Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

29.03.2021 [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначав, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року (справа № 0818/10708/2012) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) [PERSON] щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04.10.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказав, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, розрахованої державним виконавцем станом на 28.03.2019 року за ним рахується заборгованість по аліментам в розмірі 120782,01 грн. за період з 04.10.2012 року по березень 2019 року. Як зазначив позивач, натепер заборгованість ще більша, проте він ще не отримав від державного виконавця новий розрахунок. Позивач [PERSON] зазначав, що не згодний з вищевказаною сумою заборгованості, оскільки з квітня 2018 року неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на повному його утриманні. Просив звільнити його від сплати аліментів, що стягуються з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 0818/10708/2012 від 17 грудня 2012 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка виникла на підставі виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 0818/10708/2012 від 17 грудня 2012 року, починаючи з 11.04.2018 року по дату винесення рішення, а також просив судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на наявність рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 року за яким з [PERSON] на його користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2018 року і до повноліття дитини. Позивач вказував на те, що цим рішенням було встановлено: « Дитина [PERSON] проживає разом з батьком, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 11.04.2018 р., згідно якого за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , 1976 р. н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1974 р. н.». Також, як вказує позивач, цим рішенням встановлено, що мати проживає окремо від дитини, тому відповідно до вимог ст. ст. 180, 181 СК України має обов`язок брати участь у її утриманні. Ухвалою судді від 20.04.2021 відкрито провадження у справі, постановлено роглядати справу за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. 19.10.2021 р. від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. В цій же заяві відповідач вказала на те, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково, вважає, що звільнений від боргу з аліментів позивач може бути тільки з вересня 2018 року (коли він звернувся до суду про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої доньки). 17.06.2021 ухвалою суду було витребувано з Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) копію матеріалів виконавчого провадження № 44389492 та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та пені. Також вказаною ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача адвокат Іващенко М.В. в судовому засіданні підтримала думку відповідача, що викладена у вказаній письмовій заяві. Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи видно, що 03.09.2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2018 року (справа № 335/10241/18) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2018 року і до повноліття дитини. Як видно з мотивувальної частини, судовим рішенням встановлено: Дитина [PERSON] проживає разом з батьком, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 11.04.2018 р., згідно якого за адресою: [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , 1976 р. н., [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1974 р. н. (а. с. 14-15; 17) Таким чином, позивач [PERSON] з квітня 2018 року самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. Проте, аліменти за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 0818/10708/2012 від 17 грудня 2012 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] продовжують стягувати з нього, а розмір заборгованості по цим аліментам зростає. Позивач [PERSON] при подачі позову надав суду в якості письмового доказу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів (виконавче провадження № 44389492), складений старшим державним виконавцем Коломієць К.С., з якого видно, що станом на 28.03.2019 року заборгованість становить 120782,01 грн. (а. с. 11-12). З наданого третьою особою - Вознесенівським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 44389492) станом на 31.07.2021 року складає 231880,65 грн. (а. с. 133-139). З огляду на презумпцію рівності прав та обов`язків батьків, що знайшло своє відображення і у відповідних нормах СК України (на дитину відповідного віку не може стягуватись менше ніж 50% прожиткового мінімуму, а забезпечення ще 50% прожиткового мінімуму законодавець покладає на другого з батьків), та обставина, що неповнолітня дитина [PERSON] стала проживати з батьком - [PERSON] і з нього дотепер за попереднім рішенням суду стягуються аліменти на користь матері дитини та нараховується заборгованість по аліментам, ставить позивача у нерівне становище, оскільки вказані кошти він має витрачати на користь дитини, а не виплачувати їх матері дитини, з якою дитина вже не проживає. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом достовірно встановлено, що позивач з квітня 2018 року повністю утримує неповнолітню доньку, задовольняючи її потреби. Враховуючи встановлені судом обставини, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, та з огляду на загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, починаючи з 11.04.2018 року - з дати, яка встановлена судовим рішенням відносно проживання неповнолітньої дитини з батьком. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про припинення стягнення аліментів, що стягуються з нього за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 0818/10708/2012 від 17 грудня 2012 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та про стягнення судових витрат з відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка виникла на підставі виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 0818/10708/2012 від 17 грудня 2012 року, мають бути задоволені частково - за період з 11.04.2018 року (тобто, з дати, яка встановлена судовим рішенням відносно проживання неповнолітньої дитини з батьком) по 31.07.2021 року (суду надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений старшим державним виконавцем Корнійчук К.С. станом на 31.07.2021 р.) - на а. с. 133-139. Розмір заборгованості по аліментам, що утворилася на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 0818/10708/2012 від 17 грудня 2012 року за період з 11.04.2018 року по 31.07.2021 року розраховується наступним чином: Станом на 31.07.2021 року заборгованість складає 231 880,65 грн. (а. с. 139). Від цієї суми слід відрахувати заборгованість, яка утворилась до 11.04.2018 року. В розрахунку вказана заборгованість на 30 березня 2018 року - 85 863,61 грн. (а. с. 137). Оскільки в квітні 2018 року щомісячна сума аліментів складала 2222,93 грн., то щоденна сума аліментів мала б складати 2222,93 грн.: 30 дн. = 74,098 грн., тобто, з 01 по 10 квітня 2018 року боржник [PERSON] повинен був сплатити за 10 днів 740,97 грн. До заборгованості на 30 березня 2018 року додаємо заборгованість з 01 по 10 квітня 2018 року: 85 863,61 грн. + 740,98 грн. = 86 604,59 грн. Заборгованість по аліментам в розмірі 86 604,59 грн., що утворилася до 11.04.2018 року, має бути сплачена Виноградовим. Таким чином, [PERSON] має бути звільнений від сплати заборгованості по аліментам на таку суму: 231 880,65 грн. - 86 604,59 грн. = 145 276,06 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial