Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

28.07.2021 позивач ТОВ «Мікрофінанс» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №0000092811 від 23.10.2018 в сумі 39595, 49 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до укладеного з позивачем 23.10.2018 договору про видачу фінансового кредиту №0000092811, отримав позику в сумі 3000 грн. на 30 календарних днів (п. 4 специфікації до договору), проценти за користування фінансовим кредитом (добовий) 1,9%. Вказує, що позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договором та зазначеного в п. 3 специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Однак відповідач свої зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплаті відсотків за їх користування своєчасно не виконав та не повернув позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за позикою та відсотками відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка складається з суми позики 3000 грн., 28158 грн. процентів за період з 23.10.2018 по 29.09.2020, а також штраф, передбачений п. 5.3 Договору, нарахований до початку карантину. З посиланням на ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних, що розраховані за період з 23.10.2018 по 19.07.2021, а також штраф. В судове засідання представник позивача не з`явився, до позовної заяви додано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить таку задовольнити. В свою чергу відповідач, будучи повідомленим про місце, час та дату судового засідання, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. 23.10.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір №0000092811, відповідно до умов якого останній отримав позику у сумі 3000 грн. строком на 30 календарних днів, зі сплатою процентів за користування позикою (добовий) 1,9 % на добу. Сума фінансового кредиту, процентів за користування кредитом та строк користування кредитом підтверджується специфікацією № 1, яка є невід`ємною частиною вказаного договору. Згідно з п. 1.1 договору за кредитним договором позикодавець зобов`язується надати позичальникові позику, а позичальник зобов`язується повернути позику та проценти за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України гривні, в сумі та строк. Відповідно до п. 1.1.3 договору нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою, з дня надання позики позичальнику за весь час користування коштами за виключенням дня повернення позики. За змістом п. 1.4 договору строк повернення позики (термін платежу) строк вказаний в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, як строк повернення позики. Відповідно до Специфікації № 1 строк користування фінансовим кредитом становить 30 календарних днів, дата повернення фінансового кредиту 22.11.2018, проценти за користування фінансовим кредитом (добовий) 1,9 % на добу, всього за термін надання сума відсотків за користування кредитом становить 1710 грн., всього сума повернення за договором, яка включає суму кредиту та процентів за користування сплачених платежів - 4710 грн. За змістом п. 1.5 договору позика надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п.п. 1.1.1 Договору в готівковій формі (шляхом передачі відповідної суми Позичальнику). Відповідно до п. 4.1 Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Договором, не пізніше строку, вказаного в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 4.2 сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. За змістом п. 4.3 договору обчислення строку користування позикою та нарахування відсотків за цим договором здійснюється за фактичну кількість користування позикою, при цьому відсотки за користування позикою нараховуються з дня надання позики до строку повернення позики, зазначеному в п. 1.1.4 договору за виключенням дня повернення позики. Відповідно до п. 4.4 сума позики, проценти за користування позикою, складають заборгованість за Договором. За твердженням позивача, не спростованим відповідачем, останній взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого допустив перед позивачем заборгованість. Згідно з розрахунком, наведеним позивачем у позовній заяві, розмір заборгованості відповідача за договором становить 31358 грн., яка складається з суми позики 3000 грн., 28158 грн. процентів за період з 23.10.2018 по 29.09.2020, а також штрафу, передбаченого п. 5.3 Договору, нарахованим до початку карантину. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами\~ст.\~526\~ЦК України\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~ЦК України,\~інших актів\~цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Таким чином, враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у 3000 грн. (сума виданого фінансового кредиту) відповідно до умов кредитного договору та положень ст. 526 ЦК України. Окрім цього, враховуючи п. 5.3 Договору, за умовами якого, у разі прострочення платежу зі сплати заборгованості більше ніж на три календарні дні, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у сумі 200 грн., суд вважає правомірним нарахування позивачем до стягнення з відповідача означеної суми штрафу. Разом з тим, що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування позикою за період з 23.10.2018 по 29.09.2020, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором №0000092811 від 23.10.2018 та специфікацією №1 не встановлено право позивача для нарахування додаткових відсотків в розмірі 1,9% добових після закінчення строку кредитування, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованих відсотків за період після 23.11.2018 немає. За таких обставин, нараховані позивачем проценти поза межами строку кредитування, тобто після 23.11.2018, з урахуванням правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах Великої Палати Верховного Суду, задоволенню в означеній сумі не підлягають. Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 1710 грн., яка розрахована станом на 22.11.2018 та визначена специфікацією №1 Вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних збитків підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони договору погодили строк користування фінансовим кредитом 30 календарних днів (з 23.10.2018 по 22.11.2021). Цей строк не вважається простроченням зобов`язання позичальником та не може входити до розрахунку 3 % річних та інфляційних збитків. Відтак, розрахунок 3 % річних та інфляційних збитків проведений позивачем, є неналежним, так як в розрахунок взято строк з 23.10.2018 по 19.07.2021. Також позивачем для розрахунку невірно взята сума боргу 31358 грн., оскільки як встановлено судом, сума боргу складає 4710 грн. (3000 грн. сума позики та 1710 грн. сума процентів, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне провести власний розрахунок 3 % річних та інфляційних збитків, відповідно до якого сума 3% річних з 23.11.2018 по 19.07.2021 за 970 днів прострочення становить 375, 12 грн., а інфляційні збитки за вказаний період - 779, 03 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача: 3000 грн. суми позики; 1710 грн. суми процентів за користування кредитом за період, визначений Договором, з 23.10.2018 по 22.11.2018; 779, 03 грн. інфляційних збитків за користування грошовими коштами; 375, 12 грн. 3 % річних, а також штраф в сумі 200 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.

Outcome: partial