Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 13.01.1990 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 14.10.2003 р. останній зробив запо- відальне розпорядження, яким заповів земельну ділянку площею 6,17 га, що розташована на тери- торії Кочкуватської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 080355 - [PERSON] Чоловік помер 31.01.2011 р., на день смерті спадко- давця вона проживала разом з ним. Не погодившись з наявністю заповідального розпорядження, вона оскаржила його до суду. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30. 05.2013 р., яке набрало чинності, їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що заповіт є нікчемним. А рішенням Татарбунарського районного суду від 27.07.2017 р. за нею визнано право власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки. На 1/2 частку земельної ділянки вона зробила державну реєстрацію на своє імя та набула право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Залишилась 1/2 частка зазначеної не успадкованої земельної ділянки, на яку вона також має право, крім неї спадкоємців у порядку першої черги не має. Спадщину вона прийняла фактично, оскільки проживала і була зареєстрована зі спадкодавцем за одною адресою та проживає там по теперішній час. Однак, у вчиненні нотаріальної дії з приводу видачі свідоцтва на спадщину за законом на зе- мельну ділянку нотаріусом було їй відмовлено з причини відсутності оригіналу правовстановлюю- чого документу. З приводу втрати державного акту на право приватної власності земельну ділянку нею розміщено оголошення у місцевій газеті «Татарбунарський вісник». Зважаючи на дані обста- вини, просила визнати за нею право власності на 1/2 частки спадкового майна. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Кочкуватської сільської ради також у судове засідання не зявився, сільський го- лова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Із копії паспорту серії КК № 631136 (а.с.4) видно, що позивач - [PERSON] народилася 20.10.1944 р. в с.Дивізія Татарбунарського району Одеської області. Як слідує з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 498661 (а.с.5), 13.01.1990 р. по- зивач уклала шлюб, після чого їй присвоєне прізвище «Чернишенко». Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 250060 (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] помер 31.01.2011 р. в с.Кочкувате Татарбунарського району Одеської області. Судом встановлено, що [PERSON] було надано для ведення товарного сільськогосподар- ського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV- ОД № 080355, земельну ділянку площею 6,17 га (ріллі). Як слідує з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 6,1692 га (а.с.15), нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON], згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 080355 - складає 231762,50 грн. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2013 р., яке набрало чи- нності (копія на а.с.9-12), в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Кочкуватської сіль- ської ради Татарбунарського району Одеської області, [PERSON] про визнання запові- ту недійсним та його скасування відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Татарбунарського нотаріального округу Одеської області [PERSON], третіх осіб Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, державного земельного агентства Татарбунарського району Одеської об- ласті про визнання заповіту дійсним, відмови в його скасуванні та зобовязання видати свідоцтво право на спадщину також відмовлено. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права вла- сності, сформованого 14.03.2017 р. (а.с.8), видно, що [PERSON] належить на праві приват- ної спільної часткової власності 1/2 частка земельної ділянки площею 6,1692 га, розташованої на території Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Довідками, виданими виконавчим комітетом Кочкуватської сільської ради №№ 219,222 від 17. 08.2012 р. (а.с.13-14) підтверджується, що [PERSON] дійсно проживав з 1936 р. по день смерті за адресою: с.Кочкувате, вул.Жовтнева,61. За вказаною адресою з ним проживала [PERSON] з 13.01.1990 р. по 01.02.2011 р. Як слідує з довідок Кочкуватської сільської ради №№ 133,134 від 29.03.2016 р. (а.с.16-17), [PERSON] дійсно проживала разом з [PERSON] на день його смерті за адресою: Оде- ська область, Татарбунарський район, с.Кочкувате, вул.Жовтнева,61. Рішенням сесії № 31 від 12. 02.2016 р. вул.Октябрьська (Жовтнева) перейменована на вул.Миру. Копія газети Татарбунарський вісник № 97-98 від 21.12.2013 р. (а.с.18) містить оголошення про недійсність втраченого державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 080355, виданого на імя [PERSON] Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 27.07.2016 р., яке набрало чи- нності (копія на а.с.19-20), за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку земельної ді- лянки загальною площею 6,17 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Кочкуватської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, відповідно до державного акту на право приватної влаcноcті на землю серії IV- ОД № 080355, виданого на підставі рішення ХХІІ сесії ХХІІ скликання Кочкуватської сільської ради від 26.03.2002 р. за № 132, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приват- ної власності на землю від 27.12.2002 р. № 6810. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] (спадкова справа № 89/2012 від 10.08.2012 р.) з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ділянку, та рекомендовано зве- рнутися до судових органів (а.с.21). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господар- ській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, як передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодав- цем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], а отже, спадкоємцем за законом в порядку першої черги, постійно проживала і була зареєстрована за однією адресою разом з [PERSON] по вул.Жовтнева (Миру),61 в с.Коч- кувате Татарбунарського району, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Їй належить на праві приватної власності 1/2 спірної земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті чоло- віка. Однак, залишилась 1/2 частка не успадкованої земельної ділянки, яку вона також фактично прийняла у спадок, оскільки проживала разом з спадкодавцем на момент його смерті. Перешко- дою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину є те, що відсутній правовстановлю- ючій документ на земельну ділянку, а саме - оригінал державного акту на право власності на зем- лю, який втрачено. Таким чином, за позивачем може бути визнано право власності на іншу 1/2 частку земельної ділянки на території Кочкуватської сільської ради загальною площею 6,17 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved