Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

29.06.2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по 20.11.2012 рік, поділити меж нею та відповідачем сумісно нажите майно та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю - 50950, 00 грн.; трактор МТЗ-80, номерний знак [NUMBER] , 1991 року випуску, вартість після визначення, телевізор плазмовий «Samsung», та холодильну камеру на загальну суму- 8 100, 00грн. Також просила стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] посилалась на те, що з травня 2004 року по 20.11.2012 рік сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві спільної сумісної власності позивачу та її сину - [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, позивач з відповідачем вели спільне господарство, доглядали та виховували спільну дитину - [PERSON] , яка народилась [INFO] , мали спільний бюджет. За час проживання разом сторони придбали таке майно, яке позивач оцінює: пральну машинку «Samsung», яку придбали в 2012 році - в 3000,00 грн., телевізор плазмовий «Samsung», який придбали в 2012 році - в 7 000,00 грн., диван, придбаний в 2012 році- 1600,00 грн., диван, придбаний в 2012 році - 1500,00 грн., , газову піч, яку придбали в 2012 році - в 1000,00 грн., холодильник «Днепр»,придбаний в 2012 році - в 1500,00 грн., холодильну камеру, придбану в 2012 році - в 1100,00 грн. Загальна вартість побутового майна становить 16 700,00 грн. Також було придбано транспортний засіб Opel Movano, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , трактор МТЗ-80, номерний знак [NUMBER] , 1991 року випуску, які, як вказує [PERSON] , вона не в змозі оцінити, так як вони незаконно, бо нею не надавалася згода на відчуження, вибули із власності відповідача - [PERSON] Транспортні засоби за усною домовленістю були оформлені на відповідача. За час спільного життя сторони придбали житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , вартість якого станом на 20.09.2012 року становила 101 900,00 грн. Після придбання будинку, сторони почали проживати в ньому родиною, про що в позові вказує позивач. Враховуючи те, що в добровільному порядку, вирішити спір не має можливості, позивач звернулася до суду. 18.07.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду. 08.09.2019 року відповідач надав заперечення, в яких зазначив, що він не визнає вимоги в повному обсязі з підстави того, що у зареєстрованому шлюбі з позивачем знаходився з 21.11.2012 року по 13.04.2017 року. Як вказує [PERSON] , до реєстрації шлюб у нього було дошлюбне майно. Так, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , придбала відповідачу його мати на його ім`я, позивач участі не брала, транспортні засоби, які вказує [PERSON] , не належать на даний час йому та були придбані до шлюб, автомобіль є власністю матері відповідача. Щодо проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу, [PERSON] зазначив, що у нього дійсно є донька і всі фотознімки свідчать про його відношення до неї, а не про спільне проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] . Також, відповідач вказував на те, що вони зареєстровані за різними адресами. Відповідач вказав, що спільне проживання однією сім`ю до реєстрації шлюбу позивачем не доведено, у зв`язку з чим, він просить відмовити у задоволенні позову. 25.09.2017 року позивач надала уточнений позов, в якому уточнила, що автомобіль Opel Movano, 2004 року випуску, є спільною сумісною власністю та згоди на відчуження його матері відповідача вона не давала. На момент відчуження останній день перебувала в лікарні з гострою закритою черепно-мозковою травмою, так як у грудні 2013 року відповідач її побив, що підтверджується поданням нею заяви до відділу поліції. У зв`язку з тим, що відчуження здійснювалося без згоди [PERSON] , вона вважає, що має право враховувати даний автомобіль або його вартість під час поділу спільного сумісного майна. Виходячи з відкритої інформації на сайтах інтернету позивач вбачає за необхідне враховувати під час поділу вартість автомобіля - 110 000,00 гривень. В уточненому позові вказала, що просить встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по 20.11.2012 рік, поділити меж нею та відповідачем сумісно нажите майно та визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю - 50950, 00 грн.; трактор МТЗ-80, номерний знак [NUMBER] , 1991 року випуску, вартість після визначення, телевізор плазмовий «Samsung», вартістю 7000,00 грн. та холодильну камеру на загальну суму- 8 100, 00грн. Під час поділу просила врахувати вартість автомобіля Opel Movano, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - 110 000 , 00 грн., відчуження якого [PERSON] здійснив проти її волі 09.01.2014 року. Також просила стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,00 грн. 10.11.2017 року позивач надала уточнення, в яких вказала, що відповідач здійснив відчуження трактору своєму куму [PERSON] . [PERSON] уточнила вимоги та просила встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по 20.11.2012 рік, поділити меж нею та відповідачем сумісно нажите майно, з урахуванням вартості автомобіля Opel Movano, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - 110 000,00 гривень, та вартості трактора МТЗ - 80, номерний знак [NUMBER] , 1991 року випуску - 110 000,00, відчуження яких [PERSON] здійснив проти її волі, на загальну суму 338 600, 00 гривень, виділивши позивачу та визнати за нею право на наступне майно, з урахуванням грошової компенсації, яку просить стягнути з відповідача, на загальну суму 169 050, 00 гривень: Ѕ частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю - 50950, 00 грн.; телевізор плазмовий «Samsung», вартістю 7 000, 00 грн., та холодильну камеру на загальну суму- 8 100, 00грн., на загальну суму - 59050,00 грн. Також просила стягнути грошову компенсацію у розмірі Ѕ частини автомобіля Opel Movano, що становить 55 000 грн., та трактора МТЗ-80 - 55 000 грн., всього - 110 000, 00 грн., стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640, 00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі - 3000,00 грн. 04.12.2017 року [PERSON] надав суду заперечення на уточнений позов, а саме вказав, що позивач не надала підтверджень часу придбання та джерел придбання майна, вказала невідомо звідки взяту суму вартості транспортних засобів, які були придбання до шлюбу з [PERSON] за особисті кошти. Та додатково вказав інформацію зазначену в запереченні на позов. 23.01.2019 року представником позивача було надано клопотання про проведення врегулювання спору за участі судді, відповідно до ст.201 ЦПК України, однак у судовому засіданні представник відмовилася від заявленого клопотання. 05.11.2019 року у судових дебатах представник позивача зазначила, що проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`ю без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по 20.11.2012 року підтверджується актом від 23.09.2017 року, згідно якого сторони проживали разом однією сім`єю в с.Закутнівка, придбали разом техніку, їздили відпочивати разом до м.Харкова, а також фотознімками. У [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження. Факт спільного проживання та ведення спільного господарства також підтверджували свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , також про це свідчить акт від 08.08.2016 року та рішення про розірвання шлюбу. Покази свідків на стороні відповідача є хибним, так як [PERSON] вказала, що відповідача проживав в смт.Краснопавлівка у матері, однак період з 2004 року по 2012 рік вона не пам`ятає. Свідки [PERSON] та [PERSON] зазначали про те, що мати [PERSON] надала гроші на купівлю будинку, так як продала квартиру та з Германії їй надходила компенсація. Дані покази є сумнівними, так з медичної довідки вбачається велика кількість захворювань у матері, на лікування яких потрібні гроші, а також на проживання, а тому невідомо звідки взялась така сума на купівлю будинку сину. Факт того, що мати [PERSON] хвора підтвердив свідок зі сторони відповідача [PERSON] Відповідачем було перереєстровано трактор та автомобіль з метою уникнення поділу. Останній раз [PERSON] офіційно був працевлаштований в 2003 році, з 2004 він не працював, так вони займалися з [PERSON] веденням спільного господарства та оброблянням землі, на цьому сторони заробляли гроші. Враховуючи вказане, просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та розподілити майно, як зазначено в уточненому позові. Позивач в судових дебатах підтримала представника [PERSON] та додала, що про перереєстрацію автомобіля дізналася тільки через три роки. 05.11.2019 року у судових дебатах представник відповідача вказувала на те, що вимоги позивача [PERSON] не визнає. Сторони проживали разом в період з 21.11.2012 року по 13.04.2017 року, тобто у період зареєстрованого шлюбу, що підтверджується документально. До реєстрації шлюбу відповідач мав майно, а саме житловий будинок в смт.Краснопавлівка, який було придбано у вересні 2012 року, будинок придбано було на гроші його матері, тобто цей будинок є дошлюбним майном. Транспортний засіб МТЗ 80, 1991 року випуску, придбано до знайомства з [PERSON] і станом на 2017 рік у [PERSON] його не має, а тому підлягати поділу він не може. Автомобіль «MOVANO» є зараз власністю його матері та був перереєстрований на неї ще в 2014 році, тобто також поділу не підлягає. Як вказує позивач, вона дізналася про перереєстрацію автомобілю через три роки, тобто в 2017 році, однак жодних дій щодо визнання перереєстрації недійсною не здійснювала. Також представник вказала, що телевізору плазменого взагалі не було. У [PERSON] дійсно є донька і батьківство ним визнано, він надає допомогу доньці та спілкується з нею, але даний факт не свідчить про спільне проживання з [PERSON] та ведення спільного побуту. Позивачем доказів на підтвердження ведення спільного побуту нічого не надано та з довідки цього не вбачається. [PERSON] постійно мешкає в смт.Краснопавлівка і кожного дня знаходиться у матері, займається господарством, про це також зазначали свідки зі сторони відповідача та даний факт підтверджено довідкою Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області. В довідці про склад сім`ї позивача зазначена [PERSON] , її донька та син. Всі докази, надані позивачем, підтверджують лише факт визнання [PERSON] батьківства. Враховуючи вказане, представник просила відмовити в уточненому позові. Відповідач в судових дебатах підтримав представника [PERSON] та зазначив, що він дійсно є батьком доньки [PERSON] , він з нею спілкується, допомагає їй. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Під час допиту свідок зазначив, що знає [PERSON] давно, [PERSON] знає з 2004 року. Позивач з відповідачем проживали разом в с.Закутнівка з 2004 року, в 2005 році у них народилася донька. В с. Закутніка [PERSON] з [PERSON] мешкали, поки донька не пішла в перший клас. З ними також проживав старший син [PERSON] - [PERSON] . Як вказав свідок, вони спілкувалися як друзі, він був хрещеним батьком їхньої доньки. Позивач з відповідачем разом займалися господарством, взяли в оренду паї, обробляли земельні ділянки трактором. Син позивача також мав частину паїв. Сторони придбали автомобіль за спільні кошти, як казали самі, в Німеччині до того, як виїхали в смт.Краснопавлівка в 2013 чи в 2014 році на постійне проживання. Зі сторони, як зазначає свідок, проживали як чоловік та дружина, з 2004 по 2013 рік вони з [PERSON] та [PERSON] бачились кожен день. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Свідок пояснила, що знає позивача та відповідача, спілкувалися як сусіди, вона є хрещеною старшого сина [PERSON] , [PERSON] заходив до них у гості. Позивач з відповідачем через декілька днів після знайомства почали мешкати разом як звичайна сім`я в будинку, що належав куму, а саме колишньому чоловіку позивача [PERSON] . Вони разом займалися господарством. [PERSON] іноді їздив до смт.Краснопавлівка до матері. У відповідача був автомобіль « Жигули », який належав йому, а після вони разом придбали автомобіль білий в Німеччині у сестри позивача. Також у них з`явився трактор, він не новий, кому належав невідомо. Як казали в селі, [PERSON] та [PERSON] були розписані, відповідач нічого поганого про позивача не казав. Як їх донька пішла в школу переїхали до смт.Краснопавлівка, за які кошти куплений будинок невідомо. Син позивача [PERSON] залишився проживати в будинку в с.Закутнівка. Відповідач не працював. Сторони мешкали в с.Закутнівка до 2010 року. Після одруження ще декілька років мешкали в с.Закутнівка. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Під час допиту свідок вказала, що відповідача та позивача знає, дружили сім`ями. В 2004 році [PERSON] та [PERSON] познайомились та почали жити разом. У [PERSON] велике господарство, яке вони вели разом, земельні ділянки обробляли, торгували. В їх сім`ї чоловічу роботу завжди виконував [PERSON] , а жіночу [PERSON] Вони мали господарство -свині, корови, птиці. У відповідача був автомобіль жигулі, але вони збирали на новий. Позивач отримувала гроші у зв`язку із втратою годувальника та відкладала їх на купівлю нового автомобіля. Сторони по справі жили як сім`я. У зв`язку з закриттям школи, вони купили на зароблені гроші будинок в смт.Краснопавлівці. До купівлі будинку придбали автомобіль новий, відповідач їздив до [PERSON] сестри в Німеччину та придбав там автомобіль, [PERSON] сестра допомагала грошима. Також сторони купили разом холодильну камеру, холодильник, ліжко, диван, плазмений телевізор, дитяче ліжко та інше. З матір`ю у [PERSON] були не дуже гарні стосунки, вона скупа жінка. Після переїзду в смт.Краснопавлівка вони розписались приблизно, коли їх доньці було років 4-5, однак [PERSON] почав випивати та підіймати руку на [PERSON] , у зв`язку з чим вона лежала в лікарні. Через поведінку відповідача, [PERSON] вирішила розірвати шлюб. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Під час допиту свідок зазначив, що позивача з відповідачем знає, [PERSON] є родичем. Восени 2012 року він допомагав перевозити меблі з квартири на мікрорайоні в смт [ADDRESS] в гараж до матері [PERSON] , у зв`язку з продажем квартири. Гроші від продажу квартири [PERSON] дала сину на придбання будинку в смт.Краснопавлівка. В придбаному будинку проживала і [PERSON] , які речі придбані ними разом невідомо. У [PERSON] є автомобіль. [PERSON] доглядає за господарством матері - свині, кури, так як [PERSON] погано рухається без паличок. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Під час допиту свідок зазначив, що позивач з відповідачем є його знайомими. Проживає недалеко від сім`ї [PERSON] Допомагав перевозити речі та меблі з квартири на мікрорайоні в [ADDRESS] в гараж до матері [PERSON] . Відповідач по справі доглядає за господарством у матері (свині, кури), так як мати погано рухається без палички. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Свідок пояснила, що позивача не знає, знає тільки [PERSON] , який мешкає у матері в смт.Краснопавлівка, та живе неподалеку від них. Мати відповідача рухається лише паличкою, господарством (свині, кури) займається [PERSON] . [PERSON] продала квартиру і на ті гроші придбала сину будинок. У [PERSON] є донька, про одруження [PERSON] та [PERSON] нічого невідомо. Відповідач постійно знаходиться у матері. У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Під час допиту свідок вказала, що знає лише відповідача, так як мешкає поряд з його матір`ю [PERSON] . Кожного дня [PERSON] знаходиться у матері. [PERSON] продала квартиру та купила сину будинок. У [PERSON] є донька від [PERSON] , однак позивача ніколи не бачила, так як, коли вони до матері [PERSON] приїжджали на машині, вона з неї не виходила. Матір [PERSON] ходить з паличкою. У судовому засіданні від 03.09.2019 року був допитаний свідок [PERSON] . Під час допиту свідок зазначила, що сторін по справі знає, [PERSON] є її подругою. На даний час [PERSON] та [PERSON] розлучились та займаються поділом майна. Вони проживали разом однією сім`єю. Займалися господарством, обробляли землі, займалися торгівлею. Купили будинок в смт.Краснопавлівці у зв`язку з закриттям школи, та жили там. На будинок збирали гроші разом, до переїзду меблів та телевізору, що знаходяться в придбаному будинку, не було. Сторони придбали автомобіль. Розписалися в с.Закутнівці. Свідок також вказала, що [PERSON] випивав та бив позивача. При дослідженні письмових доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлені наступні факти та правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьком дитини вказаний - [PERSON] , матір`ю вказана - [PERSON] , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.16). 21.11.2012 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.04.2017 року(а.с.15). Позивач була зареєстрована з 02.07.1993 року у [ADDRESS] , та 28.11.2012 року була знята з реєстраційного обліку, на час виписки мала такий склад сім`ї: син - [PERSON] та донька [PERSON] , про що свідчить довідка Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області від 15.05.2017 року(а.с.19). Відповідно до Акту обстеження від 08.08.2016 року(а.с.20), [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 2004 року по 2012 рік фактично мешкав за адресою: [ADDRESS] , та вів особисте селянське господарство разом з [PERSON] . Згідно довідки Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 16.05.2017 року(а.с.17), [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , має склад сім`ї: колишній чоловік [PERSON] та донька [PERSON] . Як вказано в довідці Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 16.05.2017 року(а.с.18.) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року. [PERSON] народився [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.22). Згідно ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2002 року(а.с.21), позивач та її син- [PERSON] , отримали у спадок від померлого [PERSON] по 1/3 частці спадкового майна, в яке входив будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи ксерокопію Державного акта на земельну ділянку(а.с.23), [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9, 0608 га, яка розташована на території Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області. Згідно Протоколу перевірки технічного стану серії АТ №242008(а.с.24), [PERSON] є власником трактору, марки МТЗ-80, номерний знак [NUMBER] , 1991 року випуску. Відповідно до відповіді ТСЦ №6348 РСЦ МВС в Харківській області №31/20/8-140 від 18.05.2017 року(а.с.25), за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: -КМЗ ДНЕПР МТ1036, 1979 року випуску, дата державної реєстрації 17.12.1993 року, об`єм двигуна (см.куб.) -649; - КРАЗ 8138, 1993 року випуску, дата державної реєстрації 17.12.1993 року; - ПВА 1, 2007 року випуску, дата державної реєстрації 11.10.2007 року. Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.09.2012 року(а.с.34), [PERSON] придбав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з державного реєстру правочинів (а.с.35), витяг про державну реєстрацію прав від 11.10.2012 року(а.с.36), технічний паспорт на житловий будинок(а.с.37-40), висновок про вартість майна (а.с.42-50). Позивачем надані фотознімки, які знаходяться в матеріалах справи в конверті(а.с.74, 177), на яких відповідач сфотографований з донькою та позивачем. Згідно відповіді начальника ТСЦ №6348 РСЦ МВС в Харківській області від 05.08.2017 року(а.с.82), 14.08.2008 року автомобіль OPEL MOVANO, 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] , однак 09.01.2014 року автомобіль був перереєстрований на [PERSON] . Враховуючи відповідь начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 12.10.2017 року(а.с.136), трактор МТЗ-80, 1991 року випуску, заводський номер [NUMBER] , №двигуна [NUMBER] , станом на 10.10.2017 року за [PERSON] не обліковується, 19.02.2014 року даний трактор зареєстровано за громадянином [PERSON] . Відповідно до відповіді Лозівського ВП від 29.09.2017 року(а.с.138), за фактом спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень було внесено відомості в ЄРДР та відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження було закрито 15.02.2014 року. Згідно Акта від 23.09.2017 року(а.с.139), [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , спільно з громадянкою [PERSON] , з якою був пов`язаний сімейним побутом, вели спільно селянське господарство, разом обробляли земельні ділянки, продавали сільськогосподарську продукцію, придбали трактор, автомобіль, проживали разом з [PERSON] з 2004 року, а з 2005 року з ними проживала донька. З матеріалів справи неможливо встановити, хто взагалі купував телевізор, холодильник, пральну машину, ліжко, диван та матрац(а.с. 147-152). Відповідно до квитанції, заяви, видаткового валютного ордеру, рішення начальника Секретаріату Експертної комісії Фонду(а.с.154-159), [PERSON] отримувала компенсаційні виплати в євро. Згідно ксерокопії паспорту для виїзду за межі України та ксерокопії результатів проведення митного огляду автотранспортного зв`язку від 17.03.2008 року (а.с.153, 160), [PERSON] виїжджав за межі України та розмитнював автомобіль OPEL MOVANO. Як вбачається з Акта від 15.12.2017 року(а.с.175), за час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без шлюбу ними було придбано: пральну машинку «Samsung», телевізор плазмовий «Samsung», два дивана, газову плиту, холодильник «Днєпр», холодильну камеру. Дане майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Закутнівської сільської ради Лозівського району Харківської області від 19.12.2017 року(а.с.176), за адресою: [ADDRESS] , утримувалась худоба з 2001 по 2015 роки. Суд, вислухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, зважаючи на пояснення свідків, приходить до наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України(ст. 55),Цивільному кодексі України(ст. 16),Цивільному процесуальному кодексу України(ст. 4). Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що за приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно ж до ч. 1ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, в ст. 74 СК України законодавець закріпив, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу(право спільної сумісної власності подружжя). У п. 20 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Зазначені правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11 та у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-148цс12. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. З вище вказаного, суд не може встановити факт проживання сторін однією сім`ю у період з 2004 року по 2012 рік, у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів спільної купівлі речей, меблів, будинку, трактору, автомобілю та іншого, а також належних доказів ведення спільного господарства, спільного бюджету та постійного проживання разом. Рішення суду не може ґрунтуватися на таких доказах як свідчення свідків, так як вони суперечать одне одному, а посилання представника позивача на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.04.2017 року, щодо сумісного проживання до укладення шлюбу не може бути беззаперечною підставою для визнання даного факту, оскільки при розгляді питання про розірвання шлюбу не встановлювався факт сумісного проживання з 2004 року по момент укладення шлюбу. Посилання на періодичний спільний відпочинок не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у розумінні статті 74 СК України, без наявності інших ознак сім`ї. До такого висновку прийшов Верховний суд в постанові №522/25049/16-ц від 27.02.2019 року. Сторонами не надано інформації щодо перебування в інших шлюбних відносинах чи їх відсутності за період з 2004 по 2012 рік, а також згідно довідок, які містяться в матеріалах справи, [PERSON] та [PERSON] були в цей період зареєстровані за різними адресами. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, та дані обставини не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку, що встановити факт проживання сторін з 2004 року по 2012 рік однією сім`єю неможливо. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ч.1 ст.79 ЦПК України). З наданих сторонами доказів, неможливо однозначно встановити дійсні обставини. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Питання поділу майна сторін розглядатися судом не буде, у зв`язку з тим, що дана вимога випливає саме з факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, який судом встановлено не було. Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, зазначені позивачем в уточненому позові, не підлягають стягуванню з відповідача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову. На підставі постанови Верховного суду по справі №522/25049/16-ц від 27.02.2019 року, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 3, 21, 36, 74 СК України,

Outcome: dismissed