Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

28.12.2018 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної вартості подружжя та його поділ в натурі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2011 року до 16.10.2018 року. 26.12.2012 року відповідач отримала в дар земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0614 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності за вказаним будинком було зареєстровано за відповідачем - [PERSON] , [INFO] . Крім цього, за договором дарування незавершеного будівництвом житлового будинку від 26.12.2012 року відповідач набула право на розташоване на вказаній земельній ділянці незавершене будівництво зі ступенем готовності 9%, загальною інвентарною власністю 51343 грн. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі він, разом із відповідачем, за рахунок спільних грошових та трудових затрат подружжя здійснили будівництво житлового будинку за вказаною адресою, яке було завершене станом на 25.05.2018 року та у липні 2018 року здано в експлуатацію. Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 81,2 кв.м. з господарськими будівлями: літньою кухнею Б, верандою Б, гаражем Б1, вбиральнею Е, колодязем №1 зареєстровано 06.08.2018 року на ім`я [PERSON] на підставі декларації про готовність об`єкту до експлуатації від 20.07.2018 року. Оскільки спірне майно набуло статусу житлового будинку в період перебування ними у зареєстрованому шлюбі та джерелом його набуття на 90,5 % є спільні грошові та трудові затрати подружжя, позивач вбачає законні підстави для визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної вартості подружжя. Разом з тим, позивач зазначає, що при визначені часток слід врахувати, що відповідач отримала у дар будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі незавершеного будівництва зі ступенем готовності 9%. Тому просить відступити від рівності часток та визнати з ним право власності на 45/100 частин спірного житлового будинку та визнати за відповідачем право власності на інші 55/100 частин. Крім цього, оскільки за позивачем буде визнано право власності на 45/100 частин спірного житлового будинку то за ним слід визнати право власності на 45/100 частин земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, та у цих частинах припинити право власності на землю за відповідачем. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Федоров В.В. у судове засідання не з`явились, надіслали заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслала заяву у якій просить справу слухати у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що згідно договору дарування незавершеного будівництвом житлового будинку від 26.12.2012 року відповідачу [PERSON] було подаровано незавершений будівництвом житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ступінь готовності становить 9% (а.с. 12-14). 26.12.2012 року відповідачу [PERSON] також було подаровано земельну ділянку, площею 0,0614 га, за цією ж адресою (а.с. 15). Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/3124/18 від 16.10.2018 року про розірвання шлюбу позивач та відповідач з 27.08.2011 року перебували у шлюбі (а.с. 11). 19.10.2012 року було почато будівельні роботи щодо будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Повідомленням про початок виконання будівельних робіт (а.с. 21). 06.08.2018 року за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У свою чергу, ч. 1 ст. 62 СК України передбачає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісно власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . Однак, враховуючи той факт, що відповідачу [PERSON] було подаровано незавершений будівництвом житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, ступінь готовності якого становить 9%, то суд, при його поділі, вправі відійти від рівності часток у спільній сумісній власності. 07.05.2019 року відповідачем [PERSON] подано до суду висновок судового експерта Горкуші М.Д. за результатами проведення експертного дослідження в галузі будівельно-технічної експертизи № 860/04.19 від 26.04.2019 року (а.с. 82-127). Із результатами експертизи сторони у справі погодилися, клопотань про проведення повторної чи додаткової експертизи заявлено не було. Експертом надано висновок із якого випливає, що розділити спірний будинок в натурі на дві ізольовані квартири технічно можливо за умови проведення перепланувань та переобладнань та зі сплатою грошової компенсації відхилення від рівності ідеальних часток. Експертом запропоновано 2 варіанти поділу спірного житлового будинку (а.с. 104-107). Крім цього, виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради листом № 04/909 від 05.06.2019 року повідомив, що погодження вказаних варіантів поділу житлового будинку не потребується, оскільки вони не передбачають втручання у несущі конструкції та/або інженерні системи загального користування (а.с. 145). Частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У ч. 1 ст. 367 ЦК України зазначається, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди вирішують спори, пов`язані з правом приватної власності на жилі будинки, залежно від заявлених вимог: виділ частки з будинку (поділ будинку); або визначення порядку користування жилим будинком. У п. 7 вказаної постанови, зазначено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Суд, вивчивши варіанти поділу будинку, запропоновані судовим експертом дійшов висновку, що доцільно провести поділ будинку за варіантом № 2 , виділивши позивачу [PERSON] 42/100 частин житлового будинку, що складається з: передпокою 1-1 (2,0 м.кв.), кімнати 1-3 (12,2 м.кв.), кімнати 1-4 (13,3 м.кв.), санвузла 1-5 (6,0 м.кв.) та Ѕ колодязя, з отриманням від відповідача грошової компенсації у розмірі 30128 грн. (синій колір згідно Додатку № 2 до висновку експерта № 860/04.19 від 26.04.2019 року). У свою чергу відповідачу [PERSON] виділити 58/100 частин житлового будинку, що складається з: передпокою 1-1 (21,6 м.кв.), кімнати 1-2 (6,5 м. кв.), кухні 1-6 (13,0 м.кв.), котельні 1-7 (6,5 м. кв.) та Ѕ колодязя, зі сплатою позивачу грошової компенсації у розмірі 30128 грн. (жовтий колір згідно Додатку № 2 до висновку експерта № 860/04.19 від 26.04.2019 року). Враховуючи те, що позивач у позові просив відступити від рівності часток у спільній сумісній власності, що на думку суду є справедливим та обґрунтованим, та визнати за ним право власності на 45/100 частин спірного житлового будинку то відповідачу [PERSON] у власність також передається господарські будівлі: літня кухня Б, веранда б, гараж Б1, вбиральня Е. Суд не приймає варіант № 1 запропонованого експертом поділу спірного будинку, оскільки такий варіант передбачає суттєве відступлення від ідеальних часток та значний розмір грошової компенсації. Також підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку, що заходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки судом вирішено провести поділ житлового будинку із відступленням від рівності часток у спільній сумісній власності у пропорції 42/100 проти 58/100 то земельну ділянку також слід поділити у таких пропорціях. Тому суд визнає за позивачем [PERSON] право власності на 42/100 частин земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та припиняє право власності на 42/100 частин у відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Також, ч. 1 ст. 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції про сплату судового збору позивач [PERSON] сплатив 3095 грн. 10 коп. (а.с. 2). Оскільки позивач просив визнати за ним право власності на спірний житловий будинок у розмірі 45/100 частин, однак судом було визнано за ним право власність на 42/100 частини, то судовий збір потрібно стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 45/100-42/100 = 3/100. 3095,10/45=68,78 (судовий збір за умовно 1/100 частини) 68,78*42=2888,76 грн. (судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам). Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2888 грн. 76 коп.

Outcome: partial