Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

27.02.2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (до шлюбу Таричева) [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 944 грн. 66 коп. та судових витрат\~ по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено,\~\~ що між Банком та відповідачем 12.12.2012 року\~ була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, відповідно до якої відповідач отримала кредит\~\~у розмірі 12 421 грн. 45 коп. у вигляді встановленого\~\~кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів\~за користування кредитом\~\~у розмірі 18%\~\~на рік на суму залишку\~\~заборгованості за кредитом.\~ Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов вищевказаної угоди, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 09.02.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору у вищевказаному розмірі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також письмові заперечення проти позову. Не заперечуючи проти стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту та процентами, відповідач просила відмовити у стягненні з неї штрафу, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання зобовязання фактично є подвійною відповідальністю за одне й теж саме порушення. Крім того просила застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення пені. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 12.12.2012 року була\~ укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н, в якій сторони узгодили всі її умови. Відповідно до даного договору Банк реструктуризував попередню кредитну заборгованість\~ відповідача та надав останній кредит у вигляді кредитної лінії в загальному розмірі 12 421 грн. 45 коп. на строк до 31.12.2014 року, а відповідач зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,5 % на місяць від суми залишку заборгованості по кредиту, а всього щомісячно вносити кошти в розмірі не меншому ніж 621 грн. 57 коп. Згідно положень, передбачених ст. ст. 1048, 1054, 1049, 1050 ЦК України\~\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в визначеному сторонами розмірі в строк та в порядку, що обумовлені укладеною між ними угодою. Також, за змістом ст.ст.\~\~ 546,\~\~ 548-551 ЦК України\~\~ сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) позичальник не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, в зв'язку з чим станом на 09.02.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору, а саме: - заборгованість за кредитом\~ у розмірі\~ 4 008 грн. 21 коп.; - заборгованість за процентами в розмірі 2 063 грн. 44 коп. Крім того, позивачем за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором\~ нараховані: -\~пеня в розмірі 4 488 грн. 96 коп.; - штраф у розмірі 4 384 грн. 05 коп. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями\~ ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 12.12.2012 року передбачено, що за порушення зобовязань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1). Разом з тим, відповідно до п. 2.2 вищевказаної угоди, на позичальника покладений обовязок сплатити штраф у розмірі 4 384 грн. 05 коп. в разі несвоєчасного виконання грошових зобовязань за угодою. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень\~\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобовязань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня. Разом з тим, відповідач заявила клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені. Згідно\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~\~ Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261\~ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, з відповідача на користь позивача належить до стягнення пеня, яка нарахована за період з 23.02.2016 року по 09.02.2017 року (враховуючи дату звернення з позовом до суду та в межах заявлених вимог, дати виникнення права на звернення з відповідним позовом), що становить 1\~923 грн. 84 коп. Відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп. За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (54%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 864 грн. 00 коп. При цьому, посилання відповідача на скрутне матеріальне становище, що необхідно врахувати при вирішенні питання про стягнення з неї сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, не може бути прийнято до уваги, оскільки суд виходить з положень ст. 88\~ЦПК України, якою врегульовано питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial