Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

27 грудня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулись [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] із вказаним позовом в якому просять: -скасувати постанову державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Ковальової С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №3691/02-31 від 30 жовтня 2019 року; -визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право приватної власності - за кожним по ј частці квартири [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частки від ј частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частки від ј частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] ; -стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , після чого відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме, на частку вказаної квартири яка на праві приватної спільної сумісної власності належить позивачам і померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29 жовтня 2010 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради. Позивачі вказують, що єдиними спадкоємцями за законом після смерті батька [PERSON] являються [PERSON] і [PERSON] , які під час оформлення спадщини від нотаріуса отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 29 жовтня 2010 року, квартира [ADDRESS] перебуває у приватній спільній сумісній власності, а її частку, належну померлому [PERSON] не виділено. З огляду на викладене, позивачі змушені звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою судді від 08 січня 2020 року позовну заяву [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. 26 травня 2020 року до суду від Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву (а.с.28), в якому представник відповідача просить розглядати справу за його відсутності та просить залишити вимогу щодо скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії без задоволення. Позивачі в судове засідання не з`явились, подавши 26 травня 2020 року суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримують частково і просять вимоги щодо скасування постанови, визнання права приватної власності по ј частці квартири за кожним та стягнення з відповідача понесених судових витрат залишити без розгляду (а.с.31-33). З огляду на викладене і згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копій Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29 жовтня 2010 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №61246238 від 13.06.2016, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.21, 22-23). Відповідно ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно ч.ч.1, 2 ст.372 ЦК кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на викладене, суд вбачає підстави вважати, що спірне нерухоме майно поділене між його співвласниками і частки їх у праві спільної сумісної власності рахуються по ј частці квартири за кожним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області (а.с.16). Позивачі вказують, що єдиними спадкоємцями за законом після смерті батька являються його діти, [PERSON] і [PERSON] , які під час оформлення спадщини від нотаріуса отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 29 жовтня 2010 року квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності, а її частку, належну померлому [PERSON] не виділено (а.с.19-20). Приймаючи вказані фактичні обставини справи, суд виходить із того, що згідно з положеннями ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визначення за позивачами права власності на частку квартири в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо скасування постанови державного нотаріуса, визнання права власності по ј частці квартири за кожним позивачем та стягнення з відповідача понесених судових витрат суд, на підставі заяв [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] від 26 травня 2020 року та відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, залишає без розгляду.

Outcome: approved