Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON](далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області(далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Четверта миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області,про визнання за позивачем права власності на житловий будинок № 27 з надвірними та господарськими будівлями, розташований по вулиці Гагаріна в селі Новобогданівка Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON]посилається на те, що 09 листопада 2010 року помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № № 27 з надвірними та господарськими будівлями, розташованого по вулиці Гагаріна в селі Новобогданівка Миколаївського району Миколаївської області. Зазначений будинок належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19 грудня 1989 року виконкомом Радсадівської сільської ради народних депутатів. Після звернення позивача [PERSON] до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON], у зв'язку з відсутністю оригіналу документа, який підтверджує право власності померлого [PERSON] на зазначене вище належне йому майно, про що 05 липня 2016 року винесено постанову № 737/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки у позивача відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті[PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому 28.02.2017 її представник [PERSON] подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 28.11.2016 відповідач також подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника і ухвалити рішення на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явився. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.7). 09 листопада 2010 року [PERSON] помер у віці 83 років у с. Новобагданівка Миколаївського району Миколаївської області (а.с.8). За життя [PERSON] проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною [PERSON] в будинку № 27 по вулиці Гагаріна в селі Новобогданівка Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 11). Зазначений будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 12 січня 1990 року виконкомом Радсадівської сільської ради народних депутатів згідно рішення виконкому Миколаївської районної ради народних депутатів № 271 від 19 грудня 1989 року (а.с.9). З спадкової справи № 85/2016, заведеної 13 травня 2016 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області вбачається, що усю спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини (а.с. 45). При цьому, 05 липня 2016 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 09 листопада 2010 року [PERSON] на житловий будинок № 27 (двадцять сім) по вулиці Гагаріна в селі Новобогданівка Миколаївського району Миколаївської області, у зв'язку з тим, що не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (а.с.13). Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначений житловий будинок, яке фактично було набуто спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved