Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

28.08.2019 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що вона є власником житлового будинку за вищезазначеною адресою. Відповідач зареєстрована за тією ж адресою та є колишньою дружиною її сина, проте за декілька місяців до офіційного розірвання шлюбу відповідач, з невідомих позивачу причин, забрала свої речі та переїхала, її нове місце поживання, ні позивачу, ні її сину не відоме. В період відсутності відповідача за зареєстрованим місце проживання, вона жодним чином не приймала участь в утриманні житлового будинку, не сплачувала комунальні послуги та взагалі не цікавилась йог станом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.09.2019 року вищезазначений позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась судом через оголошення на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову суду не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування житлового будинку від 07.05.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Полонкою Ю.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 4-419. Згідно актів від 09.08.2019 року, посвідчених ТОВ «Центральний-1», сусіди - [PERSON] та [PERSON] , підтверджують, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 5 серпня 2018 року по теперішній час. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved