Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

28.09.2021 позивач звернулася з позовом в суд, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало її батькові ( [PERSON] ), який помер [INFO] , а саме: на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 8,72 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧР № 0331664, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 21.07.2000 за № 288, що належав [PERSON] . Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що після смерті батька залишилось спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) в КСП «Нива». Після його смерті позивач спадщину прийняла, подавши відповідну заяву у нотаріальну контору. Заведена спадкова справа. Проте, у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , 23.09.2021 нотаріус відмовив, оскільки не пред`явлено правовстановлюючого документу на це майно. У книзі реєстрації сертифікатів відповідний запис є, але дублікат сертифікату в управлінні Держгеокадастру видати відмовили у зв`язку з відсутністю відповідних бланків. Вважаючи, що має право на зазначене спадкове майно, як єдиний спадкоємець свого батька, позивач просила позов задовольнити, визнавши її право на нього. Рух справи 28.09.2021 позовна заява надійшла до суду. 04.10.2021 справі відкрите загальне позовне провадження. Підготовче судове засідання призначене на 03.11.2021 Позиції сторін Позивач у судове засідання не з`явилася, у позові просила справу розглядати без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач, Поліська селищна рада, в особі селищного голови, надіслали на адресу суду лист про визнання позову та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, в зв`язку з неявкою в судове засідання сторін. Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні факти. [PERSON] був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 06.02.1987 р. (актовий запис № 1). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 06.02.2004. Після смерті батька позивач прийняла спадщину, заведена спадкова справа № 295/2021. Проте, їй постановою нотаріуса від 23.09.2021 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] у зв`язку з відсутністю сертифікату на земельну частку (пай). У місцевій газеті «Трибуна праці» від 13.12.2019 було опубліковане оголошення про втрату сертифікату серії ЧР № 0331664. Відповідно до виписки з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім*я [PERSON] 21.07.2000 зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧР № 0331664 в КСП «Нива» на підставі рішення Поліської РДА № 176 від 30.05.2000. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Сертифікату на право на земельну частку (пай); реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] належне йому майно спадкує його донька [PERSON] , оскільки вона прийняла спадщину. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). … слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Поліської РДА № 176 від 30.05.2000 [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива», розміром 8,72 га, тобто рішення, за яким [PERSON] став власником майнових прав, прийнято за його життя, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини. 21.07.2000 року, ще за життя за [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0331664, що підтверджується випискою з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай) , відповідно, ці майнові права увійшли до складу спадщини після його смерті. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права на спадщину в частині права на земельну частку (пай) підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved