Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

29.04.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Комунарського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю надійшла вказана цивільна справа. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для взяття на облік є проживання дітей в сім`ї, в якій мати - [PERSON] , [INFO] , та батько - [PERSON] , [INFO] , ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У липні 2018 року до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшов лист КЗ «ЦПМСД № 6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради №01-10/309 від 23.07.2018 року про те, що за адресою: [ADDRESS] мешкає родина Білич-Двойних, в якій виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зазначено, що родина мешкає в антисанітарних умовах. 25.07.2018 року в ході виходу за зазначеною адресою встановлено, що родина [PERSON] -Двойних дійсно мешкає в антисанітарних умовах, помешкання занедбане, завалене мотлохом, дуже брудно, постільної білизни немає, дитина спить разом із батьками. З 04.12.2018 року по 16.01.2019 року родина мешкала за іншою адресою, у бабусі, про що були складені відповідні акти виходу на адресу проживання. 06.05.2019 року за клопотанням відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР матір - [PERSON] разом із дитиною - [PERSON] , 2018 р.н., було влаштовано до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» ЗМР. На час влаштування [PERSON] була вагітна. 20.06.2019 року до служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшло клопотання КЗ ««Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» ЗМР про відрахування [PERSON] у зв`язку із чисельними порушеннями, оскільки та зарекомендувала себе як безвідповідальна матір, залишала дитину на сторонніх осіб на тривалий час, не дотримувалася режиму годування дитини, порушувала внутрішній розпорядок. За час перебування у закладі народила дитину, від якої відмовилася у пологовому будинку. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2020 року позбавлена батьківських прав відносно цієї дитини. 24.06.2019 року [PERSON] написала заяву, що у зв`язку із складними життєвими обставинами вона просить помістити сина до ЗОСБД «Сонечко». За клопотанням служби (управління) у справах дітей ЗМР від 24.06.2019 №01-17/1422 малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано на повне державне забезпечення до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», після чого батьки дитини перестали виходити на контакт з працівниками відділу служби у справах дітей, жодного разу не телефонували, за викликами не з`являлися. Згодом було встановлено, що [PERSON] перебуває за адресою проживання своєї матері: [ADDRESS] . Повідомила, що питання житла не вирішено. 06.07.2020 року [PERSON] надала пояснення про те, що нею не створено умов для повернення дитини на виховання у родину. Жінка мешкає у своєї подруги, працює неофіційно, з батьком дитини спілкується зрідка, разом вони не проживають. Про можливість подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав попереджена. 30.09.2020 року [PERSON] звернулася із заявою до служби (управління) у справах дітей ЗМР про те, що [INFO] вона народила дитину - [PERSON] , з яким вона перебуває в КНП «Міська дитяча лікарня № 1», просила влаштувати дитину на повне державне забезпечення до КУ «ЗОСБД «Сонечко», оскільки вона не має де жити. Зобов`язалася вирішити житлове питання протягом 3-х місяців та забрати дитину на виховання у родину. За направленням служби (управління) у справах дітей ЗМР від 02.10.2020 року №01.10-18/1901 малолітнього [PERSON] , 2020 р.н., було влаштовано на повне державне забезпечення до КУ «ЗОСБД «Сонечко». За інформацією КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» від 24.03.2021 року № 443, за час перебування [PERSON] в державному закладі на повному державному забезпеченні, мати не навідала дитину жодного разу. Ані мати, ані батько до органу опіки та піклування або відділу служби у справах дітей з приводу повернення дітей на виховання у родину не зверталися. Враховуючи вказане, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] ; позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на рахунок КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко», аліменти на утримання малолітнього - [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) матері, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття; стягнути з [PERSON] на рахунок КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) матері, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття; стягнути з [PERSON] на рахунок КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) батька, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 30.04.2021 року, позовну заву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження, призначене підготовче судове засідання. 16.06.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 25.08.2021 року. Судове засідання, призначене на 25.08.2021 року, було відкладено на 29.09.2021 року через неявку відповідачів. У судове засідання, призначене на 29.09.2021 року, представник позивача не з`явилась, проте через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, відзив на позов не надавали, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованими адресами місця проживання, що відповідає положенням п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 29.09.2021 року на адресу суду надійшов висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей - [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] - відносно дитини [PERSON] . Враховуючи те, що відзиви на позов у відповідності до п. 8 ст. 178 ЦПК України не подано, і представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачів, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 294, виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 610, виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 23.07.2018 року КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» звернувся до служби у справах дітей Комунарської районної адміністрації з листом № 01-10/309, в якому висловив прохання втрутитися в ситуацію, що склалася, та призвати матір до виконання своїх обов`язків, оскільки життю та здоров`ю дітей загрожує небезпека через проживання в антисанітарних умовах. Відповідно до Акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] , 2018 р.н., за адресою: [ADDRESS] , від 25.07.2018 року, умови проживання дитини є вкрай незадовільними. Батькам запропоновано госпіталізацію матері з дитиною до Дитячої лікарні № 1 з метою обстеження малолітнього. Встановлено термін для наведення ладу у помешканні та попереджено про можливість відібрання дитини у зв`язку із загрозою її життю та здоров`ю. Як вбачається із Акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 25.09.2018 року, умови проживання є задовільними. Родині надано термін для наведення ладу у помешканні. Листом відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей від 06.05.2019 року порушено клопотання про влаштування до КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» ЗМР - матері [PERSON] , [INFO] , та дитини [PERSON] , [INFO] . На час влаштування до закладу [PERSON] була вагітна. Відповідно до клопотання КУ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» від 20.06.2019 року № 01-22/175 про відрахування [PERSON] із закладу, 12.06.2019 року [PERSON] в супроводі фахівця із соціальної роботи відділення матерів з дітьми була відправлена в пологовий будинок [ADDRESS] , де того ж дня народила хлопчика, від якого відмовилася. 16.06.2019 року була виписана та повернулася в ЗЗ ЦСПДС «Затишна домівка». 17.06.2019 року [PERSON] із дитиною [PERSON] каретою швидкою допомоги, госпіталізовані в 5 міську дитячу лікарню ЗМР. 19.06.2019 року [PERSON] в письмовій формі відмовилася від подальшого лікування дитини і залишила лікарню. До комунального закладу не повернулася, на телефонні дзвінки не відповідала, рідним місцезнаходження невідоме. Під час перебування в КЗ ЦСПД «Затишна домівка» ЗМР зарекомендувала себе як безвідповідальна мати, залишала дитину на фахівців та мешканців закладу на тривалий час, не дотримувалася режиму годування дитини, порушувала правила внутрішнього розпорядку закладу. За клопотанням начальника служби (управління) у справах дітей від 24.06.2019 року № 01-17/1421, малолітнього [PERSON] , [INFO] , прийнято на виховання до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко». 30.09.2020 року [PERSON] написала заяву, в якій повідомила, що [INFO] народила дитину - [PERSON] , перебуває у скрутному становищі та просить тимчасово влаштувати сина до будинку дитини « Сонечко » терміном до шести місяців. Зобов`язується протягом трьох місяців знайти житло та забрати дитину. Згідно листа від 02.10.2020 року №01-01-18/1901, адресованого головному лікарю КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, службою (управління) у справах дітей ЗМР порушується питання щодо тимчасового влаштування малолітнього [PERSON] , [INFO] , до вказаної установи. Згідно інформації, наданої КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР 28.01.2021 року за № 132, малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований за направленням службу (управління) у справах дітей ЗМР від 24.06.2019 року № 01-17/1421 як батьківська дитина, перебуває на вихованні і повному державному забезпеченні у Будинку дитини з 05.07.2019 року по теперішній час. За час перебування дитини у БД «Сонечко» батьки, [PERSON] та [PERSON] сина відвідували періодично, один раз на декілька місяців, останній раз 14.09.2020 року, матеріально дитину не підтримували. Згідно листа КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР від 24.03.2021 року № 443, за весь час перебування [PERSON] , [INFO] , у закладі, мати, [PERSON] , свого сина не відвідала жодного разу. Згідно висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей від 28.09.2021 року № 1457/01-37/19.02, на теперішній час ані мати - [PERSON] , ані батько - [PERSON] до органу опіки та піклування або відділу служби у справах дітей з приводу повернення дітей на виховання у родину не зверталися, про свої наміри не повідомляли. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських праві відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього - [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітніх дітей, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зі змісту ч. 1-3 статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається «що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей відповідачами. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачами своїх обов`язків відносно дітей, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до малолітніх дітей. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Судом встановлено, що відповідачі не надають матеріальної допомоги по утриманню дітей, досліджені судом докази є достатніми для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей. Згідно приписів ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України слідує, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яких проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України та роз`яснення, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги матеріальний стан відповідачів, а також ту обставину, що відповідачі є працездатними особами, даних щодо перебування на їх утриманні непрацездатних осіб суду не надано. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити та стягнути з відповідачів на користь КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання малолітніх дітей. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів позивач звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір про стягнення аліментів у розмірі 908, 00 грн. слід стягнути з відповідачів у рівних частках в дохід держави.

Outcome: approved