Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

27 квітня 2015 року по даній справі Житомирським районним судом було ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю, усунуто перешкоди [PERSON] в користуванні належною йому земельною ділянкою, площею 0,0975 га, кадастровий номер 1822083000:07:002:0831, яка розташована в с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, шляхом скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1822083000:07:002:1491, яка розташована на території Іванівської сільської ради, Житомирського району, Житомирської області та належить [PERSON]. 03 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, оскільки під час ухвалення вищевказаного рішення суд не вирішив питання про стягнення з відповідачів витрат, повязаних зі сплатою судового збору при подачі позову до суду у розмірі 243 грн. 60 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. та сплачених позивачем коштів за проведення судової експертизи в сумі 5\~043 грн. В судовому засідання позивач підтримав свою заяву та просить стягнути всі витрати з [PERSON] [PERSON] та його представник, а також представник Іванівської сільської ради заперечували проти стягнення з них вказаних витрат. Представник Управління Держземагенства в Житомирському районі підтримав заяву позивача та вважає, що дані витрати потрібно стягнути саме з [PERSON], як безпосереднього винуватця у порушенні прав [PERSON] Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали цивільної справи №278/1591/14-ц, суд вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення про часткове задоволення вимог щодо стягнення судових витрат виходячи з наступного. Так, зазначений позов згідно квитанції №2/2 від 25.03.2014 оплачено судовим збором в сумі 243 грн. 60 коп. (т. 1 а.с.2). Відповідно до квитанції №28701000950341406712861 від 30.07.2014 року [PERSON] сплачено 5\~043 грн. за проведення судової земельно-технічної експертизи (т. 2 а.с.4). Однак, позивачем не надано, документально підтверджених доказів, понесення ним витрат на правову допомогу, що не узгоджується із п. 48 Постанови пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року, яка визначає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку, є підставою для відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правову допомогу. В свою чергу, за приписами ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких, в контексті ст.79 ЦПК України, зокрема, належать судовий збір та витрати повязані з проведенням судових експертиз. При цьому суд згадані витрати присуджує позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи на те, що позов [PERSON] було задоволено в повному обсязі, а рішенням суду від 27 квітня 2015 року встановлений факт порушення усіма відповідачами прав останнього на користування спірною земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що відповідачі мають відшкодувати позивачеві понесені ним витрати в дольовому порядку, тобто кожен в рівних частках. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, враховуючи те, що судом під час ухвалення рішення від 27 квітня 2015 року не було вирішено питання про судові витрати, які складаються із судового збору та витрат повязаних із проведенням судової земельно-технічної експертизи, суд вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення з підстав, на які посилається позивач.

Outcome: partial