Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

27 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільну з відповідачем малолітню дитину, яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює. З посиланням на ст. 180-182, 185, 191 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з свідоцтвом про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За частиною першою ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що відповідач участь в утриманні доньки не приймає, кошти на її утримання не надає, з урахуванням того, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, з якою постійно проживає, відповідач інших дітей на утриманні не має, працездатний, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів - 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved