overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

27 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] склав заповіт, яким вищевказане майно заповідав своєму сину - позивачу по справі - [PERSON], що підтверджується копією заповіту. Мати позивача, [PERSON], мешкала разом з батьком за адресою [ADDRESS]. Позивач разом з батьком на момент його смерті не проживав, а мешкав в м. Києві, де мешкає і на даний момент. Даний факт підтверджується копією будинкової книги та копією паспорта позивача. Пропущення позивачем строку для подачі заяви про-прийняття спадщини сталося з поважних причин, оскільки позивач про існування заповіту не знав, вважав оскільки мати проживала з батьком на момент смерті, а він не звертався до нотаріуса, то вона і є єдиною спадкоємицею. А мати, [PERSON], якій вже майже 87 років в силу свого віку про існування заповіту забула. Нещодавно вона випадково знайшла заповіт серед документів, та повідомила позивача. Позивач одразу ж приїхав до м. Шостка, та звернувся до нотаріуса, але виявилося, що вже було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме шість місяців від моменту відкриття спадщини. У зв'язку з цим нотаріус відмовив у прийомі заяви, що є підставою для звернення до суду. Позивач та 3-я особа [PERSON], просять розглянути справу без їх участі, позивач вимоги підтримує, а 3-я особа проти позову не заперечує. Представник відповідача - виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області проти позову не заперечує та просить розглянути справу без його участі про що надав відповідну заяву. Суд вважає можливим слухати справу без участі сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про смерть [PERSON], копію заповіту, копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту, копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, копію державного акту на земельну ділянку, копію будинкової книги, копію паспорту [PERSON], копію паспорту та коду позивача, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку звернення за прийняттям спадщини та визначити додатковий строк для подачі заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини тривалістю в три місяці. Відповідно до ст.1272 ЦК України, суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи в першу чергу його законні права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

27 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що [INFO] померла його співмешканка [PERSON], яка постійно проживала в будинку [ADDRESS]. 12.01.2015 він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2-16, на належну [PERSON] земельну ділянку, площею 2,2 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером [NUMBER] на території Митинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області. До складу спадщини також входить житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 60.9 м2, загальною площею 90.6 м2. Зазначений будинок був куплений [PERSON] в [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Митинецької сільської ради 12.12.1987 року. 26.10.1988 року [PERSON] виконавчим комітетом Красилівської районної ради було видано свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок із господарськими будівлями та згідно довідки БТІ від 15.12.2014 року №430 право власності зареєстровано у встановленому законом порядку в реєстровій книзі №17 за реєстровим №10. 12.01.2015 року державний нотаріус Тиховська В.В., посилаючись на те, що у нього відсутні правовстановлюючих документів на належний [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, постановою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок. Через відсутність у нього оригіналу свідоцтва про право власності на вказане будинковолодіння він позбавлений можливості оформити право на спадщину у нотаріальному порядку і вимушений звернутися до суду. Належність померлій співмешканці вказаного будинковолодіння підтверджується рішенням Красилівського районного суду про встановлення факту спільного проживання від 07.10.2014 року, договором купівлі-продажу від 12.12.1987, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.01.2015, технічним паспортом на будинок [ADDRESS] від 20.11.2014, довідкою-характеристикою Красилівського БТІ від 25.12.2014 року №430. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в заяві підстав, просив позов задовольнити. Представник відповідача Митинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які свідчать про те, що визнання відповідачем пред'явленого позову суперечить закону, порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

27 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 25 листопада 1993 року Відділом ЗАГСу Печерського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 897. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

27 березня 2015 року позивач звернулася до суду з заявою, в якій вказувала, що 25 лютого 2006 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківським міськрайонним управлінням юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №225. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 листопада 2006 року. 27 грудня 2013 року шлюб з відповідачем було розірвано, що стверджено рішенням Володарського районного суду, після розірвання шлюбу дитина знаходиться біля неї, тому просила стягнути аліменти з відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис за №225. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20 листопада 2006 року Виконкомом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області та про що складено відповідний актовий запис за №07. 27 грудня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що стверджено рішенням Володарського районного суду Київської області, після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, відповідач допомоги на дитину не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами немає домовленості щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, тому вимоги позивача підлягають до задоволення. Позивач звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27 березня 2015 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла їхня мати, [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина у виді земельної ділянки, яку вони мають намір успадкувати. Проте не мають такої можливості, через втрату оригіналу Державного акт на право власності на земельну ділянку. Позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Білашківської сільської ради - Дзигар Ю.І. надіслав до суду повідомлення, про неможливості з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з огляду на таке: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] була власницею Державного акту на право власності на земельну ділянку, як єдині спадкоємиці не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з втратою оригіналу Державного акту, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

27 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що [PERSON] від участі у вихованні і утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоровя і розвиток дитини. Поведінка та спосіб життя відповідача негативно впливали на психічний стан неповнолітньої дитини, що загрожувало її життю та здоровю. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав. Прокурор позов позивачки підтримує. Відповідач [PERSON] до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважних причин протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], мати [PERSON] померла 20.07.2010 року. Малолітня дитина мешкає та утримується у бабусі [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], селище Овідіополь, вул. Ватутіна, 19. Відповідач від участі у вихованні і утриманні дитини ухиляється, при цьому має постійне місце проживання та працю, що підтверджується матеріалами цивільної справи №1521/3325/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відібрання дитини та стягнення моральної шкоди, перевіркою компетентних установ щодо виховання проживання малолітньої дитини (а.с. 10-12). Відповідно до вищеназваних документів видно, що відповідач по місцю проживання дитини та реєстрації мешкає, але фактично вихованням дитини не займається. Суд вважає, що ці обставини шкідливо впливають на дитину. Відповідно до висновку районного органу опіки та піклування Овідіопольської РДА від 18.02.2015 року, суд вважає, доцільно позбавити відповідача батьківських прав. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 243 грн. 50 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

27 березня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дочку. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя не склалося, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та повагу один до одного. З 2012 року шлюбні відносини вони припинили, проживають окремо. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON], якого належним чином двічі повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Частина 4 ст.169 ЦПК України встановлює, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив заочне рішення. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Позивачка та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON], яка народилася [INFO] (а.с.6). З 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

27 березня 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що в них різні погляди на сімейне життя, унаслідок чого вони припинили сімейні відносини і разом не проживають. В шлюбі мають двоє дітей, які досягли повноліття. Позивачка та відповідач були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, але до суду не прибули, від них надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 13 листопада 1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). В шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

27 березня 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 12 листопада 2000 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON], [INFO] - син [PERSON], [INFO] - дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційно не працює. Вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 грн. на кожну щомісяця до досягнення старшою повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну до досягнення старшою повноліття, а також просить стягнути судові витрати. Відповідач позов визнав та пояснив, що на даний час ніде не працює, має можливість сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 6, 7, 8, 9), а перебувають вони на утримані позивачки, про що відповідач не заперечує і що стверджено довідкою Видертської сільської ради Камінь-Каширського району від 18 березня 2015 року № 497 (а.с. 10). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VІI від 28.12.2014 року передбачено, що для дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум становить відповідно 1032 грн. та 1286 грн., що 30 відсотків становитиме 309 грн. 60 коп. та 385 грн. 80 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім дочок [PERSON], [PERSON] та синів [PERSON], [PERSON], дітей не має, має нерегулярний, мінливий дохід, суд, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір та в користь позивачки витрати за надання правової допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

27 березня 2015 року помер чоловік заявниці [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії І ЖД № 410526, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Після його смерті залишилася спадщина на належну йому частку квартири під номером 6, яка знаходиться в смт. Миколаївка, вул. Фрунзе, 1, Миколаївського району, Одеської області. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON], є спадкоємцем за законом, першої черги, після смерті чоловіка. У встановлений законом шестимісячний строк після його смерті заявниця звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського районного округу Одеської області [PERSON], із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення, нотаріус, встановлюючи чергу спадкування та родинні відносини заявниці з померлим [PERSON], встановив розбіжності у написанні їхніх прізвищ, заявниці «Терехова», чоловіка «Тєрєхов». Заявниця надала їхнє свідоцтво про укладення шлюбу видане в Читинській області Російської Федерації, в якому зазначено, що після укладення шлюбу було присвоєно прізвище, на російській мові «Терехов» та «Терехова». У зв'язку з цим, документально підтвердити, що заявниця [PERSON] та померлий [PERSON] є чоловіком і дружиною, заявниця не змогла і їй було запропоновано звернутися до суду. Від заявниці до суду надійшла заява в якій вона просить справу розглянути в її відсутність, вимоги підтримує у повному об'ємі. Зацікавлена особа представник Миколаївської селищної ради в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги заявниці визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглянути в її відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановити факт, що [PERSON], [INFO], що проживає та зареєстрована в [INFO] та померлий 27 березня 2015 року [PERSON] є чоловіком та дружиною, підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ( а.с. 4 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 5 - 7 ). Та обставина, що [PERSON] та померлий [PERSON] є чоловіком і дружиною підтверджується їхнім свідоцтвом про укладення шлюбу серії І СП № 298751, виданим Нер-Заводським рай ЗАГС Читинської області 18 січня 1977 року, в якому співпадають їхні дати народження, ім'я та по батькові. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 та частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Outcome: approved