Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

27.03.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неповнолітньою особою, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що за фактом завдання тілесних ушкоджень її синові [PERSON] неповнолітнім [PERSON] , Первомайським ВП ГУНП в Миколаївській області було відкрите кримінальне провадження № 12019150110002555 та внесено дані до ЄРДР. В послідуючому кримінальна справа була закрита. Відповідно до постанови Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 07 грудня 2019 року, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки [PERSON] , 2004 року народження не досяг віку 16 років на час вчинення діяння. Після закриття кримінальної справи, працівники Первомайського ВП ГУНП Миколаївської області направили адміністративні матеріали до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області про вирішення питання про притягнення винної особи - [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.01.2020 року та постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.02.2020 року в справі № 33/812/59/20 адміністративне провадження за ч. 4 ст. 184 відносно відповідача [PERSON] закрито та запропоновано звернутися нам до суду з цивільним позовом про відшкодування завданої майнової шкоди. В наслідок спричинення неповнолітнім [PERSON] тілесних ушкоджень синові позивачки [PERSON] , останній отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується копією висновку експерта № 542 від 05.12.2019 року, що додається до позову. Після отриманих ударів [PERSON] потрапив до лікарні (педіатричне відділення КНП «Первомайська ЦРЛ») з діагнозом струс головного мозку з помірним антено-вегетативним синдромом, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.12.2019 року по 17.12.2019 року, за направленням лікаря проходив магнитно-резонансну томографію, яка коштує чимало, проходив консультації в лікарів невролога та офтальмолога. Після спричинених ударів в обличчя та голову в [PERSON] погіршився зір, що посвідчується випискою лікаря - офтальмолога, медичною карткою та медичним висновком з Інституту очних хвороб, і тканинної терапії імені В.П. Філатова НАМН України (м. Одеса), де він проходив обстеження. Вартість витрат на обстеження та лікування, через погіршення стану здоров`я в зв`язку з побиттям на сьогоднішній день, складають 4933,79 грн. Крім того, внаслідок нанесених тілесних ушкоджень, було завдано моральну шкоду, яка полягає в погіршенні стану здоров`я [PERSON] , який через отриману травму зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особа яка завдала тілесні ушкодження та яка повинна відповідати за свої дії, не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні матеріальні збитки та розкаятися у вчиненому. Хвилювання та думки про те, чи поліпшиться стан здоров`я [PERSON] , чи не буде погіршення, тримають їх у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на навчання сина та самопочуття позивачки, вони з сином змушені були залишати роботу та навчання, для того щоб звертатися по лікарів, проходити обстеження в іншому місті (м. Одеса), прикладаючи для цього зусилля та витрачаючи кошти. Крім того, вони витратили не мало часу на поїздки та походи до правоохоронних органів та суду з метою доведення вини особи, яка заподіяла тілесні ушкодження, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу. Вони живуть в постійному страху, що стан здоров`я сина може далі погіршуватися і не відомо які наслідки ЧМТ можуть бути в майбутньому. Крім того, після вчинення побиття [PERSON] , неповнолітній [PERSON] навіть не вибачився, а навпаки, продовжував погрожувати [PERSON] , розміщаючи свої повідомлення в комп`ютерних соціальних мережах. За місцем навчання [PERSON] характеризується позитивно, а [PERSON] - негативно, що посвідчується характеристиками на дітей з місця навчання. При таких обставинах у відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 22 ч. 1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином позивачка просить стягнути з [PERSON] , як батька [PERSON] , 2004 року народження, на її користь матеріальну шкоду в розмірі 4933 грн. 79 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. З часу вчинення тілесних ушкоджень й до цього дня відповідач не відшкодував жодної копійки матеріальних збитків. 28.05.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне. Ознайомившись із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неповнолітньою особою, зазначив, що він повністю не визнає пред`явлені до нього позовні вимоги, оскільки йому відомо, що у виникненні конфлікту між його сином та потерпілим винні вони обидва, що спричинило моральні страждання і його дитині. Однак, співчуваючи батькам потерпілого він погоджується заплатити суму, витрачену на придбання ліків, що стосується моральної шкоди, то він не визнає, вважає, що позивач не надав доказів вчинення цієї шкоди його сином. Сам факт перебування в лікарні, куди потерпілий попав лише через 7 днів після конфлікту, не можна пов`язати з протиправними діями його сина [PERSON] . Як вбачається з матеріалів, які були додані до цивільного позову, а саме з постанови про закриття кримінального провадження даний злочин було скоєно 04.12.2019 року та внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування, а 07.12.2019 кримінальне провадження було закрито. 04.12.2019 року коли сталася дана подія, позивач разом з сином не звертались до лікаря і ніяких ознак струсу головного мозку з помірним антено-вегетативним синдромом не зафіксовано. Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Із матеріалів справи видно, що дане кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості, скоєне вперше. Відповідач неодноразово разом із своїм сином намагався поговорити з позивачкою та її сином з приводу врегулювання даного конфлікту, про те відповідачка відмовлялась. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині відшкодування матеріальної шкоди, проте заперечував проти завданої моральної шкоди. Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань. В суді встановлено, що внаслідок протиправних дій неповнолітнього [PERSON] , 2004 р.н., сину позивачки [PERSON] , 2004 р.н., було завдано тілесні ушкодження, що призвело до фізичного болю та моральних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також завдано матеріальну шкоду, яка полягає в витратах позивача на діагностику та лікування, що підтверджується фіскальними чеками з аптечних пунктів, довідками та висновками лікарів та експертів, що в підрахунку позивачки складає 4933,79 грн. Згідно постанови Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 7 грудня 2019 року, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки [PERSON] не досяг віку 16 років на час вчинення діяння. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1179 ЦК України: неповнолітня особа (у віці від 14-ти до 18-ти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. В зв`язку з вказаним, суд вважає, що з законного представника - батька [PERSON] на користь позивачки, як законного представника [PERSON] слід стягнути завдану матеріальну шкоду в сумі 4933,79 грн., оскільки у неповнолітнього [PERSON] відсутнє майно, достатнє для відшкодування шкоди. Даний розмір матеріальної шкоди не оспорюється відповідачем. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яка фізична особа зазначала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно постанови Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження від 07.12.2019 року, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки [PERSON] не досяг віку 16 років на час вчинення діяння. З даної постанови вбачається, що [PERSON] підтвердив факт завдання потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень, які згідно висновку експерта № 542 від 05.12.2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Факт заподіяння моральної шкоди, на думку суду, є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправних дій сина відповідача. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Враховуючи вищезазначені норми Закону, даючи належну оцінку обставинам справи та зокрема, що після отриманих ударів у потерпілого погіршився стан здоров`я, емоційні переживання позивача, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд стягує моральну шкоду на користь позивача частково. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує характер моральний страждань позивача та неповнолітнього [PERSON] , який внаслідок травми отримав легкі тілесні ушкодження з подальшим погіршенням здоров`я, також враховує час, протягом якого він знаходився на лікуванні, наслідки завданих тілесних ушкоджень порушили нормальні життєві зв`язки та потребують додаткових зусиль для продовження навчання, а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 10 000 гривень. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial