Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~27.03. 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пестеля,77. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, позивач посилається на те, що вона являється онукою та єдиною спадкоємицею після померлої [PERSON], [INFO], яка померла 17 серпня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 230303 від 18.08.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, що розташоване за адресою: 61161, м. Харків, вул. Пестеля, буд. 77, житловою площею 82,8 кв.м. з надвірними будівлями: льох літ «Б», сараї літ «В,Г», вбиральня літ «Ж,И», огорожа № 1-4. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.04.2017 року, державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про права на спадщину було відмовлено, оскільки заявником [PERSON] не наданий повний пакет документів, підтверджуючих родинний звязок зі спадкодавцем та не наданий правовстановлюючий документ на нерухоме майно, щодо належності майна спадкодавиці [PERSON] За наведених обставин позивач вимушена була звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: 61161, м. Харків, вул. Пестеля, буд. 77 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки вважає, що спадкодавець [PERSON] за життя фактично набула право власності на спірний будинок, однак не встигла це право зареєструвати у встановленому законом порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на правове обґрунтування, викладене у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, проаналізувавши в судовому засіданні докази у їх сукупності, оцінивши в повній мірі усі наявні матеріали справи, дослідивши обєктивні обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що 25 січня 1998 року померла прабабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 121570 від 26.01.1998 року, виданого Харківським міськім відділом реєстрації актів громадянського стану.(а.с. 26) Відповідно до рішення Народного суду Московського району м. Харкова від 08.12.1961 року по справі про визнання права власності на частину домоволодіння, що розташовано у місті Харкові по вул. Пестеля,77, було визнано за [PERSON] 30/150 частин спірного домоволодіння, за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 24/150 частини за кожним. (а.с. 24) Відповідно до довідки-характеристики від 19 грудня 1985 року, виданої міським бюро технічної інвентаризації Харківської міської ради народних депутатів житловий будинок № 77 по вул. Пестеля у м. Харкові зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі за номером 27642, власниками якого є: [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13 березня 1985 року, що має 54/150 частин цього будинку та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі рішення Народного суду Московського р-ну м. Харкова від 08 грудня 1961 року, що мають по 24/150 частин житлового будинку.(а.с. 22) 05 лютого 1986 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений та нотаріально-посвідчений договір дарування, за умовами якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] відчужують по 24/150 частин будинку, розташованого за адресою: м.Харків, вул. Пестеля, 77, які належать їм на праві приватної власності на користь [PERSON]. (а.с. 20-21) Таким чином, [PERSON] стала власником 72/150 частин спірного будинку за договором дарування та 24/150 частин за рішенням Народного суду Московського р-ну м. Харкова від 08.12.1961р., тобто у сукупності, станом на 1986 рік [PERSON] володіла 96/150 частин цього будинку. Згідно матеріалів справи, [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 28). Донька [PERSON] - [PERSON], [INFO], після укладення шлюбу з [PERSON] у 1968 році, змінила прізвище на прізвище свого чоловіка і стає «Прокопова». 26 березня 1986 року державним нотаріусом восьмої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено заповіт [PERSON], в якому зазначено, що на випадок смерті, все майно, яке належить [PERSON] вона заповідає своїй дочці [PERSON].(а.с. 23). Після смерті [PERSON] 25.01.1998 року відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, що розташоване за адресою: 61161, м. Харків, вул. Пестеля, буд. 77, житловою площею 82,8 кв.м. з надвірними будівлями: льох літ «Б», сараї літ «В,Г», вбиральня літ «Ж,И», огорожа № 1-4. На підставі п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 25 січня 1998 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Вимогами ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав до нотаріальної контори у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до норм ЦК УРСР, прийняла її донька [PERSON]. Таким чином, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) у вигляді житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, 77 шляхом фактичного вступу у право спадкування після смерті матері, оскільки постійно проживала в домоволодінні та користувалася всіма речами спадкодавця, є єдиною спадкоємицею за законом, інших спадкоємців судом не встановлено під час розгляду справи. Судом також встановлено, що у 1969 році у [PERSON] та [PERSON] народжується донька [PERSON] - мати позивача. Шлюб з [PERSON] 25 грудня 1973 року було розірвано, а у 28.06.1980 року у [PERSON] та [PERSON] народжується син, відповідач у даній справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. ( а.с. 41). Далі [PERSON] у 1988 році вийшла заміж за [PERSON], після чого змінила прізвище та стала «Поліська». (а.с. 31). [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON], відповідно до актового запису про укладення шлюбу № 3103 від 31.10.1987 року змінила прізвище на «Хаіт». Згідно до актового запису про розірвання шлюбу № 463 від 09.06.1992 року, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, змінено прізвище на «Прокопову». У 1994 році [PERSON] укладає шлюб з [PERSON], що підтверджується копією актового запису про укладення шлюбу № 713 від 23.09.1994 року, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. 31 серпня 1988 року від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народжується донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ВЛ № 432409 від 01.11.1988 року, виданого Київським відділом РАЦС у м. Харкові. (а.с. 44). Відповідно до актового запису про смерть № 2241 від 12 лютого 2009 року, [PERSON] померла 29 січня 2009 року, тобто раніше, ніж її мати [PERSON] (спадкодавець), яка померла 17 серпня 2009 року. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Зважаючи на викладене вище, позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а саме шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Жодних доказів подання подібної заяви з боку [PERSON] матеріали справи не містять. Про відсутність інших спадкоємців окрім [PERSON] свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складена державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори № 1532/02-31 від 05 квітня 2017 року, в якій зазначено, що: «17 лютого 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої 17.08.2009 року бабусі [PERSON] Заяви про прийняття спадщини або про відмову від права на прийняття спадщини від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили». Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з листом від Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 07.08.2017 року за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах Восьмої Харківської державної нотаріальної контори після [PERSON], яка померла 1998 року, спадкова справа не заводилася, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від неї ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Одночасно повідомляють, що після смерті [PERSON], яка померла 17.08.2009 року, було заведено спадкову справу № 116/2014 за заявою [PERSON], зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 275 від 17.02.2014 року. Згідно з листом від Харківського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 2130/01-21 від 07.08.2017 року за наявними у нотаріальному архіві даними заяви про прийняття спадщини, відмови від прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої [PERSON] до нотаріальних контор не надходили, спадкові справи не заводились, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом було встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою спірного будинку, але за вказаною адресою відповідач фактично не проживає. Таким чином, відповідач по справі [PERSON] не прийняв спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, буд. 77 ні шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, ані шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Дослідивши всі представлені сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача на прийняття спадщини є порушеними, а тому позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] має право на 96/150 частин житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пестеля, 77, у звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved