Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

27.11.2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя позивач звернувся з позовом до Кредитної спілки «ЮК ДЕМОС» та просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором №АДВ-00000161 від 06.11.2016 року суму внеску в розмірі 100 000,00 грн та суму невиплачених процентів у розмірі 14 99179 грн за період з 06.02.2019 року по 06.11.2019 року, суму процентів за користування неповернутим вкладом за період з 06.12.2019 року по 06.11.2020 року в розмірі 8032, 87 грн, суму інфляційних збитків за користування неповернутим вкладом за період з 06.11.2019 року по 20.11.2020 року в розмірі 2617, 54 грн, пеня за несвоєчасне повернення грошового зобов`язання відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 1 122 000,00 грн. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.11.2016 року між сторонами було укладено договір № АДВ-00000161 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого позивач [PERSON] передав відповідачу КС «ЮК ДЕМОС» внесок в сумі 30 000 грн з виплатою процентів в розмірі 18 % річних строком до 06.11.2017 року. Також, відповідно до умов п. 2.11 вказаного договору, позивачем було поповнено суму внеску на 70 000,00 грн та було складено новий графік розрахунків. В подальшому строк дії договору №АДВ-00000161 від 06.11.2016р. було продовжено до 06.11.2018 року, до 06.11.2019 року. Відповідно до умов вищевказаних договорів КС «ЮК ДЕМОС» зобов`язалася нараховувати проценти на внесок, сплачувати їх починаючи з «6» числа кожного місяця від дня внесення внеску протягом строку дії договору та в порядку визначеному Графіком сплати внеску та процентів за користування Внеском (графік розрахунків), що є додатком до Договорів, а також - повернути вкладнику суму внеску та нараховані, але не сплачені проценти в день визначений п.1.1 договору в якості закінчення строку внеску (п.2.7. 2.8 Договору). Позивач свої обов`язки за вказаним договором виконав повністю, надавши відповідачу грошові кошти в зазначеному розмірі. Відповідач свої обов`язки за вказаними договорами не виконав - суму вкладів та нарахованих на них відсотків позивачу не повернув. 06.01.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву. Станом на 06.11.2019 року заборгованість перед позивачем становить 86 000,00 грн основного боргу та 14 814 ,00 грн процентів. Відповідач не погоджується щодо стягнення з нього процентів за період з 06.12.2019 року по 06.11.2020 року в сумі 8032, 87 грн, оскільки право на отримання процентів припиняється після спливу визначеного договором строку договору. Відповідач, також вважає, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини. Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача. дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії договору №АДВ-0000000161 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 06.11.2016 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок до КС «ЮК ДЕМОС» внесок в сумі 30 000 гривень на строк 12 місяців - до 06 листопада 2017 року, а КС «ЮК ДЕМОС» прийняла внесок на умовах строковості, зворотності та платності. Процентна ставка, відповідно до п. 2.2 Договору, встановлена в розмірі 18 % річних. Згідно з положеннями пункту 2.7 Договору нарахування процентів здійснюється спілкою починаючи з «6» числа кожного місяця від дня внесення внеску протягом строку, визначеного п. 1.1 цього договору та в порядку визначеному графіком сплати внеску та процентів за користування внеском. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру №946 від 06.11.2016 року КС «ЮК ДЕМОС» прийнято від [PERSON] членський внесок депозитного типу за договором №00000161 від 16.11.2016 року в розмірі 30 000,00 грн, відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру №1253 від 19.01.2017 року - 70 000,00 грн, що належним підтвердженням виконання умов договорів позивачем. При підписанні вказаного договору сторонами було узгоджено графік розрахунків, в якому відображено суми нарахованих по кожному періоду процентів. Після цього, сторонами додатково узгоджено новий графік розрахунків від 19.01.2017 року, в якому змінено суму внеску, новий графік розрахунків, яким подовжено строк дії договору до 06.11.2018 року, а потім знову продовжено строк дії договору до 06.11.2019 року. Оскільки вказані графіки підписані обома сторонами та містить чітку домовленість про продовження строку нарахування процентів за договорами, суд, не зважаючи на відсутність відповідної письмової додаткової угоди до договору, вважає зазначений графік належним документом, що відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України в своїй сукупності з основним договором, встановлює зміст правочину, що є однією з підстав позову. 06.11.2019 року [PERSON] направив відповідачу вимогу про повернення вкладу за договором від 06.11.2016 року. Згідно довідки про стан внеску на 18.11.2019 р. за договором № АДВ-00000161 від 06.11.2016р., виданої кредитною спілкою «ЮК ДЕМОС», сума невиплаченого [PERSON] внеску складає 86 000, 00 грн, сума невиплачених процентів 14 814,00 грн. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 20.03.2019р. у справі № 121/11524/17. за своєю правовою природою договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок має багато спільного з договором банківського вкладу. Тому допустимим є застосування аналогії закону щодо прогалин правового регулювання відносин за договорами про залучення внеску (вкладу), які укладаються кредитними спілками. Згідно з ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно довідки відповідача, долученої до відзиву з 06.06.2019 року по 18.11.2019 року КС «ЮК Демос» повернуло 14 000,00 грн вкладу позивачу, проте у судовому засіданні позивач підтвердив лише отримання коштів за вказаний період у 7500,00 грн, крім того вказані кошти були відсотками згідно договору. Враховуючи, що крім довідки відповідачем не долучено жодних доказів на підтвердження виплати коштів у розмірі 14000,00 грн, то суд приходить до висновку, що підтвердженою сумою отриманих коштів є сума 7500,00 грн, яка визнається обома сторонами. Крім того, враховуючи графік розрахунків, підписаний сторонами, у відповідача був обов`язок сплати щомісячно відсотків, тому вказані кошти розцінює саме як виконання обов`язку щодо виплати нарахованих відсотків, а не повернення частини вкладу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума неповернутого вкладу складає 100 000,00 грн, сума нарахованих та не сплачених відсотків становить 7491,79 грн ( 14991,79 грн - 7500,00 грн ). Щодо стягнення відсотків за користування неповернутим вкладом з 06.12.2019 року по 06.11.2020 року у розмірі 8032, 87 грн, суд вважає вказані вимоги не обґрунтованими. Згідно умов договору 06.11.2019 року настав строк повернення суми вкладу, а також нарахованих, але не сплачених відсотків. Також, позивачем 06.11.2019 року було направлено вимогу до КС «ЮК Демос» про повернення вкладу. З моменту закінчення строку дії договору, позивачем втрачається право вимагати нарахування відсотків відповідно до умов договору, проте настає відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно здійсненого розрахунку позивачем розмір інфляційних збитків за період з 06 листопада 2019 року по 20 листопада 2020 року складає 2617,54 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що уразі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові №761/26293/16-ц від 20.03.2019 року. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Враховуючи, що кредитна спілка надає фінансові послуги, то суд приходить до висновку що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому підлягають задоволенні позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1 122 000, 00 грн на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial