Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

28.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, позовні вимоги якого було збільшено в ході судового розгляду. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 28.04.1990 р. вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2015 року їх шлюб був розірваний. Під час перебування у шлюбі, ними було придбано автомобіль Ford Fusion, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 4524ВМ, вартістю 180840 грн. Після розлучення автомобіль залишився у користуванні позивача, згоди щодо розподілу спільного майна не було досягнуто, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Просить суду визнати легковий автомобіль спільним сумісним майном подружжя, поділити автомобіль між ними наступним чином: визнати за нею право на ? частину легкового автомобіля та визнати за відповідачем [PERSON] право на ? частину вказаного легкового автомобіля. У судове засідання позивач та його представник за дорученням [PERSON] не з'явилися, однак представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] також у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 28 квітня 1990 року перебували у шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року було розірвано. ( а.с. 8). 19.08.2008 року , під час перебування у шлюбі, позивач разом із відповідачем придбали автомобіль Ford Fusion, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 4524ВМ, вартістю 180840 грн., який зареєстровано за відповідачем, що підтверджується договором купівлі-продажу.( а.с.9-12). Після розлучення вказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача. Згоди щодо добровільного розподілу спільного майна між сторонами не було досягнуто. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Таким чином, спірний автомобіль Ford Fusion, 2008 року випуску, д.н.з. АІ 4524ВМ, є об»єктом спільної сумісної власності сторін. Відповідно до ст. 71 СК України , майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними . Як зазначено в ч. 4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.25 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, у разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, з огляду на наведене, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль підлягає поділу між сторонами шляхом визнання ідеальних часток подружжя у вказаному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved