Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

27.03.2017 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно якого просив суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський Страховий Дім» на його користь грошову суму в розмірі 84 125,20 грн.; витрати по сплаті судового збору стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський Страховий Дім» на його користь в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.10.2013 року на перетині вулиці Братиславська та вулиці Електротехнічна в м.Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Сhevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, автомобіля марки «Hyundai», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Peugeot», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки ««Hyundai», державний реєстраційний номер [NUMBER], - [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім» (надалі - ПрАТ «Київський страховий дім»). Разом з тим, позивач вказує, що незважаючи на вчасне повідомлення ПрАТ «Київський страховий дім» про настання страхового випадку та надання всіх необхідних документів для виплати страхового відшкодування, розмір якого згідно зі Звітом №8442 від 11.11.2013 року становить 40 473,70 грн., відповідачем було відмовлено у здійснення такої виплати, оскільки на момент укладення Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/4256867 між ПрАТ «Київський страховий дім» та [PERSON], останній не повідомив про наявний діючий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7785371, укладений 23.06.2012 року з Приватним акціонерним товариством «СК «Лафорт». За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що на час початку дії Полісу №АС/4256867 цивільно-правова відповідальність страхувальника не була застрахована, оскільки строк дії попереднього Полісу №АВ/7785371 сплив 23.06.2013 року, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на його користь суму несплаченого страхового відшкодування в розмірі 40 473,70 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування з 17.05.2014 року по 27.03.2017 року в розмірі 43 651,50 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.03.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. В той же час, у зв'язку зі звільненням судді Гуменюк А.І. у відставку з 17.10.2017 року, Розпорядженням Керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 07.11.2017 року за № 01-08-569 цивільну справу було передано на потворний автоматичний розподіл. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2017 року матеріали даної цивільної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О. Ухвалою від 08.11.2017 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні. 06.11.2017 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на позов, згідно змісту яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що оскільки на момент укладення Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/4256867 між ПрАТ «Київський страховий дім» та [PERSON], останній не повідомив про наявний діючий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7785371, укладений 23.06.2012 року з Приватним акціонерним товариством «СК «Лафорт», позивачу було правомірно відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Крім того, оскільки позивач дізнався про порушення свого права 24.10.2013 року, а звернувся до суду за захистом своїх прав лише 27.03.2017 року, відповідач вважає, що даний позов пред'явлено поза межами трирічного строку загальної позовної давності. Ухвалою від 16.01.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у загальному позовному порядку, а проведення підготовчого засідання призначено на 06.02.2018 року. В судовому засіданні, яке відбулося 06.02.2018 року, судом було задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, зміст якого дублює зміст вищенаведених заперечень. Ухвалою від 26.02.2018 року було залучено до участі в справі МТСБУ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою від 10.04.2018 року було закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.10.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Хундай Соната», державний реєстраційний номер [NUMBER], на перехресті вулиці Братиславська та Електротехнічна в м.Києві, порушив п.п. 2.3.б. 13.4 Правил дорожнього руху, не був уважним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шевролет», державний реєстраційний номер [NUMBER], від чого вказаний автомобіль здійснив зіткнення з автомобілем марки «Пежо», державний номерний знак [NUMBER]. При цьому, відповідно до постанови Деснянського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребують доказування. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Шевролет», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. були завдані механічні пошкодження. Відповідно до Звіту № 8442 від 11.11.2013 року, складеного ФОП [PERSON] на замовлення ПрАТ «Київський страховий дім», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шевролет», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 40 473,70 грн. В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] в період з 24.06.2013 року по 23.06.2014 року була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», про що свідчить копія Полісу №АС/4256867 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано ПрАТ «Страховий київський дім» всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП. Однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач, посилаючись на положення ст. 989 ЦК України, своїм рішенням від 28.03.2014 року за №824ЦВ/13 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки на момент укладення Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/4256867 між ПрАТ «Київський страховий дім» та [PERSON], останній не повідомив про наявний діючий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7785371, укладений 23.06.2012 року з Приватним акціонерним товариством «СК «Лафорт». Так, дійсно, положеннями ст. 989 ЦК України передбачено, що страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчменим. Разом з тим, з наявної в матеріалах справи копії попередження МТСБУ про порушення ПрАТ «Київський страховий дім» від 03.03.2017 року судом встановлено, що на час початку дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідності власників наземного транспортних засобів №АС/4256867 -24.06.2013 року автомобіль марки «Хундай Соната», державний реєстраційний номер [NUMBER], не був застрахований, так як строк дії договору №АВ/7785371, укладений 23.06.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Лафорт», закінчився 23.06.2013 року. Тобто, виходячи з вищенаведеного, можна дійти висновку, що при укладенні договору №АС/4256867 [PERSON], не повідомивши про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується, не порушив свій обов'язок, оскільки на час початку дії договору №АС/4256867, договір №АВ/7785371 закінчив свою дію. Будь-яких доказів на спростування вищенаведеного висновку суду стороною відповідача надано не було. Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що рішення відповідача про відмову в виплаті позивачу страхового відшкодування було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, в той час як позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, суд приходить до висновку, позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «Страховий київський дім» на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 40 473,70 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи дату прийняття відповідачем рішення про відмову в виплаті позивачу страхового відшкодування - 28.03.2014 року та дату звернення позивача до суду з вказаним позовом - 27.03.2017 року, посилання відповідача на те, що позов пред'явлено поза межами строками позовної давності, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи. Між тим, щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виплати страхового відшкодування з 17.05.2014 року по 27.03.2017 року в розмірі 43 651,50 грн. слід зазначити наступне. Так, положеннями п. 36.5 ст. 36 Закону визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. В свою чергу, статтею 258 ЦК України визначено вимоги, до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування до 27.03.2017 року заявлені поза межами строку позовної давності, а тому враховуючи дату звернення позивача до суду, приходить до висновку про застосування в цій частині вимог [PERSON] наслідки спливу строку позовної давності та стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати страхового відшкодування за період з 27.03.2016 року по 27.03.2017 року, яка виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 27.03.2016 року по 27.03.2017 року, становить12 881,48 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 202, 203, 215 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial