Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

27 квітня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги мотивовано тим, що 04 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 800 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На час відкриття спадщини зобов`язання [PERSON] за кредитним договором з повернення кредитних коштів, залишились не виконаними, станом на 24 вересня 2015 року заборгованість становить 5 720,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5712,34 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8,53 грн. 15 лютого 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлена претензія кредитора до Скадовської державної нотаріальної контори, на підставі чого нотаріусом була заведена спадкова справа, однак із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Оскільки на час смерті [PERSON] , який був позичальником за кредитним договором, за його адресою, на день смерті, зареєстрований [PERSON] , який відповідно до частини 3 статті 1268\~Цивільного кодексу\~України прийняв спадщину, до складу якої ввійшли кредитні зобов`язання спадкодавця, а тому 03 жовтня 2019 року на адресу спадкоємця направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості [PERSON] , яку залишено без відповіді. З наведених підстав у позовній заяві висловлено прохання про стягнення із [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 720,87 грн. та судових витрат. Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 57-59). Ухвалою суду від 26 червня 2019 року по справі постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 86). АТ КБ «ПРИВАТБАНК» явку представника в судове засідання не забезпечено, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 51). Відповідач [PERSON] повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті Судової влади України. Оскільки зі змісту клопотання доданого до позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 51), а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Статтею 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12\~ЦПК України). Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному банківському сайті складає між ним та Банком Договір, про що свідчить його підпис в копії анкети-заяви від 04 січня 2012 року. В заяві зазначено про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26 вересня 2014 року (а.с. 37). На день смерті [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання позичальника за адресою: [ADDRESS] \~(а.с.\~36). Як вбачається із розрахунку станом на станом на 24 квітня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 04 січня 2012 року становить 5 720,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5712,34 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8,53 грн. (а.с. 8-9). 15 лютого 2019 року позивачем направлена претензія кредитора до Скадовської державної нотаріальної контори, на яку отримано відповідь з якої вбачається, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 38-40). 03 жовтня 2019 року [PERSON] було направлено лист-претензію про погашення заборгованості померлого позичальника [PERSON] (а.с. 41-44). Відповідно до частини 1 статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до частини 2 статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії паспорту місце проживання [PERSON] зареєстроване за місцем проживання позичальника за адресою: [ADDRESS] \~(а.с.\~36). Із витребуваної судом спадкової справи № 32/15 вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , свідоцтво про право на спадщину не видавалось, відомості про належність спадкодавцю майна відсутні (а.с. 66-80). Отже відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, зобов`язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у спадкодавця [PERSON] майна на час його смерті. Через відсутність відомостей про наявність спадкового майна, отриманого спадкоємцем, суд позбавлений можливості визначити межі його відповідальності перед кредитором та покладання на нього обов`язку виконати боргові зобов`язання спадкодавця у межах вартості отриманого ним майна, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Outcome: dismissed