overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

29.07.2016 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO]. народження та дочки [PERSON], [INFO]. народження в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що проживали однією сім'єю та перебували з відповідачем у шлюбних відносинах з 20.08.1999року. Від даного шлюбу у них народилися діти, батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO]. народження та дочки [PERSON], [INFO]. народження, аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

29.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаними позовними вимогами, які обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 4 вересня 1976 року. Вони мають двох дітей. [INFO] року її чоловік помер. Вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв»язку із втратою годувальника, однак їй було відмовлено в призначенні такої пенсії, оскільки чоловік не був зареєстрований за її місцем проживання. Зазначала, що вона постійно проживала із своїм чоловіком за адресою [ADDRESS], а в грудні 2014 року її чоловік поїхав у РФ доглядати за своєю матір»ю, якій 88 років та яка потребувала стороннього догляду. Під час спільного проживання основним годувальником у сім»ї був її чоловік, який був військовим пенсіонером, працював. Перебуваючи у РФ чоловік пересилав їй гроші та утримував її, приїздив до м. Полтави , але раптово захворів та помер. Вона здійснювала поховання чоловіка. Просила встановити факт, що вона перебувала однією сім»єю з [PERSON] та перебувала на його утриманні. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача при вирішенні спору покладався на суд. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що позивач з 4 вересня 1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який юридично оформлений у Гвардійській сільраді Сімферопольського району Кримської області , актовий запис №137 (а.с. 7). Позивач з чоловіком проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , яку вони отримали у власність на підставі ЗУ « Про приватизацію державного житлового фонду», право власності на яку було зареєстровано на позивача і на її чоловіка ( а.с.12). Причиною відмови у призначенні позивачеві пенсії у зв»язку із втратою годувальника стало те , що [PERSON] 16.12.2014 року знявся з реєстраційного обліку за місцем проживання позивача та на час своєї смерті не був зареєстрований за місцем проживання позивача. У зв»язку необхідністю догляду за престарілою матір»ю [PERSON] виїхав у грудні 2014 року в РФ де помер [INFO] року. Із показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] убачається, що [PERSON] доглядаючи за матір»ю в РФ приїздив до дружини, утримував її , пересилав кошти з РФ. У зв»язку з виїздом до РФ сімейні стосунки між ними не припинилися, [PERSON] залишався єдиним годувальником їхньої рожини. Та обставина, що позивач проживала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі підтверджується тим, що шлюб між ними не розірваний, поховання [PERSON] здійснювала позивач. [PERSON] був військовим пенсіонером, отримував пенсію у значному більшому розмірі ніж позивач. Аналізуючи зібрані докази суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

29.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання громадянина недієздатним, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради. Подану заяву заявник обґрунтувала тим, що її донька [PERSON] страждає на тяжке хронічне психічне захворювання, є інвалідом другої групи загального захворювання, нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра. У звязку із загостренням психічного стану [PERSON] на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради». [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] є рідною онукою [PERSON], тому у звязку з захворюванням матері мешкає з червня 2014 року разом з нею і не бажає спілкуватися зі своєю матірю. У звязку із тим, що на теперішній час вона виконує обовязки опікуна онуки [PERSON], живе та забезпечує себе та онуку, тому не має можливості допомагати або піклуватися про повнолітню доньку [PERSON], яка зловживає алкоголем, не працює та постійно не бажає ночувати вдома, бродить по місту, що негативно відображається на ній та її онуці. Заявник просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] недієздатною і встановити над нею піклування. У судове засідання\~заявник та її представник не зявилися, але надали заяву, у якій підтримали вимоги в повному обсязі та прохали розглядати справу у їх відсутності. Представники заінтересованих осіб - Орган опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпрі ради та Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій не заперечували проти задоволення вимог. Відповідно до ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. В силу ч.1 ст.66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є рідною матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №15 від 22.12.2016 року [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдної, вираженої змішаним типом дефекту. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.36-38). Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що існують підстави для\~ задоволення заяви та визнання [PERSON] недієздатною. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

29.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.01.2013 року. Під час перебування у шлюбі, в подружжя народилась дитина, син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що причиною розпаду сім'ї, є те, що вони не зійшлися характерами з відповідачем, мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь. Спільне проживання припинено з 22.08.2015 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що сім'я розпалась і відновлена бути не може. [PERSON] прохає розірвати шлюб зареєстрований з [PERSON] В судовому засіданні позивач була відсутня, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.01.2013 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Огульцівською сільською радою Валківського району Харківської області, прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила на «[PERSON]».(а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Огульцівської сільської ради Валківського району Харківської області, у сторін [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. (а.с.9) Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 02.11.2016 року сторонам по справі було надано строк для примирення. Сторони не примирилися. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають тривалий час окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Судом були прийняті заходи щодо збереження сім'ї, так як в сім'ї є малолітній син, однак той факт, що [PERSON] та [PERSON] не примирилися свідчить про те, що стосунки між сторонами остаточно припинені. При таких обставинах суд вважає, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а тому шлюб повинен бути розірваний. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

29.07.2016 року відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить домоволодіння № 8 по пров. Суворова в м. Охтирка Сумської області, в якому зареєстрована, але з 10.07.2015 року не проживає її колишня невістка [PERSON] На її вимогу знятися з реєстрації відповідачка не реагує. Оскільки реєстрація відповідачки перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та стягнути на її користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилася. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. За згодою представника позивачки суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивачки, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Охтирка, пров. Суворова, 8 Сумської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 06.05.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1262, витягом з Державного реєстру правочинів № 9866474 від 06.05.2011 року, витягом про Державну реєстрацію прав № 30056737 від 24.05.2011 року та технічним паспортом на зазначене домоволодіння. Згідно повідомлення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 01-13/2795 від 27.07.2016 року та будинкової книги, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. З довідки квартального комітету «Благоустрій» № 1070 від 20.01.2016 року та довідки квартального комітету «Східний» № 416 від 01.07.2016 року вбачається, що [PERSON], яка доводилася позивачці невісткою, зареєстрована за адресою: [INFO], але з 10.07.2015 року за цією адресою не проживає, а мешкає за адресою: м. Охтирка, вул. Ярославського, 17/90 Сумської області. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] влітку 2015 року вивезла свої речі з домоволодіння № 8 по пров. Суворова в м. Охтирка Сумської області та з того часу за зазначеною адресою не проживає. Враховуючи, що відповідачкою не оспорено, що вона з липня 2015 року не проживає в зазначеному житловому будинку без поважних причин, що також підтверджується зібраними в судовому засіданні доказами, наявні підстави для задоволення вимог позивачки. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

29.07.2016 року відкрито провадження у справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час проживають з відповідачем окремо, дочка знаходиться на її утриманні. Тому порушує питання про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до повноліття дочки. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Факт проживання дочки з позивачкою не оспорюється сторонами та підтверджується довідкою виконкому Височанської сільської ради № 128 від 20.07.2016 року. Сторони не дійшли домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини, в звязку з чим вимоги позивачки про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач являється працездатною особою, має постійне місце роботи, не має інших утриманців, заявлені вимоги щодо розміру аліментів визнав, тому дійшов висновку про визначення аліментів, що підлягають стягненню у заявленому розмірі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

29.07.2016 року до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останнього місяця з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, спір про майно буде вирішуватися окремо; письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Патлатюк» (а.с.14). Відповідач письмово просив розглянути справу без його участі, вимоги позову визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.15-16). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно протягом останнього місяця, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, спільно не проживають протягом останнього місяця, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення вимог позову з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивачки судовий збір та 350 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

29.07.2016 року до суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] без її згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 18.03.2016 року була госпіталізована до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» за направленням лікаря-психіатра згідно вимог ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». 25.07.2016 року комісією лікарів-психіатрів було проведено огляд [PERSON] та винесено рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу без усвідомленої згоди пацієнта, оскільки [PERSON] страждає хронічним психічним розладом, не в змозі забезпечити життєві потреби на рівній, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні представник заявника КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав, прохав її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Представник заінтересованої особи Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» не заперечував проти задоволення заяви. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського міського суду Сумської області від 08.11.2001 року [PERSON] було визнано недієздатною. Рішенням Виконавчого комітету Роменської міської Ради Сумської області від 26.12.2001 року № 467 виконання обовязків опікуна над недієздатною [PERSON] було покладено на головного лікаря Першої обласної спеціалізованої лікарні. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним розладом у вигляді «Деменції внаслідок перенесеної нейроінфекції», неспроможна задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

29.07.2016 року до суду надійшла заява завідуючого 11-м відділенням Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] без її згоди. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] 18.03.2016 року була госпіталізована до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» за направленням лікаря-психіатра згідно вимог ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу». 25.07.2016 року комісією лікарів-психіатрів було проведено огляд [PERSON] та винесено рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу без усвідомленої згоди пацієнта, оскільки [PERSON] страждає хронічним психічним розладом, не в змозі забезпечити життєві потреби на рівній, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні представник заявника КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримав, прохав її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Представник заінтересованої особи Комунального закладу Сумської обласної ради «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» не заперечував протии задоволення заяви. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 19.08.1996 року [PERSON] було визнано недієздатною. Рішенням Виконавчого комітету Роменської міської Ради Сумської області від 18.09.1996 року № 289 виконання обовязків опікуна над недієздатною [PERSON] було покладено на головного лікаря Першої обласної спеціалізованої лікарні. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним розладом у вигляді «Помірної розумової відсталості зі значним порушенням поведінки», неспроможна задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. На основі викладеного,

Outcome: approved