overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, вказуючи, що вона навчається у Коледжі управління, економіки і права Полтавської держаної аграрної академії, знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] Батько позивача [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вимушена звернутися до суду для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. 29 січня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 13 грудня 1999 року в м.Гадяч, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 14 вересня 2009 року. Згідно довідки Коледжу управління, економіки і права Полтавської держаної аграрної академії [PERSON] навчається в даному закладі на третьому курсі, термін закінчення навчання - 30 червня 2018 р. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, так як батько зобовязаний утримувати свою повнолітню дочку, що навчається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення померлим [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що зазначена особа є її батьком. Батько проживав в [ADDRESS], ніде не працював, був інвалідом ІІ групи. У листопаді 2014 року [PERSON] раптово зник и вже понад 3 роки ніхто його не бачив. До цього часу відомості про місце його перебування відсутні. Просила оголосити [PERSON] померлим. Заявник [PERSON] до суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою заявлені вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС ГтУЮ у Донецькій області також у судове засідання не прибув, просив вирішувати справу у його відсутність, вирішення справи покладав на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON]. З наданих суду матеріалів вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року у місті Маріуполі Донецької області, є громадянином України, з 02.07.2000 був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] Згідно із довідкою за № 4/13392, виданою Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ ГУМВс України в Донецькій області, 13 листопада 2014 року в ЄРДР за № 12014050790003194 було зареєстроване кримінальне провадження за фактом зникнення безвісті [PERSON], за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Згідно із довідкою за № 17673/105/06-2017, виданою Лівобережним відділенням поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області від 18.12.2017, [PERSON] з 11 грудня 2014 року перебуває у розшуку та значиться як безвісно зникла особа. За інформацією, наданою на запит суду Лівобережним відділенням поліції ЦВП ГУНП в Донецькій області від 29.01.2018, [PERSON] до кримінальної відповідальності протягом 2014-2017 років не притягався, покарання, пов'язані із обмеженням чи позбавленням волі, не відбуває, місце перебування особи до сьогодення не відоме. За таких конкретних обставин у суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, викладених заявницею щодо відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] понад три роки, а тому зазначена особа підлягає оголошенню померлою. На підставі ст. 46-47 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. Обгрунтовано заяву тим, що у документах заявника та її матері містяться розбіжності у написанні прізвища, а тому виникла необхідність встановлення факту родинних відносин. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті матері - [PERSON]. Представник заявника у судове засідання подав клопотання про розгляд заяви без його участі та участі заявника, зазначивши, що заяву заявник підтримує. Представник Менської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд заяви без його участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 10), яка доводилася матір'ю заявнику. Після смерті матері заявника відкрилася спадщина на належне їй майно. Заявник у встановлений законом строк звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим за її заявою була заведена спадкова справа до майна померлої [PERSON]. При вивченні нотаріусом наданих заявником документів виявилося, що у них існують розбіжності у написанні прізвища заявника та її матері, а тому неможливо документально підтвердити родинні відносини, у зв'язку з чим заявник не може оформити спадщину (а/с 15), а тому виникла необхідність встановлення факту родинних відносин. Згідно копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (записано російською мовою) (а/с 9). Відповідно до довідки від 07.12.2017 № 1061, виданої виконкомом Сахнівської сільської ради Менського району Чернігівської області [PERSON], її мати - [PERSON] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] з 1974 року по 16.01.2011, виписана у зв'язку зі смертю. Разом з нею в спадковому будинку проживала і була зареєстрована мати - [PERSON], яка виписана 10 березня 2013 року у зв'язку зі смертю (а/с 13). Згідно довідки від 07.12.2017 № 1062, виданої виконкомом Сахнівської сільської ради Менського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] здійснила поховання за власний рахунок своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO] (а/с 14). За інформацією Менської районної державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті [PERSON], яка померла [INFO] заведена за заявою [PERSON]. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Матеріалами справи підтверджено, що померла [PERSON] доводилася матір'ю заявнику. Вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідні обставини позивач обґрунтовує тим, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріального утримання на дитини не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати дочку до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1 500 грн., починаючи з 28 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 2 500 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2009 року. Мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08 серпня 2016 року шлюбу між сторонами було розірвано. Відповідні обставини підтверджуються копією судового рішення, копією свідоцтва про народження дитини. [PERSON] проживає разом із дитиною [ADDRESS], що підтверджується довідкою голови правління ОСББ «Соланж» від 19 грудня 2017 року. Обов'язок батьків утримувати дітей закріплений в ст.180 СК України. Право вибору способу стягнення аліментів надано тому із батьків з ким проживає дитина, зокрема кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідне право передбаченеу ст.181 цього Кодексу. При цьому судом враховується, що відповідач спроможний та згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2 500 грн. При визначенні розміру аліментів судом враховуються вимоги ч.1 ст.182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Суд, зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, має дохід, інших утриманців не має, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судом також враховуються вимоги ч.2 ст.182 СК України, з яких вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 640 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

28 грудня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час мешкає з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вирішив справу розглянути в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 5) 17 серпня 2013 року у подружжя народилася дитина [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 322015, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 22.08.2013 року (а.с. 3) Малолітня дитина постійно мешкає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своєї дитини ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивачка. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

28 грудня 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, у якому мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої доньки, оскільки дитина постійно проживає з нею, перебуває на її утриманні та вихованні, батько ухиляється від матеріального забезпечення та виховання дитини. Позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, позивач наполягала на позбавленні батьківських прав відповідача, а останній погодився з позовом, про що надали письмові заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23 листопада 2012 року до 04 серпня 2014 року і в якому мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Малолітня дочка сторін по справі постійно проживає з матірю - позивачем, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач вихованням малолітньої доньки не займається, інтересами та станом здоров'я дитини не цікавиться, до дошкільного навчального закладу, який відвідує малолітня донька сторін відповідач не приходив і не цікавився умовами перебування, не сплачує кошти на утримання дитини. Відповідач не подав належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та надав згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно дитини, яка оформлена письмовою заявою з посвідченням у нотаріальному порядку. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і за таких обставин необхідно позбавити його батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

28 грудня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 26.05.2014 р. у Виконавчому комітеті Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує на те, що разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання 27.02.2018р. повторно не прибув, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 26 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб у Виконавчому комітеті Белзької міської ради Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 229021 . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, та те, що позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

28 грудня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 30 вересня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 1070. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Мотивом для розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та неможливість продовжувати спільне життя. Фактично шлюбні відносини у них припинилися в травні 2016 року, з тих пір вони не проживають разом, місцезнаходження відповідача їй невідомо. Вони не можуть спільно вирішувати найважливіші питання сім'ї. Зобов'язання щодо спільної побудови сімейних відносин між ними вже давно не виконуються. Між ними вже давно відсутнє почуття любові, взаємоповаги та взаємодопомоги. Шлюб з відповідачем заважає їй будувати плани на майбутнє та створювати нову родину. Спільне господарство ними разом не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив не подав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 вересня 2000 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька Донецької області, актовий запис № 1070. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2016 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та неможливістю продовжувати спільне життя. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved