Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

28 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суд з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 8 лютого 2010 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 8 лютого 2010 року, які видано на ім'я [PERSON], належить [PERSON], яка померла [INFO]. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник заявника - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірительки, заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, однак суду подано письмову заяву сільського голови Сенюти М. № 33 від 11 січня 2019 року, в якій позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі, слухання справи проводити у відсутності представника сільської ради. Суд розглянув справу у відсутності заявника її представника та представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини по справі, взявши до уваги заяви сторін, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 0.9562 відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 8 лютого 2010 року та площею 0.2485 відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 8 лютого 2010 року (а.с. 12,14). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] (а.с. 6), яка є бабою позивача. З пояснень заявника, зазначених в позовній заяві вбачається, що спадкоємцем після смерті баба являється вона, оскільки інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. В даний час вона має намір переоформлювати дане спадкове майно після смерті бабці. Однак, в свідоцтві про смерть бабці серії [NUMBER] бабця значиться як [PERSON], а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 8 лютого 2010 року та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 8 лютого 2010 року бабцю записано як [PERSON]. З приводу виправлення помилок у документах вона зверталася у Бродівський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області та Ясенівську сільську раду Бродівського району Львівської області, однак їй усно було відмовлено в цьому у зв'язку із тим, що з такою заявою могла звернутись лише її бабця, а вона померла, та роз'яснено право звернутись в суд з метою встановлення фактів, що мають юридичне значення. Є цілком очевидним, що у написанні прізвища в праві приватної власності на землю допущена орфографічна помилка. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою та Державні акти на право приватної власності, які видані на прізвище [PERSON] належать [PERSON] підтверджується довідкою Ясенівської сільської ради Бродівського району Львівської області № 2009 від 09 листопада 2018 року ( а.с. 12). У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки підтвердження факту правовстановлюючих документів має значення для створення умов оформлення заявником майнових прав на спадщину і спору про право, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, не виникло, тому суд приймає визнання заяви і знаходить підстави для її задоволення.

Outcome: approved