Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

26 травня 2021 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2020 і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачем. Сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання позивача. Доходів позивача в теперішній час недостатньо для свого утримання. Аліменти просить стягнути за минулий час з 01.10.2020 відповідно до ст. 191 СК України. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 11 серпня 2021 року позивач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку/доходу щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на даний час відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2009 відповідач сплачує аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила задовольнити в повному обсязі. Зазначила, що сторони проживали однією сім`єю до 16.05.2021, але відповідач не надавав коштів позивачу для утримання сина, тому просить стягнути аліменти за минулий час. Щодо заходів які позивач вживала для отримання аліментів з 01.10.2020 зазначила, що вона усно пропонувала відповідачу платити аліменти, зазначала, що звернеться за їх стягненням, листування не було, договір щодо сплати аліментів укласти не пропонувала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня звернення до суду, проблем зі здоров`ям не має. В частині стягнення аліментів позов не визнав, зазначив, що вони жили разом однією сім`єю до 16.05.2021, він утримував родину, надавав кошти на утримання сина. Після того, як розійшлись він зібрав сина до школи. Позивач угоду щодо сплати аліментів укласти не пропонувала, що буде стягувати аліменти не казала. Вважає, що аліменти повинні бути рівними для дітей, тому буде звертатись до суду про зменшення аліментів, які сплачує на першу дитини. Аліменти в розмірі ј сплачувати на зможе, так як його доходу який лишиться після стягнення аліментів на двох дітей не вистачить для проживання. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні зазначила, що є матір`ю позивача. З жовтня 2020 року відповідач надав кошти на утримання дитини, але в невеликих розмірах 1000-2000 грн, з травня 2021 взагалі перестав надавати кошти, декілька разів забирав дитину на вихідні, купив речі сину до школи. Позивач отримує аліменти на старшу дитину. До 16.05.2021 сторони проживали однією родиною, питання про аліменти не стояли, до суду позивач звернулась в травні 2021. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, в судовому засіданні зазначила, що відповідач вже сплачує аліменти на утримання першого сина [PERSON] . З травня 2021 подружжя мешкає окремо, відповідач приймає участь в житті дитини, забирає на вихідні. Суд вислухав сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні у позивача та мешкає з позивачем. Сторони в досудовому порядку не дійшли згоди щодо способу та порядку утримання позивача. Доходів позивача в теперішній час недостатньо для утримання дитини. Сторонами визнається, що позивач та відповідач до 16.05.2021 проживали однією родиною, що підтверджується актами від 21.05.2021 та від 18.05.2021, також підтверджують свідки. Відповідно до довідки про доходи позивача № УБ000000001 від 14.05.2021 позивач працює менеджером з логістики в ТОВ «Українська будівельна компанія «Дніпро», заробітна плата позивача за шість місяців складає 37657,14 грн. Відповідно до довідки про доходи відповідача № 505 від 06.08.2021 відповідач працює прохідником в ШУ «Павлоградське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», заробітна плата відповідача за шість місяців складає 129292,39 грн., з заробітної плати утримано аліменти за шість місяців на суму 25886,05 грн. Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2009 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 серпня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. За змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року складає 2510 грн. Середній заробіток відповідача складає 21437,72 грн., відповідно 1/6 частина - складає 3573 грн., що перевищує встановлений законом прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років. На підставі наведеного, згідно Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд бере до уваги інтереси дитини, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, так як позивачем не надано доказів витрат відповідача, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких відповідачем не доведено джерело походження коштів для їх оплати, враховуючий матеріальний стан сторін, наявність на утриманні у відповідача ще однієї дитини, відсутність проблем зі здоров`ям, суд вважає, можливим позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2021, і до досягнення дитиною повноліття, так як заробіток відповідача є достатнім для сплати аліментів в зазначеному розмірі та визначений розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про їх зміну. При цьому суд зазначає, що необґрунтованою є вимога позивача про стягнення аліментів за минулий час з моменту народження дитини, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 26.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз статті 191 Сімейного кодексу України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. Отже, за загальним правилами, регламентованими нормами Сімейного кодексу України, недоцільним є обтяження відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими. В свою чергу, позивачем не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів з 01.10.2020 і що батько дитини ухилявся від їх сплати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених ним витрат надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору № 211 від 13 травня 2021 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, попередній розрахунок судових витрат понесених [PERSON] , акт здачі-приймання виконаних робіт/наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги № 211 від 13.05.2021, квитанція до прибуткового касового ордеру № 69 від 25.05.2021 на суму 750 грн. Таким чином, судові витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог позивача, а саме в розмірі 375,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial