Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

27.09.2019 року позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовними вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.02.1997 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] було зареєстровано шлюб. 11 вересня 2003 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 11.09.2003 року, актовий запис № 388. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 07.02.1998 року, актовий запис № 85. На теперішній час, повнолітня донька [PERSON] навчається у Національному університеті «Запорізька політехніка», на денній формі навчання, що підтверджується довідкою від 05 вересня 2019 року за № 387. З дня розірвання шлюбу і до теперішнього часу донька постійно проживає із позивачем. Позивач не працює і не має можливості надавати доньці достатню для нормального життя і навчання допомогу, тому вона вимушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом за захистом порушених прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але через канцелярію суду позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але через канцелярію суду відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, визнає позовні вимоги про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини, але до досягнення нею 23-х років. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~81,\~76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районної ради м. Запоріжжя Україна, відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі довідки № 387 від 05.09.2019 року, виданої Національним університетом «Запорізька політехніка», [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету Комп`ютерних наук і технологій Національного університету «Запорізька політехніка» за освітнім ступенем «магістр», термін навчання з 01.09.2019 року по 31.12.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. Відповідно до п. 20\~постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи той факт, що [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, проте продовжує навчання, проживає разом із позивачем, то підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки наявні. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів на навчання повнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , не заперечує, проте просить стягувати аліменти на навчання дочки до досягнення донькою 23-річного віку, \~аналізуючи зібрані\~ у справі\~докази і\~вимоги чинного\~законодавства,\~враховуючи обставини\~справи,\~суд доходить\~висновку про\~те,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню. На підставі\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial