Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

28.03.2016 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що він є дідом [PERSON], який народився від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідачі від своїх обов'язків по вихованню дитини свідомо ухиляються, із дитиною не спілкуються, після народження залишили проживати її із позивачем, позивач просив позбавити їх батьківських прав відносно малолітнього онука, призначити його опікуном та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі по 583 грн. 50 коп. щомісячно. [PERSON] в процесі розгляду справи позов підтримав, в останнє судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (розписка учасників процесу), надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись про розгляд справи належним чином, в процесі розгляду справи надали заяви про визнання позову. Третя особа Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Водночас, за ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (за умови винної поведінки батьків). В порядку ст. 165 Сімейного Кодексу України особа, в сім'ї якої проживає дитина може звернутися з позовом про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, актовий запис №13269. Позивач є дідом [PERSON], (свідоцтвом про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського району м.Одеси, актовий запис №1837). На час розгляду справи дитини проживає із позивачем, знаходиться на його утриманні. Для дитини створені необхідні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку. Відповідачі з дитиною не спілкуються, за місцем проживання дитину не відвідують, матеріально її не утримують, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечують харчування, медичний догляд, лікування, повністю самоусунувшись від виховання сина. Вказані обставини підтверджуються висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.07.2016 року. За вказаним висновком орган опіки дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON]. 16.03.2016 року нотаріальною заявою за реєстровим №145, засвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу відповідач [PERSON] надала свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина. В процесі розгляду справи відповідачі позов визнали. При таких обставинах, суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачами своїми обов'язками по вихованню дитини (винна поведінка), коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не створюють належних умов ля розвитку дитини, не виявляють до неї інтересу, що передбачає застосування до них такого крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських прав як позбавлення батьківських прав. Встановлене судом узгоджується і з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 20.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», за п.16 якої зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, за наявності винної поведінки батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою дитиною у разі, якщо вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За висновком органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 21.07.2016 року №2091/01-20 орган вважає можливим та доцільним призначити позивача опікуном над малолітнім [PERSON]. При цьому, органом опіки встановлено, що [PERSON] матеріально та житлом забезпечений, позитивно характеризується, протипоказань щодо призначення його опікуном над дитиною не має та з обов'язками опікуна ознайомлений. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача про призначення його опікуном такими, що не суперечать вимогам закону та інтересам дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України не звільняє особу від обов'язку по утриманню дитини. Доказів на підтвердження майнового стану відповідачів, наявності такого та його розміру позивачем в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, за якою сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надано. Поряд із тим, суд вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставою відмови у позові та, виходячи з інтересів дитини, аліменти підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі, що не суперечить ст. 184 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року та мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». За ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» в 2016 році прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: - дітей віком до 6 років: з 1 січня становить 1167 гривень. Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Обставин, які б перешкоджали відповідачам виконанню обов'язку по утриманню дитини судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд вважає можливим стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітнього [PERSON] щомісячно в розмірі по 583 грн. 50 коп., що фактично становить по половині прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Outcome: approved