Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

27.08.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 10.09.2021 з уточненою позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.12.2020 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №\~138. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 01.12.2020 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться, подружні відносини між ними припинилися з 12.03.2021. Вважала, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам, примирення з відповідачем вважала неможливим. Спору щодо поділу майна на теперішній час немає. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.09.2021 залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви шляхом подання позовної заяви, яка має відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, і роз`яснено, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і їй повернута. В установлений судом строк позивач подала уточнену позовну заяву, яка відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 11.10.2021. 11.10.2021 у зв`язку з першою неявкою відповідача, відкладено судовий розгляд. 02.11.2021 належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності на позовних вимогах наполягала, в разі повторної неявки відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч.\~2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2020 (а. с. 3). З Довідок про реєстрацію місця проживання особи Зміївської міської ради№ 07-16/1250 від 27.10.2020, Відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області в № 179 від 08.09.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6, 13). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно частині 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви, проти якої не подав заперечень відповідач, вбачається, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, спору про поділ майна між сторонами немає, відповідач будь-яких заяв до суду не надав, а позивач, у свою чергу, вважає цей шлюб таким, що суперечить її інтересам. За таких обставин, оскільки позивач у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач відзив проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved