Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

27.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог) прохала: - визнати за [PERSON] з урахуванням істотних обставин, зокрема тих, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з [PERSON] та знаходяться на її утриманні, право власності на 7/10 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Полтавська область, Глобинський район, [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] з урахуванням істотних обставин, зокрема тих, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з [PERSON] та знаходяться на її утриманні, право власності на 7/10 частин автомобіля марки AUDI, модель 100, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип: загальний легковий універсал, колір білий, рік випуску 1994, реєстраційний номер [NUMBER]. Позов мотивувала тим, що 01.11.1997 р. між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 20.01.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.07.2006 р., який посвідчений державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-1719. Покупцем записана [PERSON]. Крім того, 18.04.2015 р. Сторонами був придбаний автомобіль марки AUDI, модель 100, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип: загальний легковий універсал, колір білий, рік випуску 1994, реєстраційний номер [NUMBER],власник [PERSON]. Розділити будинок та автомобіль, які придбані за час шлюбу в добровільному порядку Відповідач відмовляється, а тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Загальна вартість спільно набутого майна за час шлюбу складає: 27495.00+85461.71 = 112956,71 грн. Позивач [PERSON], її представник - адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохали розглянути справу за їх відсутності, вказали, що позов підтримують, згодні на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності та зв'язку, встановив наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони - [PERSON] та [PERSON], з 01.11.1997 року по 20.01.2016 року, перебували у шлюбі . Заочним рішенням Глобинського районного суду від 20.01.2016 , яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи від 24.04.2018 року, [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Глобинського РВ ДВС від 06.08.2018 року за № 6498, виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей на примусовому виконанні у відділі не перебуває. За час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.07.2006 р., який посвідчений державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 1-1719. Згідно витягу про реєстрацію права власності від 13.07.2006 року, власником записана [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту, вартість будинку становить 27495 гривень. Крім того, 18.04.2015 р. сторонами був придбаний автомобіль марки AUDI, модель 100, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], тип: загальний легковий універсал, колір білий, рік випуску 1994, реєстраційний номер [NUMBER], власник [PERSON]. Згідно висновку експерта № 52 від 20.04.2018 року, ринкова вартість автомобіля [NUMBER] кузов [NUMBER], станом на теперішній час складає 85461,71 грн. Загальна вартість спільно набутого майна за час шлюбу складає: 27495.00+85461.71 = 112956,71 грн. В добровільному порядку спір про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не вирішений. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положеннями ч.1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В ч.2 цієї статті вказано, що розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наявність обставин, що мають істотне значення: проживання разом з позивачем доньок та не стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв'язку з викладеним, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 1393,04 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved