Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

26 січня 2016 року, заявник [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання та відновлення повторної видачі свідоцтва про народження, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області. В обгрунтування заяви зазначив, що він, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], проживає в м.Маріуполі з 4 років по теперішній час. Він є громадянином України. Паспорт зразку 1974 року він одержував в Іллічівському РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області. Проте, архів в Іллічівському РВ не зберігся і одержати довідку про одержання паспорту неможливо. Паспорт і свідоцтво про народження були загублені мною під час переїзду з однієї квартири на іншу. Спроби знайти загублений паспорт і свідоцтво про народження не дали належного результату. Біологічних батьків він не знає. Батьки, які його усиновили, померли, коли йому було 9-10 років. Підтвердження факту постійного проживання в Україні на 24.08.1991 року і відновлення видачі повторного свідоцтва йому необхідно для отримання паспорта громадянина України, без якого він не може оформити пенсію і здійснювати всі інші операції, пов'язані з цим документом. Посилаючись на ст.ст. 234, 256, 257 ЦПК України, просив суд: підтвердити факт постійного проживання в Україні на 24.08.1991 року і відновити повторну видачу свідоцтва про народження. Під час судового розгляду, заявник [PERSON] підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON], що діє на підставі довіреності, подала до суду заяву, в якій проти задоволення вимог заявника не заперечувала, просила справу розглянути без її участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали по справі та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 24.10.2014 року [PERSON], [INFO], звертався до Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області із заявою про втрату паспорта зразка 1974 року. В подальшому, [PERSON], [INFO], був взятий на облік в Маріупольському міському центрі з обслуговування громадян без визначеного місця проживання, про що отримав відповідне посвідчення №98 від 19.08.2015 року. Відповідно до довідки відділу культури і туризму Зінківської районної державної адміністрації №02-10/02 від 21.06.2011 року, [PERSON] працював на посаді завідуючого Ставківським сільським клубом з 01.05.1987 року по 31.08.1991 року. Вказана довідка підписана начальником відділу культури і туризму райдержадміністрації [PERSON] Відповідно до акту встановлення особи від 14.10.2013 року, який було складено дільничним інспектором міліції Зінківського РВ [PERSON], громадянка України [PERSON], яка в період з 1985 по теперішній час працює у відділі культури Зінківської районної державної адміністрації, впізнала [PERSON] та підтвердила, що останній працював на посаді завідуючого Ставківським сільським клубом з 01.05.1987 року по 31.08.1991 року. Відповідно до акту встановлення особи від 15.10.2013 року, який було складено дільничним інспектором міліції Зінківського РВ [PERSON], громадянин України [PERSON], який в період з 1985 по квітень 2013 року працював на посаді начальника відділу культури Зінківської районної державної адміністрації, впізнав [PERSON] та підтвердив, що останній працював на посаді завідуючого Ставківським сільським клубом з 01.05.1987 року по 31.08.1991 року. Частина 3 ст.235 ЦПК України передбачає, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] в частині встановлення юридичного факту постійного проживання на території Україні станом на 24 серпня 1991 року є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо відновлення повторної видачі свідоцтва про народження, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.256 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Свідоцтво про народження, відповідно до ст.9, ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є документом, який видають органи державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] в частині відновлення повторної видачі свідоцтва про народження є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial