Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

28 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 23 грудня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З січня 2018 року подружнє життя між ними припинено, проживають окремо, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], 27березня [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причину неналежним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надходили. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 23 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія 1-КЕ № 127798, виданим Відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 23 грудня 2014 року, актовий запис №202 (а.с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №215483, виданого виконавчим комітетом Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області 02 квітня 2015 року (а.с. 5), та сина - [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ №243615, виданого виконавчим комітетом Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області 25 липня 2016 року (а.с. 6). Діти проживають разом з матірю [PERSON] та перебувають на її утриманні (а.с.8). Відповідач в добровільному порядку не виконує свій обовязок по утриманню малолітніх дітей. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов'язок по утриманню дітей, відзиву на позов не надав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 704,80 грн. У відповідності до\~ст. 430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved