overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 26 серпня 2011 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 12. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що він та відповідач [PERSON] з листопада 2014 року не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, оскільки між ними виникали суперечки, сварки, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнала, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 26 серпня 2011 року Виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 12, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з листопада 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 грудня 2013 року померла [PERSON] та відкрилася спадщина на її майно. За життя [PERSON] заповіла вкартиру, що знаходиться за адресою: вул. Пирогова, 7/28 в м.Нововолинську, Волинської області позивачу [PERSON] Позивач вказує, що пропустив встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки юридично необізнаний щодо строків прийняття спадщини. Тому позивач просить встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом терміном 6 (шість) місяців. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В заяві зазначив, що дізнався про те, що на його ім'я складено заповіт лише в листопаді 2015 року. Представник відповідача - Виконавчого комітету Нововолинської міської ради [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила розглядати справу без участі представника Нововолинської міської ради, щодо задоволення позову не заперечуюють. Суд, зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково в звязку з наступним. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.5) [PERSON] померла 02 грудня 2013 року. Квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності померлій 02 грудня 2013 року [PERSON], та членам її сімї, а саме [PERSON], дана обставина підтверджена копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) (а.с.8), копією свідоцтва про смерть (а.с.5). Із копії заповіту від 07 листопада 2012 року вбачається, що [PERSON] заповіла своє майно, в тому числі належну їй квартиру [ADDRESS] позивачу [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] ніхто із спадкоємців не подав заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, та не прийняв спадщину, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 02 грудня 2013 року не заводилась (а.с. 11,12). У відповідності до ст. 1272 ЦК України суд може визначити спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Приймаючи до уваги те, що позивач на момент відкриття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, оскільки, як він вказує, йому стало відомо про існування заповіту лише в листопаді 2015 року, тому суд визначає додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці, та вважає, даний термін достатнім.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання до 30 червня 2016 року. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 10 лютого 2005 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на теперішній час є студентом четвертого курсу Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури, денної форми навчання та закінчує навчання у 30 червня 2016 року. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина, розмір яких визначити в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання до 30 червня 2016 року. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 08 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 341. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем в них дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалось. З 19 серпня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення і подальше збереження сім'ї неможливе, оскільки це суперечить її інтересам. Просить позов задоволити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Частиною 2 статті 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Прізвище позивача після розірвання шлюбу не змінюється. Стягнути з відповідача на користь позивача 487,20 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1) та 400 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 7-9).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

27 листопада 2015 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення найстаршої дитини повноліття. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітніх дітей. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення найстаршої дитини повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

27 листопада 2015 року до Володарського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій зазначено, що [PERSON] має дитину [PERSON], [INFO]. [PERSON] злісно не виконує батьківські обов'язки по догляду за дитиною без поважних причин. Позивач [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її сина [PERSON], [INFO] та стягнути на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник Служби у справах дітей та сімї Володарської районної державної адміністрації Київської області вважає доцільним задовольнити позовні вимоги. Прокурор вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, пояснення представника служби у справах дітей та сімї, прокурора, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного. По справі встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є матірю дитини [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-БК № 251624 (а.с.8). [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, що стверджується письмовими доказами по справі. Відповідно до довідки № 4969/02-22/1 від 07.10.2015 року виданої Відділом ДВС Володарського РУЮ Київської області, на виконанні у відділ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/364/323/14 від 16.09.2014 року, виданого Володарським районним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Аліменти боржником не сплачуються (а.с.13). Відповідно до довідки № 209 від 06.10.2015 року, виданої Володарською загальноосвітньою школою № 2, [PERSON] не бере участі у вихованні сина [PERSON] (а.с.21). Володарською районною державною адміністрацією Київської області 03.11.2015 року, вирішено надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Таким чином, оцінивши всі докази в сукупності, задовольняючи вимоги [PERSON], суд прийшов до висновку, про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] та передачу [PERSON], [INFO] на опікування [PERSON], [INFO]. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до переконання, що позовна заява підлягає до задоволення. З відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

27 листопада 2015 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2011 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 379. Зазначає, що від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON] Данііла Андрійовича, [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Зазначає, що з відповідачкою не мешкають з квітня 2014 року, шлюбні стосунки припинені. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, змінивши йому прізвище на дошлюбне Прохоров. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, в яких позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомленим належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 19 серпня 2011 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 379. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] Данііла Андрійовича , [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

27 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровський р-н., м. Підгороднє, вул. Садова, 48. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.11.2015 р. о 22 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON]П письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.11.2015 р. о 22 год. 25 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ „ДСШМД ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, агресивна, дії неадекватні. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

27 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, АНД р-н, вул. Онезька, 64 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.11.2015 р. о 06 год. 36 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 27.11.2015 р. о 06 год. 36 хв. [PERSON] [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Бескровної лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, агресивний, порубав меблі, двері. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

27 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Фактично сімейні стосунки між подружжям припинені приблизно з березня 2015 року, до чого призвели несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя. Спіру щодо місця проживання доньки та майновий спір відсутній. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згодний. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] до відкритого судового засідання не з,явився, але надав суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі. Наполягає на задоволені його позовних вимог. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання також не з,явилась, надіславши суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі. На розірвання шлюбу згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 16 березня 2013 року, актовий запис № 81. Від даного шлюбу мають спільну доньку: [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу, за їх спільним бажанням, будуть проживати разом з матір,ю. Станом на день вирішення справи спір майнового характеру між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved