overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

27.10.2017 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 06.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №56. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Сімейні стосунки припинені в березні 2015 року, через зловживання відповідачем спиртними напоями та відсутністю вдома по кілька днів. Подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. Просив розірвати шлюб з [PERSON], який зареєстрований 06.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №56. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч.2 ст.130 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №56, від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім'ї є те, що сторони втратили почуття взаємної поваги. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судовий збір суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

27.10.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Вознесенському району реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 9, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились в липні 2016 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.02.2014 року. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились в липні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

27.10.2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, яку в подальшому було уточнено, про визнання її матері [PERSON], [INFO], недієздатною з тих підстав, що вона за станом здоровя стала не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вона не в змозі пересуватися і себе обслуговувати, тому потребує стороннього догляду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточнену заяву та просила її задовольнити. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог заявника. Вислухавши думку сторін, розглянувши заяву, докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 39 ЦК України встановлює, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона, внаслідок хронічного, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 602 від 21.11.2017 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки психічного розладу у вигляді судинної деменції, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

27.10.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 6 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. В заяві просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала, просила задовольнити. Опікун директор Ліщінівського психоневрологічного будинку-інтернату Кобеляцького району [PERSON] в судове засідання не зявився. Просив слухати справу за його відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] не була доставлена в судове засідання в звязку зі станом здоровя. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON], прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.10.2017 року о 16 годині 55 хвилин до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] була госпіталізована [PERSON], [INFO] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, загострення. 27.10.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, загострення. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

27.10.2017 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 11 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №20. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 11 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON]), актовий запис №20 (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане 11.02.2012 року). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернувся в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачем у нього не склалося, причиною цього стала різниця характерів відсутність між ними взаємопорозуміння довіри та поваги, внаслідок чого протягом тривалого часу сторони проживали як чужі люди. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, та вони тривалий час спільно не проживають як одна сім'я. На даний час їх шлюб існує формально, на примирення не згідний, тому просить розірвати шлюб. Оскільки відповідач відмовляється розірвати шлюб позасудовому порядку, змушений звертатись до суду з даною заявою. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що позов підтримує повністю і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив на позов. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, суд в порядку ст.ст. 247, 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Таке рішення обґрунтовується встановленими судом обставинами, а саме: сторони 21.10.2010 р. зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції актовий запис № 3134, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2011 року. У сторін від спільного шлюбу дітей немає. Сторони тривалий час спільно не проживають, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, спору щодо спільного майна не існує. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 640,00 грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 15 червня 1981 року відділом РАГС Московського району м. Києва між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя мають повнолітніх дітей: дочку [PERSON], 1984 року народження та сина [PERSON], 1989 року народження. Спільне подружнє життя не склалосяу зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство. Проживають під одним дахом, але кожен з них живе в окремій кімнаті, тижнями вони не бачаться, нормально не спілкуються. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 1981 року відділом РАГС Московського району м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 893 (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони мають повнолітніх дітей: дочку [PERSON], 1984 року народження та сина [PERSON], 1989 року народження. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

\~\~ \~ \~\~\~\~ 27.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 07.03.2014 року, вказавши у позові, що мають дитину [PERSON], [INFO]. В позові зазначив, що на даний час разом з дружиною не проживає, дитина проживає разом з матірю. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Ведення спільного господарства припинено. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, немає. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить розглянути справу без його участі, шлюб розірвати (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати (а.с. 27). Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає \~задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони одружені з 07.03.2014 року, мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини (а.с. 4, 5). На даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторонами не заявлено. \~ \~\~\~\~ Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам \~їхніх дітей, що мають істотне значення.\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, суд вважає необхідним\~шлюб розірвати.\~\~\~\~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 06.04.2012 року в розмірі 14407 грн. 58 коп. та судового збору. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, при цьому просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На заочний розгляд справи згоден. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. У звязку з чим суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як вбачається з договору № б/н від 06.04.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору та має прострочену заборгованість. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач умови договору не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2017 року складає: заборгованість за кредитом 1615 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 8640 грн. 76 коп., заборгованість за пенею та комісією 2989 грн. 55 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 662 грн. 27 коп., всього на загальну суму 14407 грн. 58 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований, отже підлягає стягненню. Враховуючи, що наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем зобовязань перед позивачем позов підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач просив суд розглядати справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 серпня 2009 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved