Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, що знаходиться за адресою Львівська область Бродівський район с. Ясенів вул. Центральна, 23. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 22 січня 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилася. \~ \~ \~ \~Представник позивача\~[PERSON]\~адвокат [PERSON]\~в судове\~засідання не\~зявився, однак, суду подав письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності та у відсутності його довірительки, позов підтримує, просить його задовольнити. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Суд розглянув справу у відсутності позивача, його представника та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши представлені суду документи, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю. Встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 травня 2013 року, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою Львівська область Бродівський район с. Ясенів вул. Центральна будинок № 23. З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що відповідач [PERSON] в даному житловому будинку був зареєстрований як член її сімї, а саме, як її рідний брат. Відповідач уже більше 20 років не проживає в даному житловому будинку без поважних причин. На даний час, як їй відомо, відповідач проживає у своєї дочки без реєстрації, тобто в іншому житловому будинку. На її неодноразові усні звернення до відповідача з приводу зняття з реєстрації за вищезазначеною адресою він жодним чином не реагує, добровільно виписуватись не бажає. Вона вважає, що за таких обставин грубо порушуються її права, як власника житлового будинку, оскільки той факт, що відповідач є зареєстрованим у належному їй на праві власності житловому будинку, створює ряд незручностей і зайвих витрат. Вона змушена оплачувати комунальні послуги в розрахунку зареєстрованих осіб в житловому будинку, не можу оформити субсидії, не може розпорядитися даним майном у своїх інтересах. Відповідно акту обстеження № 976 від 17.12.2018 року, виданого Ясенівською сільською радою Бродівського району Львівської області, [PERSON] не проживає довгий час в будинку за адресою Львівська область Бродівський район с. Ясенів вул. Центральна, 23, а саме більше 20 років (а.с. 14, 24). Статтею 41\~Конституції України\~та ст.1\~Першого протоколу\~до Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved