Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

27 березня 2019 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням \~квартирою,\~розташованою за\~адресою:\~ [ADDRESS] .В обґрунтування позовної заяви представником позивача зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстровані [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача та з 2011 року у квартирі не проживає, та [PERSON] , який є сином [PERSON] та з 2015 року у квартирі не проживає, що підтверджується відповідним актом. Фактичне місце проживання відповідачів позивачу невідоме, їх особисті речі у належній [PERSON] квартирі немає. З причин формальної реєстрації відповідачів у квартирі позивач вимушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, він також позбавлений можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що звернувся до суду з даною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П. від 10 червня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04 липня 2019 року на 10 годину 30 хвилин. 04 липня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 серпня 2019 року на 08 годину 20 хвилин. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Конопленко О.С., у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Харченко О.П. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного\~суду Донецької\~області Конопленко\~О.С.від 10 жовтня 2019 року прийнято справу до свого провадження, постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 09 годину 00 хвилин 01 листопада 2019 року. До судового засідання позивач [PERSON] , який про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, та у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, не з`явився. Ним подано до суду заяву, у якій він зазначив, що просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без їх участі або про відкладення судового засідання від них на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою від 10 жовтня 2019 року строк відзив на позовну заяву відповідачами також не поданий. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 травня 2008 року (а.с. 11), що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18772562 від 12 травня 2008 року (а.с. 12). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 01 листопада 2019 року за № 187107279, власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є позивач (а.с. 47-49). Згідно копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 листопада 2018 року, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 27 квітня 1996 року виконавчим комітетом Яковлівської сільської ради Бахмутського району Донецької області, розірвано (а.с. 14). Згідно довідки № 1361/16-12 від 15 лютого 2019 року, виданої в.о. старости Соледарської міської ради [PERSON] . та начальником відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради [PERSON] ., у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). З актів про фактичне проживання від 11 лютого 2019 року, складених комісією у складі: в.о. старости Яковлівського старостинського округу № 9 Соледарської міської об`єднаної територіальної громади Боровікової О.В., діловода Соледарської міської об`єднаної територіальної громади [PERSON] А.С [PERSON] , майстра дільниці з водопостачання КП «Яковлівське» Чемоданової Л.В., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають з 2011 року та 2015 року відповідно, комунальних послуг не сплачують, що підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16, 17). Згідно листів начальника відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради Тарасової І.С. за вх.№№ 14625 від 16 травня 2019 року та 17495 від 07 червня 2019 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26, 26а). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом\~статті 156 Житлового кодексу України,\~\~члени сім`ї власника будинку,\~\~в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ Беручи до уваги, що факт відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеній квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідачі не надали суду доказів того, що перестали користуватися квартирою з поважних причин та мають право на збереження за ними права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що позивач довів свої вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , і вони підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, присуджує з відповідачів понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі по 384,20 гривень з кожного.

Outcome: approved