Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

27.01.2014 р. до суду заявлено позов, у якому [PERSON] просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] в сумі 68980 грн. та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали та пояснили, що 19.08.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено усну угоду щодо купівлі-продажу належного [PERSON] автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] за 12500 доларів США, для забезпечення якої [PERSON] і [PERSON] передали [PERSON] завдаток в сумі 2000 доларів США, а також 19.08.2011 р. [PERSON] надав посвідчену приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстровану в реєстрі за № 1554 довіреність з терміном дії до 19.08.2016 р. на ім»я [PERSON] і [PERSON] про право розпорядження вказаним автомобілем та передав [PERSON] автомобіль і документи на нього. Оскільки станом на 17.05.2013 р. [PERSON] і [PERSON] не передали [PERSON] залишок погодженої сторонами суми вартості автомобіля в сумі 10500 доларів США, а також на його прохання не віддали йому цей автомобіль, то 17.05.2013 р. [PERSON] подав до приватного нотаріуса заяву про скасування довіреності на розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], про що нотаріус письмово повідомила [PERSON] і [PERSON], однак вони не повернули вказаний автомобіль [PERSON] Неможливість повернення безпідставно набутого [PERSON] і [PERSON] майна - автомобіля автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], підтверджується рішенням Гайсинського районного суду від 14.11.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду у Вінницькій області від 20.12.2013 р., відповідно до якого відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та зазначено, що [PERSON] не спростував доводи [PERSON] і [PERSON] про вибуття автомобіля з їх володіння до часу скасування довіреності на право розпорядження автомобілем та довів факт знаходження автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] у незаконному володінні відповідачів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про покладення на відповідачів обов»язку повернути цей автомобіль через невідповідність змісту порушеного права, характеру його порушення і спричиненим цим порушенням наслідкам обраному [PERSON] способу захисту. Таким чином, оскільки, відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, згідно зі ст.1212 ЦК України особа зобов»язана повернути майно, якщо підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов»язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернення в натурі потерпілому безпідставно набутого майна відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна, а тому просили стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] у визначеній висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 75/14-21 від 14.01.2014 р. сумі 68980 грн. та стягнути понесені судові витрати. 01.12.2014 р. позивач свої вимоги уточнив (зменшив) і просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] в сумі 68980 грн. та стягнути понесені судові витрати, а вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] в сумі 68980 грн. та понесених судових витрат просив залишити без розгляду. Відповідно до ухвали суду від 18.12.2014 р. вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] в сумі 68980 грн. та понесених судових витрат залишено без розгляду. В подальшому позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з»явилися, останній письмово зменшені 01.12.2014 р. розміри позовних вимог підтримав, просив розглянути справу у їх відсутність, уточнені вимоги позову задовільнити (а.с.170). Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] проти позову заперечили, просили відмовити в задоволенні позову через безпідставність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що на виконання усної домовленості з [PERSON] про купівлю в нього автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] за 14000 доларів США приблизно о 09-00 год. 19.08.2011 р. в себе вдома вона з сусідкою [PERSON] перераховували гроші, які вона повинна була передати [PERSON], і вирахувана ними сума грошей склала 14000 доларів США; після чого вона із [PERSON] разом із запакованими грішми прийшли до кінотеатру «Мир» в м. Гайсині, в якому є приміщення фотостудії її дочки [PERSON] та колишнього зятя [PERSON], де вона передала пакет з грішми в сумі 14000 доларів США [PERSON]; останній разом з [PERSON] зайшли до підсобного приміщення фотостудії і там їх перерахували; в той же день, з метою заощадження коштів на переоформлення автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], замість укладення договору його купілі-продажу [PERSON] видав посвідчену приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстровану в реєстрі за № 1554 довіреність з терміном дії до 19.08.2016 р. на ім»я [PERSON] і [PERSON] про право розпорядження вказаним автомобілем, а також було передано автомобіль і документи на нього; 03.05.2014 р. [PERSON], діючи за вказаною довіреністю та вважаючи себе фактичним власником вказаного автомобіля, передала автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] та документи на нього громадянину, адреси проживання якого вона не знає, на ім»я [PERSON], отримавши від нього 32000 грн., про що було складено розписку; письмових доказів на підтвердження факту сплати позивачу 14000 доларів США за автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] та факту укладення з позивачем договору його купілі-продажу суду не надала. В судовому засіданні відповідач за первісними позовними вимогами - [PERSON] надала суду пояснення аналогічні з поясненнями відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] вказав, що позивач повинен звертатися з позовом щодо повернення транспортного засобу до [PERSON] як до особи, у якої перебуває автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER]; при цьому, посилання позивача на ст.ст.1212, 1213 ЦК України щодо безпідставного набуття відповідачем [PERSON] вказаного автомобіля та його незаконне відчуження помилкові через виникнення між [PERSON] та [PERSON] договірних зобов»язань, що регламентується главою 68 ЦК України, а відповідно до правової позиції Веховного Суду України у цивільній справі № 6-88цс13 від 02.10.2013 р. у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі, й щодо зобов»язання повернути майно позивачу. В подальшому в судове засідання відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] не з»явилися, письмово проти змінених позовних вимог заперечили, просили розглянути справу у їх відсутність, у задоволенні позовів відмовити (а.с.а.с.171-173). З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне у задоволенні позову відмовити з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] 19.08.2011 р. законно, на підставі виданої власником - [PERSON] посвідченої приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстрованої в реєстрі за № 1554 довіреності про право розпорядження транспортним засобом, правомірно з волі власника, який передав [PERSON] автомобіль і документи на нього, заволоділа автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER]; 03.05.2014 р. [PERSON] до 17.05.2013 р. дня подачі [PERSON] заяви до приватного нотаріуса про скасування довіреності на розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], діючи за вказаною довіреністю та всупереч ч.3 ст.238 ЦК України вважаючи себе фактичним власником вказаного автомобіля, передала автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] та документи на нього громадянину, адреса проживання якого їй невідома, на ім»я [PERSON], отримавши від нього 32000 грн.; [PERSON] вказаний автомобіль або отримані від [PERSON] за нього гроші в сумі 32000 грн. [PERSON] не повернула. Зазначені правовідносини регламентуються: - ч.ч.1, 2, 3 ст.249 ЦК України, за змістом яких особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність; особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність; права та обов»язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників; це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася; - ст.239 ЦК України, за якою правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки особи, яку він представляє; - ч.3 ст.238 ЦК України, за змістом якої представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом; - ст.22 ЦК України, за якою особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Оскільки [PERSON] 19.08.2011 р. законно, на підставі виданої власником - [PERSON] посвідченої приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстрованої в реєстрі за № 1554 довіреності про право розпорядження транспортним засобом, правомірно з волі власника, який передав [PERSON] автомобіль і документи на нього, заволоділа автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER]; 03.05.2014 р. [PERSON] до 17.05.2013 р. дня подачі [PERSON] заяви до приватного нотаріуса про скасування довіреності на розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], діючи за вказаною довіреністю та всупереч ч.3 ст.238 ЦК України вважаючи себе фактичним власником вказаного автомобіля, передала автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] та документи на нього громадянину, адреса проживання якого їй невідома, на ім»я [PERSON], отримавши від нього 32000 грн.; [PERSON] вказаний автомобіль або отримані від [PERSON] за нього гроші в сумі 32000 грн. [PERSON] не повернула; таким чином, [PERSON] вчинила правочин від імені [PERSON] у власних інтересах і внаслідок її дій щодо відчуження автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], вчинених не в інтересах довірителя з порушенням його прав та вимог закону, власник був позбавлений права на належне йому майно і не отримав суми вартості належного йому та проданого відповідачем автомобіля, однак обраний [PERSON] спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення і спричиненим цим порушенням наслідкам, то його вимоги про стягнення з [PERSON] 68980 грн. у відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] задоволенню не підлягають. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - показаннями свідка [PERSON], який пояснив, що 19.08.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] було укладено усну угоду щодо купівлі-продажу належного [PERSON] автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] за 12500 доларів США, для забезпечення якої [PERSON] і [PERSON] передали [PERSON] завдаток в сумі 2000 доларів США, а [PERSON] надав посвідчену приватним нотаріусом довіреність на ім»я [PERSON] і [PERSON] про право розпорядження вказаним автомобілем та передав [PERSON] автомобіль і документи на нього; через те, що [PERSON] і [PERSON] не передали [PERSON] залишок погодженої сторонами суми вартості автомобіля і не віддали йому цей автомобіль, то 17.05.2013 р. [PERSON] подав до приватного нотаріуса заяву про скасування довіреності на розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], однак вказаний автомобіль [PERSON] не було повернуто; [PERSON] заперечив твердження [PERSON] про те, що вона 19.08.2011 р. купила у [PERSON] вказаний автомобіль, повністю сплативши його вартість; - копією облікової картки приватного транспортного засобу, за якою [PERSON] є власником автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] (а.с.4); - копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за яким [PERSON] є власником автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] (а.с.71); - копією довіреності, посвідченої 19.08.2011 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстрованої в реєстрі за № 1554, за якою [PERSON] надав довіреність терміном дії до 19.08.2016 р. на ім»я [PERSON] і [PERSON] про право розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] (а.с.48); - копією заяви, посвідченої 17.05.2013 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу і зареєстрованої в реєстрі за № 841, за якою [PERSON] скасував довіреність видану ним на ім»я [PERSON] і [PERSON] на розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] (а.с.5); - копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 17.05.2013 р. № 24464129, за яким до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис про скасування [PERSON] довіреності, виданої ним на ім»я [PERSON] і [PERSON], на розпорядження автомобілем «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] (а.с.6); - копією рішення Гайсинського районного суду від 14.11.2013 р., відповідно до якого відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та зазначено, що [PERSON] не спростував доводи [PERSON] і [PERSON] про вибуття автомобіля з їх володіння до часу скасування довіреності на право розпорядження автомобілем та довів факт знаходження автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] у незаконному володінні відповідачів, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про покладення на відповідачів обов»язку повернути цей автомобіль через невідповідність змісту порушеного права, характеру його порушення і спричиненим цим порушенням наслідкам обраному [PERSON] способу захисту (а.с.а.с.8, 9) - копією ухвали Апеляційного суду у Вінницькій області від 20.12.2013 р., за якою рішення Гайсинського районного суду від 14.11.2013 р., відповідно до якого відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, залишено без змін (а.с.а.с.10, 11); - висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 75/14-21 від 14.01.2014 р., за яким довідникова вартість бувшого у використанні автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску виходячи з нормативних показників технічного стану та пробігу складає 68980 грн. (а.с.а.с.12-16); - розпискою від 03.05.2013 р., за якою [PERSON] за продаж автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] отримала від [PERSON] 32000 грн. (а.с.151). Доводи позивача та його представника в частині вимоги про стягнення з [PERSON] 68980 грн. у відшкодування вартості безпідставно набутого майна автомобіля «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] судом до уваги не приймаються через невідповідність змісту порушеного права, характеру його порушення і спричиненим цим порушенням наслідкам обраному [PERSON] способу захисту. Заперечення відповідача [PERSON] та її представника - адвоката [PERSON] про те, що [PERSON] фактично придбала у [PERSON] автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER], сплативши йому 14000 доларів США, а тому мала право як власник, продати його іншій особі, суд до уваги не бере, оскільки належних і допустимих стосовно ст.ст.57-60 ЦПК України доказів, які б підтверджували факт сплати [PERSON] позивачу 14000 доларів США за автомобіль «Опель Віваро» 2004 р. випуску № [NUMBER] та факт укладення з позивачем договору його купілі-продажу, відповідач та її представник суду не надали. З цих же причин суд не бере до уваги пояснення відповідача за первісними позовними вимогами - [PERSON] Також, суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] про те, що 19.08.2011 р. вона знаходилася в квартирі [PERSON] і разом з нею перераховували гроші, які [PERSON] повинна була передати [PERSON], при цьому, вирахувана ними сума грошей склала 14000 доларів США; після чого вона із [PERSON] разом із запакованими в газету та пакет грішми прийшли до кінотеатру «Мир» в м. Гайсині, в якому є приміщення фотостудії дочки [PERSON] - [PERSON] та колишнього її зятя [PERSON], де вона залишилася чекати, а [PERSON] зайшла до приміщення, а коли повернулася, то повідомила її, що передала пакет з грішми в сумі 14000 доларів США передала [PERSON], оскільки [PERSON] не знаходилася в приміщенні фотостудії в момент передачі [PERSON] грошей в сумі 14000 доларів США [PERSON] та не бачила, яку конкретно суму отримав останній. Понесені сторонами судові витрати у звязку із відмовою суду в задоволенні позовних вимог необхідно на підставі ст.88 ЦПК України залишити за сторонами.

Outcome: dismissed