overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

27.11.2013 року в суд поступила позовна заява [PERSON] в якій позивачка вказує, що 08.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований ВК Дулібської сільської ради . Актовий запис № 8. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Подружнє життя у сторін не склалось через розбіжність характерів, через що між сторонами постійно виникали сварки та скандали, відповідач не забезпечував сім»ю, внаслідок чого сторони припинили спільне проживання у січні 2013 року. Відповідач проживає у громадському шлюбі з іншою жінкою, а тому враховуючи наведене позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 08.09.2009 року ВК Дулібської сільської ради . Актовий запис № 8. Стягнути з [PERSON], [INFO] ІПН [NUMBER], проживаючого в [ADDRESS], в користь [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду. В судовому засіданні позивач наведене в позові підтримала , просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з [PERSON], в користь [PERSON], аліменти на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Поясненнями сторін та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Згідно свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 08.09.2009 року у Дулібській сільській раді Стрийського району Львівсської області. Актовий запис № 8. Відповідачка дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на [PERSON]. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], являється відповідач. Син проживає та після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Дулібською сільською радою. В суді встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і має для неї істотне значення, оскільки сторони з січня 2013 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини та не ведуть спільного господарства., оскільки відповідач проживає у громадському шлюбі з іншою жінкою. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритись з чоловіком не бажає, і відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно. У відповідності з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

27.11.2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явилася, про дату судового засідання повідомлялася належним чином, на адресу суду направила заяву про слухання справи без її участі, позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату судового засідання повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на адресу суду не направив. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружились 06.11.06 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 953; місцем реєстрації шлюбу є Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили з 2008 року. Причинами розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння та довіри; різні погляди на життя та обов'язки подружжя; спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

27.11.2013 року Комсомольським районним судом м.Херсона винесено заочне рішення за позовом Херсонського державного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь Херсонського державного університету борг за навчання у розмірі 617,16 грн., пеню в сумі 108,26 грн., а також судові витрати в розмірі 229,40 грн. 16.06.2015 року до суду надійшла заява представника позивача про винесення додаткового рішення, оскільки вишезазначеним заочним рішенням не вирішено питання стосовно стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 114,70 грн. В судове засідання сторони не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач причини не явки суду не повідомив. Судом ухвалено слухання справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 114,70 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 05.06.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1928 від 07 жовтня 2013 року. При винесенні рішення від 27.11.2013 року питання щодо розподілу вказаних судових витрат вирішено не було. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

27.11.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 26771,74 грн. та сплаченого судового збору у сумі 267,72 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 січня 2008 року між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір б/н про надання останньому кредиту у розмірі 6476,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 31.08.2013 року у сумі 26771,74 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 6076,85 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 19181,95 грн.; штраф (фіксована частина) у сумі 250,00 грн.; штраф (процентна складова) у сумі 1262,94 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 267,72 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

27.11.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що шлюб між ними розірвано 09.07.2010 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідачка не надає. Позивач у позовній заяві просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивач в судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати у його відсутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з*явилася. Надала суду заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, не заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання доньки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 09.07.2010 року, від якого мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження, де матір*ю вказана - «[PERSON]» (а.с.3). Відповідачка працездатна і має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

27.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом з [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 06 жовтня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №770. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 06 жовтня 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

27.11.2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог він зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір № бн від 11.10.2007 року, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку. У порушення умов договору відповідач вказані зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку із чим станом на 31.10.2013 року виникла заборгованість у розмірі 17805,09 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 14157,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2323,20 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 824,05 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши заяву, де просить справу розглянути в її відсутності, позовні вимоги визнала. Проти розрахунку суми заборгованості не заперечувала (а.с. 31). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № бн від 11.10.2007 р., укладеного між позивачем та відповідачем, останньому надано грошові кошти у розмірі 1000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та умов договору, своїх зобов'язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем. Згідно доданого до матеріалів справи розрахунку, заборгованість станом на 31.10.2013 р. виникла заборгованість у розмірі 17805,09 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 14157,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2323,20 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 824,05 грн. (а.с. 4-7). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

27.11.2013 року позивач звернулась в суд з даним позовом, який обґрунтовує тим, що з 15.01.2013 р. вона перебуває з відповідачем у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON]. Після народження дитини вони проживали окремо, відповідач не піклувався та не піклується до даного часу дитиною, а з серпня 2013р. вони припинили шлюбні відносини. Самостійно вона не може утримувати дитину, тому просить стягнути з відповідача, який являється працездатним та не має інших у утриманців, аліменти на утримання дитини розміром 30% всіх його доходів щомісячно. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову, справу просить слухати у його відсутність. Враховуючи ставлення сторін до заявленого позову, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.01.2013р., від спільного подружнього життя у них є син [PERSON], [INFO] , який проживає разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №60 від 17.01.2014р., виданою Семенівською сільською радою Пустомитівського району . Судом встановлено, що позивачка не працює та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. А відповідач являється працездатним, має постійне місце праці та отримує регулярні доходи, який ухиляється від тримання своєї дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно зі статтями 182 -183 СК України, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Тому аліменти необхідно визначити у частці до заробітку батька, яка буде достатньою і можливою до сплати відповідачем. Так як в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

27.11.2013 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою та прохає суд стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], працюючого на АТ «Горлівський машинобудівник» (Донецька обл., смт.Горлівка), на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 14 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона прохала суд справу слухати за її відсутності та прохала задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявна від нього телефонограма, в якій він прохає суд слухати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що з 2009 року по жовтень 2013 року сторони проживали у цивільному шлюбі. Із ксерокопії свідоцтва про народження на [PERSON] (а.с.№07), вбачається, що дійсно - [PERSON], народилась [INFO] року і в графі «Батько» вказано - [PERSON] тобто відповідач по справі, а в графі «Мати» зазначено [PERSON], позивач по справі. Як вже вище зазначалося, відповідач визнав позов. Матеріальну допомогу на утримання дитини позивачу не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає постійної матеріальної допомоги позивачу на утримання їх спільної дитини в порушення вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України та ч.2 ст.51 Конституції України, в яких зазначено, що: «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

27.11.2013 року позивач звернулася в суд із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказавши що знаходилася з ним у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007 року, актовий запис № 1539, шлюб зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського МУЮ Донецької області . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені 29 липня 2013 року, причиною виявилося те , що вони втратили почуття любові та поваги один до одного , в них різні погляди на життя. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, просила шлюб розірвати. Про дату, час і місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність . Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, суд про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи попереджався належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштової кореспонденції.. Суд розглядає справу у відсутність сторін, відповідно ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити із наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про укладання шлюбу ( арк. спр. 4) , сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007 року, актовий запис № 1539. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 5,6). Як вбачається із позову сторони однією сім'єю не мешкають . Ухвалою суду від 17 березня 2014 року сторонам надався строк для примирення. За цей час шлюбні відносини не відновлювались. Спільне господарство сторонами не ведеться. Позивач вважає, сім'я розпалась остаточно і примирення з відповідачем неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України , шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України , суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них , інтересам їх дітей , що має істотне значення. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України позивачеві залишити прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved