overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

27.09.2017 р. до суду заявлено цей позов. В даній заяві позивачка вказала, що вона перебувла в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Погребищенського районного суду від 19.01.2017 року був розірваний. Від спільного шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу вони проживають окремо один від одного, відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по їх утриманню та вихованню, таким чином угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач в даний час працює без укладення трудового договору, має мінливий, нерегулярний дохід. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, окремо на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягувати від 27.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4-6), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Зазначені правовідносини регулюються: -ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. - ч.1 ст. 75 СК України, згідно з якою дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. - ч. 4 ст. 75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, чим порушує їх майнове право, але має можливість надавати матеріальну допомогу, то з метою захисту майнових прав дітей, з [PERSON], необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку, окремо на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягувати від 27.09.2017 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 640 гривень судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.03.2011 року по 20.05.2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO]. Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.10.2013 року з [PERSON] стягнуто в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В даний час потреби неповнолітньої дитини значно зросли, сума призначених судом аліментів набагато менша ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Просить суд, змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно, з моменту предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів в розмірі по 800,00 грн. щомісячно, просили в задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6, 7). Від спільного подружнього життя у сторін народилась одна дитина: син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.10.2013 року з [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що відповідач, працездатний і спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж 600 грн. щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Тому, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та майновий стан сторін, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], який встановлений вищезазначеним рішенням Луцького міськрайонного суду від 18.10.2013 року з 600 грн. щомісячно на 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України в дохід держави слід стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 08.06.2012 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2016 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає та залишиться проживати з відповідачкою. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2016 року. Донька [PERSON] [INFO] проживає та залишиться проживати з матір*ю. Відповідачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2016 року, не заперечувала, щоб донька після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом Свідоцтва про шлюб, 08 червня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №122. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Сторони погодили, що спільна дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачкою. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 07.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1684, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у 2014 році, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії І-СР № 095143 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 07.12.2012 року. Шлюбні відносини подружжя припинились у наприкінці 2014 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1750,00 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені 18.08.2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

27.09.2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві просив суд, визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №12077 від 06.09.2017 року в даній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO]. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2015 року. Відповідно до ч. 1ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач, не проживає за адресою [ADDRESS] і це підтверджено доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм відносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

27.09.2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в даній квартирі зареєстровані вона та її син [PERSON], який з 2001 року в даній квартирі не проживає. В звязку з чим, просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м.Полтава, вул.Курчатова, буд.№2/14, квартира №24. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду позивача [PERSON] та її представника [PERSON], суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача, що не зявився в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON] та її представника [PERSON], пояснення свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності №298 від 17.04.1992 року, виданим виконавчим комітетом Полтавської міської ради народних депутатів [PERSON] є власником квартир №24 в будинку №2/14 по вул.Курчатова в м.Полтаві (а.с.6). В даній квартирі зареєстровано 2 особи: [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №5 від 22.09.2017 року, виданою ЖБК «Молодіжний» (а.с.11). Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі №№24, що розташована в будинку №2/14 по вул.Курчатова в м.Полтаві не проживає з 2001 року, в квартирі його особисті речі відсутні. Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннямпідлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення судового збору в розмірі 640,00 з відповідача [PERSON] на користь позивача Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

27.09.2017 року до суду надійшов вищевказаний позов, який позивач підписав у цей же день і в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на ухилення відповідача від утримання дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив про його задоволення. Адвокат відповідача позов визнав лише в частині стягнення з нього аліментів у розмірі: 750 грн., посилаючись на те, що відповідач ніде не працює офіційно і не має регулярного доходу. Вислухавши пояснення позивача, заслухавши думку адвоката відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 24.05.2016 року, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням положень ст. 182 СК України, доходів сторін, стану здоров'я відповідача, який є працездатним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягають стягненню понесені по справі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

27.09.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: почали виникати сварки та скандали, які вчиняв відповідач, зловживаючи алкогольними напоями, неповажливо ставиться та ображає її, дозволяє собі подружню невірність; шлюб носить формальний характер, протягом півтора року фактично шлюбні відносини припинені; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, надала згоду на заочний розгляд справи, виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 12), однак за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з додатками на пошту і в судове засідання не з'явився (а.с. 22, 23), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, причин поважності неявки не убачається. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 20 липня 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 104 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 7). Сторони мають двох дітей: [PERSON], 30.06.2009р.н., та [PERSON], 11.05.2012р.н. (а.с. 8, 9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач заперечень проти позову не надав, до суду не з'явився, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved