Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

27.12.2019 р. до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась [PERSON] із позовною заявою до Комунального виробничого підприємства по організації харчування у навчальних закладах, третя особа: Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, [PERSON] , в якому просить зняти арешт накладений на підставі листа б/н від 20.07.2006 р. Першою миколаївською державною нотаріальною конторою, обтяження за №3487239, на житловий будинок [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON] , матері позивача, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відсутні. Вона звернулась до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, бо з`ясувалось, що житловий будинок знаходиться під обтяженням від 20.07.2006 р. номер в реєстрі заборон 3487239, підстава обтяження лист б/н від 21.08.1984 р. «Загот. Фабрики облупи. Громад. Харч.», накладений Першою миколаївською державною нотаріальною конторою. Окрім цього, [PERSON] є власником [ADDRESS] . На запит Перша миколаївська державна нотаріальна контора повідомила щодо неможливості надати копії документів, які були підставою обтяження, оскільки такі документи або не передавались, або вже знищені. Згідно відповіді наданої відповідачем, ані спадкодавець, ані позивач не є боржниками підприємства. Через наявність арешту позивач не має змоги оформити спадкові права, тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 03.01.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального провадження, витребувано докази. 22 квітня 2020 року закрито підготовче провадження. справу призначено до судового розгляду. Позивач до судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та треті особи до підготовчого засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені, причини неявки не повідомили, відзиву, пояснень не надали. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.01.1954 року, свідоцтва про шлюб [NUMBER] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] року, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1340. На час відкриття спадщини, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 23.03.1983 р. № 2-2302. 27.11.2018 рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва позивачу [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . При зверненні до Другої миколаївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивача, на що їй було відмовлено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що інформація про вже зареєстровані права власності на спадкове майно відрізняється від тієї інформації, яка була визначена при технічній інвентаризації об`єкта нерухомого майна. Так нотаріусом зазначено, що [PERSON] було надано Договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку [ADDRESS] . Натомість згідно Державного реєстру нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 03.09.2003. З наданої на запит нотаріусу договору купівлі-продажу не можливо встановити до якого району м. Миколаєва належить будинок, зареєстрований за [PERSON] . Окрім цього, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії також стало те, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20.07.2006 року за №3487239 Першою миколаївською державною нотаріальною конторою було накладено заборону на об`єкт обтяження6 будинок [ADDRESS] ) на підставі листа б/н від 21.08.1984 р. «Загот. фабрики облуп. громад. харч.». 19.02.2016 розпорядженням №28 Миколаївського міського голови «Про перейменування об`єктів топоніміки» було перейменовано [ADDRESS], а [ADDRESS]. Згідно відповіді Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 28.08.2019 №1262/01-16, арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носії (алфавітних книг). Документи, які стали підставою для внесення записів про обтяження до Державного реєстру речових прав або не передавалися до Першої миколаївської державної нотаріальної контори або вже знищені (згідно номенклатури справ по 2000 рік включно - строк зберігання листування по накладенню та зняттю арештів (заборон) - три роки). Згідно відповіді Комунального виробничого підприємства по організації харчування у навчальних закладах від 24 грудня 2019 року № 524, [PERSON] та [PERSON] не є боржниками підприємства та будь-яких майнових вимог до них підприємство не має. також у підприємства не має підстав утримувати житловий будинок під арештом. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, арешт майна обмежує законні права позивача на оформлення спадкових прав після смерті її матері. Враховуючи наявність арешту на будинок [ADDRESS] , неможливість скасування даного обтяження в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявності підстав для їх задоволення.

Outcome: approved