Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

27 травня 2021 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» (далі ТОВ «Житлокомцентр», Позивач) звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , з позовними вимогами про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі договору б/н від 18.12.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного між ТОВ «Житлокомцентр» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , з 01.01.2019 року по теперішній час, ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем даного будинку. Відповідачі зареєстровані за місцем проживання та є співвласниками житлової квартири [ADDRESS] , тому є споживачами житлово-комунальних послуг, що надаються багатоквартирному будинку управителем ТОВ «Житлокомцентр». Відповідачі користуються, володіють квартирою, отримують житлово-комунальні послуги, кожен з них не має відокремленого особового рахунку, не має відокремленого фінансового рахунку для сплати житлово-комунальних послуг, що свідчить про неподільність зобов`язання зі сплати послуг, індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми. В період з 01.01.2019 року по 30.04.2021 р. позивач надав послуги з управління багатоквартирному будинку, але відповідачі не в повному обсязі проводили оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, станом на 01.05.2021 року - 9510 грн. 36 коп., яка складається з послуг управління будинком, 802 грн. 56 коп.- сума індексу інфляції, та 310 грн. 12 коп. - три відсотка річних. Оскільки в добровільному порядку наявну заборгованість відповідачі не погашають, тому позивач просить стягнути її в примусовому порядку солідарно з відповідачів. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 29.10.2021 року відмовлено у прийнятті зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Житлокомцентр» про порушення прав споживача житлово-комунальних послуг та зобов`язання виконання певних дій, що надійшла до суду 21.10.2021 року. Відповідачі, які належним чином повідомлені про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву. Судом встановлено, що на адресу реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [ADDRESS] , направлялися матеріали позовної заяви та ухвали суду. Поштова кореспонденція не була вручена відповідачам, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , [PERSON] на електрону пошту було направлено матеріали позовної заяви, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 279ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що ТОВ «Житлокомцентр» на підставі договору б/н від 18.12.2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладених між ТОВ «Житлокомцентр» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , визначено управителем даного будинку з 01.01.2019 року по день звернення до суду. Вказаний договір від 18.12.2018 року щороку продовжується відповідно до пункту 38, оскільки сторонами за місяць до закінчення його дії не заявлено письмово про його відмову. За надані послуги позивач здійснював нарахування оплати згідно до умов зазначеного договору від 18.12.2018 року , яким покладено обовязок на останнього надавати послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько- побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території . В довідковій інформації Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті Ради зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до виписки з фінансового особового рахунку № [NUMBER] відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок за вказаною адресою відкрито один, на ім`я [PERSON] . У період з 01.01.2019 року по 30.04.2021 року щомісячно ТОВ «Житлокомцентр» нараховував плату відповідачам за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань по сплаті за послуги надані позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2021 року складає 9510 гривень 36 копійок. Згідно ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку , витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. Вимогами ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території . Відповідно до ст. 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 179 Житлового кодексу України передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки,регулюються законом України «Про житлово-комунальні послуги». Законом України «Про житлово-комунальні послуги» - ст.15, передбачено, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та /або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлової послуги. Учасниками правовідносин є споживач та управитель - ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги ». Згідно зі ст. 1 вказаного Закону : Управитель багатоквартирного будинку ( далі -управитель)- фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором з співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживач житлово-комунальних послуг- індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична чи юридична особа, яка є власником нерухомого майна , або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг; Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Враховуючи, що між позивачем та відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Разом з тим, позивачем було надано до позовної заяви розрахунок обґрунтований доказами надання послуг за спірний період, а саме документами « Інформація про ціну на послугу з управління багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] » . Крім того, згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник ,який прострочив виконання грошового зобов`язання,на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми,якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, останні на вимогу позивача повинні сплатити інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми, що складає за період з 01.01.2019 року по 30.04.2021 року суму індексу інфляції 802 грн.56 коп. та три відсотки річних в сумі 310 грн.12 коп. Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. З урахуванням викладеного вбачається, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.00 коп., також підлягає стягненню з Відповідачів на користь Позивача, у повному обсязі.

Outcome: approved