Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь 72296,00 (сімдесят дві тисячі двісті девяносто шість) гривень основного боргу та судові витрати в розмірі 998,56 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в які позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав: 25 липня 2009 р. [PERSON] взяв у [PERSON] в борг гроші в розмірі 3000,00 (три тисячі) доларів США строком на 1 рік, тобто до 25.07.2010 року. Станом на 28.09.2016 року при курсі 25.82 грн. за 1 долар борг складає 77460,00 гривень. Договорні відносини щодо укладання договору позики, позивачем та відповідачем, були оформленні письмово, що підтверджується розпискою відповідача від 25.07.2009 року, яка міститься в матеріалах справи. У обумовлений домовленістю строк відповідач гроші не повернув, тому позивач продовжила термін повернення грошей. Наприкінці 2012 року [PERSON] повернув [PERSON]П 100 доларів США. У вересні 2015 року [PERSON] в черговий раз попросив відтермінувати повернення боргу, ще на 6 місяців, та повернув ще 100 доларів США. Сума основного боргу, станом на день складання позовної заяви, становить 2800 (дві тисячі вісімсот) доларів США або 72296,00 (сімдесят дві тисячі двісті девяносто шість) гривень при курсі 25.82 грн. за 1 долар США. Не зважаючи на неодноразові звернення позивачки, [PERSON] суму боргу не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі викладенного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved