Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

28.12.2020 року відповідач за\~первісним позовом\~та позивач\~за зустрічним\~позовом у\~цивільній справі\~№766/8632/17 [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення від 29.09.2020р. по цій справі в частині задоволення первісного позову за новоявленими обставинами. Зазначеним рішенням суду первісний позов [PERSON] до [PERSON] ,третя особа\~ [PERSON] \~про припинення\~права на\~частку у\~спільному майнібув\~задоволений; право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] було припинено з присудженням виплати на його користь грошової компенсації у розмірі 142 200,00 (сто сорок дві тисячі двісті) гривень, а право власності на цю частину у спірній квартирі було визнано за позивачкою за первісним позовом - [PERSON] . У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю сторін,було відмовлено. Свою заяву\~про частковий\~перегляд судового\~рішення від\~29.09.2020\~р.\~за нововиявленими\~обставинам [PERSON] \~обґрунтовуєвідсутністю на депозитному рахунку суду повної суми дійсної вартості належної йому 1/6 частини спірної квартири (з належної для отримання за рішенням суду суми у 142\~200,00 грн., на депозитному рахунку суду знаходилося лише 82500,00 грн.), про що йому стало відомо при зверненні до Територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області при намаганні виконати зазначене судове рішення. Ухвалою суду від 19.01.2021 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.202 року та призначено дату судового засідання. Ухвалою суду від 26.01.2021 року за заявою [PERSON] були вжиті заході із забезпечення позову шляхом накладання арешту на 1/6 квартири [ADDRESS] . 28.02.2021 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] надав до суду відзив на заяву про перегляд за ново виявленими обставинами, в якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні його заяви, зазначив з посиланням на отримані ним відповіді з органів Державної казначейською служби України, що позивачкою до винесення судового рішення від 29.09.2020р. була внесена у повному обсязі на депозитний рахунок суду вартість 1/6 квартири, що належала [PERSON] . Не вважає обставини, за яких [PERSON] звернувся із заявою про перегляд судового рішення нововиявленими, адже про відсутність на депозитному рахунку суду грошових коштів той міг дізнатися ще у ході слухання справи. 13.04.2021 року від заявника [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, у яких той зазначив, що додані до відзиву представником [PERSON] докази на підтвердження належного виконання позивачкою вимог ст.365\~ЦК України\~в частині\~обов`язкового та\~в повному\~обсязі внесення\~на депозит\~суду вартості\~частини 1/6\~квартири,\~не є\~належними та\~достатніми,\~адже не\~спростовують обставин\~відсутності на\~депозиті суду\~всієї належної\~до виплати\~на користь\~ [PERSON] \~за рішенням\~суду суми.\~Про наявність\~цих обставин\~ у\~ході розгляду\~справи №766/8632/17 відповідач [PERSON] не знав, не міг знати, та й не повинен був знати, оскільки первісний позов не визнавав, звернувся до суду із зустрічним позовом, а наявність обставин додержання вимог ч.2 ст.365 ЦК України при припиненні права власності у майні спільної часткової власності, по даній категорії справ, повинна доводитися саме позивачем. В останнє судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, якою просив справу розглянути у його відсутність, зазначив, що підтримує свою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Представник заявника адвокат Крупа Ю.Я. в судовому засіданні заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підтримала та просила її задовольнити з викладених в заяві підстав з урахуванням письмових пояснень заявника від 13.04.2021 року. Судові витрати, які понесені заявником [PERSON] з приводу розгляду справи, просить покласти на позивача за первісним позовом. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заперечував з підстав, викладених у відзиві від 28.02.2021р. Судові витрати, які понесені [PERSON] з приводу розгляду справи, просить покласти на заявника - відповідача за первісним позовом. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області знаходилася справа № 766/8632/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. Предметом зазначеного позову було припинення права власності відповідача - [PERSON] , який разом із [PERSON] та [PERSON] , був співвласником на праві спільної часткової власності трикімнатної квартири [ADDRESS] . [PERSON] належало 1/6 спірної квартири. В ході\~слухання [PERSON] \~був поданий\~зустрічний позов\~ до\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про визнання\~порядку користування\~квартирою,\~що є\~спільною частковою\~власністю,\~в якому просив визначити порядок користування квартирою, виділивши йому в окреме користування житлову кімнату, а всі інші приміщення залишити у спільному користуванні. 04.09.2018 року позивачкою [PERSON] внесено на депозитний рахунок суду 82500,00 гривень вартості 1/6 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] . За висновком судової будівельно-технічної експертизи вартість 1/6 частини трикімнатної квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] на час складання висновку становить 142178,00 гривень, тобто саме цю суму позивачка повинна була внести на депозитний рахунок суду відповідно до вимог ч.2. ст. 365 ЦК України. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2020 року по справі № 766/8632/17 первісний позов був задоволений судом у повному обсязі: право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири [ADDRESS] було припинено з виплатою на його користь грошової компенсації у розмірі 142200,00 (сто сорок дві тисячі двісті) гривень, які внесені на депозитний рахунок суду (квитанція №5605-0460-8520-1000 від 04.09.2018 року в сумі 82 500,00 гривень; квитанція №0.0.1535742876.1 від 26.11.2019 року в сумі 59 700,00 гривень), а право власності на цю частину у спірній квартирі було визнано за позивачкою за первісним позовом - [PERSON] . У задоволенні зустрічного позову було відмовлено з підстав, що були встановлені висновком судової будівельно-технічної експертизи про відсутність технічної можливості визначення порядку користування спірною квартирою. Рішення суду учасники справи в апеляційному порядку не оскаржували. 30.11.2020р. [PERSON] звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області для перерахування на його користь зазначених у резолютивній частині рішення суду від 29.09.2020р. грошових сум з депозиту суду, а також зазначив власні банківські реквізити для відповідного зарахування цих коштів, що підтверджується його заявою. Відповідно до листа №1698/02 від 01.12.2020р. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області повідомило, що 82500 грн., які були внесені позивачкою відповідно до квитанції №5605-0460-8520-1000 від 04.09.2018р., знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА в Херсонській області, і в подальшому були зараховані на картковий рахунок [PERSON] . Інша ж грошова сума у розмірі 59700,00 грн., які нібито були спрямовані позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду за квитанцією №0.0.1535742876.1 від 26.11.2019 року, фактично на депозитний рахунок суду не надходили, у розпорядженні ТУ ДСА в Херсонській області не знаходяться, що унеможливлює перерахування цієї суми на користь [PERSON] за рішенням суду. Як зазначено у листі № 1698/02 від 01.12.2020 р., ця сума була спрямована позивачкою не Територіальному управлінню державної судової адміністрації у Херсонській області, а іншому отримувачу та була зарахована у дохід держави як заставні кошти з кодом класифікації доходів 22030200 «звернення застави в дохід держави», отже є відсутньою на депозитному рахунку суду. Зважаючи на це, [PERSON] 28.12.2020р. звернувся до суду із заявою, у якій просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2020р. по справі №766/8632/17 в частині задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні [PERSON] та за результатами перегляду скасувати це судове рішення в частині задоволення первісного позову, з винесенням нового рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі. Згідно ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Отже, з підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Зазначене узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18 (провадження № 61-14879св19) . Частиною 1\~статті 346 ЦК України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в\~ст.365 ЦК України,\~яка регулює\~підстави та\~умови припинення\~права на\~частку у\~спільному майні\~за вимогою\~інших співвласників.\~Зокрема,\~право особи\~на частку\~у спільному\~майні може\~бути припинене\~за рішенням\~суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Під час розгляду справи N6-68цс14, Верховний Суд України сформулював правову позицію у постанові від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Отже, для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні суду необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч.1\~ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Як слідує\~з положень\~ частини\~2\~статі \~365\~ЦК України,\~обов`язковою умовою\~ \~припинення права\~особи на\~частку \~у спільному\~майні \~є попереднє\~внесення вартості\~ цієї\~частки на\~депозитний рахунок\~суду.\~Вказана правова\~позиція \~висловлена у\~постанові \~Верховного Суду\~України від\~15.05.2013\~р.\~(\~справа №\~6-37цс13).\~Крім того,\~як зазначено\~у Рішенні\~ЄСПЛ у\~справі «Андрій\~Руденко проти\~України» від\~21.12.2010р.,\~яке набуло\~статусу остаточного\~21.03.2011р.,\~позивач повинен\~ завчасно внести вартість частки співвласника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Зважаючи на це, суд вважає, що гарантоване забезпечення законних прав та інтересів [PERSON] , як власника 1/6 частини квартири, при припиненні його права власності відповідно до ст. 365 ЦК України, можливо лише за наявністю грошової компенсації на депозиті суду, розмір якої повінстю відповідає дійсній вартості відповідної частини цієї квартири, що за висновками судової експертизи становить 142200 грн. За інших умов у суду немає підстав для винесення рішення про припинення права власності на це майно, інакше таке рішення, відповідно до ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, завдасть істотної шкоди інтересам та правам особи, за припиненням права вланості якої звертаються до суду інші співвласники його майна. При цьому суд зауважує, що перерахування позивачкою на депозитний рахунок суду лише частини дійсної вартості частки [PERSON] у спільному майні суперечитиме положенню ч.2 ст.365 ЦК України та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові у справі №6-4цс14 від 19 лютого 2014 року, де суд зазначає, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутність на депозитному рахунку суду повної суми грошової компенсації вартості 1/6 частки спірної квартири, право власності на яку було припинено за рішенням суду, є істотною обставиною для даної категорії справ, що є однією з підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у розумінні положень ст. 423 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що відсутність на депозитному рахунку суду повної суми грошової компенсації вартості 1/6 частки спірної квартири внаслідок помилкового спрямування позивачкою [PERSON] 59700,00 грн. до державного бюджету, а не на депозитний рахунок суду, тобто іншому отримувачу, ніж судова адміністрація, існувала на час розгляду справи; ця обставина не могли бути відома заявникові на час розгляду справи, про неї той дізнався з листа листа Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області № 1698/02 від 01.12.2020 р. Суд не погоджується з доводами представника позивачки за первісним позовом про те, що про відсутність зазначених коштів на депозитному рахунку могло бути відомо заявнику, адже він міг перевірити ці обставини в процесі розгляду справи до ухвалення судового рішення. Суд зазначає, що поняття «не міг знати» не можна розуміти як фізичну неможливість заявника знати про певні факти. Виходячі з аналізу судової практики застосування глави 3 Розділу V ЦПК України, заявник повинен (зобов`язаний) знати про таку обставину, виходячи з предмету та підстав позову, тобто в залежності від певної категорії цивільної справи. Отже, особа може звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якщо вона не знала, не могла та й не повинна була знати про наявність нововиявленої обставини. Як вже зазначалося, відповідно до частини 2 статі 365 ЦК України, обов`язковою умовою припинення права особи на частку у спільному майні є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до матеріалів справи №766/8632/17, заявник (відповідач за первісним позовом) [PERSON] заявлений до нього позов про припинення права власності на його частку у квартирі не визнав, навіть подав зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, а відтак, виходячи з цих обставин та категорії даного спору, не повинен був перевіряти правильність внесення позивачкою грошових коштів на депозитний рахунок суду, адже законом чітко передбачений обов`язок саме позивача внести повну вартість частки відповідача на депозитний рахунок суду до ухвалення рішення про задоволення його позову. Крім того, суд зазначає, що інформація про зарахування грошових коштів на бюджетні чи не бюджетні рахунки не є інформацією з відкритим доступом. За таких обставин, про часткову оплату позивачкою вартості частки [PERSON] у спірній квартирі внаслідок здійснення нею неправильної оплати, відповідачу не було, не могло та й не повинно бути відомо аж до моменту отримання документального підтвердження цієї обставини з ГУ ДСА в Херсонській області вже після набуття судового рішення від 29.09.2020р. законної сили. Отже,\~дослідивши матеріали\~справи,\~надані сторонами\~докази по\~справі,\~суд дійшов\~висновку,\~що така обставина, як відсутність на депозитному рахунку суду повної суми дійсної вартості належної [PERSON] 1/6 частини спірної квартири, існувала на момент розгляду справи; ця обставина була йому невідома, її існування було виявлене заявником лише при виконанні судового рішення, ця обставина має істотне значення, її з`ясування входить до предмета доказування у справі даної категорії та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, адже існування цієї обставини взагалі виключає задоволення позову про припинення права спільної часткової власності у одного з її учасників в порядку ст.365 ЦК України. Суд критично ставиться до доводів представника позивачки за первісним позовом, який, з посиланням на письмові відповіді на свої адвокатські запити від Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області та Державної казначейської служби України, наполягає на тому, що передбачений ч.2 ст.365 ЦК України обов`язок щодо попереднього внесення вартості частки у житловому приміщенні на депозитний рахунок суду, був виконаний позивачкою у повному обсязі (саме у розмірі повної вартості цієї частки, що була встановлена судовим рішенням від 29.09.2020р. - 142\~200 грн.), а грошові кошти у означеному розмірі своєчасно, тобто, до ухвалення судового рішення, надійшли на депозитний рахунок суду, і для отримання цих грошових коштів заявнику [PERSON] лише необхідно звернутися до ТУ Державної судової адміністрації в Херсонській області. Дослідивши надані представником позивачки докази, суд зауважує, що вони не спростовують доводи заявника про невиконання позивачкою вимог ч.2 ст. 365 ЦК України. Так, своїм листом №5-06-06/4456 від 26.02.2021 р., на який посилається предавник позивачки у своєму відзиві, Державна казначейська служба України повідомляє, що відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015р. № 215, Казначейство здійснює, зокрема, розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; здійснює платежі за дорученнями розпорядників та одержувачів бюджетних коштів відповідно до законодавства. Також, в цьому ж листі Держказначейство України зазначає, що обслуговування депозитних рахунків клієнтів здійснюється Казначейством та його територіальними органами відповідно до Порядку казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2014р. № 770. У листі також зазначено, що перерахування коштів, зарахованих на рахунок клієнта, уповноважений здійснювати орган Казначейства, у якому відкрито такий небюджетний рахунок, виключно на підставі платіжного доручення клієнта ( пункт 6 Порядку № 770). А оскільки клієнтом (одержувачем коштів) у розумінні Положення №215 та Порядку №770 є Державна судова адміністрація, тому Держказначейство України у своєму листі пропонує [PERSON] звернутися саме до територіального органу ДСА у Херсонській області за отриманням коштів на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/8632/17. Отже, зі змісту цього листа вбачається, що Держказначейство надає роз`яснення як повинна діяти особа на виконання рішення суду про отримання нею грошових коштів, які зараховані на депозитний рахунок суду, а саме: заінтересована особа повинна звернутися до територіального органу Державної судової адміністрації, як до отримувача цих коштів, яке, в свою чергу, для їх виплати на користь заінтересованої, зазначеної в рішенні суду особи, повинна надати до органу Держказначейства для такої виплати відповідне платіжне доручення. В той же час, з листа Територіальне управління ДСА в Херсонській області №1698/02 від 01.12.2020 р. вбачається, що із загальної суми вартості частки [PERSON] у спірній квартирі (142\~200,00 грн.), на депозитний рахунок ТУ ДСА від позивачки [PERSON] надійшли лише грошові кошти у розмірі 82500 грн., відповідно до квитанції № 5605-0460-8520-1000 від 04.09.2018р. Інша грошова сума у розмірі 59 700,00 грн., яка за твердженням позвички також була спрямована на депозитний рахунок суду за квитанцією №0.0.1535742876.1 від 26.11.2019 року з кодом класифікації доходів 22030200, як вже зазначалося у листі ТУ ДСА в Херсонській області № 1698/02 від 01.12.2020 р., фактично на депозитний рахунок суду не надходили, не знаходяться у розпорядженні ТУ ДСА в Херсонській області, що й унеможливлює перерахування цієї суми на користь [PERSON] відповідно до наведеного вище Порядку № 770. Зазначені обставини підтверджує й надана представником позивачки відповідь Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області №07-01-28/11-06/921 від 16.02.2021р. Так, свою відмову у наданні інформації щодо грошової суми у розмірі 59 700,00 грн., які нібито були спрямовані позивачкою на депозитний рахунок суду за квитанцією №0.0.1535742876.1 від 26.11.2019 року, ГУ ДКС України у Херсонській області обґрунтовує відсутністю такої інформації, оскільки ці кошти були сплачені позивачкою на рахунок, який відкрито в ГУ ДКС України у м. Києві, для зовсім іншого отримувача - Головного управління Казначейства у м. Києві, а не Територіального управління ДСА, отже, надання інформації по такому платежу виходить за межі компетенції ГУ ДКС у Херсонській області. Також суд, проаналізувавши лист ДКС України № 12-06-06/3828 від 18.02.2021р., який теж був доданий до Відзиву представника позивача, та із змісту якого слідує, що що контроль та розпорядження грошовими коштами у розмірі 59 700,00 грн. з кодом класифікації доходів 22030200, які надійшли до державного бюджету за квитанцією №0.0.1535742876.1 від 26.11.2019 р. від позивачки [PERSON] , здійснює Державна судова адміністрація України, а тому з приводу подальшого використання цих коштів слідує звертатися саме до неї, суд зазначає наступне. Відповідно до Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012р. № 758, депозитний рахунок суду (ДСА), який відкритий в управлінні державної казначейської служби, не є бюджетним рахунком для операцій, які належать до операцій з виконання бюджетів, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Обслуговування цих рахунків здійснюється відповідно до вищезазначеного Порядку № 770. Здійснений позивачкою платіж у розмірі 59700,00 грн. за квитанцією №0.0.1535742876.1 від 26.11.2019 р., як слідує з вищезазначених листів казначейської служби, був сплачений на рахунок Головного управління Казначейства у м. Києві з кодом класифікації доходів 22030200 «Надходження від звернення застави у дохід держави», що відповідно до постави КМУ від 16.02.2011 р. № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету», є надходженням до державного бюджету, а відтак грошові кошти надійшли до держбюджету через бюджетний рахунок у розумінні Порядку № 758, обслуговування якого регулюється окремим нормативним документом - Порядком казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1407 від 24.12.2012р., що зареєстрований у Мініністерстві юстиції України 17.01.2013р. за №130/22662. З ретельного аналізу зазначених нормативних актів слідує, що відповідно до Переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, який є додатком до Постанови № 106, суди та Державна судова адміністрація є розпорядниками коштів, які надійшли до державного бюджету, але це не стосується депозитних рахунків судів. Отже, додані представником позивача відповіді органів ДКС України не дають змогу дійти висновку про наявність обставин щодо зарахування позивачкою на депозитний рахунок суду повної суми дійсної вартості належної заявнику 1/6 частини спірної квартири, як цього вимагає ст. 365 ЦК України. За таких обставин слідує, що з вини позивачки відбулося невірне зарахування частини вартості частки [PERSON] у спірній квартирі у розмірі 59700,00 грн., що зробило звернення [PERSON] до органів Державної судової адміністрації за виплатою на його користь зазначеної суми на виконання рішення суду від 29.09.2020 року неможливим, адже виплати з бюджетних рахунків грошових коштів, що зараховані до державного бюджету, знаходяться поза межами їх компетенції з підстав, зазначених вище. Суд також зауважує, що заявник [PERSON] не має правових підстав для ініціювання повернення помилково зарахованих на інший рахунок коштів, адже відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних( фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013р. № 787, зареєстрованого в Мін`юсті 25.09.2013р. за № 1650/24182, таке повернення можливо виключно за заявою платника, який помилково сплатив ці кошти, та відповідно до встановленої процедури такого повернення, що визначена у Порядку №787. Натомість, позивачка в ході слухання справи через свого представника повідомила про відмову здійснювати таке повернення. За вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що внаслідок помилкового спрямування позивачкою іншому отримувачу частини грошових коштів, які були зараховані у дохід держави як заставні кошти («звернення застави в дохід держави»), а відтак, є відсутніми на депозитному рахунку суду, позивачкою не були виконан вимоги ч.2. ст. 365 ЦК України, які є безумовною підставою для припинення за [PERSON] права власності на його частку у квартирі, та, відповідно визнання на цю частку права власності за позивачкою, заява [PERSON] про перегляд судового рішення від 29.09.2020р. за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню судом. Згідно ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання відшкодування понесених судових витрат при розгляді заяви [PERSON] про перегляд судового рішення від 29.09.2020р. за нововиявленими обставинами, суд, з урахуванням положень\~ст.141 ЦПК України, приходить до висновку, що під час розгляду цієї справи заявником понесені наступні судові витрати: на сплату судового збору за подачу до суду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в загальній сумі 2133,00 гривень згідно квитанції №3 від 28.12.2020 року та №10 від 03.03.2021 року, на сплату судового збору за подачу до суду заяви про вжиття заходів забезпечення в загальній сумі 454,00 гривень згідно квитанції №28 від 25.01.2021 року та №27 від 25.01.2021 року, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у загальній сумі 7718,00 гривень згідно квитанції до прибуткового касового ордера №34/3 від 13.04.2021 року, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Витрати в сумі 114,02 гривень, понесені заявником на відправлення засобами поштового зв`язку документів відшкодуванню не підлягають, оскільки не є судовими витратами згідно положень ст.133 ЦПК України. Заяв від [PERSON] про зменшення розміру судових витрат до суду не надходило.

Outcome: approved