Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

28 грудня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся з позовом до [PERSON] , в якому позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він на підставі Ордеру № [NUMBER] від 11.02 1981 р. винаймає квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у Новобаварському районі м. Харкові» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] [INFO] зареєстрований 15.01.1993 р.; [PERSON] [INFO] зареєстрована 04.04.2008 р.; [PERSON] [INFO] зареєстрований [INFO] . Зять - [PERSON] [INFO] зареєстрований по посвідці про тимчасове перебування в Україні зареєстрований 26.04.2002р. Відповідач по справі, батько мого племінника, [PERSON] в 2003 р. розірвавши всі стосунки виїхав за межі України. На теперішні час мені відомо, що він є громадянином іншої держави. Мешкає на території: Азербайджану та має іншу сім`ю та дітей. Позивач вказує, що він неодноразово звертався до КП «Жилкомсервис» участок № 43 з проханням виключити зі списку реєстрації в його квартирі [PERSON] у зв`язку з тим що він не мешкає у квартирі, прописаний по тимчасовій посвідці та не сплачує комунальні платежі, на що йому відповідали відмовою та необхідністю принести посвідку. Позивач намагався знайти відповідача та попросити його привести посвідку і виписатися з квартири, але на протязі всього часу він так і не приїхав, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS] у зв`язку з тривалою, понад п`ятнадцять років без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат утриманню житлового приміщення, а тому позивач , як винаймач житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 квітня 2020 року клопотання позивача про виклик та допит свідка - задоволено. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не подавав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Ордеру № [NUMBER] від 11 лютого 1981 року винаймає квартиру [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому Жовтневої райради народних депутатів міста Харкова від 11.02.1981 р. №3. (а.с.4) Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.09.2018 та від 02.01.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 20) З акту про не проживання, осіб сусідів, які мешкають в житловому будинку по [ADDRESS] № 1 від 10.12.2019 року, вбачається, що мешканці багатоквартирного будинку, підвереджують, що [PERSON] за останні п`ятнадцять років не проживав у квартирі [NUMBER] , не вів спільного господарства та не сплачував будь-які кошти на утримання дому та під`їзду. За останні роки, жодного разу не з`явився та не цікавився вищезазначеною квартирою, в утриманні житла участі не бере, особистих речей немає, даний акт складено у присутності: [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) В судовому засіданні був опитаний свідок [PERSON] , який пояснив, що він є племінником позивача та сином відповідача, все життя проживає в спірному житловому приміщенні. Відповідач залишив сім`ю та вже понад п`ятнадцяти років не проживає у квартирі за вищезазначеною адресою, комунальні послуги не сплачує, особистих речей не має. За останні роки відповідач приїжджав до міста Харкова, але в квартирі не проживав та не приходив. Під час останнього приїзду , вони з батьком намагалися зняти його з реєстрації місця проживання, звернувшись до відповідних органів, але йому було відмовлено, оскільки посвідка на тимчасове проживання була ним втрачена. Відповідно до статті 47Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У частині четвертій статті 9ЖК УкраїнськоїРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 1 статті 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч.1,2 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно ч.1 ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Статтею 163 ЖК України зазначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вбачається з пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, [PERSON] за адресою реєстрації не проживає понад п`ятнадцяти років, що також підтверджується показами свідка [PERSON] , допитаного в судовому засіданні, та актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 10.12.2019р. Отже, відповідач не користується житловим приміщенням, де він зареєстрований. Не проживає за цією адресою, за комунальні послуги не сплачує. Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми Закону, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , так як останній добровільно залишив вказане приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше п`ятнадцяти років, що відповідно до вимог ст.71 ЖК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved