overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач вказала, що є власником житлового будинку по вул.Миру, 11 [PERSON] в м.Миколаєві, в якій прописаний відповідач, але останній з листопада 1986 року в житловому будинку не проживає, житлове приміщення за місцем своєї реєстрації не відвідує, його речей у квартирі не має, ніякої участі у ремонтних роботах, у комунальних витратах він не приймає, обовязки по відношенню до житла не несе. Посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України, просила визнати останнього таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 04.11.2015 року, [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Миру, 11 [PERSON] в м.Миколаєві. Згідно будинкової книги, у спірному житловому будинку за адресою вул.Миру, 11 [PERSON] в м.Миколаєві зареєстрований відповідач [PERSON]. Також встановлено, що відповідач [PERSON] у спірному житловому будинку не проживає з листопада 1986 року, що підтверджується актами про не проживання від 08.10.2015 року, не сплачує комунальні послуги та квартплату, не бере участі в ремонті житлового приміщення, не зберігає свого особистого майна, звязок з житловим будинком втратив. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих звязків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло. Відповідно до ст. 71 ЖК України , особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за умови її відсутності понад 6 місяців без поважних причин, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 цієї норми. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не проживає у вищезазначеному житловому будинку більше шести місяців без поважних причин, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим будинком по вул.Миру, 11 [PERSON] в м.Миколаєві. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2015 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства і виховання доньки, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та сварки і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. Також просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на розлученні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2015 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,17). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та сварки, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства і виховання доньки. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 07.10.1989 року в Григоро-Бригадирівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили в липні 2015 року по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Тому, позивач прохала суд шлюб, зареєстрований із [PERSON] розірвати. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав повністю та прохав справу розглядати в його відсутності. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в липні 2015 року, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.10.1976 року Виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 83. В позовній заяві вказує, що 02.10.1976 року вони з [PERSON] уклали шлюб, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вважає подальше спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї неможливим. На даний час вони фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач відмовляється звертатися до органу РАЦС для розірвання шлюбу, тому позивачка звернулася до суду. Оскільки їх шлюб з відповідачем існує лише формально, зберігати сімю наміру не має, просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі, залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, яке не підтримує шлюбних відносин, наданий судом строк для примирення не мав позитивних наслідків, дійшов висновку, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.12.2010 року, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 677. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших аліментних зобовязань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 10, 11 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Судом встановлено, що сторони з 18.12.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 677 ( а.с. 5 копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 6 копія свідоцтва про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення сином повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.04.1992 року, про що Довгинцівським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 191. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, інших аліментних зобовязань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 9,10 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 25.04.1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 191 ( а.с. 4 копія свідоцтва про укладання шлюбу). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 копія свідоцтва про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення сином повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання і взаємоповаги, збереження сім'ї вважає неможливим. Зазначила, що шлюб з відповідачем існує формально, оскільки вони протягом трьох років проживають окремо, кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. До судового засідання позивачка не з*явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача до судового засідання не з*явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2001 року Відділом реєстрації одружень м. Миколаєва, за актовим записом №591. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Встановлено, що протягом трьох років сторони проживають кожен своїм життям, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Післяшлюбне прізвище позивача визначити як [PERSON]. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

28.01.2016 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не піклується про її стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом інтересів дитини.. В судове засіданні сторони не з»явилися. Від представника позивачки - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її та позивачки участі, при цьому позов вона підтримала, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на позивачку.(а.с.60) Від Служби у справах дітей Голосіїївської РДА м.Києва надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при цьому позов вважають обґрунтованим. (а.с.48) Відповідач також не з»явився в судове засідання, призначене на 26.05.2016 року, причин неявки не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

28.01.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Слов»янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

28.01.2016 року до суду із позовом звернулась позивач про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого відділом ДРАЦС по м. Новоград-Волинський 05.11.2014 року, сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, є сумую, що відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

28.01.2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 09 червня 2012 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції, Донецької області, актовий запис № 19. Від шлюбу подружжя має спільну дитину - доньку, [PERSON], [INFO], яка на момент позову проживає разом з матір'ю, відповідачкою по справі. В подальшому дитина буде проживати з матір'ю. Подружнє життя між позивачем та відповідачкою не склалось, через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та відсутність взаєморозуміння. З травня місяця 2015 року позивач та відповідачка спільно не проживають, сімейних відносин не підтримують. Спору, між сторонами в справі, відносно належності спільного майна не виникло. У судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу та був впевнений, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Відповідачка, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву про розірвання шлюбу такою, що підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 09.06.2012 р., відділом реєстрації актів цивільного стану по Великоновосілківського районного управління юстиції, Донецької області, актовий запис № 19, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2012 року, сторони по справі мають спільну дитину - доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка на момент позову проживає разом з матір'ю. Відповідно, позивач з відповідачкою та дитиною однією сім'єю не проживає. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей та з'ясувавши наявність вільного волевиявлення заявників щодо розірвання шлюбу, вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved