Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

28 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 03 серпня 2011 року, посилаючись на те, що подружні відносини між ними припинені з липня 2019 року, спільного господарства не ведуть. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Також прохала стягнути з відповідача на її користь судові витрати та залишити їй прізвище після розірвання шлюбу - « [PERSON] ». Згідно ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. Судом встановлено, що 03 серпня 2011 року сторони уклали шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 140, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 23.07.2021 серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, а подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача, яка наполягала на розірванні шлюбу, та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила суд залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, судом встановлено, що позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу своє прізвище не змінювала. Отже, підстави для відновлення дошлюбного прізвища відсутні. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved