Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

27.09.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 08 червня 2012 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 369. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного. На даний момент шлюб існує формально, примирення з моменту припинення шлюбних відносин не сталося, спору майнового характеру немає. У зв`язку з тим, що подальше існування формального шлюбу суперечитиме їх інтересам, просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 листопада 2019 року. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, про що в матеріалах справи міститься заява. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Разом з тим, 07.11.2019 надав через канцелярію суду заяву (вх. № 36360), в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (арк.с.10), 08 червня 2012 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 08.06.2012 зроблено відповідний актовий запис за № 369. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: -сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12); -доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (арк.с.11). Сімейне життя не склалося, сторони подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначила, що примирення між сторонами та збереження сім`ї неможливе та є таким, що суперечить її інтересам. Відповідач на розірвання шлюбу з позивачем згоден. Згідно з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, подальше сумісне життя і збереження сім`ї сторони вважають неможливим, та таким що суперечать їх інтересам. Отже, аналізуючи всі обставини справи, судом встановлено, що дана заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. А також враховуючи наявність стійкого волевиявлення сторін, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище « [PERSON] ». За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача. При цьому, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. згідно квитанції № 0.0.1456621250.1 від 06.09.2019 (арк.с.1). Тому, у зв`язку з визнанням позову відповідачем на підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved