Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

27.08.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем з 25.08.2012 року перебувають у шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з різними поглядами сторін на життєві цінності, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Подружні відносини фактично припиненні з липня 2020 року. З цього часу позивачка разом з сином проживають окремо від відповідача. Місце проживання відповідача їй невідоме. Позивач переконана, що зберегти сім`ю неможливо. Ухвалою судді від 11.12.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено у справі судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнав, шлюб просив розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що з 25.08.2012 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області від 25.08.2012 року, актовий запис 626. (а.с. 14) Від спільного проживання в шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області від 16.04.2013 року, актовий запис 404. (а.с. 4) Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства, відновлювати які не бажають. Примирення між подружжям не можливе. Шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., понесені нею у справі підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved