Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

27.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 10.06.2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 321, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. А також просила стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття, а саме до [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різністю характерів та морально-етичними поглядами на життя. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає у зв'язку з чим вона змушена була звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує частково, а саме: в частині розірвання шлюбу, а в частині стягнення аліментів просила не розглядати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач просила не розглядати вимоги про стягнення аліментів, суд вважає за доцільне розглянути вимоги про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 10.06.2011 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 321, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від даного шлюбу є малолітня дитина: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.10.2011 року (а.с. 7), яка проживає з матір'ю. Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2017 року, спільне господарство не велось, проживають окремо. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність спільних інтересів та різність характерів. Майнового спору та про місце проживання дітей у сторін не має. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвище залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved