії, у визначені договором строки. Окрім того, 15.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 005/Р, предметом якого виступало здійснення поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору від 16.01.2007 року № ODD0AK07100005, за яким кредитор надав боржнику кредит у розмірі 47 257 грн, а боржник зобов`язався повернути кредит, наданий у вигляді невідкличної кредитної лінії у сумі 47 257 грн, сплатити відсотки за його користування у розмірі 1,14% щомісячно та винагороду за надання фінансового інструмента у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту щомісячно в період уплати, процентів за своєчасне погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу відповідно з умовами та строками, передбаченими договором, сплати пені у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості , але не менше 1 грн за кожен день прострочення. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач звернувся до відповідачів із повідомленнями від 15.11.2019 року за № 30.1.0.0/2-70516ОDD0L994, з вимогою погасити прострочену заборгованість. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позовних вимог, вказував на те, що споживчий кредит укладено - 16.05.2007 року, строком до 2012 року, після чого з 2012 року кошти не сплачувались, а отже строк позовної давності слід розпочинати з цього терміну, адже позивачу достовірно було відомо про порушення його права з моменту несплати чергових платежів. Суд погоджується з наведеними вище доводами відповідача, та вважає за необхідне вказати про наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно розрахунку заборгованості за договором № ODD0AK07100005від 16.05.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 14.11.2019 року, останній платіж було здійснено позичальником 11.02.2011 року у вигляді сплати відсотків на суму 1927 грн, погашення пені у розмірі 212,31 грн та сплати комісії у розмірі 138,93 грн. Разом з тим, 30.01.2013 року вказано про суму погашеної пені 0,50 грн. Таким чином, останній платіж здійснено в січні 2013 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості\~ 28 грудня 2019 року, в той час як строк позовної давності сплив ще в січні 2016 року. Згідно із ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити у зв`язку із спливом позовної давності. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою позивачу в задоволені його позовних вимог, вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed