Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

29.07.2014 року заявник звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи - [PERSON] недієздатною. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], являється інвалідом ІІ групи дитинства, отримує допомогу в управлінні Пенсійного фонду України в Романівському районі Житомирської області, перебуває на обліку в Романівській центральній районній лікарні Житомирської області, страждає психічним захворюванням та потребує сторонньої опіки, оскільки в силу свого психічного захворювання вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Заявник - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Заінтересована особа - орган опіки та піклування Хижинецької сільської ради Романівського району Житомирської області не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні. До суду надійшла заява селищного голови Антонової Т.М.., згідно якої заінтересована особа вимоги заявника визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Хижинецької сільської ради Романівського району Житомирської області від 15.06.2009 року, та відміток у паспорті громадянина України 15.06.2009 року [PERSON] (заявник у справі) уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 3, 7). Отже, згідно положень ч.3 ст.237 ЦПК України [PERSON] є належним заявником у даній справі. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 22.08.2014 року було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON], проведення якої було доручено експертній комісії Центру експертиз Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради (а.с. 18-19). Як вбачається із акту № 409-2014 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 07.10.2014 року [PERSON] з дитинства страждає на важку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю за змішаним типом, епізодичним порушення психіки (галюцинаторний синдром), тому з приводу даного захворювання на МСЕК визнана інвалідом 1І групи дитинства довічно. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 28-29). Обґрунтованість висновку експертів у суду не викликає сумніву. Відповідно до посвідчення № 103167, виданого Дзержинською районною радою народних депутатів Житомирської області, [PERSON], [INFO], призначено пенсію як інваліду дитинства ІІ групи з 01.01.1990 року довічно (а.с. 8). Згідно листа № 812 від 20.07.2014 року, виданого Романівською центральною районною лікарнею Житомирської області, [PERSON] перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра (а.с. 10). Відповідно до вимог ст.39 Цивільного кодексу України, ст.ст.256-259 Цивільно-процесуального кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому слід визнати її недієздатною. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved