Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

27.05.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відносився до типу колгоспного двору, а отже кожному з них належало по 1/4 частці будинку. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить, зокрема, 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , які проживали на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем і таким чином прийняли спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що він займався будівництвом житлового будинку, який входить до складу спадкового майна, та з цих підстав позивач [PERSON] не має жодних прав на вказане майно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №298 двір по [ADDRESS] станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 475 від 27.04.2016 року. Крім того, згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №927 від 19.06.2019 року, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/4 частці кожному, на підставі рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 15.04.1997 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 56494085 від 12.06.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29.10.1979 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 26.06.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського району Одеської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 481 від 05.05.2015 року, наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , тобто по 1/8 частці кожен. Письмовою державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1517/02-14 від 01.12.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] також прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , права власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Доказів, що саме відповідач - [PERSON] займався будівництвом житлового будинку, який входить до складу спадкового майна, відповідачем не було надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial