Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

27 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіної Марини Анатоліївни до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» про стягнення заборгованості, відповідно до якої представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» заборгованість у розмірі 4 306 320, 38 грн., а також покласти на позивача судові витрати. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 15.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Хрещатик», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» було укладено Генеральний кредитний договір № 32/Г-10-08. Згідно п. 1.1. Угоди Кредитор встановлює Позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 1 000 000, 00 грн. терміном на 12 місяців з 15.05.2008 року по 14.05.2009 року, в межах якого здійснюються кредитні операції в гривні за окремими кредитними договорами, що будуть укладені в рамках цієї Угоди, в порядку та на умовах, передбачених цією Угодою та Договорами. При цьому договори є невід'ємною частиною цієї угоди. Договором № 2 про внесення змін до Генерального кредитного договору від 13.03.2009 року встановлено відсоткову ставку 28 % річних починаючи з 13.03.2009 року та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4 % річних від фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом. Договором № 11 від 01.12.2009 року Про внесення змін до Кредитного договору № 32-10-08 від 15.05.2008 (Додатку до Генерального кредитного договору) було встановлено ліміт кредитування у сумі 1 200 000, 00 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником та [PERSON] було укладено Договір поруки № 20/08-П. Відповідно до п.1.1. Договору поруки Поручитель зобов'язується нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником зобов'язань перед Банком в повному обсязі, що виникають із Генерального кредитного договору № 32/Г-10-08 від 15.05.2008. Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором та надав Позичальнику кредитні кошти. В свою чергу Позичальником допущенні порушення умов кредитного договору. Так, станом на 01.06.2018 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 5 501 420, 38 грн. Разом з цим, 24.09.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова винесено рішення по справі № 2-1560/11 за позовом ПАТ «КБ «Хрещатик» до [PERSON], ТОВ «Компанії з управління активами «Юніком Плюс», ТОВ «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено та стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 1 481 130, 69 грн. Позивач зазначає, що на теперішній час розмір заборгованості який підлягає стягненню з відповідача з вирахуванням суми стягнутої рішенням суду становить 4 306 320, 38 грн. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору - задоволено. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» про стягнення заборгованості. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/5416/18 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Представник позивача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» Славкіна М.А., в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні було встановлено, що 15 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Хрещатик», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» було укладено Генеральний кредитний договір № 32/Г-10-08. (а.с. 6-8) Згідно п. 1.1. Угоди Кредитор встановлює Позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 1 000 000, 00 грн. терміном на 12 місяців з 15.05.2008 року по 14.05.2009 року, в межах якого здійснюються кредитні операції в гривні за окремими кредитними договорами, що будуть укладені в рамках цієї Угоди, в порядку та на умовах, передбачених цією Угодою та Договорами. При цьому договори є невід'ємною частиною цієї угоди. Пунктом 1.5 вказаної Угоди встановлено відсоткову ставку в гривні - 18 % річних. Разова комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється в розмірі 30 000, 00 грн. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4% річних від фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом. Договором № 2 про внесення змін до Генерального кредитного договору від 13.03.2009 року кредитор встановив позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 995 000, 00 грн. терміном користування з 15 травня 2008 року по 01 грудня 2009 року, в межах якого здійснюються кредитні операції в гривні за окремими кредитними договорами, що будуть укладені в рамках цієї Угоди, в порядку і на умовах, передбачених цією Угодою та Договорами. При цьому Договори є невід'ємною частиною цієї Угоди. Окрім того, вказаним договором було встановлено відсоткову ставку 28 % річних починаючи з 13.03.2009 року та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4 % річних від фактичної заборгованості за кожен день користування кредитом. (а.с. 9) Договором № 11 від 01.12.2009 року Про внесення змін до Кредитного договору № 32-10-08 від 15.05.2008 (Додатку до Генерального кредитного договору) було встановлено ліміт кредитування у сумі 1 200 000, 00 грн. терміном по 01 травня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредиту із розрахунку 28 % річних. (а.с. 10) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов'язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов'язань. Таке забезпечувальне зобов'язання має акцесорний, додатковий до основного зобов'язання характер і не може існувати окремо від основного. Одним з видів акцесорного зобов'язання є порука. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним кредитним договором № 32/Г-10-08 від 15 травня 2008 року між Банком та [PERSON] 15 травня 2008 року було укладено Договір поруки № 20/08-П. (а.с. 11) Відповідно до п.1.1. Договору поруки Поручитель зобов'язується нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником зобов'язань перед Банком в повному обсязі, що виникають із Генерального кредитного договору № 32/Г-10-08 від 15.05.2008 року в сумі 1 000 000, 00 грн., укладеного між Банком та Позичальником кінцевим терміном погашення 14 травня 2009 року, як існуючих на момент укладання цього договору, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 2.1 вказаного Договору також встановлено, що банк не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2012 року було зокрема встановлено, що в подальшому при зміні відсоткової ставки та строків повернення кредиту були укладені Договори про внесення змін до Договору поруки. (а.с. 12-14) Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором та надав Позичальнику кредитні кошти, позичальник, в свою чергу належним чином зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання за Генеральним кредитним договором № 32/Г-10-08 від 15 травня 2008 року банк 09.09.2010 року направив поручителю [PERSON] повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором. (а.с. 15) Однак, заборгованість так погашена і не була, у зв'язку з чим банк вимушений був звернутися до суду з позовом. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Харківського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» задоволено. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» (адреса: 61058, м. Харків, вул. Культури, б. 25-А, к. 401, код ЄДРПОУ 32235221), [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], адреса: [ADDRESS]), Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ЮНІКО ПЛЮС» (адреса: 61058, м. Харків, вул. Культури, буд. 25-А, к. 401, код ЄДРПОУ 33480787) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 8-А, код 19364259) в особі Харківського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» (61002, м. Харків, вул. Каразіна, 1, код 19364259) заборгованість за кредитом в сумі 1 195 100, 00 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 250 275, 88 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 35 754, 81 грн. - всього 1 481 130, 69 грн. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» (адреса: 61058, м. Харків, вул. Культури, б. 25-А, к. 401, код ЄДРПОУ 32235221), [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], адреса: [ADDRESS]), Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ЮНІКО ПЛЮС» (адреса: 61058, м. Харків, вул. Культури, буд. 25-А, к. 401, код ЄДРПОУ 33480787) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 8-А, код 19364259) в особі Харківського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» (61002, м. Харків, вул. Каразіна, 1, код 19364259) судові витрати 1 820, 00 грн. (а.с. 12-14) Вказаним рішенням зокрема встановлено, що станом на 30.09.2010 року заборгованість складає 1 481 130, 69 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в сумі 1 195 100, 00 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 250 275, 88 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 35 754, 81 грн.. (а.с. 12-14) Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Представник позивача зазначає, що станом на 01.06.2018 року заборгованість за Генеральним кредитним договором № 32/Г-10-08 від 15 травня 2008 року (з вирахуванням суми, яка була стягнута рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2012 року) становить 4 306 320, 38 грн., яка складається з: Заборгованість за процентами за кредитом - 2 595 451, 61 грн. Заборгованість за комісією - 402 208, 51 грн. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 304 841, 95 грн. Пеня за несвоєчасну сплату процентів - 398 164, 28 грн. Пеня за несвоєчасну сплату комісії - 61 883, 53 грн. Інфляційні витрати від прострочення повернення кредитної заборгованості - 436 211, 50 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту (ст. 625 ЦК України) - 107 559, 00 грн. Вказане підтверджується Розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 32/Г-10-08 від 15.05.2008 року та випискою по особовому рахунку. (а.с. 5, 31-49) Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з поручителя [PERSON], вказавши при цьому кредитора за кредитним договором в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ», що не суперечить нормам діючого законодавства. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). У статті 554 ЦК України визначені такі правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою: У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Судом установлено, що банк, у зв'язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2012 року з відповідача було стягнуто заборгованість за Генеральним кредитним договором № 32/Г-10-08 від 15 травня 2008 року. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк у вересні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Харківського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» використав право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 24 вересня 2012 року у справі № 2-1560/11 рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Харківського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик». З огляду на вказане, необґрунтованими є посилання Банку на те, що на підставі статті 1048 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти та пеню до 01.06.2018 року, так як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припинилося після пред'явлення до позичальника вимоги та ухвалення Дзержинським районним судом м. Харкова рішення від 24 вересня 2012 року про стягнення в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ», [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ЮНІКО ПЛЮС» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» в особі Харківського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованості за кредитом в сумі 1 195 100, 00 грн., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 250 275, 88 грн., заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 35 754, 81 грн. - всього 1 481 130, 69 грн. Окрім того, суд зазначає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Частиною 4 ст. 559 ЦК України ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом, вже було встановлено вище, що строк (термін) виконання зобов'язання за Генеральним кредитним договором № 32/Г-10-08 від 15 травня 2008 року було змінено, а саме шляхом ухвалення рішення Дзержинським районним судом м. Харкова 24 вересня 2012 року, яким було встановлено, що саме з цієї дати настав строк виконання договору в повному обсязі. Тобто, з вимогою до поручителя, в порядку ст. 625 ЦК України, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» мав право звернутися протягом шести місяців з дня ухвалення рішення судом, тобто до 24 вересня 2015 року. Після закінченням вказаного строку порука вважається припиненою. Враховуючи те, що з позовною заявою до поручителя [PERSON] позивач звернувся 27.09.2018 року, тобто вже тоді, коли порука була припинена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ХРЕЩАТИК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіної Марини Анатоліївни до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Обслуговуюча дирекція мікрорайону ХНУРЕ» про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору - задоволено та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, суд у відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України стягує з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 64 594, 81 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved