Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

28 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 4 лютого 2020 року. Під час шлюбу у них народилося п`ятеро дітей, двоє з яких є повнолітніми. Син [PERSON] , [INFO] , який досягнув повноліття та навчається на денній формі навчання у Володимир-Волинському агротехнічному коледжі. Вказуючи, що вона несе витрати на оплату навчання, проживання, харчування, купівлю одягу, а відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на навчання сина та пов`язані з цим витрати, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до припинення ним навчання. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а. с. 21, 22), 24 лютого 2021 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду, просить позов задовольнити, а справу розглядати за її відсутності (а. с. 25). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а. с. 23, 24), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Сімейним законодавством України (глава 16 СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз наведених положень матеріального права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 9). [PERSON] проживає разом із позивачем (а. с. 15). 24 січня 2021 року [PERSON] досягнув повноліття та продовжує навчатися, а саме, є студентом Володимир-Волинського агротехнічного коледжу І рівня акредитації на спеціальності «Геодезія та землеустрій». Форма навчання денна, державна. Термін навчання з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а. с. 10). Як витрати, пов`язані із навчанням сина, що підтверджують необхідність матеріальної допомоги, позивач вказувала проїзд сина до місця навчання (місто Володимир-Волинскьий Волинської області), харчування, проживання, придбання необхідних для навчання предметів і приладдя щомісяця. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 182, 199, 200 СК України бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька, [PERSON] навчається і потребує матеріальної допомоги на навчання та інші пов`язані з цим витрати, позивач працює вчителем, отримує невисоку заробітну плату, має на утриманні троє неповнолітніх дітей. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітнього сина або останній не потребує такої допомоги, у матеріалах справи немає. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, меж заявлених вимог, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає достатнім для покриття пов`язаних із навчанням витрат позивача, на які вона посилалася у позовній заяві, стягувати із відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 28 січня 2021 року і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , коли передбачений законом обов`язок батьків по його утриманню припиниться. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 908 гривень. На підставі викладеного, статей 182, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: approved