overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

27.02.2020 року заявниця звернулася у суд із вище вказаною заявою, у якій просить встановити факт приналежності свідоцтва про шлюб, паспорта та свідоцтва про смерть її покійному чоловіку. Вказала, що у цих документах допущено описку щодо дати народження чоловіка. Встановлення даного факту необхідне їй для отримання одноразової допомоги від ГУ ПФУ у Львівській області. 10.07.2020 р.учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належно повідомлені. Заявниця подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву просить задовольнити. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] . Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб із заявницею [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , який народився [INFO] , помер [INFO] у віці 68 років. Як видно з паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] від 03.05.2018 р., що був виданий на ім`я [PERSON] , датою його народження зазначено [INFO] . Встановлення даного факту заявниці необхідно для отримання одноразової допомоги від ГУ ПФУ у Львівській області. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В силу вимог п.5 ч.2. ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що свідоцтві про шлюб, паспорті та свідоцтві про смерть чоловіка заявниці було допущено помилку в написанні дати його народження. За таких обставин і міркувань суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

27.02.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 19 липня 2013 року з відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що було зроблено відповідний актовий запис № 309 від 19.07.2013 року. Від шлюбу у сторін дітей не має. Фактично припинила існування сім`я, сторони не підтримують шлюбних стосунків, позивач та відповідач проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивач зазначив, що рішення про розірванн шлюбу прийнято остаточно і виважено та змінювати його намірів не має. Позивач на примирення не згоден, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та матиме негативні наслідки. Позивач просить суд шлюб розірвати. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05.03.2020 року, та призначено перше судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 06.04.2020 р. Позивач, повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином, не з`явився та про причини неявки не повідомив, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання, повідомлена про дату та час розгляду справи належним чином (повідомлення про вручення поштового відправлення, 12.03.2020 р. отримане [PERSON] під особистий підпис, наявне в матеріалах справи), не з`явилася та про причини неявки не повідомила. Відзиву на позов не надала. Надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, що не перешкоджає розгляду справи у її відсутність.В ході отримання телефонограми повідомила, що просить суд залишити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який зареєстрований 19 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 309 (а.с.10). Сторони разом не мешкають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, шлюбні відносити припинені. На примирення позивач не згоден. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З цих підстав позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Під час звернення до суду, позивачем сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. (а.с. 5). Позивач не заявляє вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, а тому з відповідача судові витрати не стягуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

27.02.2020 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 02.03.2020 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25 серпня 2015 року, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

27.02.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 07.10.1989 року. Від шлюбу мають двох спільних повнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON] . Однак, 26.11.2019 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. В період шлюбу та спільного проживання вони, за спільні кошти, побудували житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в якому проживали з 1993 року. Так як після припинення шлюбних відносин досягти згоди з відповідачем у розподілі набутого в шлюбі майна вони не можуть, просить суд визнати за ними право власності по 1/2 частці житлового будинку. Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відстутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 07.10.1989 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.11.2019 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 07.10.1989 року Злинською сільською радою Маловисківського району Кіровоградській області, актовий запис № 36, - розірвано. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належитьжитловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічне положення закріплено в ч.2 ст.372 ЦК України, де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що спірний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки подружжя у цьому майні є рівними та те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

- 27.03.1991 року сторони зареєстрували шлюб. Шлюб перший. Від шлюбу мають дочок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] У 2013р. сторони шлюбні відносини припинили і проживають окремо. Причина розпаду сім'ї - взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що привело до руйнування нормальних сімейних відносин. В зв'язку з цим позивач звернувся в суд з позовом, який підтримав письмово і просив шлюб розірвати. Судом сторонам був наданий строк для примирення, але цей строк позитивного результату не дав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала на розірвання шлюбу згідна. Вислухавши відповідачку, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на тій підставі, що сторони шлюбні відносини припинили, проживають окремо, миритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Суд вважає, що сім'я розпалася, шлюб існує формально і його необхідно розірвати. На підставі викладеного, ст.ст.105,110,112,115 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

27.03.2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини: Від шлюбу з відповідачем у неї народилась дочка [PERSON], [INFO] Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує. (а.с. 12). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Тушинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до довідки № 13 від 26.03.2013 року, виданої ОСМД «Новатор 1», [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачкою [PERSON] (а.с. 6). Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст. 180 CK України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен з'ясувати та урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище дитини, платника аліментів, з нього підлягає стягненню на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 214,60 грн. На підставі ст.ст. 180-184 CK України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

27.03.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей з актового запису про народження [PERSON] № 07 від 02.04.1997 року його даних як батька цієї дитини. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що хоча він і перебував в шлюбі з відповідачкою на момент народження дитини, але цій дитині він батьком фактично не доводиться. В судове засідання позивач не з'явився і подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася. При цьому подала письмову заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу без її участі. Представник третьої особи в судове засіданні не з'явився. Пояснень або заперечень щодо позову не подав. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебували в шлюбі, який згідно актового запису № 141 від 29.11.2002 року в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу РАЦС Миколаївського РУЮ Миколаївської області між ними розірваний. (а.с. 8) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], про що 02.04.1997 року складено актовий запис № 07 виконавчим комітетом Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. У цьому актовому записі сторони по справі зазначені як батьки народженої дитини. (а.с. 7) Факт про те, що він не є батьком дитини позивачу став відомий наприкінці 2004 року. Сторонами по справі визнається той факт, що позивач не є батьком [PERSON], яка народилася [INFO]. Отже, в силу ст. 61 ч. 1 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява відповідача про визнання позову, яка подана до суду, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими, а права та законні інтереси позивача підлягають захисту у відповідності до ст. 136 СК України шляхом виключення відомостей позивача як батька [PERSON] з актового запису про народження останньої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

27.03.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку останнього на утримання дітей, посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем вона має дітей: доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що діти знаходиться на її утриманні. При цьому відповідач, який є батьком дітей, допомогу в утриманні дітей їй не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про визнання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони від спільного проживання без реєстрації шлюбу, мають дочку [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 5, 6) Діти проживають разом з позивачкою і на час розгляду справи знаходиться на її утриманні. (а.с. 8-10) У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дітей, зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. При цьому судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дітей. До того ж відповідачем позов визнається. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів - 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача. З відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

27. 03. 2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом (який уточнював) до [PERSON] про зменшення розміри аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що стягуються на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], який народився [INFO], в розмірі 1000, 00 грн., до 500, 00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивував тим, що розмір сплачуваних аліментів є завеликий для позивача, оскільки ставить його в скрутне матеріальне становище через те, що позивач не працевлаштований і іншого джерела доходу не має, а тому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON], який народився [INFO] - з 1000, 00 грн., до 500, 00 грн.. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечувала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач від шлюбу з [PERSON] має сина [PERSON], який народився [INFO]. За рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28. 12. 2012 з позивача на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини стягуються аліменти в розмірі 1000, 00 грн. Також встановлено, що позивач не працевлаштований, перебуває на обліку як безробітний в Заводському районному центрі зайнятості з 27. 01. 2014, що підтверджується довідкою вказаної установи від 30. 01. 2014 № 100. Позивач іншого джерела доходу не має. Згідно зі ст. ст. 180-182 СК України батьки забов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Встановлено, що розмір аліментів, що сплачуються позивачем на утримання дитини за вказаним вище рішенням суду, ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На підставі викладеного вище суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], який народився [INFO], необхідно зменшити, визначивши їх у розмірі 500, 00 грн., але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved