Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

27.07.2018 року позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, згідно якого просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 28.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №19, між ним та відповідачем - [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак в окремо наданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України та оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 28.09.2018 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 28 січня 2015 року за номером актового запису 19, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано відповідне свідоцтво про шлюб (копія свідоцтва наявна в матеріалах справи - а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (актовий запис №108 свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області). Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає спиртними напоями. Восени 2016 року відповідач покинула позивач та дитину, проживає окремо. Позивач самостійно утримує та виховує сина. Позивач вважає подальше сумісне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливим. Угода про місце мешкання малолітнього сина між ними досягнута - дитина проживає та залишається проживати разом з позивачем. Син зареєстрований разом з ним в будинку [ADDRESS] в м. Покров Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою, наявній в матеріалах справи, про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою за №1004 реєстраційним відділом виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області (а.с.8) Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору (копія посвідчення серії [NUMBER] від 21.01.2016 року наявна в матеріалах справи). Тому, судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved