Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

28.08.2021 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 15 лютого 1990 року [PERSON] на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] комітетом Таверівської сільської ради народних депутатів. В обґрунтування заяви зазначив, що він являється спадкоємцем по заповіту після батька [PERSON] , який помер [INFO] . При вивченні документів нотаріус виявив, що спадкова справа заведена на померлого [PERSON] , а свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 15 лютого 1990 року [PERSON] на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] комітетом Таверівської сільської ради народних депутатів. Що створює для нього перешкоди у оформленні документів на спадкове майно - будинок. Тому він звернувся за захистом свого права до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану заяву та просив встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 15 лютого 1990 року [PERSON] на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами. Представник заінтересованої особи Чутівська селищна рада Миргородського району Полтавській області в судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12). За життя 22.07.2003 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] , що підтверджується копією заповіту (а.с.14). 23 липня 2021 року приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Савінова Н.М. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкова справа заведена на померлого [PERSON] , а свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 15 лютого 1990 року [PERSON] на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами (а.с.10-11). Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 15 лютого 1990 року підтверджується наступними доказами. За даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] райбюро ЗАГС Полтавської області російською мовою « [PERSON] родился [INFO] в с. Роспашне Чутовского района Полтавской области». Згідно копії свідоцтва про одруження виданого повторно серії [NUMBER] російською мовою зазначено, що «гражданин [PERSON] 1930 года рождения и гражданка [PERSON] 1929 года рождения вступили в брак четвертого ноября 1949 года». У паспорті громадянина України [PERSON] серія [NUMBER] , виданого Чутівським РВ УМВС України 21 серпня 1996 року в розділі «сімейний стан» була зроблена відмітка, де значилось, що ним зареєстровано шлюб 04.11.1949 з [PERSON] . Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок було видане у 1990 році, тобто до заміни радянського паспорта на паспорт громадянина України. Відтак зазначене прізвище « [PERSON] ». Таким чином, відповідно до ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України підлягає встановленню судом факту належності [PERSON] , який помер [INFO] правовстановлюючого документа - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 15 лютого 1990 року [PERSON] на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] комітетом Таверівської сільської ради народних депутатів. Який має юридичне значення, для спадкоємця [PERSON] , оскільки дозволяє реалізувати його право на спадщину після спадкодавця [PERSON] за заповітом та виникнення у нього майнових прав на це майно.

Outcome: approved