Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 22.10.2011 р. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №315. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Позивач просить розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені, у зв'язку з різними поглядами на спільне життя та сімейні обов'язки. Позивач зазначає, що між нею та відповідачем не укладено угоди про добровільну сплату аліментів на утримання їх сина. На підставі вищезазначеного, з метою забезпечення належного виконання відповідачем свого батьківського обов'язку відносно утримання їх малолітнього сина, який знаходиться на її утриманні, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина, у твердій грошовій сумі 2200 грн., щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Додатково пояснила, що шлюбні відносини припинені в листопаді 2018 р., на теперішній час вона з малолітнім сином мешкає в орендованій квартирі. У разі розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, надав заяву про визнання позовних вимог, в якій також просив суд розглянути справу за його відсутності. Вислухав пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.10.2011 року. Шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №315, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] В судовому засідання встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені в листопаді 2018 р., спільне господарство не ведеться. Відновляти дані стосунки сторони не мають намірів, спору щодо нажитого майна немає. Таким чином, суд дійшов висновку, що даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів суд враховує наступне. Згідно з положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, а також ту обставину, що малолітня дитина мешкає на теперішній час з позивачем, обов'язок обох батьків утримувати дітей, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачем розмірі. Згідно зі ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved