Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

27 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «ОТП Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом. Позовна заява мотивована тим, що 12 жовтня 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством (ВАТ) «ОТП Банк» , правонаступником прав якого є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір №ML-701/898/2007, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 64788,01 швейцарських франків, а [PERSON] зобов`язалася повернути суму отриманого кредиту у строки, передбачені кредитним договором, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, передбачених п.п. 1.4,1.5 кредитним договором щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (додатку №1 до кредитного договору). Позивач посилається на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у вищевказаному розмірі, а відповідач зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконувала,\~унаслідок чого,\~станом на\~08.11.\~2016\~року виникла\~заборгованість в\~сумі 77\~518,89швейцарських франків, яка складається: -\~із заборгованості\~за кредитом\~ в\~розмірі 59\~918,48швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.11.\~2016\~року складало 1\~570\~923, 65 грн.; - із заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 17\~600,41 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.11.\~2016\~року складало 461441, 95 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за цим кредитним договором 12.10.2007 року між ВАТ «ОТП Банк», правонаступником прав якого є ПАТ «ОТП Банк», та\~ [PERSON] \~ укладено договір поруки № SR 701/898/2007, за умовами якого останній поручився нести солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що й боржник за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальника за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 30485, 46 грн. Позивач надав заяву про розгляд справи за відсутністю свого представника. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30 травня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 30 травня 2017 року залишено без змін. У відзиві на позовну заяву [PERSON] в особі свого представника [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів виконання договору в частині надання позичальнику кредитних коштів, а саме не надано первинних банківських документів, які б підтверджували факт отримання [PERSON] грошових коштів у сумі та валюті, вказаних в кредитному договорі, зокрема меморіального ордеру від 12.10.2007 року про зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Зазначає, що банком не додані докази, які підтверджують повноваження підписанта кредитного договору зі сторони банку представника приватної фірми «Харківське агентство нерухомості» Желебковської [PERSON] , а також не надані докази про наявність розміру заборгованості за кредитним договором (зокрема виписки з особового рахунку відповідача) та час, з якого ця заборгованість стала нараховуватися, що унеможливлює перевірити правильність її нарахування банком. Вислухавши пояснення\~учасників справи,\~що з`явилися\~до суду,\~перевіривши та\~оцінивши надані\~докази,\~суд вважає,\~що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 12 жовтня 2007 року між ВАТ «ОТП Банк» ( правонаступником прав якого є ПАТ «ОТП Банк» ) від імені якого діяла Приватна фірма «Харківське агентство нерухомості», якого представляє [PERSON] , що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності , та [PERSON] на підставі анкети - заяви останньої від 26.09.2007 року на отримання іпотечного кредиту для придбання житла трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ( в якій [PERSON] підтвердила своїм підписом, що банк надав їй в письмовій формі та в повному об`ємі ,інформацію, передбачену п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів») був укладений кредитний договір № ML-701/898/2007 (а.с. 4-5). За умовами цього кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 64788,01 швейцарських франків на придбання нерухомого майна та на оплату комісії банку в розмірі, передбаченими тарифами. З метою отримання, обслуговування та погашення кредиту банк відкриває позичальнику поточний рахунок № [NUMBER] , який протягом дії договору не може бути закритий позичальником (п. 2.3.4) ,та здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою згідно з кредитною заявою позичальника шляхом дебатування позичкового рахунку та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними в кредитній заявці позичальника, зменшених на утриману комісію банку у відповідності до тарифів та умов цього договору ( п. 1.7.2). У випадку використання позичальником кредиту на придбання нерухомого майна право позичальника на отримання кредиту виникає з моменту виконання наступних умов: відкриття позичальником поточного рахунку в банку та сплати банку комісії у відповідності з діючими тарифами; укладання між позичальником і продавцем договору купівлі-продажу майна; сплати позичальником згідно договору купівлі-продажу частини вартості нерухомого майна у розмірі суми першочергового внеску; укладання позичальником договорів страхування, договору іпотеки, договору поруки, договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт)-(п.п. 1-3договору). [PERSON] зобов`язалася прийняти цей кредит та повернути суму отриманого кредиту до 12 жовтня 2027 року та щомісячно сплачувати суму кредиту та проценти за користування ним ануїтетними платежами (рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору), в порядку та на умовах, передбачених п.п. 1.4,1.5 кредитним договором щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (додатку №1 до кредитного договору). Відповідно до п.1.4.1.1.2 кредитного договору у разі використання плаваючої процентної ставки проценти за користування кредитом нараховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів ( згідно п.3 частини №1 договору - 3,99% річних). Відповідно до п. 1.4.1.5.1. у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань, встановлених будь-яким з п.п. 2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток підвищується на 4% річних в порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 1.4.1.5.3. після підвищення процентної ставки в порядку, передбаченому п. 1.4.1.5.1. цього договору, та подальшого належного виконання позичальником своїх зобов`язань, встановлених п.п. 2.3.6,2.3.7,2.3.7.1 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток зменшується на 4% річних в порядку, передбаченому цим договором. Згідно п. 1.4.1.6. кредитного договору його сторони домовилися, що протягом дії цього договору позичальник може з`ясовувати суми нарахованих процентів, що належать до сплати позичальником відповідно до умов цього договору, у приміщенні банку. Філії або у відділенні банку. У якому позичальнику відкривався поточний рахунок. Повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів. Шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Якщо інше не передбачено цим договором Нараховані в порядку, передбаченому цим договором проценти, сплачуються позичальником одночасно с погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений в графіку платежів( п.п. 1.5.1-1.5.1.1.). Відповідно до п. 1.5.2. договору при надходженні до банку коштів для виконання боргових зобов`язань, банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов`язань у наступній черговості, крім випадків, передбачених цим договором: 1)прострочені проценти за користування кредитом, 2)проценти, нараховані на прострочену до повернення суму кредиту, 3) прострочена до повернення сума кредиту, 4,5) пеня, 6) строкові проценти за користування кредитом,7) штраф за нецільове використання кредиту, 8) сума основного боргу за кредитом. Згідно п.1.5.2 банк має право на договірне списання коштів з будь-якого рахунку позичальника. Відкритого в банку для виконання боргових зобов`язань по цьому договору. Усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором(п.1.11.1). 12 жовтня 2007 року ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали додатковий договір № ML-701/898/2007/CHF , відповідно до умов якого внесли зміни та доповнення до п.п. 1.7.2,1 .11.2,1.11.3 кредитного договору № ML-701/898/2007 від 12.10.2007,(а.с.11). Подалі ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] неодноразово укладали додаткові договори до кредитного договору, а саме: додатковий договір №1 від 13 липня 2009 року,(а.с. 12-13); додатковий договір №2 від 06 квітня 2007 року(а.с. 14-15); додатковий договір №3 від 31 березня 2011 року(а.с. 16-17); додатковий договір №4 від 08 серпня 2011 року(а.с.18-19); додатковий договір №5 від 25 грудня 2012 року(а.с.20-22); додатковий договір №6 від 25 вересня 2013 року(а.с. 23-24), за якими сторони кредитного договору узгодили зміни та доповнення до нього в частині визначення у зазначені в них періоди розмірів фіксованої та плаваючої процентної ставки(як шляхом їх збільшення так і зменшення); узгодження в новій редакції графіків платежів, відповідно до яких здійснюється нарахування процентів та повернення відповідної частини кредиту та оплати процентів ануїтетними платежами. При цьому у п.3.5 вказаних додаткових договорів зазначено, що підписанням цих додаткових договорів позичальник стверджує, що в результаті зміни розміру та механізму нарахування відсотків, визначених умовами додаткових договорів та кредитного договору, частина щомісячних платежів, що направляє позичальник з метою погашення кредиту, не перевищує 35% сукупного місячного доходу сім`ї. Вищезазначені кредитний договір та додаткові договори до нього підписані позичальником [PERSON] без будь-яких застережень, в тому числі й щодо ненадання їй банком кредитних коштів шляхом перерахування на її поточний рахунок, не зарахування сплачених нею коштів для погашення заборгованості за кредитом тощо. Будь-яких\~доказів,\~що зазначені\~договори визнані\~недійсними або\~є розірваними\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин,\~учасниками справи\~не надано. У зв`язку\~із вищезазначеним,\~ посилання\~ у\~відзиві на\~позов \~на те,\~що позивачемне\~ надано\~доказів виконання\~договору в\~частині надання\~позичальнику кредитних\~коштів,тобто\~доказів,\~які б\~підтверджували факт\~ отримання\~ [PERSON] \~ грошових\~коштів у\~сумі та\~валюті,\~вказаних в\~кредитному договорі, суд вважає безпідставними. Доводи відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] про те, що банком не додані докази, які підтверджують повноваження підписанта кредитного договору зі сторони банку представника приватної фірми «Харківське агентство нерухомості» Желебковської Н.Є., не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в кредитному договорі зазначені всі передбачені законодавством реквізити представника ВАТ «ОТП Банку», а в анкеті заяви позичальника [PERSON] зазначено що партнером/агентом банку є «Харківське агентство нерухомості»(а.с.4 зворот). Укладаючи вищевказані договори та підписуючи їх, [PERSON] взяла на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором.\~ Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору станом на\~ 08.11.\~2016\~року виникла\~заборгованість в\~сумі 77\~518,89швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.11.\~2016\~року складало 2032365, 60 грн., і яка складається: -\~із заборгованості\~за кредитом\~ в\~розмірі 59\~918,48швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.11.\~2016\~року складало 1\~570\~923, 65 грн.; - із заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 17\~600,41 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.11.\~2016\~року складало 461441, 95 грн. Між тимсуд не може в повному обсязі погодитись з наданим розрахунком заборгованості, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «ОТП Банк» 07.07.2014 року на адресу позичальника [PERSON] була направлена досудова вимога (вих. № 22-2/850250) про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме сплати суми кредиту в розмірі 55918,48 швейцарських франків, суми процентів за користування кредитом в розмірі 3196,75 швейцарських франків (а.с. 118). Таким чином, направлення банком позичальнику такої вимоги свідчить про зміну строку повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 12 жовтня 2027 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 12 жовтня 2027 року відповідач [PERSON] мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти щомісячними ануїтетними платежами. Починаючи з 07.08. 2014 року, відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її ануїтетними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає,\~що на\~користь ПАТ\~«ОТП Банк»\~підлягає стягненню\~заборгованість за\~кредитом в\~розмірі 59\~918,48швейцарських франків, та заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом до 07.07.2014 року в розмірі 3196,75 швейцарських франків, а всього 63115,23 швейцарських франків. Вимог про стягнення сум грошового зобов`язання в порядку вимог ч.2 ст. 625 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» не заявляв. З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №ML-701/898/2007, між ВАТ «ОТП Банк», правонаступником прав якого є ПАТ «ОТП Банк», та\~ [PERSON] 12.10.2007\~року укладено договір поруки № SR 701/898/2007, за умовами якого останній поручився нести солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що й боржник за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальника за кредитним договором(п.п.1.1, 2.1,2.2). Згідно п. 3.4 договору поруки обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому договорі. Пунктом 4.1. договору поруки зазначено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за договором. Подалі ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] неодноразово укладали додаткові договори до договору поруки , а саме: додатковий договір №1 від 13 липня 2009 року,(а.с. 26); додатковий договір №2 від 06 квітня 2007 року(а.с. 27); додатковий договір №3 від 31 березня 2011 року (а.с. 29); додатковий договір №4 від 08 серпня 2011 року(а.с.28); додатковий договір №5 від 25 грудня 2012 року(а.с.31-32); додатковий договір №6 від 25 вересня 2013 року(а.с. 30), за якими сторони узгодили зміни та доповнення до нього в частині розміру отриманого кредиту на дату укладання додаткових договорів поруки та розміру боргових зобов`язань. При цьому у п.2.2.1додаткових договорів поруки зазначено, що в разі зміни, в тому числі збільшенні розміру боргових зобов`язань та /чи інших зобов`язань боржника за кредитним договором після укладання цього договору, такі зобов`язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобов`я-зання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Учасниками справи не надано доказів надіслання кредитором вимоги до поручителя [PERSON] до пред`явлення цього позову до суду. Оскільки на момент звернення банку з цим позовом до суду строк дії поруки [PERSON] не сплинув, він як поручитель відповідає як солідарний боржник разом з [PERSON] за її зобов`язаннями за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний в повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором(ч.4 ст. 543 ЦК). У зв`язку з вищенаведеним з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №ML-701/898/2007 від 12 жовтня 2007 року в розмірі\~59\~918,48швейцарських франків та заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом до 07.07.2014 року в розмірі 3196,75 швейцарських франків, а всього\~63115,23швейцарських\~франків.\~В іншій\~частині стягнення\~з відповідачів\~суми заборгованості\~ \~по сплаті\~ відсотків\~за користування\~кредитомслід відмовити. При цьому, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд визначає стягнення з боржників суми саме в іноземній валюті, без визначення на момент ухвалення рішення визначеного за офіційним курсом НБУ еквівалента у національній валюті України, оскільки зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржників, може внести двозначність до розуміння суті обов`язку боржників, який подалі може бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Зазначений висновок\~суду ґрунтується\~на правовій\~позиції,\~викладеній в\~постанові від\~04\~липня 2018\~року Великої\~Палати Верховного\~Суду в\~рамках справи\~№\~ 761/12665/14-ц,\~провадження №\~14-134цс18\~,\~ в\~ якій\~ вказано, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року\~\~\~ № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті Україниза офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Зазначені правові висновки суд враховує при ухваленні рішення відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем, пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі по 12 410,50 грн. з кожного.

Outcome: partial