Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

28.11.2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних стосунків з 26.10.2018 року, внаслідок того, що позивач та відповідач перестали розуміти один одного, відсутні згоди з питань, пов'язаних з веденням сумісного господарства, у зв'язку з чим, виникають необґрунтовані претензії в його адресу. Зусилля позивача знайти порозуміння наштовхували тільки на корисну мету та побажання відповідача принизити його, як людину, яка довіряла. На теперішній час він є інвалідом 2-ї групи загального захворювання (інсульт) у 2013 році. Позивачу складно спілкуватися таким тоном з відповідачем, проживши з нею 26 років, у нього складається враження, що сварки, які відбуваються між ними, доставляють відповідачу задоволення. Зазначає, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, зберегти сім'ю неможливо. Строк для примирення не потрібен. Вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки вони мешкають окремо, а спільне подальше життя з відповідачем не можливе, тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення не з'явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав. Також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, але за участі його представника - адвоката Сагірова Ф.П.. Представник позивача - адвокат Сагіров Ф.П. підтримав позовну заяву, зазначив, що позивач побажав судові витрати залишити за ним. Позивач на примирення не згоден, оскільки окрім розірвання шлюбу, звернулися до суду про розділ спільно нажитого майна. Відповідач, яка в установленому законом порядку повідомлена про час та місце проведення судового засідання, не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, але за участі її представника - адвоката Косенко С.С.. Представник відповідача - адвокат Косенко С.С. у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що у відповідача є інша жінка, на ґрунті чого між позивачем та відповідачем виникають сварки, але його дружина - відповідач по справі бажає примиритися, тому просив надати сторонам строк для можливого їх примирення. Дослідивши матеріали справи та враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу 28.11.2018 року і сторони мали достатньо часу для примирення, але ні позивач, ні відповідач не скористалися даною можливістю, тобто не прийняли жодних заходів для збереження шлюбу і сім'ї. Слід також зауважити, що звернення сторін до суду з позовом про розділ спільно нажитого мана також спростовує наміри стороні на збереження їх сім'ї та шлюбу, у зв'язку з чим, суд розцінює даний факт, що позивач та відповідач не бажають зберегти шлюб та сім'ю. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 15.06.1993 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №31. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з тим, що з моменту звернення позивача до суду, позивач та відповідач не вжили жодних заходів щоб примиритися, а навпаки звернулися до суду з позовом про розділ спільно нажитого мана, а також представник відповідача зазначив, що у позивача є інша жінка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено порозуміння, довіра та повага, що повинні бути притаманні сім'ї. Сторони сваряться з ряду питань, пов'язаних з веденням спільного господарства. Позивач та його представник наполягають на розірванні шлюбу, відповідач та її представник позов не визнали, але достатніх та обґрунтованих доводів свої заперечень суд не надали, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Позивач просив судові витрати залишити за ним. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved