overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 червня 2002 року відділом РАГС Кіровського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис за № 50. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, проте розірвати його через органи РАЦС не моє можливості, оскільки дружина проживає на Сході України і не має змоги приїхати. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя, та ситуація, яка сталася в державі. Із-за чого в липня 2014 року припинили подружні віжносини і ведення спільного господарства. За час окремого проживання впевнилися, що зберегти сім'ю не зможу. Майнового спору не має. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлялася своєчасно. В телефонному режимі повідомила, що у зв'язку з проведенням бойових дій в зоні АТО, блокуванням шляхів проїзду, не має можливості приїхати в судове засідання. На розірвання шлюбу згідна, справу просить розглядати у її відсутності. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 07 червня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, проте розірвати його через органи РАЦС не можуть у зв'язку з тим, що проживають в різних населених пунктах. Припинили подружні відносини по тій причині, що мають різні погляди на ситуацію, яка сталася в державі. За час окремого проживання впевнилися, що сім'ю зберегти не можливо. Майнового спору не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 19 листопада 1978 року Скіпчанською сільською радою Городоцького району, Хмельницької області, актовий запис за № 16. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Проте розірвати шлюб через органи ДРАЦС дружина не бажає, тому він вимушений звернутися з позовом до суду. Причиною розірвання шлюбу, є те, що відповідач має імпульсивний характер, внаслідок чого між ними час від часу виникали сварки, які поєднувалися із приниженням його честі та гідності, що негативно впливало на психологічний та фізичний стан його здоров'я та на шлюб в цілому. Негативна атмосфера в сім'ї призвела до взаємного відчуження, перестали поважати один одного, втратили почуття любові та стали чужими людьми. В грудні 2014 року припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Проживають окремо. На даний час він фактично створив нову сім'ю і має намір узаконити свої відносини з іншою жінкою. За строк наданий судом для примирення жодних кроків для примирення не зробив. Майнового спору не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що причиною розірвання шлюбу є інша жінка, з якою відповідач проживає. Все, що можна було зробити для збереження сім'ї вона зробила, проте безрезультатно. На розлучення згідна. Щодо майнового спору, то будуть вирішувати його в іншому судовому процесі. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 19 листопада 1978 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу, є інша жінка з якою позивач підтримує фактичні шлюбні відносини і має намір їх узаконити. За строк наданий для примирення не помирилися. Майновий спір будуть вирішувати в іншому судовому процесі. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і суду показала, що від спільного шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на її утриманні, мешкають з нею. Відповідач з 15.01.2015 року грошову допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Однак має таку можливість, оскільки працює. Інших осіб на утриманні не має. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомої причини, хоча про день, час і місце слухання справи оповіщений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до одужання, посилаючись на наступні докази : 15.09.2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, 14.08.2012 року [PERSON] була встановлена група інвалідності, яка подовжена до 01.09.2015 року. Чоловік в квітні 2014 року виїхав на роботу до м. Києва, де працює водієм, місце свого проживання скриває, матеріальну допомогу дружині не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши письмову згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без її участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав: сторони перебувають у шлюбі з 15.09.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с. 8). Згідно довідки № 497 від 14.08.2015 року виданої міжрайонною спеціалізованою кардіологічною медико - соціальною експертною комісією № 2, [PERSON], є інвалідом третьої групи з 01.09.2014 року за загальним захворюванням ( а.с. 9). Відповідно до ст.75 СК України право на отримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги за умови, що другий може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 79 СК України, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Суд враховує наявні дані про матеріальний стан відповідача по справі, а саме: працює, має постійний заробіток, тому позов підлягає частковому задоволенню, а саме, стягнути аліменти на утримання дружини протягом строку інвалідності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 20 жовтня 1979 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Між ними відсутнє взаємопорозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з травня 2007 року, відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та не дає згоди на розірвання шлюбу. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про одруження, сторони 20 жовтня 1979 року зареєстрували шлюб; В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з травня 2007 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

29.01.2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що до досягнення нею поноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання у розмірі 600 грн., які перераховував на картку. Проте, після досягнення позивачкою повноліття, відповідач категорично відмовився сплачувати аліменти, нічим не коментуючи свою відмову. Позивачка вказує, що продовжує навчання на третьому курсі Сумського центру ПТО із формою навчання денною і потребує матеріальної допомоги і тому вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів на своє утримання. Позивачка уточнила свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на час навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про уточнення позовних вимог та прохала розглядати справу без її участі, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про визнання позовних вимог та прохав розглядати справу без його участі. Суд, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Згідно довідки Сумського центру ПТО [PERSON] навчається у даному закладі на 3-му курсі по 30 червня 2015 року, форма навчання - денна (а.с.6). Стаття 199 СК України вказує, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 183 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач працює, має регулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів у частки від усіх видів заробітку слід задовольнити, а саме у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно на утримання позивачки - [PERSON] на період її навчання у Сумському центрі ПТО, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення з 29.01.2015 року. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. у доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

29.01.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги тим, що 10.10.2011 р. між ПАТ «Астра Банк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 49490 грн., з розрахунку 15,90% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 10.10.2011 р. до 10.10.2016 р.. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся. Станом на 19.11.2014 р. заборгованість за вказаним договором становить 34350,79 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 34350,79 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не зявились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність; проти заочного рішення не заперечує; просить стягнути з відповідача витрати за опублікування оголошення у пресі про виклик [PERSON] у розмірі 420 грн.. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобовязань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір від 10.10.2011 р.(а.с.4-11), зобовязання згідно даного договору не виконує. Станом на 19.11.2014 р. за позичальником виникла заборгованість у розмірі 34350,79 грн. (а.с.18), яку необхідно стягнути на користь позивача. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 343,51 грн. судового збору(а.с.1) та 420 грн. за опублікування оголошення у пресі про виклик [PERSON], відповідно до рахунку № 4063 від 09.04.2015 р., разом 763,51 грн., які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

29.01.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що 27.06.2007 р. між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 1900 грн., з розрахунку 19,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 27.06.2007 р. до повного погашення кредиту. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся. Станом на 17.11.2014 р. заборгованість за вказаним договором становить 3083,62 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 3083,62 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача в позові просить розглядати справу у його відсутність; проти заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача - не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір від 27.06.2007 р.(а.с.5-10), зобов'язання згідно даного договору не виконує. Станом на 17.11.2014 р. за позичальником виникла заборгованість у розмірі 3083,62 грн. (а.с.13), яку необхідно стягнути на користь позивача. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. судового збору(а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

29.01.2015р. позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що позивач із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 17.07.2009р. в Терешківській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом № 9. Від вказаного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір»ю та перебуваєть на її утриманні. Відповідач припинив надавати матеріалу допомогу на утримання дітей, що і спідкало звернутися позивачку до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з»явилась надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, та просила справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач не з»явився попередньо надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем уточнених позовних вимог не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В зв'язку з повним визнанням позову відповідачами та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України, п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

29.01.2016 Виконавчий комітет Павлоградської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ватутіна, 21/2, оскільки не мешкають за вказаною адресою без поважних причин більше шести місяців. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судовому засіданні представник позивача заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи не надходило. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із довідкою Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради житлове приміщення, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ватутіна, 21/2 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сімї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за даною адресою. Відповідно до акту, складеного комунальним підприємством «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мешкають у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ватутіна, 21/2 без поважних причин більше шести місяців, з січня 2013, є лише зареєстрованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд приходить до висновку, що позивач довів неповажність відсутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ватутіна, 21/2. Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України та

Outcome: approved