Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 10, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON]. 27.04.2014 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 10.18.06.2013 року [PERSON] залишила заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON]. Осіб, які мають обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту немає. Позивач прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відповідно до п.п. 4.15 п.4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до пп. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: …склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Документ, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, вказане право власності за яким було би зареєстроване у встановленому законом порядку, відсутній. Відповідно до п.п. 2.11 п. 2 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року за №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036, посвідчення заповітів… здійснюється шляхом вчинення посвідчу вальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1-14). У вищевказаному заповіті, посвідченому Матроською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, у посвідчувальному написі відсутня дата посвідчення заповіту, яка повинна бути вказана прописом, чим порушено форма посвідчувального напису (додаток 1 вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування). Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 10 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1207, виданого 27.12.2004 року Матроською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 378517 від 30.04.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 27.04.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Матроска, вул. Партизанська, 10. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 18.06.2013 року секретарем Матроської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 31, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право - [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38681283 від 21.10.2014 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON], померлої 27.04.2014 року, зареєстрований за № 31 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Згідно пояснень допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], встановлено, що [PERSON] була хворою та за нею доглядав [PERSON], проживав разом з нею на момент смерті. Заповіт посвідчувався вдома, у вступній частині заповіту вказала дату заповіту, але у посвідчувальному написі забула вказати дату посвідчення заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджено відповідною заявою від 21.10.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за №3809, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1064/02-14 від 19.08.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відповідно до п.п. 4.15 п.4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до пп. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: …склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Документ, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, вказане право власності за яким було би зареєстроване у встановленому законом порядку, відсутній. Відповідно до п.п. 2.11 п. 2 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року за №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036, посвідчення заповітів… здійснюється шляхом вчинення посвідчу вальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1-14). У вищевказаному заповіті, посвідченому Матроською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, у посвідчувальному написі відсутня дата посвідчення заповіту, яка повинна бути вказана прописом, чим порушено форма посвідчувального напису (додаток 1 вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування). Вислухавши думку представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved