Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.12.2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до КП «Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у період період з 06.12.2011 року по 21.02.2017 року знаходилась у трудових відносинах з КП «Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія» працюючи на посаді завідуючої навчально виховною роботою. Згідно наказу № 08 від 21.02.2017 року мене було звільнено із займаної посади за угодою сторін (п.1 ст. 36 КзПП України). На час звільнення не здійснив повний розрахунок заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість. Середній заробіток за час фактичного розрахунку при звільнені 69\~960 грн. 97 коп. Зазначає, що при звільненні у звязку з нездійсненням вчасного розрахунку відповідач завдав моральної шкоди, так як позивач витратила додаткові зусилля для організації свого життя, пошуку джерел для існування. Покликаючись на ст. 23 ЦПК України, ст. ст. 47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 03.01.19 р. було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 30.01.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 30.01.19 р. ухвалою суду розгляд справи відкладено на 21.02.19 р. у звязку з неявкою учасників справи в судове засідання. Ухвалою судді від 13.03.19 р. справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду 04.04.19 р. 04.04.19 р. судове засідання не відбулося у звязку із зайнятістю судді в кримінальному провадження, розгляд справи відкладено на 17.04.19 р. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] у судове засідання 17.04.2019 року не зявилась, попередньо подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлений позов підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просять його задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~ Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення Укрпошти про вручення поштового відправлення судової повістки. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ст.ст.\~94,\~115 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25\~постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. У ході судового розгляду справи судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з 06.12.2011 року по 21.02.2017 року позивач знаходилась у трудових відносинах з КП «Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія» працюючи на посаді завідуючої навчально виховною роботою, - що підтверджується записами № 10 - 11 у трудовій книжці серії УКР №0530782. 21.02.2017 року [PERSON] було звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36\~КЗпП України з виплатою компенсації за 52 календарних дні невикористаної відпустки, - що підтверджується наказом №08 від 21.02.2017 року «Про звільнення». \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~При звільненні [PERSON] з посади, у день звільнення відповідач повністю не здійснив повний розрахунок заробітної плати, в розмірі 5073,75 гривень, що стверджується довідкою №14 виданою 19.09.2018 року Волинським обласним санаторієм матері і дитини «Турія» з якої убачається, що така заборгованість існує. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З дня\~звільнення [PERSON]\~з посади\~до дня\~звернення до\~суду минуло\~444\~робочих днів.\~Як зазначив\~позивач,\~ середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Відповідно до довідки про доходи від 22.10.18 р. № 18 виданої КП «Волинський обласний санаторій матері і дитини «Турія», заробітна плата за 2 місяці січень лютий 2017 р. - 6302,79 грн. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку з 22.02.2017 року по 03.12.2018 року складає 69960,97 грн.: - 6302,79 грн. ( заробітна плата за 2 місяці: січень-лютий 2017 року, згідно довідки про доходи від 22.10.2018 року № 18)/40 робочих днів (згідно календаря робочих днів за січень, лютий 2017 року) = 157,57 грн. - середньоденна заробітна плата; - 157,57*444 дні (час затримки фактичного розрахунку, з 22.02.2017 року по 03.12.2018 рік) -69960,97 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено строки виплати усіх сум на день звільнення позивачав, а тому вимога про виплату заробітньої плати та компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягає до задоволення повністю. Разом із тим, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яку позивачка просить стягнути із відповідача суд виходить із наступного. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно ст.237-1\~КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В обґрунтування вимог завданої моральної шкоди позивач зазначив, що протиправними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та відчутті скрути, внаслідок неотримання належних виплат при звільненні вона була змушена витрачати додаткові зусилля для організації свого життя, пошуку джерел для існування. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер та обєм фізичних, душевних, психічних страждань, враховує вказані позивачем та встановлені судом обставини характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, матеріальне становище відповідача, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір такої шкоди в сумі 2000 гривень підлягає до часткового задоволення, і з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 гривень. Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин відповідач не подав, в той час як позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: partial