Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

27.02.2017 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/3 частині сукупного доходу відповідача на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення кожною дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей, матеріальної допомоги не надає що ставить її в скрутне матеріальне становище. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 липня 2001 року сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується актовим записом № 405 в книзі реєстрації шлюбів, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 21.07.2001 року, виданого Відділом актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу подружжя має: малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.09.2002 року, актовий запис №1641, та малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.08.2007 року, актовий запис №1969. На даний час діти знаходяться на утриманні матері [PERSON] Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, ухиляється від їх утримання, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає. Як визначено статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На час розгляду справи, у відповідач відсутні інші аліментні зобов'язання, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей на утриманні не немає. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в частці від його доходу. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, аліменти на двох дітей належить визначити в єдиній частці від заробітку відповідача, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд керується положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, та враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців, та з огляду на наявні у матеріалах справи докази і встановлені відповідно до них обставин, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від його доходу щомісяця. Вказана частка доходу відповідача підлягає стягненню на користь позивача до досягнення старшою дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів належить задовольнити частково. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial