Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

28 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору, укладеного 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 7 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року у неї утворилася заборгованість у сумі 56 218 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 4 330 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом, 45 973 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, 250 грн. штраф (фіксована частина), 2 665 грн. 18 коп. штраф (процентна складова). У звязку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 21). Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, суду зазначила, що граничний строк дії картки, виданої позивачем на її імя закінчився останнього дня жовтня 2013 року. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Вважає, що з моменту закінчення граничного строку дії кредитної картки і до моменту звернення банку до суду з даним позовом 28 березня 2017 року сплив встановлений законом загальний строк позовної давності. При цьому строк позовної давності не переривався, кредитна картка була заблокована банком та жодних платежів на погашення заборгованості по кредиту вона не здійснювала. Заслухавши відповідачку [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір, тобто, домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, є обовязковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23 вересня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив відповідачці кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту на платіжну кредитну картку «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) і Тарифами банку, погодилася, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, зобовязалася виконувати вимоги вказаних Умов та Правил і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 8). У судовому засіданні відповідачка підтвердила, що при укладенні кредитного договору, заборгованість за яким є предметом позову, співробітники банку ознайомили її зі змістом Умов та Правил надання банківських послуг, копія яких наявна в матеріалах справи, і погодилася з ними. Згідно з п. п. 3.1-3.3 Умов та Правил для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає картки, їх вид і строк дії визначений у заяві та в памятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» Заяви. Після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Пунктами 6.5-6.7 Умов та Правил передбачено, що позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 9.12 Умов та Правил визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно з п. п. 5.25.3, 5.5-5.5.1 р. ІІ Умов та Правил надання банківських послуг - «Правила користування платіжною картою» погашення кредиту поповнення картрахунку держателя здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Строки та порядок погашення за кредитом за платіжними картками із встановленим мінімальним обовязковим платежем наведений в памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. За несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) позичальник сплачує проценти по підвищеній процентній ставці чи додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами (а. с. 9-14). Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якою відповідачка ознайомлена під розпис, базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році і становить 3%. Розмір щомісячних платежів, враховуючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді, становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія за зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки ПриватБанку становить 3% від суми операції; в банкоматах інших банків України 3% + 5 грн./1$; в зарубіжних банкоматах 3%+15 грн./3$. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом або відсотками на пять і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф при порушені строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, нараховується: 250 грн. + 5% від суми позову. Комісія за моніторинг неактивної карти в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн. (або еквівалент за курсом НБУ) на місяць (а. с. 8). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. Вказану обставину відповідачка визнала, суду зазначила, що на момент укладення договору банк встановив їй кредитний ліміт у розмірі 1 200 грн., який у подальшому було збільшено до 7 800 грн. Вона користувалася кредитними коштами, здійснюючи безготівкові розрахунки за придбання товарів та знімаючи готівку в банкоматах. Згідно з матеріалами справи, отримавши кредит, [PERSON] частково погашала заборгованість за кредитним договором, але не своєчасно і не в повному обсязі вносила щомісячні платежі. Останній платіж було здійснено 29 серпня 2014 року у розмірі 200 грн. 00 коп. шляхом поповнення рахунку через термінал самообслуговування. Заперечення відповідачки стосовно того, що з жовтня 2012 року вона не здійснювала жодних платежів по погашенню заборгованості за кредитом всупереч ст. 60 ЦПК України не підтверджені належними і допустимими доказами і спростовуються наявною в матеріалах справи випискою по картковому рахунку відповідачки. Зі змісту розрахунку заборгованості та вищевказаної виписки вбачається, що станом на 28 лютого 2017 року у відповідачки утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 56 218 грн. 80 коп., яка складається з наступного 4 330 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом, 45 973 грн. 40 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи в загальній сумі 2 915 грн. 18 коп. (а. с. 4-6, 48-59). Таким чином, виходячи з матеріалів справи, суд вважає, що факт порушення відповідачкою [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Визначений у розрахунку розмір заборгованості відповідача позивачка не оспорювала. Перевіряючи доводи відповідачки щодо застосування позовної давності, суд виходить із такого. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якою відповідачка була ознайомлена під розпис, вбачається, що сторони кредитного договору встановили строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним у розмірі 7% заборгованості, але не менше 50 грн. (а. с. 8). Таким чином, вказаною довідкою, яка є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). За правовою позицією Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка, відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Отже, так як умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. З виписки по картковому рахунку, який є належним і допустимим доказом у розумінні ст. 64 ЦПК України, вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитом було здійснено 29 серпня 2014 року. Заперечення відповідачки з цього приводу не підтверджені жодним чином, а тому суд розцінює їх як своєрідний спосіб ухилитися від виконання зобовязання. Враховуючи викладене, суд вважає, що строк позовної давності, про застосування якого заявляє відповідачка [PERSON] перервався. А отже, зважаючи на те, що з даним позовом до суду позивач звернувся 28 березня 2017 року, загальний строк позовної давності до вимог щодо стягнення основної заборгованості за кредитом та відсотками не витік. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4 330 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом та 45 973 грн. 40 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Щодо стягнення з відповідачки штрафів та пені суд зазначає наступне. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за пенею у розмірі 3 000 грн. та штрафами в розмірі 2 915 грн. 18 коп. Проте, як вбачається з розрахунку, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, вказана заборгованість утворилася за період з 01 вересня 2014 року. Тобто, враховуючи, що з даним позовом до суду позивач звернувся 28 березня 2017 року, а також, що відповідачка заявляє про застосування строку позовної давності до даних позовних вимог, суд вважає, що стягненню з [PERSON] на користь банку підлягає заборгованість за пенею в межах річного строку позовної давності, тобто з 28 березня 2016 року. Зі змісту виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що протягом вказаного періоду, починаючи з 30 квітня 2016 року [PERSON] нараховувалася пеня за порушення зобовязань за кредитним договором у фіксованому розмірі 100 грн. на місяць. Всього за період з 28 березня 2016 року по 28 березня 2017 року нараховано 1 200 грн. пені. Разом з тим суд враховує, що згідно з довідкою про умови кредитування мінімальний фіксований розмір пені, обумовлений сторонами, становить 10 грн. на місяць. Доказів обґрунтованості нарахування відповідачці пені у фіксованому розмірі 100 грн. позивач суду не надав. За таких обставин суд вважає, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає пеня, яка була нарахована протягом означеного вище періоду, в загальному розмірі 110 грн., тобто по 10 грн. за місяць. У звязку з викладеним, решта позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] пені задоволенню не підлягає внаслідок пропуску строку позовної давності та за недоведеністю позовних вимог. Крім того, згідно з випискою по картковому рахунку в період з 28 березня 2016 року по 28 березня 2017 року, а саме 31 березня 2016 року відповідачці нараховано штраф за прострочення кредиту у розмірі 100 грн. Так як даний штраф нарахований за інший період порушення зобовязання, ніж пеня, суд не вважає їх одним видом цивільно-правової відповідальності. А тому, стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає штраф у розмірі 100 грн. Решта позовних вимог банку про стягнення штрафу задоволенню не підлягає, так як вони подані поза межами строку позовної давності, про застосування якого заявила відповідачка. Враховуючи вищевикладене, су приходить до висновку про часткове задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» і стягнення з [PERSON] 4 330 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом та 45 973 грн. 40 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 110 грн. пені та 100 грн. штрафу, а всього: 50 513 грн. 62 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судові витрати у виді сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом судового збору в розмірі 1 437 грн. 62 коп. (а. с. 1-2). Всього стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 51 951 грн. 22 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial