overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний. Дитина перебуває на утриманні позивача. Коштів для забезпечення дочки всім необхідним не вистачає. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 27 червня 2014 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог, просить суд стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини аліменти в розмірі по 450 грн. щомісяця, та стягнути 487 грн. витрат на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, змінені позовні вимоги визнав повністю. Погодився на стягнення аліментів в розмірі 450 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей до досягнення дитиною повноліття та судових витрат. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задовольняє. До задоволення також відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 487 грн. понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.8-10). Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Чугуївському професійному аграрному ліцеї, в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку, тобто до 23 травня 2019 року. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу розяснені. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін за їх заявами. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, перевіривши які, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони розірвали шлюб 26.10.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], і подовжує навчання у Чугуївському професійному аграрному ліцеї, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та довідкою учбового закладу. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька чи син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Враховуючи ті обставині, що [PERSON], навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, не є інвалідом, він зобовязаний утримувати свого повнолітнього сина. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 214,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 14 лютого 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 32. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з початку 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку з різними поглядами на життя, несхожість характерів, непорозуміннями, сварками, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила прізвище змініти на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 14 лютого 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 32, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з початку 2013 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 26 вересня 2009 року у Виконавчому комітеті Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 15. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з травня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сварками, чоловік не забезпечує сім'ю, не приймає участі у вихованні дитини, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 26 вересня 2009 року у Виконавчому комітеті Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження.. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з травня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 15 грудня 2000 року, мотивуючи тим, що виникають сварки з питань ведення спільного господарства, внаслідок чого не проживають разом з 2012 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася. Але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2000 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства з 2012 року. Виникали сварки з приводу ведення сімейного життя. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона з 24.07.1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого народилися - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя та взаємними непорозуміннями сторони почали проживати окремо. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу та займатися вихованням доньки. Зароблені позивачкою коштів не вистачає на утримання малолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по 1/2 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення у справі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Стан здоров'я дитини та відповідача задовільні. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності зі ст.80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. При таких обставинах позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 16 лютого 1998 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, останній зловживає алкогольними напоями, що призводить до сварок та погіршення сімейних відносин. Подальше спільне життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 1998 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим сільською радою с. Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 6). Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхніх дітей, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд залишає їй шлюбне прізвище - [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] понесені останньою та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Охрімовецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області 23.10.2010 року за актовим записом № 9. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Охрімовецькій сільській раді Віньковецького району Хмельницької області за актовим записом № 9. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. За період спільного проживання у подружжя склалися ненормальні відносини, виникали конфлікти, сварки, непорозуміння. Подальше спільне проживання є неможливим, через що сторони вже 2 роки спільно не проживають, між ними згасло кохання, відсутня взаємоповага, вони мають різні погляди на життя. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. В підтримання позову пояснила, що протягом подружнього життя у них із чоловіком через різні характери виникали конфлікти, сварки, непорозуміння. Протягом 2 років подружжя проживають порізно. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Спору про поділ майна та місця проживання сина у сторін не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що під час спільного проживання він зрозумів, що він та позивачка є зовсім різними людьми, та через несумісність характерів їхній шлюб розпався. Не заперечує, щоб син після розірвання шлюбу мешкав з матір'ю, спору щодо розподілу майна немає. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 23 жовтня 2010 року в Охрімовецькій сільській раді Віньковецького району Хмельницької області. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом із позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що протягом подружнього життя у сім`ї через різні характери [PERSON] виникали конфлікти, сварки та непорозуміння. На теперішній час сторони не підтримують подружніх відносин і їхній шлюб існує формально. Позивачка та відповідач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажають, та будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачають. Ухвалою суду від 03.07.2014 року сторонам було надано строк для примирення два місяці, але, як пояснили у судовому засіданні позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], будь-яких спроб для примирення вони не робили, бо спільно жити не хочуть, кожен влаштував своє життя, і примирення між ними неможливо. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу [PERSON] суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, а тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати позивачка просила лишити за нею.

Outcome: approved