overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 03 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку згідно актового запису № 387 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що 03 вересня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2018 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати просив не стягувати з відповідачки. Судова повістка про виклик до суду відповідачці [PERSON] не направлялась у зв'язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 03 вересня 2011 року уклали шлюб (арк.с.13). Від зазначеного шлюбу у них дітей. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з квітня 2018 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 14 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 473 розірвати. В обґрунтування позову зазначив, що 14 вересня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. В шлюбі у них 30 вересня 2011 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Від позивача надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Судові витрати просив не стягувати з відповідачки. Від відповідачки також надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі, позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Прізвище просила залишити їй [PERSON]. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206\~ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 14 вересня 2011 року уклали шлюб (арк.с.9). Від шлюбу у них 30 вересня 2011 року народився син [PERSON] (арк.с.10). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з вересня 2018 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 1998 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). 02 травня 2019 6року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 15). Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 26.06.1998 року. Сторони від шлюбу дітей не мають. Від березня 2002 року сторони не мешкають разом, не ведуть спільного господарства. Відповідачка до суду не з`явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 11 червня 2019 року суд у засіданні постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 26.06.1998 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (актовий запис 08) (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Від березня 2002 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно, і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 19 серпня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Костянтинівки, також зазначила, що від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с.26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.25). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Костянтинівки, актовий запис № 398, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.3). Сторони від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Костянтинівки (а.с.5), та неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Костянтинівки (а.с.4). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 30 червня 2006 року у виконкомі Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 01, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з листопада 2018 через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками, мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.25). Відповідач [PERSON] повторно не з`явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 30 червня 2006 року у виконкомі Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 01, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Білокузьминівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.8), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Віролюбівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.9). З листопада 2018 року сторони мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 листопада 2007 року Калінінським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області згідно актового запису № 767 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що 22 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати просить не стягувати з відповідача, прізвище залишити їй [PERSON]. Судова повістка про виклик до суду відповідачу [PERSON] не направлялась у зв'язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 22 листопада 2007 року уклали шлюб (арк.с.9). Від зазначеного шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з липня 2014 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

27 лютого 2019 року Сумським районний судом Сумської області було винесено рішення в якому позовну заяву [PERSON] в частині розірвання шлюбу було задоволено та розірвано шлюб між нею та [PERSON] Анрієм Івановичем. В частині стягнення аліментів питання не було вирішено, а тому на даний час виникла необхідність винести додаткове рішення в даній частині. З урахуванням \~п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою \~Верховного Суду \~N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, \~а \~з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ Зважаючи на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], він за законом зобовязаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище відповідача,\~який не\~має інших\~дітей,\~тому вважає\~за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, судом не ухвалено рішення. Суд, перевіривши матеріали справи вважає за необхідне винести додаткове рішення. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому посилається на те, що 28 липня 2013 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою. Від шлюбу в них народимлося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . У них із відповідачкою різні характери, різні погляди на життя та на виховання дітей. Це все приводило до непорозумінь та сварок. Дружина зневажливо відноситься до його рідних, часто виникали в них непорозуміння з приводу побутових проблем. А тому вони стали чужими людьми одне для одного, немає взаєморозуміння та взаємоповаги. В кінці грудня 2019 року вони припинили спільне сімейне проживання, на даний час їх шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просить шлюб розірвати Ухвалою від 20 березня 2020 року сторонам надавався час на примирення строком два місяці, провадження по справі було зупинено. В судове засідання після відновлення провадження позивач не з`явився, подав письмову заяву з проханням справу розглядати без його участі, позов підтримує. В судове засідання після відновлення провадження відповідачка не з`явилася, подала письмову заяву з проханням справу розглядати без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечила. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 28.07.2013 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис за №128. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а. с. 5-6 ). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, суд вважає, що останніх слід і надалі залишити проживати з відповідачем. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112,160,161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

27 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки при винесенні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.08.2017 у Металургійному районному у м. Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №366, однак судом не вирішено питання про судові витрати (а.с.23). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Серед інших, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до квитанції № 0.0.1500921030.2 від 21.10.2019 позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.1), а також 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується квитанцією прибутково-касового ордера №8 від 18.10.2019 (а.с.10). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1768,40 грн.

Outcome: approved