Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

28.05 2019 [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт реєстрації батька дитини [PERSON] , [INFO] , зі слів матері [PERSON] , що свідчить про наявність у дитини [PERSON] , [INFO] , тільки одного із батьків, а саме матері [PERSON] , яка є єдиними законним представником своєї малолітньої дитини, іншої особи, яка б претендувала на батьківські права щодо дитини немає. Заява обґрунтована тим, що вона має намір виїхати на постійне місце проживання до Ізраїлю, а для цього їй потрібно надати згоду на виїзд дитини як від батька, так і від матері. А так як у її дитини батька немає, їй необхідно встановити вказаний факт, надати рішення суду, яке б засвідчувало та визначало, що вона є одноособовим опікуном неповнолітньої дитини. Провадження у справі відкрито 28.05.2019. У судове засідання заявник не з`явилась, її представник адвокат Бущан А.О, підтримав заяву, просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній. Заінтересована особа, Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, свого представника у судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Просили, при вирішенні заяви, врахувати інтереси дитини. Заслухавши представника заявника, адвоката Бущан А.О., дослідивши матеріали справи суд керується наступним. Заявник є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відомості про батька дитини зазначені в актовому записі про народження дитини за вказівкою матері, відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження. Чинним законодавством України, а саме статтею 135 СК України передбачений порядок запису про батьків дитини, якщо батьківство, материнство не встановлено. Ч. 1 цієї статті передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народження провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Отже належними доказами підтвердження того, що відомості про батька дитини записані зі слів матері, є свідоцтво про народження дитини , Витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України . Із приписів вказаних вимог СК України убачається, що [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] [INFO] , є її єдиними законним опікуном, оскільки відомості про батька дитини до актового запису про народження дитини [PERSON] [INFO] внесені відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України , а тому підстави для встановлення такого факту відсутні. Посилання заявника на те, що їй для виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю необхідно надати рішення суду, яке б засвідчувало , що вона є єдиним опікуном своєї дитини та більш ніхто не претендує на батьківські права щодо дитини, не є підставою для задоволення заяви . Заявник навіть не надала жодного доказу у підтвердження того, що держава Ізраїль відмовляє їй в оформленні документів на виїзд на постійне місце проживання до цієї держави з тих підстав, що надані нею документи, а саме свідоцтво про народження дитини та Витяг Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження дитини, з якого убачається, що відомості про батька дитини записані зі слів матері, не є належними документами, які підтверджують ту обставину, що офіційно зареєстрованого батька у дитини немає. Та обставина, що заявник є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька дитини внесені відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України ніким не оспюрюється. Відповідно до законодавства України, дитиною вважається особа до досягнення нею повноліття, тобто до 18 років. Основоположним правилом є закріплене у статті 242 Цивільного кодексу України твердження, що законними представниками своїх малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх (до 18 років) дітей є батьки (усиновлювачі). Отже на законодавчому рівні встановлено, що заявник є законним представником своєї малолітньої доньки , а враховуючи, що відомості про батька дитини до актового запису про народження дитини , внесені на підставі заяви [PERSON] , відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України, вона, в розумінні ст. 242 ЦК України, є єдиним законним опікуном ( представником) малолітньої доньки. Статтею 315 ЦПК України передбачений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, а також передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так як нормами чинного законодавства України передбачений порядоу встановлення , що заявник є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька дитини записані в актовому записі про народження за заявою матері, відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 135 СК України ( тобто відомості про батька відсутні) , заявник є єдиним законним опікуном ( представником) малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Outcome: dismissed