Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

28.12.2017 року [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Станом на 27 лютого 2018 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Мар'їнського районного суду Донецької області суду не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, заперечень на позов не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 240 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 2002 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.07.2002 року і до повноліття дитини. 02.08.2002 року Мар'їнським районним судом видано виконавчий лист № АЕ 992/02. Відповідач аліменти на утримання доньки сплачує нерегулярно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Так, відповідно до довідки - розрахунку, складеного начальником відділу Мар'їнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконавчому листу № АЕ 992/02 виданого 02.08.2002 року Мар'їнським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] - [INFO] - у розмірі 1/6 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття - розмір заборгованості по аліментам за період з 06.06.2007 року 01.11.2017 року складає 60 462,53 грн. На підставі вказаної довідки позивачем було зроблено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 06.06.2007 року 01.11.2017 року, розмір якої склав 17876,26 гривень. Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочки сплати аліментів згідно наданого розрахунку. Відповідно даного розрахунку неустойка нею нарахована у сумі 17876,26 гривень. Крім того, суд виходить з вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з'явився, своїми процесуальними правами сторони в процесі не скористався і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Таким чином, є всі законні підстави для задоволення позовних вимог позивача простягнення на її користь з відповідача неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в сумі 17876,26 гривень. Згідно із п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved