Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

26 травня 2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 серпня 2015 р. у м. Нова Одеса Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-21051, державний реєстраційний номер [NUMBER] та здійснив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким він керував. Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.03.2016 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні цієї ДТП. Вказав, що цивільного правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у страховій компанії з розміром франшизи 500 грн. Позивач за власні кошти відремонтував свій автомобіль, на що витратив 48 771 грн. Крім того, сплатив 1 520 грн за перебування автомобіля на штраф майданчику та здійснив витрати на перевезення автомобіля евакуатором до м. Первомайська в сумі 2 000 грн. Зазначив, що Страхова компанія сплатила йому 27 274,03 завданої шкоди, за відрахуванням суми франшизи, яку повинен сплатити [PERSON] Проте, вартість послуг евакуатора в розмірі 400 грн Страховою компанією до цього часу не оплачені. Різницю між завданою шкодою (48 771 грн) та страховим відшкодуванням (27 274,03 грн), яка становить 21 496,97 грн повинен сплатити відповідач [PERSON] як особа винна у дорожньо-транспортній пригоді. З посиланням на ці обставини та статті 11, 512, 514, 528, 530, 625, 1166 і 1192 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) просить стягнути з: - Страхової компанії витрати пов'язані з евакуацією автомобіля в сумі - 400 грн; - відповідача [PERSON] 500 грн франшизи та 21 496,97 грн, що становить різниця між страховим відшкодуванням та реальними затратами на відновлювальний ремонт автомобіля. У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. У подальшому позивач та його представник у судове засідання не з'являлись, але позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] визнав, що відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити розмір франшизи і не відмовляється від цього, але у досудовому порядку позивач до нього з такими вимогами не звертався, а тому відсутнє порушення його прав, а за такого у позові слід відмовити. У задоволенні інших вимог, а саме стягнення різниці в сумі 21 496,97 грн просив також відмовити, оскільки вказана сума покривається страховою виплатою за завдану шкоду, а тому її повинна виплатити Страхова компанія, а не [PERSON] Відповідач - Страхова компанія будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але той надав суду письмове заперечення, зі змісту якого видно, що вимоги позивача до них не визнають і просять в їх задоволенні відмовити, а справу розглянути за відсутності представника. При цьому у запереченні посилаються на те, що дійсно ліміт майнової відповідальності забезпеченого автомобіля ВАЗ-21051, державний реєстраційний номер [NUMBER] визначений сумою 50 000 грн. Згідно калькуляції Аудатекс, яка здійснювалася по фотографіям, оскільки позивач не надав для огляду свій пошкоджений автомобіль, відновлювальний ремонт становить 37 297,37 грн, а з урахуванням зносу 27 774,03 грн, що й виплатили [PERSON] 19 квітня 2016 р. за мінусом франшизи 500 грн, тобто сума виплати склала 27 274,03 грн, що відповідає вимогам статей 12, 22 і 39 Закону № 1961-IV. Страховиком правомірно не сплачені витрати позивачем на евакуатор в сумі 400 грн у зв'язку з тим, що в наданій страховику квитанції на евакуатор відсутній платник та відсутній акт виконаних робіт, який повинен бути підписаний та завірений печаткою. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ([PERSON]), дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 13 серпня 2015 р., близько 10.30 год., біля будинку № 2, розташованого по вул. Леніна в м. Нова Одеса Миколаївської області, [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ-21051, державний реєстраційний номер [NUMBER], у порушення вимог пункту 10.4 Правил дорожнього руху України, під час виконання маневру «поворот ліворуч», не впевнився в безпеці цього маневру та не надав переваги у русі автомобілю «Daewoo Lanos TF69Y», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], що рухався йому назустріч по зустрічній смузі, внаслідок чого допустив зіткнення з цим автомобілем. В результаті цього автомобілі отримали мехачні ушкодження. Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2016 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрито у зв'язку із спливом строку накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП). Постанова суду в апеляційній інстанції сторонами не оскаржувалась, отже є чинною на даний час і у розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні цієї справи щодо вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у страховій компанії відповідно до Поліса (№ AI/2743414) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а застрахованим транспортним засобом був автомобіль ВАЗ-21051, державний реєстраційний номер [NUMBER], в межах ліміту за шкоду заподіяну майну третім особам в розмірі 50 000 грн, з розміром франшизи 500 грн. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу д стоянкита плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону № 1961-IV). За правилами п. 33-1.1. ст. 33-1 Закону № 1961-IV страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дружньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб. У встановленому Законом порядку позивач звернувся до Страхової компанії за страховою виплатою, проте на неодноразові прохання свій автомобіль для огляду не надав. 18 квітня 2016 р. Страховою компанією на підставі наданих позивачем документів здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, з якого видно, що вартість відновлювального ремонту склала - 37 297, 37 грн, а сума страхового відшкодування з урахуванням зносу та франшизи становить - 27 274,03 грн. 19 квітня 2016 р. Страхової компанією було перераховано на банківський рахунок позивача вищевказану суму страхового відшкодування. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між страховою виплатою та завданою шкодою становить 9 523,34 грн (37 297,37 - 500 - 27 274,03), яку повинен сплатити відповідач [PERSON], а також останній відповідно до п. 12.1. ст. 12 акону № 1961-IV зобов'язаний сплатити розмір франшизи у сумі 500 грн. За правилами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач у судовому засіданні не довів суду належними та допустимими доказами про витрати на ремонт свого автомобіля у сумі 48 771 грн, а тому в решті вимог щодо стягнення з [PERSON] різниці між страховою виплатою та завданою шкодою слід відмовити. Крім того, нараховану Страховою компанією суму відновлювального ремонту автомобіля позивач не оскаржував. Разом з тим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача у частині стягнення з Страхової компанії витрат на евакуацію автомобіля, оскільки у судовому засіданні ним наданий рахунок про виконані роботи приватним підприємцем щодо евакуації його автомобіля 13 серпня 2015 р., тобто в день здійснення ДТП, вартість якого складає - 400 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial