Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

28.12.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаюсь на наступне. 20.04.2009 року відповідач взяв у борг у позивача грошову суму в розмірі 201 001,00 доларів США, що за курсом НБУ становила 1 606 600,99 грн. зі сплатою 36% річних та 64 373,00 доларів США, що за курсом НБУ становила 514 533,39 грн. зі сплатою 24% річних строком до 01.01.2010 року, що підтверджується борговою розпискою від 20.04.2009 року. Відповідач у вказаний строк борг не повернув, відсотки за користування позикою не сплачував. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму боргу в розмірі 2 121 134,38 грн., відсотки за користування позикою в сумі 2 592 090,88 грн., три відсотки річних та індекс інфляції на суму боргу за весь час прострочення у розмірі 478 679,00 грн., а також судові витрати по справі. В подальшому судом було прийнято заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2 121 134,38 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 2 592 090,88 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 190 204,73 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 3 402,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, посилаючись на неукладеність договору позики, оскільки за нею грошових коштів відповідач не отримував. Також, матеріали справи не містять самого договору, а надана розписка не містить жодних даних, які б дозволяли ідентифікувати боржника. Крім того. Просив застосувати строки позовної давності до даних правовідносин та відмовити в позові. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що 20.04.2009 року позивач передав відповідачеві грошові кошти у 201 001,00 доларів США, що еквівалентно на день звернення з позовом до суду 1 606 600,99 грн. зі сплатою 36% річних та 64 373,00 доларів США, що еквівалентно на день звернення з позовом до суду 514,533,39 грн. зі сплатою 24% річних строком до 01.01.2010 року. На підтвердження укладання договору позики, відповідачем була надана розписка від 20.04.2009 року (а.с.6). У встановлений строк відповідач свої зобов'язання не виконав, отриману у позику суму грошових коштів та відсотки за користування позикою не повернув. Згідно висновків експертів №11978/11979/13-32 від 28.02.2014 року, підпис від імені [PERSON] у розписці від 20.04.2009 року виконано ймовірно [PERSON] При цьому у дослідницькій частині висновку зазначено про те, що встановлені збіжні транскрипції підписів, ступеню виробленості нахилу, інших окремих ознак підпису. Ці збіжні ознаки є суттєвими, але у зв'язку з їх не чисельністю сукупність цих ознак є достатньою лише для ймовірного висновку про те, що досліджуваний підпис виконаний [PERSON] Встановлені розбіжні ж ознаки, навпаки, є несуттєвими та пояснюються скоріш за все варіаційністю підпису [PERSON] Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на вказані вимоги чинного законодавства. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, на підтвердження укладення якого позичальником представлена розписка. Станом на час розгляду справи запозичена сума коштів відповідачем не повернута, у зв'язку з чим позивач отримав право звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення заборгованості, процентів за користування чужими коштами та покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді стягнення трьох відсотків річних. Позивачем здійснено розрахунок заборгованості станом на 27.12.2012 року та визначено суму основного боргу у розмірі 2 121 134,38 грн., проценти за користування позикою у розмірі 2 592 090,88 гривень та три відсотки річних у розмірі 190 204,73 гривень. Згідно ч.ч.3.4 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сприяючи повному з'ясуванню обставин справи, суд вважає правильним здійснити розрахунок заборгованості відповідача, розрахунок процентів за користування чужими коштами та розрахунок відповідальності, що передбачена ст.625 ЦК України та визначити з них ту суму, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах заявлених позовних вимог. Отже відповідачем отримано в борг від відповідача та не повернуто грошові кошти у розмірі 265 374 доларів США. Станом на 12.03.2014 року еквівалентно 2 467 314, 77 гривень. Вказана сума заборгованості перевищує суму основного боргу, визначену позивачем у позовній заяві та виходить за межі заявлених ним вимог, а тому, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, основвна сума боргу підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2 121 134,38 грн. Суд вважає невірним здійснений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування чужими коштами та трьох відсотків річних, оскільки позивач, здійснюючи цей розрахунок за весь період, вираховує вказані суми, виходячи з гривневого еквіваленту основної суми боргу (265 374 долари США), що вирахуваний по курсу НБУ станом на 27.12.2012 року, що, на думку суду, є необґрунтованим. Три відсотки річних як санкція за порушення грошового зобов'язання підлягає нарахуванню з 02.01.2010 року (тобто наступного дня після спливу строку виконання зобов'язань) по 27.12.2012 року (тобто по день розрахунку суми боргу) та вираховуватись з прострочених сум 201 001 долар США та 64 373 долари США. Згідно такого розрахунку три відсотка річних від простроченої суми за весь час прострочення складає 18 024, 01 долар США та 5 772,41 долар США. Загальна сума трьох відсотків річних складає 23 796,42 долари США, що згідно курсу НБУ станом на 12.03.2014 року складає 221 247,21 гривень. Вказана сума також виходить за межі позовних вимог в цій частині. А тому три відсотка річних підлягає стягненню у тих межах, що визначений позивачем, а саме у розмірі 190 204,73 гривень. Проценти за користування чужими коштами підлягають нарахуванню за період з 20.04.2009 року по 27.12.2012 року та також вираховуватись з прострочених відповідачем сум основного боргу 201 001 долар США та 64 373 долари США та складає 267 237,71 долар США та 57 057,41 долар США відповідно. Разом сума боргу за відсотками складає 324 295,12 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12.03.2014 року складає 3 015 133,88 гривень. Вказана сума також виходить за межі позовних вимог в цій частині, а тому проценти за користування чужими коштами підлягають стягненню у тих межах, що визначений позивачем, а саме у розмірі 2 592 090,88 гривень. Таким чином, суд вважає обґрунтованими всі заявлені у справі вимоги, що підлягають задоволенню судом. Судом під час розгляду справи було перевірено заперечення відповідача щодо позову. Жодних доказів на підтвердження факту безгрошовості розписки відповідачем не надано. Доводи щодо не підписання розписки відповідачем, перевірені шляхом призначення та проведення експертизи у справі, яка надала висновок про ймовірність підпису [PERSON], однак лише внаслідок нечисленної сукупності збіжних суттєвих ознак. Форма договору позики відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки на підтвердження його укладання відповідачем надана розписка позичальника. Строки позовної давності позивачем не пропущено, оскільки позовну заяву направлено до суду поштою 28.12.2012 року, тобто до спливу трирічного строку для пред'явлення до суду вимог про захист порушених прав. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 219,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved