Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

27.07.2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує на те, що 27.04.2017 уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося. У них з відповідачем різні погляди на життя та сімейні відносини. Виявилось, що вони є зовсім різними людьми. Це проявляється у тому, що відповідач влаштовує сварки та скандали, пред'являючи їй безпідставні претензії щодо його відношення до нього, надуманого останнім. Упереджене відношення відповідача до неї потягло те, що вони фактично розійшлись та проживають окремо у продовж останнього року. У них відсутній спільний побут, взаємні права та обов'язки, а також відсутнє ведення спільного господарства, що є свідченням відсутності сім'ї. Між ними зовсім відсутнє нормальне спілкування, оскільки відповідач з нею спілкується виключно криком та сваркою, принижуючи її. Все це відбувається в присутності їхньої малолітньої доньки, від чого вона плаче та вередує, що негативно відбивається на нормальному розвитку та вихованні доньки Евеліни. Вона прикладала всіх зусиль для того, щоб зберегти вказаний шлюб, однак це нічого позитивного не дало. На сьогоднішній день їхня сім'я існує лише формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. 17.08.2018 надійшов відзив на позов. Позивач та її адвокат Возняк В.Й. у вступному слові позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті і змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити. Адвокат відповідача Галишин А.В. позов визнав, не заперечив щодо розірвання шлюбу, оскільки наданий судом термін для примирення не дав позитивного результату. Вислухавши вступне слово сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 27.04.2017 у Бориславському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №37. У даному шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивач прийшов до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, подружжя не проживає разом протягом останнього року, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд дійшов висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, те, що наданий судом термін на примирення не дав позитивного результату, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідача слід стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved