Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

29.06.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2002 року, який зареєстрований виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля, актовий запис № 90. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], 10.07.2003р.н. та [PERSON], 24.12.2009р.н. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та шлюб, через зловживання відповідачем алкогольних напоїв, шлюбні відносини припинені з серпня 2015р. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб з відповідачем, а також дітей [PERSON] та [PERSON] залишити у себе на вихованні. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала заяву в якій просить розглянути справу без її присутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання також не зявився, теж надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 23.11.2002 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Білицької міської ради м.Добропілля, актовий запис № 90 (а.с.5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], 10.07.2003р.н. та [PERSON], 24.12.2009р.н., що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей серії І-НО №705467 від 17.03.2016р. та серії І-НО № 516990 від. 15.03.2013р (а.с.6,7). Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня, оскільки позивач у заяві просила задовольнити позовні вимоги, а відповідач в письмовій заяві позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Сторони припинили шлюбні стосунки з серпня 2015р., спільне господарство не ведуть, відсутні спільні інтереси, майновий спір відсутній. Згідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що сторони примирюватись не бажають, припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, між ними виникли відносини, які не сприяють збереженню їх сімї, обоє не бажають зберігати шлюб, відповідач не заперечував проти встановлення місця проживання разом з матірю і тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved