Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

29.04.2020 відкрито провадження в даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований, але з 2018 року не проживає її брат - [PERSON] , який витрат по утриманню будинку не несе, житлом не користується. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування квартирою, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивачки та її представника, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Позивачці на праві власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.2009, зареєстрованим в реєстрі за №1-194, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.05.2009 №22834726 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.10.2014 виконкомом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області. Згідно відповіді Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 27.04.2020 №158/02-27/1 та довідки Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 03.03.2020 №223 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що її рідний брат [PERSON] 15 років тому поїхав і з того часу вдома не з`являвся, не приїжджав на похорон батька. Ще за життя батька відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі, чи перебуває брат на даний час в місцях позбавлення волі вона не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку та відповідача з дитинства, має з ними дружні стосунки. Протягом останніх 10 років вона не бачила [PERSON] в с. Чернеччина взагалі, про його долю їй нічого не відомо. Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною 1 ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідачем не оспорено, що він понад один рік не проживає в зазначеному будинку без поважних причин, не несе витрат на його утримання, наявні підстави для задоволення вимог позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved