Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні [PERSON] з 1992 року по день його смерті 15 січня 1994 року. Мотивує свої вимоги тим, що 15 січня 1994 року помер її цивільний чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у виді земельного паю на території Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. З 1968 року і до дня смерті [PERSON] вони проживали з ним однією сімєю як чоловік та дружина, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет. Шлюб між ними не був зареєстрований у відповідному порядку. На момент смерті спадкодавця вона проживала з ним та перебувала на його утриманні, оскільки була непрацездатною особою (пенсіонером). Спадкоємців першої черги немає, а брат спадкодавця спадщину не прийняв та приймати не буде. Оскільки іншим чином неможливо встановити факт перебування її на утриманні [PERSON] не менше одного року до дня смерті останнього, вона змушена звернутися до суду. Заявник в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересовані особи у своїх письмових заявах проти задоволення заяви не заперечували, просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії СМ №0189633 вбачається, що [PERSON], який проживав у [INFO], як члену сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу ім. Чкалова, належить право на земельну частку (пай) розміром 3,60 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 6). 20 вересня 1991 року [PERSON] отримав страхове свідоцтво по зміщеному страхуванню життя, відповідно до якого страхова виплата на випадок його смерті повинна бути виплачена [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] 10 травня 1982 року її за власним бажанням було звільнено з займаної посади в Липоводолинській райлікарні (а.с. 16-18). Відповідно до довідки № 2820/03-17 від 27 жовтня 2016 року, виданої Недригайлівським обєднаним управлінням пенсійного фонду України в Сумській області, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні як отримувач пенсії за вислугу років з 16 червня 1982 року, а з 1 листопада 1992 року за віком (а.с. 19). З копії погосподарської книги по домогосподарству, що розташоване в с. Яснопільщина Липоводолинського району Сумської області по вул. Садова, 5 вбачається, що головою господарства значився [PERSON], [INFO], членом господарства значилась його дружина [PERSON], [INFO] (а.с.10, 11). Ці відомості узгоджуються з даними довідок №402/02-30 та № 403/02-30 від 30 листопада 2016 року, виданих виконкомом Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області в тім, що [PERSON] протягом 1992 - 1994 років проживала в [INFO] разом з [PERSON] та перебувала на його утриманні (а.с. 10, 11, 35, 36). 15 січня 1994 року в с. Макіївське Липоводолинського району Сумської області помер [PERSON] (а.с. 5). Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 жовтня 2016 року по справі № 581/689/16-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання однією сімєю встановлено, що допитані 28 вересня 2016 року в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю протягом тривалого часу. Вказували, що [PERSON] та [PERSON] разом приїхали до с. Яснопільщина для роботи в колгоспі, де і працювали до дня смерті останнього, спільно вели господарство, у них був спільний побут. Також встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON] відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався (а.с. 37). Згідно заяви, посвідченої секретарем виконкому Яснопільщанської сільської ради Липоводолинського району 6 вересня 2016 року, брат померлого [PERSON] - [PERSON] засвідчив, що спадщину після смерті брата не приймав, на неї не претендує (а.с. 12). На підставі ст. 61 ЦПК суд бере до уваги вказані обставини, встановлені судовим рішенням, оскільки вони не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, чинної на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні. Встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні необхідне заявнику для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] за життя працював в колгоспі «Україна» («Чкалова») Липоводолинського району Сумської області с. Яснопільщина, а [PERSON], яка була непрацездатною, перебувала на його утриманні. Остання після смерті [PERSON] продовжує проживати в тому ж будинку, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном після його смерті. Отже, проаналізувавши в сукупності письмові докази у справі разом з показаннями свідків, яким відомі обставини спільного проживання [PERSON] та [PERSON], а також перебування [PERSON] на утриманні [PERSON], суд приймає до уваги ці докази, оскільки вони узгоджуються між собою та не суперечать встановленим обставинам справи, та приходить до висновку, що основним і постійним джерелом існування для [PERSON] була допомога з боку особи, яка надавала таке утримання співмешканця [PERSON] Таким чином, заяву про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні необхідно задовольнити, оскільки вона є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків.

Outcome: approved