Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

28 листопада 2014 року звернувся з позовом до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що за рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області 23 грудня 2008 року з нього стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання його дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку починаючи з 19 грудня 2008 року до досягнення нею повноліття. Він добросовісно, належним чином, у визначеному розмірі та в строки сплачував аліменти. Окрім того добросовісно допомагав фінансово та матеріально [PERSON] та їхній дочці. На даний час одиноко проживає, пенсіонер, єдиним його доходом є пенсія. З 14 листопада 2014 року стан здоров'я погіршився, він перебуває на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні Чорнухинської ЦРЛ, потребує сторонньої допомоги по догляду за ним, і значних фінансових витрат. Витрати на лікування перевищують розмір пенсії і тому він змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів до 100 гривень. В судове засідання позивач не з'явився. На адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Пояснила, що позивач має регулярний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі, визначеному рішенням суду, яке він не оскаржував та з яким погодився. З часу винесення рішення суду та до сьогодні матеріальне становище позивача не змінилося. Дочка [PERSON] навчається в Лубенському професійному ліцеї, має стипендію розміром 275 гривень, а вона працює прибиральницею службових приміщень і має заробітну плату в середньому в розмірі 1112 гривень. Їхній сукупний дохід складає менше прожиткового мінімуму передбаченого законодавством з розрахунку на одну особу. Суд, заслухавши пояснення відповідачки та дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі-СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2008 року з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання його дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку починаючи з 19 грудня 2008 року до досягнення нею повноліття. З 14 листопада 2014 року позивач, відповідно до довідки наданої Комунальним закладом Чорнухинської ЦРЛ, проходить стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні Чорнухинської ЦРЛ. Позивач є пенсіонером. Відповідно до довідки наданої Управлінням Пенсійного фонду в Чорнухинському районі [PERSON] одержує пенсію в розмірі 2425,62 гривні. Як зазначено у ст. 10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, усупереч вимогам закону позивачем не надано достатньо доказів, які б свідчили про зміну його матеріального становища, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач визнав, що як на час постановлення судового рішення так і на сьогодні він має той самий дохід, який не дає йому змоги щомісячно сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, про що він зазначав у ході слухання попередньої справи, проте рішення суду не оскаржував. Таким чином, матеріальне становище платника аліментів з часу постановлення рішення суду суттєво не змінилося. Позивачу [PERSON] нарахована пенсія у розмірі 2425,62 гривень, що підтверджується довідкою, виданою 03 грудня 2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі, із якої він щомісячно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] в розмірі 606,41 гривень. Дохід відповідачки складається з заробітної плати, що в середньому становить 1112 гривень, степендії дочки [PERSON] - 275 гривень та аліментів в розмірі 606,41 гривень. Сукупний дохід відповідачки становить 1996,41 гривень на двох осіб, тоді як пенсія позивача становить 1819,21 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлекни статтею 61 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] хворіє і перебуває на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КЗ Чорнухинської ЦРЛ з 14 листопада 2014 року, а 28 листопада 2014 року він звернувся до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів. Незначний час перебування позивача на стаціонарному лікуванні не слугує підставою для зміни розміру аліментів і є передчасним зверненням до суду. Крім того, суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини до 100 грн., порушуватиме права дитини, на користь якої стягуються аліменти. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed