Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

28 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що вона є дочкою [PERSON]. Її батькові у 2003 році був подарований житловий будинок за адресою: [ADDRESS], про що був укладений відповідний договір дарування № 1098 від 17.07.2003 року. Цей договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу [PERSON]. На даний час, примірник вказаного договору втрачений. Згідно довідки наданої КП «Імпульс» Пологівської районної ради житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований за попередньою його власницею [PERSON], яка виступала дарителем по договору дарування № 1098 від 17.07.2003 року. Загальна площа будинку складає 36,7 кв.м., житлова площа - 29,2 кв.м.. Технічний паспорт на будинок ще не виготовлено, але замовлено в БТІ. Далі позивачка в позові вказала на те, що [INFO] року у віці 48 років помер батько позивачки [PERSON], який постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді спірного житлового будинку. Заповіту батько позивачки за життя не склав. Спадкоємцями першої черги є мати померлого [PERSON] (бабуся позивачки) та сама [PERSON]. [PERSON] у встановленому порядку відмовилася від прийняття спадщини після смерті її сина. В свою чергу позивачка звернулася до нотаріуса за останнім місцем проживання батька в установлений законодавством строк з заявою про прийняття спадщини. 05.08.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу за № 54841800. При цьому за результатами розгляду наданих позивачкою документів приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2014 року, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документу на житловий будинок, який належить спадкодавцеві. Батько позивачки за життя не зареєстрував в належному порядку своє право власності на вказаний будинок на підставі договору дарування. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дочка [PERSON]. Також, позивачка зазначила, що вона зверталася до реєстраційної служби Гуляйпільського РУЮ Запорізької області із заявою про проведення реєстрації права власності на житловий будинок та надання інформації про відсутність (наявність) заборон та обтяжень на нього. В цьому було їй відмовлено, так як немає можливості провести державну реєстрацію за померлим та надати запитувану інформації, оскільки заявниця не є власником цього майна. Тому, на теперішній час, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд, визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, надали до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивачки [PERSON] визнають повністю та не заперечують проти задоволення позову, просять розглянути справу за їх відсутності (а.с. 34). Представник третьої особи КП «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, надали до суду письмові пояснення п справі, де зазначили, що комунальне підприємство проводить технічну інвентаризацію нерухомого майна згідно своїх повноважень, а що стосується позовних вимог, то до компетенції підприємства не входить розподіл, визнання та реєстрація права власності на нерухомість. Тому вирішення справи залишають на розсуд суду, просять розглянути справу без їх представника (а.с. 35,43). Приватний нотаріус Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву, в якій прохає винести рішення без її участі, згідно з матеріалами справи на розсуд суду (а.с. 50). Справа розглянута без її участі на підставі наявних у ній доказів, проти чого не заперечують учасники процесу. Представник третьої особи реєстраційної служби Гуляйпільського РУЮ Запорізької області [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що дійсно спадкодавець [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], але не зареєстрував його належним чином. За таких обставин ні нотаріус, ні реєстраційна служба не можуть здійснити державну реєстрацію спадкового житлового будинку. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, прийшов до наступних висновків. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] року, при цьому її батьками є: [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Гуляйпільським відділення ЗАГС Запорізької області від 14.07.1983 року (а.с. 8, 54 на звороті). 14.08.2004 року гр. [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.08.2004 року було зроблено актовий запис № 628. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «Руденко», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва від 14.08.2004 року (а.с. 9, 56). Згідно договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 17.07.2003 року [PERSON] прийняв в дар належний дарителю ([PERSON].) на праві приватної власності житловий будинок за [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 420 кв.м.. Зазначений договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1098 (а.с. 28, 46-47). [INFO] року у віці 48 років помер [PERSON], про що 31.07.2013 року складено відповідний актовий запис № 154, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області від 31.07.2013 року (а.с. 7, 51 на звороті). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34757780 від 05.08.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] була заведена спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 54841800 (номер у нотаріуса 54/2013) після смерті [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 11, 53). За результатами розгляду наданих позивачкою документів приватний нотаріус [PERSON] 06.02.2014 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як свідоцтво про право на спадщину за законом без документу, який підтверджує право власності померлого [PERSON], як спадкодавця на житловий будинок видане не може бути (а.с. 12, 49). Відповідно до довідки № 240 від 07.02.2014 року виданої Гуляйпільською міською радою Запорізької області встановлено, що за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка розміром 0,04 га надана в користування [PERSON] на підставі рішення Гуляйпільської міської ради від 23.01.2003 року № 10. Земельна ділянка не приватизована (а.с. 17, 25, 26, 45). 06.03.2014 року до приватного нотаріуса [PERSON] звернулася з письмовою заявою мати померлого [PERSON], [INFO]. В зазначеній заяві вона вказала, на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті її сина [PERSON]. Проте спадщину в установлені законом строки вона не прийняла, з приводу продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде і претензій щодо оформлення спадщини на ім'я [PERSON] вона не має (а.с. 10, 57). Відповідно до довідки № 7 від 11.04.2014 року, виданої КП «Імпульс» Пологівської райради вказано, що за обліком КП «Імпульс» Пологівської районної ради у [ADDRESS], що належить на праві особистої власності зареєстровано за гр.[PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.06.2003 року, реєстраційний № 396, загальною площею - 36,7 кв.м., житловою - 29,2 кв.м.. За гр.[PERSON] право власності на вказаний будинок не реєструвалося (а.с. 24). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовлений 22.04.2014 року на ім'я [PERSON], яка зазначена як власник вказаного нерухомого майна (а.с. 36-38). Згідно матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] з 05.04.2011 року зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с.13-15) та 05.08.2013 року подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] (а.с. 51). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступного. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Стаття 181 ЦК України передбачає, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Приймаючи до уваги, що внаслідок того, що за життя батько позивачки [PERSON] в установленому порядку не зареєстрував своє право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], але при цьому правомірно його набув, а саме за договором дарування, на теперішній час, порушується право позивачки на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, за право на спадщину у вигляді будинку ніхто не сперечається, позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спірний житловий будинок підлягають задоволенню. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та наявними в матеріалах справи доказами.

Outcome: approved