Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

27 березня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування майном, що є у спільній сумісній власності, вказуючи про те, що з 20 липня 1980 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час перебування у шлюбі сторонами було придбано рухоме та нерухоме майно, що складається з будинку з прибудовою, літньої кухні, двох автомобілів, двох гаражів, побутової електротехніки. В зв'язку з тим, що між сторонами виник спір стосовно користування і володіння майном, набутим у шлюбі, порядку користування майном сторонами не досягнуто, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. 29 квітня 2013 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив провести поділ майна між подружжям, що було набуте за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності, виділивши позивачу автомобіль «PEUGEOT Expert», один гараж, ? частину житлового будинку, літньої кухні, хліва, погреба та земельної ділянки, виділивши відповідачці [PERSON] автомобіль «FIAT Ducato» та іншу частину житлового будинку, літньої кухні, хліва, погреба та земельної ділянки. В ході судового розгляду позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить виділити йому у власність автомобіль «FIAT Ducato», а автомобіль «PEUGEOT Expert» залишити відповідачці. З метою визначення можливих варіантів поділу житлового будинку між співвласниками та визначення дійсної вартості автомобілів, по справі призначалися судова будівельно-технічна та авто товарознавча експертизи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити їх, обґрунтовуючи обставинами, зазначеними в позовній заяві, просять провести поділ майна, а саме: будинку відповідно до варіанту № 2 плану розподілу житлового будинку та господарських будівель згідно висновку будівельно-технічної експертизи, з виділенням у власність позивача частину будинку відмічену рожевим кольором та автомобіль марки «FIAT Ducato», передавши у власність відповідачки частину будинку, відмічену жовтим кольором, відповідно до варіанту № 2 розподілу, а також залишити їй автомобіль марки «PEUGEOT Expert», від заявлених вимог в частині розподілу земельної ділянки та двох гаражів відмовилися. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направивши до суду свого представника. Під час судового розгляду відповідачка [PERSON] висловлювала позицію щодо часткового визнання позову, фактично визнавши необхідність розподілу майна між колишнім подружжям. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині поділу автомобілів, який сторонами не оспорювався. Щодо розподілу житлового будинку представник заперечив, вказуючи про неможливість такого розподілу, оскільки будівельно-технічна експертиза була проведена без врахування реконструкції, в зв'язку з чим відбулися зміни в площі будинку, крім того, вказує на відсутність державної реєстрації даного будинку як нерухомого майна, на підставі якої виникає право власності, а тому просив суд вимоги в частині розподілу будинку залишити без розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Суд вважає, що правовий режим спірного майна має визначатись за нормами КпШС України та СК України, оскільки СК України не має зворотної сили і поширюється на відносини, що виникли після введення його в дію, а джерело та час придбання спільно нажитого подружжям майна має враховуватись при вирішенні спору про поділ майна подружжя. У зв'язку з викладеним, порядок набуття спільного майна та його правовий режим по даному спору має визначатися нормами КпШС України, а поділ майна подружжя - за правилами, які передбачені СК України. Так, згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1980 року, що підтверджується даним копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Манятинською сільською радою народних депутатів. Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом домовленість між сторонами щодо добровільного поділу майна подружжя відсутня, і, як наслідок, існує спір, що має бути вирішений у судовому порядку. За даними копії договору купівлі продажу від 04 липня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 1188, [PERSON] та [PERSON] придбали будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS] За даними копії інвентарної справи, яка була надана на вимогу суду КП «Славутське БТІ» в зв'язку з відмовою відповідачки [PERSON] надати правовстановлюючі документи на будинковолодіння в зв'язку з їх втратою, в якій міститься план, виготовлений станом на 10 квітня 1990 року, житловий будинок розташований по [ADDRESS], загальною площею 135,9 кв.м. За даними довідки КП «Славутське ЖКО» № 255 від 11 січня 2013 року підтверджується факт проживання та реєстрації сторін по справі у спірному будинку. Відповідно до повідомлення ВРЕР УДАІ по обслуговуванню міста Нетішин, міста Славута та Славутського району УМВС України в Хмельницькій області № 407 від 23 липня 2013 року за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби - автомобіль марки «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіль марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто, не має значення, якими були юридичні підстави набуття майна - купівля, обмін, придбання в кредит, важливим є те, що це сталось під час шлюбу. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Заінтересована особа може довести, що майно було придбано не в шлюбі або за її особисті кошти. Втім, якщо заява про те, що річ була куплена на особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права сумісної спільної власності подружжя залишається непохитною. Таким чином будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] та два автомобілі марки «PEUGEOT Expert» та «FIAT Ducato», належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що до складу спільно нажитого майна подружжя, наявного на час припинення спільного ведення господарства, яке підлягає поділу належить будинковолодіння по [ADDRESS] автомобіль марки «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіль марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11/2013 від 16 серпня 2013 року, вартість будинковолодіння складає 98021 гривень, яке з технічної точки зору можливо розділити між співвласниками на дві рівні частини по двох варіантах розподілу. Згідно висновку експерта № 14 від 02 грудня 2013 року авто товарознавчої експертизи дійсна вартість автомобіля марки «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, становить 52957 гривень, дійсна вартість автомобіля марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2000 року випуску, становить 35123 гривень. Ідеальна частка співвласників у вартості майна становить 90050,5 гривень, в тому числі у вартості будинковолодіння 46010,5 гривень (92021:2), у вартості автомобілів 44040 гривень (88080:2). Вирішуючи вимоги про поділ автомобілів, суд враховує, що вказані об'єкти права спільної сумісної власності є неподільною річчю, а тому з урахуванням згоди сторін, відповідно до ч.ч.2,4 ст. 71 СК України, присуджує позивачу [PERSON] автомобіль марки «FIAT Ducato», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2000 року випуску, а відповідачці [PERSON] автомобіль марки «PEUGEOT Expert», державний реєстраційний номер [NUMBER], 2001 року випуску, та грошову компенсацію на користь позивача за його частку у майні. Враховуючи пояснення сторін щодо варіанту поділу будинковолодіння, висновок будівельно-технічної експертизи те, що і знаходить можливим провести розподіл спірного будинковолодіння відповідно до другого варіанту висновку будівельно-технічної експертизи та виділити позивачу [PERSON] меншу частину будинковолодіння, що становить 484/1000 частини будинковолодіння, загальною вартістю 47397,87 гривень, а відповідачці [PERSON] виділити частину будинковолодіння, що становить 516/1000 частки, загальною вартістю 50623,13 гривень. Враховуючи, що ідеальна частка в спільному майні кожного подружжя складає 90050,5 гривень, в разі розподілу будинковолодіння у зазначених частках та присудженні двох автомобілів, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] грошова компенсація за збільшення його частки у майні, що складає 10529,63 гривень ( 8917 гривень грошової компенсації за надлишкову вартість ідеальної частки вартості автомобіля та 1612,63 гривень грошової компенсації за надлишкову вартість ідеальної частки будинковолодіння). Вирішуючи питання про поділ будинку в натурі суд враховує роз'яснення, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно з якими у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він провадиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 100 від 20 березня 2014 року надано дозвіл на перепланування будинку [ADDRESS] В частині розгляду позовних вимог з приводу розподілу земельної ділянки та двох гаражів, визнав за необхідне залишити вказані вимоги без розгляду в зв'язку з відмовою позивача. Посилання представника відповідачки [PERSON] на неможливість розподілу будинковолодіння між сторонами в зв'язку з реконструкцією будинку, яка не була прийнята до уваги експертом при проведення судової будівельно-технічної експертизи, що підтверджується даними копії надано технічного паспорту на будинок, виготовленого станом на 10 січня 2014 року, суд вважає необґрунтованими та не приймає їх до уваги з наступних підстав. В ході судового розгляду відповідачкою [PERSON] було відмовлено суду в наданні документів на будинковолодіння, в зв'язку з чим, судова будівельно-технічна експертиза проводилася на підставі інвентарної справи, яка містить план, виготовлений станом на 10 квітня 1990 року. Крім того, дослідження домоволодіння з розташованими на ньому будівлями проводилося в присутності двох сторін [PERSON] та [PERSON] Заміри проводилися експертним шляхом на місці по фактичному стану з порівнянням з наданими матеріалами БТІ, що підтверджується даними висновку судової будівельно-технічної експертизи, в якому зазначено, що при розрахунку вартості житлового будинку експерт враховувала площу будівель згідно обмірів в натурі (сторінка 6). Враховуючи, що сторони з клопотанням про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи для оцінки будинку та перепланування будинку не зверталися, а тому суд вирішує питання про поділ будинку на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11/2013 від 16 серпня 2013 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати по справі, що становить сплату судового збору. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 355, 368, 369 ЦК України,

Outcome: partial