Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

29.03.2021р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.04.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№15). Позивач в позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 25.06.2011р. у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом №281. Від шлюбу у них народилося два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на шлюб та сім`ю, що стає причиною частих суперечок. Приблизно з 20.12.2013р. сторони припинили подружні стосунки. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату судового засідання 27.05.2021р. були повідомлені належним чином (а.с. № 16-18) Позивач в заяві до суду від 23.04.2021р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Також зазначив, що подружжя остаточно припинило шлюбні відносини з грудня 2013р. (а.с. №19). Відповідачка в заяві до суду від 23.04.2021р. зазначила, що визнає позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Також підтвердила, що у грудні 2013р. сімейні відносини з позивачем було припинено по причині різних поглядів на шлюб та сім`ю (а.с. №22). Таким чином, на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України суд ухвалив рішення в судовому засіданні 27.05.2021р. за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін від 23.04.2021р., подані до канцелярії суду, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.06.2011р. у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом №281 (а.с. №5). Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. №6, 7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, часті суперечки, що фактично і призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2013р., та з того часу не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з грудня 2013р. (більше семи років тому), з того часу не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилася на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища відповідачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, та приймаючи до уваги те, що позивач не наполягав на поверненні йому 50% від сплаченого ним при подачі даного позову судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved