Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

28.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.09.2000 року виконкомом Шабівської сільради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №28, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені з червня 2012 року, спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Від шлюбу сторони мають дитину. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна немає. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, про що надала письмову заяву, в якій вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 21) Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання двічі не з'явився. В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого відповідач особисто отримав судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 03.03.2014 року, крім того, в матеріалах справи міститься телеграма, згідно якої відповідача повідомлено про виклик в судове засідання, призначене на 28.04.2014 року. [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи або заперечення на адресу суду не надав. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 13 вересня 2000 року виконкомом Шабівської сільради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №28. Від даного шлюбу у позивача та відповідача є дитина. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів та взаємного непорозуміння. Сторони не живуть однією сім'єю з червня 2012 року. Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Шлюб перший. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved