Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

28.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу 3136 грн 28 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої виплатою страхового відшкодування, та 1218 грн у відшкодування понесених судових витрат. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 30.03.2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу № АВ/7293806 (а. с. 7), строком дії з 31.03.2012 року по 30.03.2013 року включно (далі Договір). Відповідно до умов Договору забезпеченим транспортним засобом був автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER]. 12.11.2012 року о 22 год. 45 хв. на проспекті Перемоги в місті Чернігові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, яким керував відповідач, і автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] (а. с. 6). Виконуючи свої зобовязання, що виникли на підставі Договору, 13.02.2013 року позивач виплатив [PERSON] як особі, якій завдано майнової шкоди, суму страхового відшкодування в розмірі 6272 грн 55 коп. Посилаючись на положення статті 381.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) позивач просить суд стягнути з відповідача як з особи, яка є винною в завданні майнової шкоди [PERSON], 50 відсотків суми страхового відшкодування в розмірі 3136 грн 28 коп. Свою вимогу обґрунтовує тим, що вказаною вище нормою Закону передбачено, що в разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання транспортного засобу водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно частини 1191 цього Кодексу право регресу до винної особи виникає в особи, яка відшкодувала шкоду, лише після її фактичного відшкодування. Як убачається з матеріалів справи (а. с. 13, 13 зв.), позивач фактично відшкодував завдану [PERSON] майнову шкоду 13.02.2013 року. Отже, саме з цієї дати у позивача може виникати право регресу до особи, винної в завданні майнової шкоди [PERSON] Втім, на момент фактичного відшкодування майнової шкоди [PERSON] стаття 381.1 Закону вже діяла в іншій редакції, ніж та, яку навів у позовній заяві позивач (а. с. 3), яка не передбачає можливість регресного відшкодування страховику шкоди в розмірі 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, заподіяної під час використання транспортного засобу водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування. Таким чином, позивач не має права регресу до відповідача. В звязку з цим, його позов є таким, що не ґрунтується на законі, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed