Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

27.05.2016 позивач звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач являється батьком зазначеної дитини та повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяви, у яких позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в попередньому судовому засіданні, враховуючи вимоги ст. 174 ЦПК України. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу, який на даний час розірваний, народилась дитина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved