Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

27 червня 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи\~вимоги тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №87 від 26.03.1996 року. В жовтні 2015 року позивачі надали згоду на реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON], які являються друзями позивачів, однак відповідачі не проживають в [INFO] вже понад один рік. Після реєстрації місця проживання у 2015 році [PERSON] та [PERSON] не зявлялись до цього помешкання жодного разу. Позивачі в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві, не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідачі до суду не з'явилися, повідомлені за місцем реєстрації та фактичного проживання належним чином, однак до суду повернулися поштові конверти з відміткою «через не запит». Відповідно відповідачі відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подали. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №87 від 26 березня 1996 року, виданого виконавчим комітетом Малинської міської [PERSON] народних депутатів квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності гр. [PERSON], [INFO] (помер 07.10.2009 року, актовий запис про смерть №291 від 07.10.2009 року) та членам його сімї: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] відповідно до Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, про що зроблено актовий запис №7 від 26.06.1996 року), [PERSON], [INFO] (прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-ТП №066949 від 24.04.2010 року). Право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Малинському ДПТІ і записано в реєстрову книгу за №4530 кн. 30 ст. 458 (а.с.13). За цією ж адресою, відповідно до довідки №335 від 29.05.2018 року, виданої депутатом Малинської міської ради [PERSON], дійсно проживають чотири особи а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за даною адресою не проживають (а.с.17). Також факт не проживання у квартирі №2 в житловому будинку №24 по вул.Винниченка в м. Малині Житомирської області з 2015 року по даний час відповідачів підтверджується підписами свідків: [PERSON] (а.с.15) та [PERSON] (а.с.16). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.22,23). Відповідно до\~ст.\~41\~Конституції України\~кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю,\~результатами своєї\~інтелектуальної,\~творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення. Відповідачі не надали суду належних доказів поважної причини щодо своєї відсутності у спірній квартирі, чим не виконали вимоги\~ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved