Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

27.01.2016 року ПАТ «Альфа - банк» звернулось з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 2 160,86 дол. США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №490038344, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12 461,78 дол. США. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх кредитних зобов'язань станом на 15.01.2016 року утворилась заборгованість за кредитом - 1 945,36 дол. США, відсотками - 40,03 дол. США, пенею - 175,47 дол. США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24.04.2007 року між ЗАТ «Альфа - банк» (далі - Банк, Кредитор), правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір №490038344 (а. с. 4). Відповідно до п. 2 розділу 1 якого, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: сума кредиту - 12 461,78 дол. США (п. 2.1); процентна ставка - 12 % річних (п. 2.2). 02.11.2009 року сторони уклали договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №490038344 від 24.04.2007 року (а. с. 5), відповідно до п. 1 якого змінено порядок повернення кредиту та сплати процентів (п. 2.8 кредитного договору), а саме, платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються в порядку та на умовах, що визначенні у договорі та додатку №1 до договору, який є його невід'ємною частиною. 19.11.2010 року банк та відповідач уклали договір про внесення змін і доповнень №2 до кредитного договору №490038344 від 24.04.2007 року (а. с. 6), в силу п. 1 якого змінено дату остаточного повернення кредиту - 24.04.2017 року. Пункт 3 розділу №1 викладено в наступній редакції: позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісію за управління кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором №490038344 від 24.04.2007 року, відповідно до п. 1.1 надав відповідачу кредит в сумі 12 461,78 дол. США, що підтверджується випискою по особовим рахункам від 15.01.2016 року (а. с. 18). [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує не погашає заборгованість у строки, передбачені договором, у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості (а. с. 19 ), станом на 15.01.2016 року утворилась заборгованість за кредитом - 1 945,36 дол. США, відсотки - 40,03 дол. США, пеня - 175, 47 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 2 160,86 дол. США. Позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти за користування кредитом частинами у терміни, що визначенні відповідно до цього договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в цьому договорі (п. 7.1 розділ 2 договору). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Надані позивачем докази (кредитний договір №490038344 від 24.04.2007 року, договори про внесення змін до кредитного договору, виписка по особовим рахункам, розрахунок заборгованості) підтверджують укладання між сторонами договору та існування у відповідача заборгованості у розмірі 2 160,86 дол. США. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення наведених норм законодавства та положень кредитного договору №490038344 від 24.04.2007 року, [PERSON] не погашав кредит згідно затвердженого графіку погашення кредиту (а. с. 9). За таких обставин, враховуючи наведені вимоги законодавства та положення кредитного договору, з позичальника підлягає стягненню заборгованість по кредиту та відсотках в розмірі 1 945,36 дол. США та 40,03 дол. США. Щодо вимоги про стягнення пені у сумі 175, 47 дол. США. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). В разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісію згідно умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі 1 % від простроченної суми за кожний день прострочення (п. 3.6 договору). В позовних вимогах банк просить стягнути пеню в іноземній валюті і надає розрахунок пені в доларах США, з цього приводу суд звертає увагу на наступне. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 3-29гс15 від 01.04.2015 року. Враховуючи зазначені положення законодавства і правовий висновок Верховного Суду України, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні, а тому вимога про стягнення пені в іноземній валюті не ґрунтується на положеннях законодавства та не підлягає задоволенню. Оскільки розрахунок пені здійснений в доларах США, що суперечить положенням чинного законодавства, а тому наданий суду розрахунок пені є недопустимим. Враховуючи наведене, за неналежне виконання умов договору №490038344 від 24.04.2007 року з [PERSON] підлягають стягненню наступні суми: 1945,36 дол. США - заборгованість по кредиту, 40,03 дол. США - відсотки, що в загальному розмірі становить 1 985,39 дол. США. Позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Outcome: partial