Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

28.11.2014 року за вх. № 16154 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позові [PERSON] зазначає, що з 09 жовтня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коропського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 35. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що вони мають різні характери, різні погляди на життя, поступово вони стали чужі, перестали розуміти один одного. Між ними постійно виникали сварки та суперечки, що негативно впливає на виховання сина. Вже 1 рік та 8 місяців вони проживаємо окремо. Вона вживала заходів щодо примирення, але це не дало бажаних результатів. Вважає, що шлюб остаточно розпався і подальше спільне подружнє життя неможливе. Крім того, відповідач добровільно кошти на утримання сина надає, але не у відповідному розмірі. Відповідач має постійне місце роботи, отримує пенсію, а отже має постійні доходи. Вона вважає, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина і має таку можливість, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коропського районного управління юстиції у Чернігівській області 09 жовтня 2004 року, актовий запис № 35. Стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця с. Вертіївка Ніжинського р-ну Чернігівської області на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду до досягнення сином повноліття. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов уточнила і просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина з 01 грудня 2014 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, яка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому 22 грудня 2014 року за вх. № 17239 позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує, просить задовольнити і після розірвання шлюбу залишити їй післяшлюбне прізвище [PERSON] та стягувати аліменти з відповідача не з дати подачі позову, а з 01 грудня 2014 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, який про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому 22 грудня 2014 року за вх. № 17225 надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі і не заперечує проти задоволення позовних вимог, погоджених з позивачем [PERSON] у попередньому судовому засіданні 15.12.2015 року. Рішення суду про стягнення грошових сум у межах платежу за один місяць просить направити для виконання за місцем нарахування його доходів - Генеральна прокуратура України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15 та Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі ( 14000 м. Борзна, вул. Незалежності, 4). Копію рішення суду просить вислати за місцем його проживання: 14000, [ADDRESS]. Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи без нез'явившихся сторін, які просили розглядати справу без їх участі, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в ході судового засідання, сторони зареєстрували між собою шлюб 09 жовтня 2004 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів цивільного стану Коропського районного управління юстиції Чернігівської області 09 жовтня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 35. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селі Жовтневе, Коропського району, Чернігівської області та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. З довідки виконкому Жовтневої сільської ради Коропського району Чернігівської області від 28.10.2014 року за № 845 встановлено, що [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору № 93 від 02 липня 2013 року позивач [PERSON] проживає в гуртожитку ВП НУБіП Ніжинського агротехнічного інституту за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст.55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому ст. 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивачка у позовній заяві зазначає те, що спільне життя з відповідачем не склалося по тій причині, що вони мають різні характери, різні погляди на життя, поступово вони стали чужі, перестали розуміти один одного. Між ними постійно виникали сварки та суперечки, що негативно впливає на виховання сина. Вже 1 рік та 8 місяців вони проживають окремо. Вона вживала заходів щодо примирення, але це не дало бажаних результатів. Вважає, що шлюб остаточно розпався і подальше спільне подружнє життя неможливе. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх спільної неповнолітньої дитини, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коропського районного управління юстиції у Чернігівській області 09 жовтня 2004 року, актовий запис № 35 - підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням матеріального становища обох сторін, а також те, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному позивачкою в позовній заяві, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає можливим стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця с. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області , індивідуальний ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], уродженки с. Жовтневе, Коропського району, Чернігівської області , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2014 року і продовжуючи до повноліття сина. Стягнення суми в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved