Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду із даним позовом та просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача, [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 4 по пров. Робітничий в м. Жовті Води Дніпропетровської області, посилаючись на те, що останній тривалий час у спірному житловому приміщенні не проживає (а.с.3-5). Позивач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання не зявився, направивши до суду свого представника. У своїй письмовій заяві уповноважний представник позивача - адвокат [PERSON], яка діє відповідно до договору про надання юридичних послуг від 25.09.2015 року, просить розглядати справу у відсутність позивача та його представника. Позов підтримує в повному обсязі та присить його задовольнити. Судові витрати просить віднес за рахунок позивача. Відповідач, [PERSON], виклик якого у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду нотаріально завірену письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки знаходиться за межами країни та не зможе прибути у вказаний судом час. При цьому зазначив, що позовні вимоги позивача, [PERSON], визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.46). Від третьої особи, Жовтоводського міського сектору Головного Управління Державної міграційної служби України, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Жовтоводського МС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 31). Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будинок №4 по пров. Робітничий в м. Жовті Води Дніпропетровської області належить позивачу, [PERSON], на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину /р№4148/ від 10.11.2012 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 04.12.2012 року (а.с.12). Вищезазначений житловий будинок раніше належав батькові позивача - [PERSON], померлому 03.02.2012 року, який за час свого життя [PERSON] надав згоду відповідачу, [PERSON], на його реєстрацію у будинку №4 по пров. Робітничий в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Однак, з моменту реєстрації [PERSON] в спірний будинок не вселявся, не користувався житловою площею, не проживав, особистих речей в квартирі не має, а реєстрація носила суто формальний характер. В добровільному порядку відповідач з реєстрації не знявся. Перешкод в користуванні житлом для [PERSON] позивач не чинить. Відповідач не проживає в спірному будинку з самої реєстрації, тобто з 09.09.2011 року, також не намагався вселятись в спірне примщення, та до цього часу не разу не зявлявся. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача, [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 4 по вул. Робітничий в м. Жовті Води Дніпропетровської області посилається на те, що відповідач без будь-яких поважних причин в спірному будинку не мешкає понад 4-х років, та не несе витрати на утримання будинку, тому підстав щодо продовження реєстрації місця проживання відповідача по пров. Робітничий 4 в м. Жовті Води Дніпропетровської області не має. Оскільки відповідач, не являючись власником житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, будинком №4 по пров. Робітничий в м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є приватною власністю позивача, не виявив наміру проживати у будинку вчиненням відповідних дій, визнає позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування \~жилим приміщенням, оскільки реєстрація відповідача в спірному будинку створює позивачці незручності, позивач фактично позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись будинком на власний розсуд. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ До того ж згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Що стосується до вирішення питання про розподіл судових витрат, суд вважає що останні відповідно до заяви позивача [PERSON] слід віднести за його рахунок. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved