overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 11 листопада 2000 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалась, позивачка просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, на її задоволенні наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Також просила після розірвання шлюбу відновити їй дівоче прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За згодою позивачки суд вважає за можливе справу заслухати без участі відповідача в заочному провадженні за наявними у справі доказами. Заслухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 11 листопада 2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 75, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Як вбачається із позовної заяви, сімейні відносини між сторонами не склались. Сторони проживають окремо на протязі останніх 4-х років, спільне господарство ними не ведеться. Відповідач свою думку з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловив. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, а тому шлюб необхідно розірвати. Також позивачці після розірвання шлюбу необхідно відновити її дошлюбне прзівище [PERSON]. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], щомісяця, до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо та ніяких коштів на утримання дитини не виділяє. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній даних та доказів без відповідача у заочному порядку. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного Кодексу України - кошти на утримання дітей /аліменти/ присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її батька /матері/. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, аліментів на інших дітей не сплачує, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина не має, тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді 1/4 частини доходу відповідача, з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 ч.2, 191 ч.1 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2012 року з відповідачем уклала шлюб. На даний час ведення спільного господарства з відповідачем припинено, та разом не проживають. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не може працювати. Відповідач працює та має постійний заробіток, але матеріальної допомоги на утримання доньки та на її утримання не надає, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про те наддав заяву у якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання до досягнення їх дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Просив розглядати справу у його відсутність. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який уклали 24.02.2012 року. (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] за актовим записом № 2539 (а.с.7). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, з червня 2013 року вони з чоловіком разом не проживають. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 19 жовтня 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони з червня 2013 року проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104, 105, 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даний час має намір вступити у шлюб з громадянином [PERSON]. Однак, не може зареєструвати шлюб, оскільки не досягла вісімнадцятирічного віку, по досягненню якого, відповідно до діючого законодавства надається право на шлюб. Перенесення шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану до [INFO], тобто, до досягнення нею вісімнадцятирічного віку може негативно вплинути на її подальше особисте життя. Просить надати їй право на шлюб, оскільки є вагітною, та хоче зареєструвати шлюб з [PERSON] до народження їхньої дитини з метою уникнення ускладнень при реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація шлюбу до досягнення нею 18-річного віку відповідає її інтересам. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просить надати їй право на реєстрацію шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану до досягнення нею 18-річного віку, оскільки це відповідає її інтересам. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву [PERSON], підтвердив, що має намір зареєструвати з нею шлюб. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], заінтересованої особи - [PERSON], дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст.22 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER], тобто, станом на день розгляду справи вона досягла 16 років, однак не досягла шлюбного віку (а.с.4). Згідно із довідкою Локачинської центральної районної лікарні № 300/2-6 від 26 березня 2014 року, [PERSON] перебуває на обліку в жіночій консультації Локачинської ЦРЛ з діагнозом - вагітність 8 неділь (а.с.3). Судом встановлено, що надання права на шлюб відповідає інтересам [PERSON], а тому заява підставна і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між сторонами, який був зареєстрований 12.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис за № 217 (Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 12.06.2010 р.). Позивач посилається на те, що в шлюбі в сторін [INFO] року народилася дочка [PERSON], а [INFO] р. син [PERSON]. Подружнє життя сторін не склалось. Однією сім'єю фактично не проживають з січня 2012 року. Причина тому - несумісність характерів, різні погляди на життя, через що виникали скандали та сварки. Такі дії відповідача роблять неможливим подальше спільне подружнє життя, негативно відображаються на розвитку дітей. Вважає, що збереження шлюбу не можливе, на примирення категорично не згідна. Діти після розлучення залишаться проживати з нею. Спір майнового характеру в разі його виникнення вирішать додатково. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки вважає, що шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу бажає залишити своє теперішнє прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем. Заслухавши думку сторін суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд має присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. За клопотанням позивача про те, щоб судові витрати не стягувались з відповідача на його користь, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського РУЮ Одеської області, за актовим записом №127, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], та залишити на виховання доньку [INFO] позивачу. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони не зійшлися характерами, стосунки між ними почали псуватися, виникають часті сварки, що призвело до негативного ставлення один до одного. Спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо один від одного. Від шлюбу є малолітня дитина - донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2012 року, зареєстроване виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області за актовим записом №05. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву від 27.03.2014 року, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

27 березня 2014 року [PERSON] передала у власність [PERSON] 45201 грн, які останній зобов'язався повернути до 3 квітня 2014 року. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач до сьогоднішнього часу не повернув їй гроші, звернулася до суду з позовом про стягнення з нього 45201 грн боргу. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі та не заперечила проти заочного розгляду. Відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому за згодою позивачки справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2014 року [PERSON] передала у власність [PERSON] 45201 грн, а останній зобов'язався повернути їх до 3 квітня цього ж року, про що свідчить його розписка. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений строк відповідач зобов'язання за договором позики не виконав, на вимогу позивачки повернути борг не відреагував, а тому борг слід стягнути з нього у примусовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по оплаті 452 грн 01 коп судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

27 березня 2014 року ДП «БУ № 2 КЕВ м. Хмельницького» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги за житлово-комунальні послуги, зазначивши, що відповідач зареєстрований з 22.09.1999 року за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.04.2014 року відповідач неналежним чином не виконував свої зобов'язання по оплаті послуг позивача, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 3 039 грн. 88 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча в установленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час та місце судового розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути по суті за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані позивачем, в сумі 3 039 грн. 88 коп. та судових витрат підлягають задоволенню. Судом встановлено, що оплата квартирної плати, комунальних платежів за водопостачання в мікрорайоні «Раково» (до якого відноситься вулиця Гарнізонна) здійснюється власниками квартир, наймачам і орендарями щомісячно через Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького. Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок - [NUMBER]). Відповідно до вимог ст. 64,66,67 ЖК України наймач та члени його сім'ї повинні здійснювати оплату за користування житлом та комунальними послугами. Відповідач споживав послуги, що надавались позивачем. Між відповідачем та ДП «Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького» виникли зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 01.03.2014 року сума заборгованості за особовими рахунком відповідача складає 3 039 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язанні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

27 березня 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім його батька - [PERSON], в якій зазначив, що 20 вересня 1969 року було зареєстровано шлюб між його батьком [PERSON] та [PERSON] Заявник [PERSON] народився [INFO], батьком в свідоцтві про народження записаний [PERSON]. 18 січня 1982 року шлюб між батьками заявника було розірвано. З часу реєстрації шлюбу родина мешкала разом за адресою: [ADDRESS] Після розірвання шлюбу [PERSON] за зазначеною адресою не мешкав, добровільно виписуватись не бажав, внаслідок чого мати заявника виписала батька 20 травня 1988 року на підставі рішення суду, після чого відомості про місце перебування [PERSON] відсутні, в розшуку за даними правоохоронних органів не значиться. В зв'язку з чим заявник просить визнати батька [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви і визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що з 1988 року та по теперішній час місце перебування [PERSON] їм не відоме. Вислухавши заявника, з'ясувавши позицію заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 вересня 1969 року було укладено шлюб між батьками заявника [PERSON], 1948 року народження та [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.8). Заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області батьком якого в свідоцтві про народження записано [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.8). 18 січня 1982 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.5). 20 травня 1988 року було виписано з житлової квартири батька заявника [PERSON], 1948 року народження на підставі рішення суду, що підтверджується довідкою КП «СЄЗ» № 390 від 24 березня 2014 року. Як вбачається з довідки Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, вих. № 2/4085 від 25 лютого 2014 року, на час видачі довідки [PERSON], [INFO] у розшуку не значиться, місце його знаходження невідоме (а.с.5). Приймаючи до уваги, що за місцем постійного мешкання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування з 1988 року, тобто більше одного року, суд вважає, що його слід оголосити безвісно відсутнім.

Outcome: approved