Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

27 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про встановлення факту проживання однією сімєю більше пяти років та визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 08 липня 2014 року померла [PERSON]. Позивач, будучи спадкоємцем 5-ї черги прийняв спадщину, оскільки проживав разом з спадкодавцем, а спадкоємців попередніх черг немає. Позивач зазначає, що починаючи з лютого 2008 року проживав однією сімєю з [PERSON], за трагічних обставин у останньої не залишилося прямих родичів та людей, котрі могли б піклуватися про неї. Померла останні 7 років постійно хворіла, тому не могла забезпечити власне існування, потребувала допомоги позивача, оскільки ніде не працювала. Позивач взяв на себе відповідальність по догляду за [PERSON], забезпечував її усім необхідним, у тому числі ліками, брав на себе усі витрати повязані з побутом, до самої її смерті, що можуть підтвердити свідки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,84 та у межах згідно з планом, яка розташована на території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 075584, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010951500034 від 27.08.2009 року. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є його заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-24/355 від 01.12.2017 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона дійсно може підтвердити той факт, що з лютого 2008 року [PERSON], [INFO] проживав однією сімєю з [PERSON], яка померла 08 липня 2014 року. [PERSON] забезпечував її ліками, одягом, їжею та брав на себе витрати, повязані з побутом до самої смерті. Оскільки [PERSON] не мала родичів, які б могли за нею доглядати (а.с. 16). Також із наявної в матеріалах справи письмової заяви свідка [PERSON] вбачається, що вона також підтверджує той факт, що з лютого 2008 року [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON], яка померла 08 липня 2014 року. [PERSON] забезпечував її ліками, одягом, їжею та брав на себе витрати, повязані з побутом до самої смерті, оскільки померла не мала родичів, які б могли за нею доглядати (а.с. 19). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи не має, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 075584, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010951500034 від 27.08.2009 року, перебувала земельна ділянка площею 2,84 га, яка розташована на території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7). [PERSON] померла 08 липня 2014 року, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 08.12.2017 року (а.с. 25). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою № 2354/01-16 від 08.11.2017 року вказано, що після померлої 08.07.2014 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 8). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved