Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

28.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 5; Визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] ; Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне та повсякденне життя, часті сварки. Сторони мешкають окремо. Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка буде проживати разом із матір`ю. Спір про майно відсутній. Отже, подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Крім того, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, у зв`язку з тим, що дитина перебуває повністю на утриманні позивача, в той же час відповідач є здоровою, працездатною особою без інших утриманців. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти розірвання шлюбу, стягнення аліментів не заперечує, позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглядати за його відсутності у зв`язку з перебуванням за кордоном. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 24.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 5 (а.с. 12). Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 140, яка за згодою батьків буде проживати разом із позивачем (а.с. 11). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сім`я існує формально, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про спільне майно немає, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Встановлено, що донька [PERSON] проживає разом із [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 13, 14, 18). Відповідачем не оспорювався той факт, що він має стабільний заробіток. Крім того, [PERSON] не заперечував проти утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, відповідач має також виконувати обов`язки щодо утримання своєї дитини, при цьому має таку можливість, оскільки стан його здоров`я задовільний, він отримує стабільний заробіток, інших утриманців не має. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також визнання відповідачем позовних вимог, майновий стан сторін, а також можливість [PERSON] здійснювати утримання доньки, суд дійшов висновку про обґрунтованість та можливість задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а також на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. - за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved