Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

27.10.2020 року позивач подав до суду позовну заяву до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, в подальшому уточнивши позовні вимоги, в якій просить усунути перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та встановити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки шляхом систематичних зустрічей з дитиною без присутності матері [PERSON] : кожні вихідні місяця з 17 год. п`ятниці до 17 год. суботи з ночівлею вдома у [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; в період новорічних та різдвяних свят - 19 грудня з 17 до 19 год., 01 січня з 09 до 18 год.; під час літніх канікул 30 днів (15 днів поспіль в період з 1 по 15 липня та ще 15 днів поспіль з 1 по 15 серпня) з проживання вдома у [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; кожного вівторка та четверга з 17 до 18 год. з покладенням на [PERSON] обов`язку відвезти дитину до матері; щороку 15 лютого на день народження дитини з 17 до 19 год.; щороку 21 липня на день народження батька дитини [PERSON] з 17 до 19 год. у випадку хвороби дитини - надавати [PERSON] право відвідувати доньку [PERSON] по місцю її проживання за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 28.09.2016 р. він (позивач) уклав шлюб з відповідачкою, від шлюбу є донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в нього (позивача) дуже гарні стосунки з донькою, із самого її народження він намагається приймати активну участь у її вихованні. Після розірвання шлюбу відповідачка з донько проживає окремо. За домовленістю з відповідачкою він (позивач) після розлучення забирав доньку з садочка, проводив із нею щодня по дві години, бачився по вихідним, а потім відвозив її до матері. Ніяких проблем ніколи не було, він (позивач) завжди дотримувався своїх обіцянок та привозив дитину до матері вчасно. Проте, із 7 жовтня 2020 р. без будь-яких підстав відповідачка різко змінила свою поведінку та заборонила йому бачитися з донькою, стала приходити до садочка і забирати [PERSON] , інколи навіть влаштовуючи скандали як при дитині, так і при вихователях. З даного питання він (позивач) звертався до Служби у справах дітей Охтирської міської ради, працівники служи телефонували відповідачці та застерігали її не порушувати його батьківських прав. Проте ці бесіди ні до чого не привели, відповідачка не дає йому можливості бачитися та спілкуватися з донькою. Сварки на очах у дитини влаштовувати він (позивач) не збирається, бо не хоче травмувати дитину. Вважає, що порушуються його права, як батька дитини, тому звернувся з даним позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що з жовтня 2020 р. відповідачка створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач також пояснив, що він дуже прив`язаний до своєї дитини, він завжди забирав доньку з садочка та гуляв з нею по 2 години, а потім відводив до матері. Він (позивач) є громадянином Російської Федерації та має посвідку на проживання в Україні. На даний час проживає в [ADDRESS] в квартирі своєї матері, також він успадкував після смерті баби будинок в смт. Чупахівка Охтирського району. Він (позивач) працює неофіційно, здійснює вантажні перевезення по місту мікроавтобусом, дохід становить 5-6 тис. грн. на місяць. Заборгованість по аліментам є, але невелика, він (позивач) намагається сплачувати аліменти кожного місяця. Після того, як відповідачка заборонила йому бачитися з донькою, він приходив ввечері до двору відповідачки і стояв поряд, щоб побачити дитину, бо відповідачка перешкоджає його спілкуванню з дочкою. Щодо конфлікту 8.02.2021 р. пояснив, що прийшов до дитини в садочок та просив відповідачку, щоб дитина сходила з ним на 10 хв. купити гостинець. Однак відповідачка затіяла конфлікт, тому він забрав дитину до себе додому. Вважає, що батьки мають рівні права на участь у вихованні дитини, тому просить його (позивача) позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позовну заяву відповідачка зазначила, що позовні вимоги не визнає в заявленій редакції, вважає позов необґрунтованим та таким, що підлягає лише частковому задоволенню. Позивачем не надано суду доказів створення перешкод з її (відповідачки) сторони у спілкуванні батька з дитиною, а тому вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом. [PERSON] майже кожен день спілкується з донькою, але постійно влаштовує сварки в присутності доньки, погрожує їй (відповідачці). Аліменти на утримання дитини позивач сплачує нерегулярно, він не дбає про матеріальне забезпечення і духовний розвиток дитини. Також просить суд врахувати, що позивач не обґрунтував, де він буде проводити зустрічі з донькою, так як у нього немає власного житла. Вона (відповідачка) категорично заперечує проти визначення часу спілкування з батьком саме без присутності матері на цілу добу з ночівлею за місцем проживання батька, так як трирічна донька не може ночувати без мами, [PERSON] не знає потреб дитини, дитина повинна ночувати у звичайній домашній остановці, так як потрапляння в чужу незнайому для неї атмосферу буде для неї стресом. З цих же підстав заперечує проти знаходження дитини з позивачем під час канікул на термін 15 днів. Заперечує також проти надання права [PERSON] відвідувати житло, яке належить їй (позивачці) без її (відповідачки) згоди у випадку хвороби дитини, так як під час хвороби дитини до неї повинні мати доступ медичні працівники, а не особа без медичної освіти, яка навіть не може надати елементарну матеріальну допомогу. Вважає, що враховуючи викладені обставини, інтереси дитини, буде цілком достатньо для [PERSON] бачити доньку в присутності матері кожні перші та треті вихідні дні (наприклад субота чи неділя за взаємним погодженням) з 12 до 18 години. Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради - Гмиря В.П. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 07.04.2021 року № 01-14/1198 щодо способу участі батька у вихованні малолітньої [PERSON] , так як він відповідатиме інтересам дитини. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідка, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Згідно вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що 28.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований в Охтирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 217 (а.с. 6). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). На підставі судового наказу № 583/2976/19, виданого Охтирським міськрайонним судом 24.07.2019 р., з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця (а.с. 9). Згідно довідки Охтирського міськрайонного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) № 41326 від 20.10.2020 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.11.2020 р. становить 3642,95 грн. (а.с. 10). Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] , що не заперечували сторони в судовому засіданні. Малолітня [PERSON] , [INFO] відвідує дитячий садок «Орлятко», що підтверджується довідкою від 27.10.2020 р. (а.с.18). Згідно довідки виконкому Чупахівської селищної ради № 2145 від 20.10.2020 р. позивач [PERSON] зареєстрований та проживає одиноко за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки ОСББ «Щаслива оселя 175» від 09.02.2021 р. позивач [PERSON] станом на 09.02.2021 фактично поживає в квартирі [ADDRESS] (а.с. 77). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.02.2021 квартира за адресою: [ADDRESS] з усіма комунальними зручностями, обладнана меблями, побутовою технікою, санітарно-гігієнічні умови задовільні, є диван для сну дитини, місце для занять, наявні продукти харчування, батьком створені належні умови для перебування в ній його доньки (а.с. 93). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 7-10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно вимог ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. В ст. 157 СК України зазначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, з системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). За приписами ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою, яка проживає з матір`ю. Це виявляється в тому, що відповідачка обмежує право позивача на спілкування з донькою, не дає дитини, пояснюючи це тим, що позивач не знає потреб дитини, що батько недбало ставиться до дитини, та звинувачуючи його у тому, що через таке ставлення погіршується стан здоров`я дитини. Про існування між сторонами спору з приводу участі батька у вихованні дитини свідчать пояснення відповідачки [PERSON] , дані нею в судовому засіданні, а також факти звернення відповідачки до поліції з приводу того, що позивач без її ( [PERSON] ) дозволу забрав їхню доньку - [PERSON] та не повертає її до місця проживання дитини, що підтверджуються талонами-повідомленнями від 09.10.2020 р, від 16.10.2020 р., від 08.02.2021 р. На думку суду, сімейний зв`язок між батьком та донькою має важливе значення для підтримання між ними відносин, як близьких осіб, що сприяє реалізації їх права на сімейне життя та сприяє нормальному розквіту людини в суспільстві. Суд виходить з того, що у даному випадку, спілкування батька з малолітньою [PERSON] і бажання підтримувати зв`язок з дитиною є адекватною реакцією людини у життєдіяльності і сприяє розвитку особистості дитини будучи важливим елементом в її вихованні. Тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідачки не перешкоджати йому у спілкуванні та участі у вихованні дитини. При цьому суд вважає за необхідне визначити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої [PERSON] , оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам. За приписами ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області № 01-14/1198 від 07.04.2021 р. орган опіки та піклування Охтирської міської ради вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] можуть підлягати задоволенню, так як за місцем проживання [PERSON] наявні належні умови для виховання та спілкування дитини з батьком, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10.02.2021 р. за місцем проживання батька [ADDRESS] . Стосовно надання [PERSON] права відвідувати доньку [PERSON] під час її хвороби за місцем проживання [ADDRESS] орган опіки та піклування вважає, що дозвіл на це може дати власник житла. В той же час, як вже було встановлено судом, малолітня дочка сторін на час розгляду справи лише досягла 4-річного віку, часто хворіє, у зв`язку з чим мати дитини (відповідачка [PERSON] ) перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею п`яти років. Вказана обставини є суттєвою та не була врахована органом опіки і піклування при наданні висновку щодо вирішення спору про встановлення порядку участі позивача у вихованні дитини, а саме: тривалого проживання та відпочинку дитини разом з батьком в літній період за відсутності матері, яка контролює харчування та лікування малолітньої дитини, дотримання дитиною гігієнічних норм. При визначенні способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною суд враховує вік дитини, стан її здоров`я, відсутність доказів, що батько несе загрозу інтересам дитини, з огляду на позитивні характеристики [PERSON] за місцем проживання, наявність у нього належного побутового та матеріального забезпечення, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 10.02.2021, а також виходить із розумного балансу права на участь обох батьків у вихованні дитини. Встановлюючи порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, суд виходить із встановлених у справі фактичних обставин, зокрема, режиму дня дитини, її віку та стану здоров`я, враховує інтереси усіх сторін, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них,

Outcome: partial