Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

28 травня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 26 жовтня 2002 року Красногвардійським відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №476. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 жовтня 2002 року Красногвардійським відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №476. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] яка проживає разом із позивачем. Спільне життя сторін не склалося. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї на думку позивача неможливе. Спору про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю, у сторін не виникає. Сторони дійшли до висновку, що розлучення є єдиний вихід, який дасть їм змогу побудувати щасливе життя та зберегти нормальне уявлення про родину, яке складається у їх спільної дитини. Відповідач тривалий час проживає окремо. Фактично сімейні відносини припинені з 15.04.2012р. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 26 жовтня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №476, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), яка проживає із позивачем, проти чого відповідач не заперечує. Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 15 квітня 2012р., що підтверджується заявами сторін (а.с.16, 17). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, проживають вони окремо, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved