Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

28.10.2019 р. [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до фізичної особи підприємця [PERSON] , в якому просить: розірвати договір купівлі-продажу товару за зразком МД 1278 від 22.12.2018 року укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] в частині придбання товару: диван розкладний кутовий, літерою Г, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, д260 д куту 185, в 95 см, спальне місце 205х125 см, вартістю 39529,00 грн. та крісло розкладне, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, вартістю 17934,00 грн, на загальну суму 57463,00 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] сплачені кошти у розмірі 57463,00 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 25000 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимоги позивач посилається на те, що 22.12.2018 року позивачем з ФОП [PERSON] у торгівельному приміщенні «PALLADIO» за адресою: [ADDRESS] , було укладено договір купівлі-продажу товару за зразком №МД 1278 та оформлено заказ № МД 1278. До меблів позивачем ставилось ряд вимог згідно з їх призначенням та рівень якості меблів оцінювався за технічними та органолептичними показниками. ФОП [PERSON] роз`яснив, що він реалізує меблі виготовлені ТЗОВ «Мебус Мануфактура», яке знаходиться у місті Львів, які відрізняються вишуканістю, художньо-естетичним смаком, єдністю стилю, конструктивною міцністю, ергономічною зручністю. Зразки меблів були представлені ФОП [PERSON] на сайті http://mebus.com.ua, рекомендовано придбати корпусні меблі колекції « [INFO] » та м`які меблі колекції « [INFO] ». Відповідач запевняв, що підприємство виготовляє продукцію вищої якості та їх товар сертифікований. За зразками позивачем був вибраний та замовлений товар, зазначений в п. 1.2. Договору, зокрема диван розкладний кутовий, літерою Г, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, д260 д куту 185, в 95 см, спальне місце 205х125 см, вартістю 39529,00 грн. та крісло розкладне, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, вартістю 17934,00 грн, на загальну суму 57463,00 грн. Позивачем виконані всі умови договору: здійснено попередню оплату враховуючи доставку до квартири та зборку меблів. 22.03.2019 р. весь товар був доставлений без упаковки виробника, обгорнутий плівкою, ярлики та маркування на меблях відсутні, будь-яких супровідних документів, які б підтверджували якість товару та його походження надано не було. Після їх складання, виявилось що вони не відповідають зразку, за яким були замовлені. Складові частини мали різний рівень та не стикувалися між собою, між секціями утворилися щілини розміром від 1 см до 3 см, лакофарбове покриття дерев`яного декору мало технічні пошкодження та загалом декор монтувався на різних рівнях. Фурнітура (ґудзики), що виходили на поверхню виробів, закріплені без дотримання симетрії малюнка, зі зморшками та перекосами та трансформуючі, висувні і розсувні елементи м`яких меблів не мали вільного ходу, заїдали і перекошувались. Позивачем була підписана видаткова накладна з зауваженнями, вона фактично відмовилась від неякісного товару у день його поставки. Позивач зателефонувала в торгівельне приміщення з вимогою надати пояснення та документи про походження та якість меблів, і її запевнили що меблі заберуть на умовах повернення коштів. Представники відповідача меблі забрали. Оскільки кошти на рахунок позивача не надходили, вона звернулась в торгівельне приміщення за поясненнями з вимогою зустрітися з ФОП [PERSON] . Їй повідомили про необхідність написати претензію. Позивач надіслала претензію і отримала відповідь 19.04.2019 р. в якій вказано, що гроші за товар можуть бути повернуті за умови відшкодування відповідачу витрат пов`язаних з виконанням Договору, що складає 50% від суми, зобов`язався усунути дефекти товару, безкоштовно доставити його та зібрати. Документів, які підтверджують якість і походження товару надано не було. До червня 2019 року позивач чекала доставки товару належної якості, але відповідач таких дій не здійснив. 06.06.2019 р. вона повторно звернулася до відповідача з вимогою про повернення коштів. Відповіді на вказану вимогу відповідач не надав. Вважає, що відповідачем порушено вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів». Окрім матеріальних збитків, неправомірними діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті. Невиконання договору призвели до психологічного дискомфорту, зниженого та нестійкого настрою, порушення сну, постійної емоційної напруги, нервозності, дратівливості, реакції замикання та бажання уникати контактів. Вказане зумовило позивачку звернутись до лікарів для відновлення здоров`я. За наслідком обстеження було діагностовано реактивний невроз, панічні атаки, аритмія серця. Очікуваного покращення здоров`я на теперішній час не настало. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдано психологічні (моральні) страждання, які вона оцінює в 25000 грн., які вважає підлягають відшкодуванню в повному обсязі. А тому, посилаючись на вказаний Закон України «Про захист прав споживачів», на ст.ст. 655, 678, 679, 708, 611, 700, 23 ЦК України, звернулась до суду із вказаним позовом. 01.11.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 04 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач не погодився з позовом, посилаючись на те, що при підписанні договору позивачу була надана вся необхідна інформація про виробника, якість, безпеку товару, його технічні характеристики і умови експлуатації. За умовами договору, після повідомлення покупця про доставку товару на склад, покупець зобов`язаний отримати товар протягом 14-ти днів з дня повідомлення про доставку. Сторони в цьому ж Договорі обумовили, що зберігання товару продавцем протягом цього строку здійснюється безкоштовно, а у випадку порушення строку отримання товару покупець сплачує на користь продавця 50 грн. за кожен день зберігання. Станом на сьогодні продавець продовжує здійснювати зберігання замовленого товару на своєму складі без оплати. Згідно п. 2.6. Договору покупець має право відмовитись від отримання замовленого ним товару тільки при умові відшкодування продавцю затрат, пов`язаних з виконанням даного Договору (витрат на придбання, доставку, зберігання товару, а також інших похідних витрат), що складає 50 % від суми даного Договору. Наголошує, що продавець виконав всі умови, що висувалися до нього ст. 673 ЦК України. Відповідач замінив товар, що, за думкою позивача візуально не підійшов або був не тієї форми, яку уявляла собі покупець. З 17.04.2019 продавець готовий доставити товар покупцю, але остання відмовляється від його отримання, при цьому вимагаючи оплачені за договором кошти, ігноруючи умови договору, який сторони узгодили і підписали. Загальна вартість товару становить 136200 грн., позивачем ці кошти були сплачені, але для настання можливості відмовитись від отримання товару стороною повинна бути виконана умова, яку сторони обумовили у п. 2.6 Договору. Щодо розірвання договору, то позивач не надав будь-яких доказів, які свідчать про неналежну якість товару, який був замовлений. Статтею 678 ЦК України визначені правові підстави передання товару неналежної якості, серед яких немає наслідку у вигляді розірвання договору, як зазначається у позовній заяві. Щодо стягнення моральної шкоди, то покладаючи на відповідача обов`язок відшкодувати моральну шкоду, позивач безпідставно застосовує правила ст. 1167 ЦК України, яка на спірні правовідносини не поширюється. Правовідносини сторін випливають з договору купівлі-продажу, які регулюються главою 54 ЦК України, де не передбачена відповідальність у вигляді оплати моральної шкоди. Така відповідальність також не обумовлена договором. Відповідно до положень ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. В даному випадку позивачем не наведено доказів заподіяння небезпеки його життю і здоров`ю діями відповідача, не надано доказів такого заподіяння. Позивачем не доведено взаємозв`язок між хворобами, які зазначені у виписці з історії хвороби, яка до речі заведена невідомою для МОЗ України установою, не має обов`язкових реквізитів для того, щоб вважати цей доказ належним та допустимим, та безпосередньо дефектом меблів, які на думку позивача існують і впливають на її життя, здоров`я. Також відповідач вважає, що позовна вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких в резолютивній частині позовної заяви не зазначений, також не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати є несумірними з виконаною роботою. Згідно з актом виконаних робіт від 25.10.2019, адвокат надав позивачу ряд послуг, але сума в акті не зафіксована, немає детального розрахунку. Наголошує, що позивач не надав детального опису робіт, що ставить під сумнів чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Виходить що предмет спору у цій справі є нескладним, а тому вважає що сума 10700 є необґрунтованою і враховуючи предмет спору завищеною. З викладених підстав, просив відмовити у задоволенні позову. 04 березня 2020 року ухвалою суду витребувано докази у відповідача. 13 березня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої, позивач зазначає, що в обґрунтування позовної заяви посилалась на ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару та такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Зазначила, що поставлений покупцем товар неякісний, має істотні недоліки, висловила сумнів щодо походження товару. Надала докази на підтвердження позовних вимог. Натомість відповідач не надав доказів оплати за поставлений товар постачальнику меблів, на що він посилається у відзиві. На теперішній час відповідач ані суду, ані споживачу документів на підтвердження походження товару та його якості не надав, отже у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що інформація надана відповідачем під час укладання договору щодо виробника, якості, безпеки товару, його технічних характеристик є недостовірною. Посилання відповідача на те, що на вимогу позивача здійснив заміну товару та з 17.04.2019 року він готовий доставити товар покупцю, але позивач відмовляється від його отримання, спростовується відповіддю відповідача від 12.04.2019 р. з якої вбачається, що відповідач зобов`язується усунути дефекти товару в розумний строк, безкоштовно доставити його та зібрати. Отже відповідач не мав наміру здійснювати заміну товару. Пропонуючи усунути дефекти товару в розумний строк відповідач не зазначив ким саме буде здійснюватись такий ремонт та у який строк дефекти будуть усунуті. Більш того, вимога, надіслана відповідачу 06 червня 2019 року взагалі залишилась без відповіді. Ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» саме на продавця покладений обов`язок проведення експертизи продукції. Як зазначалось позивачем у позові, дефекти товару були явними, були виявлені одразу під час доставки товару, меблі були зібрані відповідачем та з часу надсилання претензії та вимоги комунікація у позивача та відповідача відсутня. Продавець в порушення ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» не зажадав експертизи та виставив вимогу про відшкодування 50% вартості товару, при тому, що [PERSON] була сплачена 100% передплата, а відповідно до п. 2.3 Договору продавець зобов`язався поставити товар належної якості. Позивач вважає, що посилання відповідача на п. 2.6 Договору є неспроможним, оскільки поставлений товар був неналежної якості та містив ознаки фальсифікату. Заявляючи вимоги про розірвання договору в частині, позивач керується ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 611, 655, 678, 679, 708 ЦК України. Щодо моральної шкоди, з 16 вересня 2011 року право споживача на відшкодування моральної шкоди не пов`язується виключно із заподіянням її небезпечною для життя і здоров`я продукцією. У постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 360/723/16- ц Верховний суд розтлумачив, коли розглядаються спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди. Щодо витрат на правничу допомогу, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування витрат понесених [PERSON] на правничу допомогу. Також у відповіді на відзив позивач зазначає витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 3500 грн. 12 травня 2020 року на виконання вимог ухвали від 04.03.2020 відповідачем подано документи. 21 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні змісту позову та відповіді на відзив, просив позов задовольнити у повному обсязі і вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути витрати на правничу допомогу у загальній сумі 14\~200 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, повторну неявку відповідача, не повідомлення ним про причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 22.12.2018 між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу товару за зразком МД 1278, за умовами якого продавець (ФОП [PERSON] ) зобов`язується передати у власність покупця ( [PERSON] ) товар, який продається за зразком, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і оплатити на умовах даного Договору. Асортимент, комплектація, ціна товару визначається сторонами в даній Специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору. Згідно Специфікації МД 1278 від 22.12.18 покупець придбав: шкаф для одягу 2Д1Ш-К57, колір: Одеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 22880 грн, шкаф для одягу 2Д1Ш-Т, колір: Одеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 21270 грн,Вітина 50 (скло прозоре/боки шпон/полиці дерев`яні)колір: Олеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю16302 грн, стіл, колір Одеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 22880 грн, диван розкладний кутовий, літерою Г, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, д260 д куту 185, в 95 см, спальне місце 205х125 см, вартістю 36367,00 грн. та крісло розкладне, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, вартістю 16500 грн. (пункти 1.1., 1.2 Договору). Відповідно до п. 2.3. вищевказаного Договору продавець зобов`язується поставити товар належної якості і у відповідності з. п. 1.2 даного Договору купівлі-продажу за зразком. Відповідно до п. 2.5 Договору, покупець зобов`язаний повністю сплатити товар, шляхом внесення несплаченої частини вартості товару не пізніше семи днів з дати доставки товару на склад Продавця, але в будь-якому випадку до передачі товару Покупцю. Згідно Замовлення № МД 1278 від 22.12.18: шкаф для одягу 2Д1Ш-К57, колір: Одеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 24870 грн, шкаф для одягу 2Д1Ш-Т, колір: Одеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 23120 грн, Вітина 50 (скло прозоре/боки шпон/полиці дерев`яні)колір: Олеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 17720 грн, стіл, колір Одеса 1967/платина, Колекція Галиция вартістю 24870 грн, диван розкладний кутовий, літерою Г, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, д260 д куту 185, в 95 см, спальне місце 205х125 см, вартістю 39528,944 грн. та крісло розкладне, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, вартістю 17934,336 грн. Всього 148043 грн., знижка 11843 грн., Всього 136200 грн. Згідно чеків АТ «ПриватБанк» [PERSON] сплачено від [PERSON] [PERSON] 23.12.2018 68442,21 грн., 24.02.2019 26532,66 грн., 20.03.2019 41909 грн., а всього 136883,87 грн. Факт повної сплати замовлення не заперечувався відповідачем. Відтак, позивачем виконані умови Договору. Згідно з розходною накладною № Меб-000051 від 22 березня 2019 р., замовлення [PERSON] отримала з претензією щодо якості і комплектності товару, виконання робіт. З письмової претензії-вимоги позивача до відповідача від 01.04.2019 року вбачається, що на момент отримання товару (диван розкладний кутовий, літерою Г, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, д260 д куту 185, в 95 см, спальне місце 205х125 см, вартістю 39529,00 грн. та крісло розкладне, Отаман, колір декору: Одеса 1967, оббивка Італвелютті, саббіа, колір 960, вартістю 17934,00 грн) були виявлені виробничі дефекти: 1) усі частини виробів мають різний рівень, що не дає змогу скомплектувати їх у єдине ціле; 2) коли сідаєш на диван, то тканина збирається складками; 3) різний рівень декоративних деталей; 4) пошкоджений дерев`яний декор (диван); 5) погано розкладається диван-крісло. У зв`язку з цим позивач просив повернути йому сплачені кошти у сумі 57\~463,28 грн. Згідно відповіді на претензію від 12 квітня 2019 року, Договором передбачено, що Покупець має право відмовитись від отримання товару лише за умови відшкодування Продавцю витрат, пов`язаних з виконанням даного договору (витрат на придбання, доставку, зберігання товару, а також інших пов`язаних витрат). що складає 50% від суми, а саме 26\~433,50 грн. Дана претензія не може бути задоволена. ФОП [PERSON] зобов`язується усунути дефекти товару в розумний строк, безкоштовно доставити його та зібрати за адресою проживання [PERSON] 06 червня 2019 року позивачем надіслана відповідачу вимога щодо повернення грошових коштів за поставлений неякісний товар (меблі), який придбаний за зразком. Вказана вимога отримана відповідачем 18.06.2019, проте відповіді не надано, грошові кошти не повернуті. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Однією з форм договору роздрібної купівлі-продажу є продажу товарів за зразками. Як зазначено вище, між сторонами укладено саме договір купівлі-продажу товару за зразком. Відповідно до ст. 702 ЦК України, сторони можуть укласти договір купівлі-продажу товару на підставі ознайомлення покупця із зразком товару (за описом, каталогом тощо). Договір купівлі-продажу товару за зразком є виконаним з моменту доставки товару у місце, встановлене договором, а якщо місце передання товару не встановлене договором, - з моменту доставки товару за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця, якщо інше не встановлено договором або законом. Покупець до передання товару має право відмовитися від договору за умови відшкодування продавцеві витрат, пов`язаних із вчиненням дій щодо виконання договору. Договір роздрібної купівлі-продажу зразками містить елементи договору купівлі-продажу, тому до нього повинні застосовуватися правила про цей договір. Так, відповідно до ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга статті 651 ЦК України). Частиною другою статті 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором (частина перша статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з частиною першою статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Окрім цього, Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При розірванні договору розрахунки зі споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться, виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше, ніж протягом семи днів (ч.7 ст.8 Закону № 1023-ХІІ). Як зазначалось вище, Продавець зобов`язався поставити товар належної якості. Цивільний процес здійснюється на засадах змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою, сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач по справі виступає споживачем замовленої послуги щодо продажу їй товару належної якості, то відповідно тягар доказування щодо продажу позивачеві саме такого товару лежить на відповідачу. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, суд встановив факт порушення саме продавцем умов договору купівлі-продажу за зразком щодо продажу товару дивану та крісла, неналежної якості, що суттєво впливало на можливість їх експлуатації, такі недоліки виникли до передання товару покупцю. В обґрунтування відзиву відповідач не надав суду жодного доказу щодо продажу позивачу обумовленого товару укомплектованим і таким, що відповідає по своїм якісним, технічним характеристикам та комплектності стандартам (технічним умовам) його виробника, тоді як позивач у письмовій заяві зазначав виявлені недоліки товару. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу товару за зразком щодо продажу товару неналежної якості. Доводи відповідача на не виконання позивачем умов п. 2.6 Договору, яким передбачено право покупця відмовитись від отримання товару тільки при умові відшкодування продавцю затрат, пов`язаних з виконанням умов цього Договору, суд відхиляє, оскільки така відмова позивача викликана доставкою товару неналежної якості, що в свою чергу надає їй право відмовитись від отримання такого товару на підставі ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». А відповідно до ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Оскільки придбаний позивачем диван і крісло мали істотні недоліки, суд дійшов висновку, що дані обставини є підставою для розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині розірвання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу за зразком в частині продажу дивану та крісла і стягнення з відповідача на користь позивача сплачених коштів у сумі 57463,00 грн, підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що стосується факту завдання моральної шкоди, то внаслідок отримання товару неналежної якості позивач змушений був застосувати додаткові зусилля для організації свого побуту, зазнав негативних емоцій, змістом яких є занепокоєння, стрес, розчарування, тривала невизначеність, що призвело до негативних змін у її психічному стані, яких вона зазнала внаслідок завданих їй душевних страждань, що вплинуло на її стан здоров`я і підтверджується відповідним висновком. Суд вважає, що негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано. Не отримання товару належної якості на який розраховувала позивач безумовно негативно вплинуло на її моральний стан та призвело до душевних страждань, а тому посилання відповідача на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними. Доводи відповідача на те, що правовідносини сторін випливають з договору купівлі-продажу, які регулюються главою 54 ЦК України, де не передбачена відповідальність у вигляді оплати моральної шкоди, суд відхиляє, оскільки відносини щодо відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 якого, споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Окрім цього, розглянувши справу № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19), ВП ВС у постанові від 1 вересня 2020 року зробила такий висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». Доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди, передбачених ст.ст. 4, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд не приймає, оскільки вони ґрунтуються на редакції статті 4, яка діяла до виникнення спірних правовідносин. При визначенні розміру моральної шкоди у даному випадку суд враховує, що незаконними діями відповідача позивач зазнав певних душевних страждань у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу позивач був позбавлений можливості отримати подібний товар належної якості і використовувати його для своїх потреб, глибину душевних страждань позивача, а також вимоги розумності і справедливості. Враховуючи викладене, тривалість порушення прав позивача, суд вважає, що розмір спричиненої позивачеві моральної шкоди, який заявлений позивачем, є завищеним і такий розмір повинен складати 10 000,00 грн. Такий розмір відшкодування моральної шкоди на думку суду відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, яка зазнала моральних страждань. Таким чином, суд вважає що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем дотримано вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1/14/19-с від 11 жовтня 2019 р. про сплату за договором надання правничої допомоги №16/18 від 17.12.18, акт від 17.12.2018 - 2100 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 2/14/19-с від 25 жовтня 2019 р. про сплату за договором надання правничої допомоги №14/19 від 11.10.19, акт від 25.10.19 - 8600 грн.; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11 жовтня 2019 р. по договору № 14/19 про надання правничої допомоги від 11.10.2019 року; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25 жовтня 2019 р. по договору № 14/19 про надання правничої допомоги від 11.10.2019 року; Договір № 14/19 про надання правничої допомоги (ВИТЯГ), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3/14/19-с від 13 березня 2020 р. про сплату за договором надання правничої допомоги №14/19 від 11.10.19, акт від 13.03.20 3500 грн; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 13 березня 2020 р. по договору № 14/19 про надання правничої допомоги від 11.10.2019 року. Одночасно, з акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25 жовтня 2019 по договору № 14/19 про надання правничої допомоги від 11.10.2019 року встановлено, що 25 жовтня 2019 року Адвокат виконав та передав Клієнту наступні роботи (послуги): складання позовної заяви про розірвання договору купівлі-продажу в частині та повернення грошових коштів за неякісний товар. Виготовлення позовної заяви з додатками відповідно до кількості сторін у справі 5600 грн. 8 год.; клієнт сплатив Адвокату гонорар за представництво Клієнта в Заводському районному суді м. Миколаєва та Миколаївському апеляційному суді відповідно до п. 4.2 Договору 3000 грн. Однак, протягом розгляду вказаної справи така послуга як представництво Адвокатом Миколаївському апеляційному суді не надавалась, а тому сума гонорару в цій частині підлягає зменшенню до 1500 грн. Інші витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в загальній сумі 12700 грн (2100 + 7100 (8600-1500) + 3500). Розподіляючи судові витрати по сплаті судового збору, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду з зазначеним позовом позивач звільнена, судові витрати по справі в розмірі 1816,00 грн. (908,00 грн. за вимогу про розірвання договору в частині та 908,00 грн. за вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди) підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial