Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

28\~вересня 2018\~року [PERSON] звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер 31 серпня 2017 року в м. Донецьку. Після смерті батька залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. У звязку із тим, що її батько помер в м. Донецьку, на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та документи, які були видані в м. Донецьку, не мали юридичної сили в Україні, позивачка вимушена була звертатися до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька, і тільки після отримання відповідного рішення суду вона змогла отримати свідоцтво про його смерть. У звязку із цим, вона була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 08 вересня 2018 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у звязку із порушенням нею встановленого законом шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що за наведених обставин строк для подання заяви про прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин. У звязку\~із наведеним,\~з метою\~реалізації своїх\~спадкових прав,\~проситьсуд ухвалити рішення яким визначити їй додатковий строк\~достатній для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини після\~смерті батька [PERSON], який помер 31 серпня 2017 року в м. Донецьку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник позивачки [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26 вересня 2018 року, та ордера [PERSON]: АА № 110836 від 26 вересня 2018 року (а.с. 16,17), в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягав. Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, не зявився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду. В ході розгляду справи судом було розвязано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] та витребувано у приватного нотаріуса [PERSON] належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження позивачки, серія: І-УР № 934106, вона народилась 13 листопада 1959 року в м. Донецьку, та мала дівоче прізвище - [PERSON]. Її батьком, в свідоцтві записаний [PERSON] (а.с. 13). Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00000485491 від 07 травня 2009 року, 26 грудня 1977 року позивачка (до шлюбу [PERSON]) зареєструвала шлюб з [PERSON] та здобула таким чином прізвище [PERSON] (а.с. 14, 14 з.б.). Згідно із свідоцтвом про смерть, серія: ІІ-НО № 043650, виданим [PERSON] міським ВДРАЦС 22 серпня 2018 року, [PERSON], [INFO] помер 31 серпня 2017 року в м. Донецьку (а.с. 4). Згідно із довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, № [NUMBER] від 30 січня 2015 року, [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS], з 30 січня 2015 року значився зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно із довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 21 серпня 2018 року, позивачка [PERSON], яка зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS], з 21 серпня 2018 року значився зареєстрованою як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Як було встановлено рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року, 22 серпня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON], [INFO], у звязку із тим, що його смерть настала в м. Донецьку на території якого органи державної влади діють незаконно, і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть батька відповідного державного зразка він не могла, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Донецьку також немає. Через відсутність можливості зареєструвати смерть батька у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, позивачка вимушена була звернутися до суду із вказаною заявою. За наслідками розгляду заяви [PERSON] судом був встановлений факт того, що [PERSON], [INFO], помер 31 серпня 2017 року в м. Донецьк (а.с. 7-8). 08 вересня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] із заявою про прийняття заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого 31 серпня 2017 року в м. Донецьку батька - [PERSON]. Однак, своєю постановою від 08 вересня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у звязку із порушенням нею встановленого законом шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с. 15). Як видно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, № 53749153 від 22 жовтня 2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 31 серпня 2017 року, - не заводилась (а.с. 30). Згідно із довідкою виданою ТОВ «Горняк-2015» м. Донецька, [PERSON], [INFO] батько [PERSON], 1959 року, значився зареєстрованим за адресою: [INFO], з 03 січня 1964 року по день смерті 31 серпня 2017 року. Інших осіб, які б проживали та були зареєстровані за вказаною адресою, - не зазначено (а.с. 31). Приймаючи до уваги вказану довідку, суд зважає на ту обставину, що у позивачки відсутня будь-яка можливість отримати інформацію про наявність та або відсутність інших осіб, які проживали разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, і оцінює вказаний документ у сукупності із іншими доказами по справі. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд зазначає,\~що відповідно\~до ст.\~89\~ЦПК України, суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. В обґрунтування поважності причин пропуску позивачкоюстроку для подання заяви про прийняття спадщини, який згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України\~встановлюється у шість місяців та починається з дня відкриття спадщини, позивачкою зазначено, що вона була позбавлена можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька з тих підстав, що місцем відкриття спадщини є м. Донецьк, розташований на тимчасово окупованій території України де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд зазначає, що до складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Статтею 9 3\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст.\~18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецьк. Частина 1 ст.\~55\~Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно із положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 1, 2, 6, 7,п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Відповідачами при\~відсутності інших\~спадкоємців є територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Враховуючи досліджені судом докази та обставини які були встановлені в судовому засіданні, суд приймає до уваги твердження позивачки про те, що вона не звернулась у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки останній помер у м. Донецьку, який розташований на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та позивачкою був витрачений значний час за для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] встановленого державного зразка, з яким вона змогла звернутися до нотаріальної контори. Враховуючи, що як встановлено у судовому засіданні, позивачка є єдиним спадкоємцем після померлого, а також те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, яким їй було відмовлено та одночасно розяснено про пропуск нею встановленого законом строку і рекомендовано звернутися з цього питання до суду, суд визнає поважними вказані причини пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, та відповідно до ст. 1272 ЦК України, визначає їй додатковий строк достатній для звернення із такою заявою до нотаріальної контори терміном у два місяці після набрання рішенням законної сили. На підставі наведеного,

Outcome: approved