Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

26 лютого 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 листопада 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , але сімейне життя між ними не склалося. Весною 2010 року вона /позивачка/ познайомилася з відповідачем [PERSON] і невдовзі між ними виникли інтимні стосунки. В листопаді 2010 року її чоловік [PERSON] дізнався про її /позивачки/ стосунки з відповідачем, у зв`язку з чим виникла сварка і вона вимушена була зібрати свої речі та переїхати з дітьми проживати до відповідача, який знімав будинок у смт Немішаєве, з того часу вони з відповідачем стали спільно проживати як одна сім`я. У травні 2011 року вона /позивачка/ зрозуміла, що вагітна і повідомила відповідачу про це. Відповідач не заперечував проти вагітності та обіцяв з нею одружитися після того як вона розірве шлюб з [PERSON] . За рішенням Бородянського районного суду від 05 грудня 2011 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано, і свою вагітність вона від суду вимушена була приховати оскільки хотіла як скоріше розірвати шлюб з чоловіком та одружитися з відповідачем. Однак [PERSON] не поспішав з одруженням і [INFO] у позивачки народилася дочка, яку вони з відповідачем назвали [PERSON] . Після народження доньки позивачка та відповідач звернулись до відділу РАЦС з метою зареєструвати доньку, але їм пояснили, що не можуть записати відповідача батьком цієї дитини, оскільки дівчинка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу позивачки з [PERSON] , а тому батьком дитини було записано [PERSON] . Так, після народження [PERSON] відповідач визнавав себе батьком цієї дитини, а його /відповідача/ мати [PERSON] визнавала [PERSON] своєю кровною внучкою, зокрема, вони всі разом святкували хрещення дитини. У червні 2012 року вона /позивачка/ та [PERSON] посварилися та розійшлися. Проте, у період з червня 2012 року по 2015 рік відповідач приходив в гості до доньки, гуляв з нею, вони разом ходили до лікарні. 16 січня 2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». За рішенням Бородянського районного суду від 30 жовтня 2018 року були виключені відомості про [PERSON] як батька з актового запису про народження [PERSON] . Біологічний батько дитини - відповідач створив нову сім`ю з іншою жінкою і перестав визнавати [PERSON] своєю дитиною і тому вона /позивачка/ щоб не травмувати психіку доньки та змінювати документи дитини вирішила у Книзі реєстрації народжень не вказувати ім`я відповідача як біологічного батька дитини. Однак дитина підростала та почала задавати питання про свого батька, а тому 03 лютого 2020 року позивачка звернулася до відповідача з листом в якому просила в досудовому порядку врегулювати питання щодо походження від нього доньки [PERSON] та пропонувала з`явитися 11 лютого 2020 року до відділу РАЦС для подачі відповідної заяви, або в цей же день з`явитися до лабораторії задля відбору зразків необхідних для проведення молекулярно-біологічного дослідження ДНК. Також у цьому ж листі позивачка просила відповідача добровільно надсилати їй аліменти на утримання доньки. У відповіді на вказаний лист від 07 лютого 2020 року відповідач послався на презумпцію батьківства дитини народженої до закінчення 10-ти місяців після припинення шлюбу та не з`явився у призначене нею /позивачкою/ місце та час. Повторний аналогічний лист позивачки від 11 лютого 2020 року відповідач проігнорував. Оскільки у період з весни 2010 року по червень 2012 року вона /позивачка/ проживала з відповідачем однією сім`єю, статеві відносини, окрім нього, ні з ким, в тому числі з [PERSON] , в цей час не мала, [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , але він не бажає це визнавати, то просила визнати його / [PERSON] / батьком цієї дитини, про що внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, а так як дитина проживає разом з нею /позивачкою/, часто хворіє, то просила стягнути з відповідача на її /позивачки/ користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2020 року, до її повноліття. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, щодо його задоволення заперечувала. Треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Бородянської РДА Київської області, Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) своїх представників в судове засідання не направили, просили справу розглядати без їх участі. Вислухавши пояснення представників сторін, покази допитаної в якості свідка позивачки, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 03 листопада 2001 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано за рішенням Бородянського районного суду від 05 грудня 2011 року /а.с. 12-13/. [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] /на даний час [PERSON] , батьком вказаний на підставі ст. 135 СК України [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області складено 22 лютого 2012 року відповідний актовий запис за № 32 /а.с.10/. Як показала допитана в судовому засіданні як свідок позивачка [PERSON] , біологічним батьком її доньки [PERSON] є відповідач [PERSON] , оскільки з весни 2010 року вони почали проживати разом однією сім`єю та мали статеві відносини, більше ні з ким у неї /позивачки/ статевих відносин у цей період не було. У травні 2011 року вона довідалася, що вагітна, і вони з відповідачем з смт Немішаєве переїхали проживати до смт Пісківка, де почали винаймати житло. Коли народилася [PERSON] ( [INFO] ) відповідач визнавав, що це його дитина, вони спільно дали їй ім`я, ходили разом до органів РАЦС задля реєстрації народження дитини, відповідач хотів щоб його зареєстрували батьком дитини, але їм пояснили, що це не можливо, оскільки дівчинка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу її /позивачки/ з [PERSON] , відповідач хотів щоб дитині дали хоча б його по-батькові. Також святкували разом хрещення [PERSON] , на якому були присутні мати та брат відповідача, тоді вони теж сприймали дитину як свою онуку та племінницю відповідно. Коли [PERSON] виповнилося десь 4 місяці вони з відповідачем посварилися та розійшлися, відповідач пішов від неї /позивачки/, і, як з`ясувалося пізніше, у нього була інша жінка. Після цього [PERSON] ще приходив до дитини декілька разів, грався з нею, лише один раз надав 300 грн. на дитячий садок, обіцяв надати кошти на випуск з дитсадка, але коштів так і не надав, а згодом взагалі відмовився визнавати себе батьком цієї дитини і повідомив, що має намір зробити тест ДНК для з`ясування свого батьківства відносно цієї дитини. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] своїми показами підтвердили, що з весни 2010 року до середини 2012 року позивачка з відповідачем проживали разом однією сім`єю, і, коли народилася [PERSON] , відповідач визнавав себе батьком цієї дитини, а його мати сприймала її як онуку. Коли дитині було десь 3-4 місяці сторони розійшлись. За рішенням Бородянського районного суду від 30 жовтня 2018 року виключено з актового запису про народження [PERSON] запис про [PERSON] як про батька дитини /а.с. 11/. Відповідно до ч.2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial