Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

27 листопада 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом до Собицької сільської ради Шосткинського району про визнання за ними права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. На обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Собицької сільської ради Шосткинського району. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями, які спадщину прийняли у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України є позивачі. Однак, при зверненні до нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно. Позивачі та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просив слухати справу за його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій прохав слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у віці 45 років в м. Шостка помер [PERSON] /а.с.5/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно копій державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ№372730, серія ЯЗ №372053, серія ЯЗ №372054 [PERSON] був власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8857 га, 0,5394 га, 0,3576 га відповідно, розташованих на території Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області./а.с.13,14,15/ Дана обставина також підтверджується копією витягу з Державного кадастру про земельну ділянку/а.с.19,20,21/ З копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] , та позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] вбачається, що їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] ./а.с.7/ Тобто померлий [PERSON] доводився позивачам рідним батьком. З інформації Шосткинського районної державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) після померлого [INFO] [PERSON] спадкової справи не зареєстровано. Згідно довідки виконавчого комітету Собицької сільської ради [PERSON] до дня своєї смерті, [INFO] , був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з колишньою дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не складався та не посвідчувався./а.с.6/ Таким чином [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняли. Однак, як стверджують позивачі оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки серія ЯЗ№372730, серія ЯЗ №372053, серія ЯЗ №372054 виданих на ім`я [PERSON] втрачені. При зверненні до відділу у Шосткинському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області позивачам роз`яснено, що видача дублікатів документів на землю на ім`я померлих осіб чинним законодавством України не передбачено./а.с.12/ Відповідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ч.1 ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах спадкування»). Отже, з викладеного вбачається, що на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують як єдині спадкоємці за законом на визнання за ним права власності на нерухоме майно у порядку спадкування після померлого батька [PERSON] . Разом з цим, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно, позивачі належним чином оформити право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом не мають можливості. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку . Відповідно до положень п.п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку у позивачів відсутній правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця, що свідчить про неможливість отримання ними свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке їх право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, досліджені докази та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку за необхідне захистити право позивачів шляхом його визнання, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved