Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

28 лютого 2003 року помер [PERSON]. До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів 19 вересня 2017 року [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Рівненської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 30). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер 28 лютого 2003 року у с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 707 від 14 липня 2017 року (а.с. 11), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № К-458/0-0.29-667/141-17 від 05 вересня 2017 року (а.с. 12), випискою із списку громадян членів КСП «Промінь», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю № 709 від 14 липня 2017 року (а.с. 13) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON]. Заповіт, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48945902 від 01 вересня 2017 року (а.с. 16-24) є чинним, не зміненим і не скасованим. 08 лютого 2004 після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Як слідує із довідки Рівненської сільської ради (а.с. 11) позивач прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Зокрема, вона проживала зі спадкодавцем, вступила в оперативне управління спадковим майном, крім того, на момент відкриття спадщини вона була неповнолітньою, що є безумовною підставою для визнання її такою, що прийняла спадщину. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі Свідоцтва про право на спадщину) № 48945972 від 01 вересня 2017 року (а.с. 15) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заводилась). Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» (а.с. 10) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 323 від 01 вересня 2017 року (а.с. 14). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved