Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

27.12.2016р. [PERSON] та [PERSON] поштою направили до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позов до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») із позовом про визнання поруки припиненою, який зареєстровано в суді 11.01.2017р.(а.с. № 2-6, 62). Цивільна справа надійшла в провадження судді Наумової О.С., між тим відповідно до протоколу повторного розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. у зв,язку із закінченням 5-ти річного терміну повноважень судді Наумової О.В. (а.с. № 80,81). У період з 20.03.2017р. до 19.06.2017р. цивільна справа перебувала в провадженні апеляційного суду Дніпропетровської області у звязку з подачею 13.03.2017р. ПАТ «Альфа-Банк» апеляційної скарги на ухвалу судді Наумової О.С. від 03.02.2017р. про відкриття провадження по справі (а.с. № 85-93). Після повернення справи з апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.06.2017р. цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судове засідання (а.с. № 94). В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 14.08.2008р. між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Альфа-Банк», укладено кредитний договір №0301/0808/71-160, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальникові кредиту в сумі 84\~900 дол.США зі строком повернення до 13.08.2028р. та зі сплатою 12,5 процентів річних, на споживчі цілі купівлю квартири. Того ж дня, в рахунок забезпечення зобовязань за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] уклали з ВАТ «Сведбанк» два договори поруки №0301/0808/71-160-Р-1 та №0301/0808/71-160-Р-2. Пізніше, 15.03.2010р. між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0301/0808/71-160 від 14.08.2008р., якою розмір щомісячного внеску з 354 дол. США було збільшено до 364 дол. США, внаслідок чого обсяг відповідальності поручителів збільшився. Додатковою угодою узгоджений новий графік погашення кредиту, внаслідок чого збільшився розмір відсотків, що також збільшило обсяг відповідальності поручителів на 2 382,47 дол.США (192\~316,17 - 189\~933,70 = 2 382,47). Позивачі, зважаючи на норми ч. 1 ст. 559 ЦК України, вважають, що порука припинилась у звязку зі збільшенням обсягу відповідальності та відсутності їх згоди на таке збільшення. Крім того, вважають, що порука може бути визнана припиненою з підстав, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку із закінченням строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором, та кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (дата прострочення 01.06.2012р.), не предявив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобовязання, звідси необхідно дійти до висновку про те, що зобовязання за договорами поруки припинилися. Враховуючи вищевикладене, просили суд визнати припиненою поруку за договором поруки №0301/0808/71-160-Р-2 від 14.08.2008р., укладеним між [PERSON] та [PERSON] і ВАТ «Сведбанк»; за договором поруки №0301/0808/71-160-Р-1 від 14.08.2008р., укладеним між [PERSON], [PERSON] і ВАТ «Сведбанк». Цивільна справа надійшла в провадження судді Наумової О.С., між тим відповідно до протоколу повторного розподілу судової справи між суддями від 13.03.2017р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. у зв,язку із закінченням 5-ти річного терміну повноважень судді Наумової О.В. (а.с. № 80,81). У період з 20.03.2017р. до 19.06.2017р. цивільна справа перебувала в провадженні апеляційного суду Дніпропетрвоської області у звязку з подачею 13.03.2017р. ПАТ «Альфа-Банк» апеляційної скарги на ухвалу судді Наумової О.С. від 03.02.2017р. про відкриття провадження по справі (а.с. № 85-93). Представник позивачів адвокат [PERSON], який діє на підставі договорів про надання правової допомоги від 07.04.2015р. (а.с. № 66 75), в судове засідання 27.11.2017р. не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. № 120). Суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.№ 145). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. № 95, 96, 134). Суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. № 146). Представник відповідача ВАТ «Альфа-Ббанк» [PERSON] (який діє на підставі довіреності від 22.06.2017р.- а.с. № 132 ) в судове засідання 27.11.2017р. не зявився, про дату та час слухання справи повідомлявся судом належним чином під розписку (а.с.№ 120). До канцелярії суду 22.09.2017р. та 22.11.2017р. двічі скеровував письмові заперечення на позов (а.с. № 102-118, 135-144), в яких відзначив, що за правилами ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором, як солідарний боржник за порушення зобов'язання боржником, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із п. 1. обох договорів поруки поручитель зобовязується перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів строком по 13.08.2018р. Тобто, строк до якого поручитель поручається за виконання обовязків боржником встановлений у договорі поруки, який є строком дії договору поруки. Окрім того, зазначав, що банк отримав право на дострокове стягнення заборгованості після направлення досудової вимоги відповідачам. Положеннями кредитного договору передбачено, що зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (пункт 1.9.1 договору). Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень ст. 599 ЦК України, днем настання основного зобовязання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу 30 календарних днів з дати відправлення банком на адресу позичальника вимоги щодо дострокового виконання боргових зобовязань. Ураховуючи викладене, шестимісячний строк, передбачений статтею 599 ЦК України, банком не пропущено, що підтверджується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016р. по справі 6-2325цс16, згідно якого 6 місяців необхідно вираховувати з часу відправки досудової вимоги про дострокове стягнення. Тому підстав вважати договори поруки припиненими немає. Стосовно посилань позивачів про збільшення обсягу їх відповідальності у звязку з укладенням додаткової угоди, зазначає, що відповідно до п. 1 обох договорів поруки, кредитний договір № 0301/0808/71-160 від 14.08.2008р., а також додаткові угоди до нього, які будуть укладені між банком та позичальником, та будуть невідємною частиною кредитного договору надалі іменуються «Основне зобовязання». Пунктом 2. договорів поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність із позичальником перед банком за виконання позичальником умов Основного зобовязання. Окрім того, додатковою угодою позичальнику за період з березня 2010р. по серпень 2010р. лише «розкидали» платежі по тілу кредиту на весь період дії договору, тобто надано відстрочку по погашенню основного зобовязання. Підставою припинення поруки, на яку посилаються позивачі, є збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання, а саме: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. В результаті укладення додаткової угоди не відбулося збільшення періоду, за який нараховуються проценти, адже і основний договір і додаткова угода мають вказівку на те, що кредит видавався на термін по 13.08.2028р., тобто термін дії договору не змінився. Закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору, де згода поручителя не вимагається. А отже, інші зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України. Аналогічного правового висновку дотримується Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017р. по справі № 6-1539цс17. Окрім вказаного, банк вважає, що позивачами пропущений загальний трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, що за правилами ч. 4 ст. 267 ЦК України є самостійною підставою відмови у позові. Так, додаткову угоду № 1 було укладено у 2010році, а до суду позивачі звернулися у 2017 році. Крім вказаного, звертає увагу суду на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2016р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017р., стягнуто заборгованість на користь ПАТ «Альфа-Банк» із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ч. 2 ст. 223 ЦПК України). Отже, набрання рішенням, яким задоволені вимоги кредитора до поручителів законної сили, виключає підстави для застосування положень ст. 559 ЦК України щодо при припинення поруки взагалі. Звертає увагу суду на аналогічний висновок Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016р. по справі № 6-1199цс16. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами, а з урахуванням того, позиції обох сторін суду відомі ([PERSON] позовні вимоги визнає, а ПАТ «Альфа-Банк» не визнає, суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних підставах, встановлених главою 7 розділу III ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, позиції сторін, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. 14.08.2008р. між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого став ПАТ «Альфа-Банк», укладено кредитний договір №0301/0808/71-160, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальникові кредиту в сумі 84\~900 дол.США зі строком повернення до 13.08.2028р. та зі сплатою 12,5 процентів річних, на споживчі цілі купівлю квартири (а.с. № 9 17). Відповідно до п. 3.1., 3.3. кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості (основний борг і проценти) шляхом внесення на позичковий рахунок щомісяця, у період з «01» по «20» число кожного місяця, через касу банку згідно додатку № 1 (графік погашення), що є невідємною частиною договору. Того ж дня в рахунок забезпечення зобовязань за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] (поручителі) та [PERSON] (позичальник) уклали з ВАТ «Сведбанк» тристоронні договори поруки №0301/0808/71-160-Р-1 та №0301/0808/71-160-Р-2, які є аналогічними за змістом (а.с. № 23, 24). Відповідно до умов договорів поруки, поручителі зобовязалися відповідати перед банком за виконання зобовязань щодо повернення коштів за кредитним договором № 0301/0808/71-160 від 14.08.2008р. в сумі 84\~900 дол.США, строком по 13.08.2028р., зі сплатою 12,5 процентів річних. Згаданий кредитний договір, а також додаткові угоди до нього, які будуть укладені між банком та позичальником, та будуть невідємною частиною кредитного договору надалі іменуються «Основне зобовязання» (п. 1). Пунктом 2 договорів поруки встановлено, що поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником за виконання умов Основного зобовязання усім належним йому майном та грошовими коштами. Пунктом 4 обумовлено, що у разі невиконання позичальником умов Основного зобовязання в строк, поручителі погашають суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення позичальником коштів, наданих в межах Основного зобовязання та процентів за користування кредитом за першою вимогою банку протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання поручителем надісланої банком письмової заяви про невиконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених Основним зобов'язанням, надісланою банком за адресою, зазначеною у реквізитах поручителя в цьому договорі. Відповідно до п. 10 договір поруки набуває чинності з моменту його підписання. Сторони,

Outcome: dismissed