Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

27 жовтня 2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, після скасування вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року в частині вирішення цивільного позову, надійшов цивільний позов потерпілої [PERSON] до [PERSON], ТОВ «ДТЕК Сервіс» та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 11 січня 2016 року за участю відповідача [PERSON], її матері [PERSON] було завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть. Внаслідок смерті матері вона зазнала сильних душевних страждань. Наслідки того ДТП продовжують турбувати її по сьогоднішній день. Вона постійно страждає від спогадів про свою матір та від думки, що вона вже ніколи її не побачить. Вона безповоротно втратила частину її життя, бо втратила найближчу людину - маму. На сьогоднішній день вона позбавлена материнської підтримки та піклування, постійно купує заспокійливе. Крім того, вона кожний день спостерігає за своїм батьком та за його депресивним станом, як йому не вистачає його дружини, яка постійно була поруч та постійно його підтримувала. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з відповідачів на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 (один мільйон) гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що одразу після зіткнення транспортних засобів він підбіг до другого автомобіля та почав витягати з нього людей. Загибла [PERSON] та її чоловік не були пристебнуті ременями безпеки. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки душевні страждання позивача нічим не підтверджуються, а тому не доведена та не обґрунтована сума моральної шкоди. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності. 14 листопада 2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову (а.с.35-36), в яких представник зазначає про те, що ТОВ «ДТЕК Сервіс» на час виникнення ДТП не володів транспортним засобом Mitsubishi Pajero Wagon, оскільки цей автомобіль було передано ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно договору оренди №226-ПУ-ПА від 14.12.2015, а тому позовні вимоги саме до їх підприємства - не підлягають задоволенню. В судовому засіданні також було допитано свідка [PERSON], який пояснив, що він не пам'ятає чи були пристебнуті пасажири його автомобіля. Він не бачив як витягали пасажирів з його автомобіля, оскільки під час зіткнення він також постраждав та отримав короткострокове запаморочення. З ним в автомобілі їхали теща, яка сиділа позаду нього, а поруч з нею тесть. Зіткнення відбулося в ліву частину його автомобіля. Щодо визначення його дружиною саме такого розміру моральної шкоди, він пояснити нічого не може. 11 грудня 2017 року представником відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» було заявлено клопотання про залучення ПАТ «Страхова компанія Уніка» в якості співвідповідача, у задоволенні якого судом було відмовлено. 16 лютого 2018 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с.174-175). 16 лютого 2018 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про зупинення провадження у справі (а.с.176-177). 02 березня 2018 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про призначення судової технічної експертизи (а.с.235). Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Суд встановив, що вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України(а.с.8-15). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року скасовано в частині цивільного позову, а в іншій частині залишено без змін (а.с.16-26). Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року встановлено, що 11 січня 2016 року о 09 годині 40 хвилин [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер [NUMBER], проявляючи злочинну самовпевненість, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров'я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись, що зустрічна смуга для руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], на задньому пасажирському сидінні якого знаходились [PERSON] та [PERSON], внаслідок чого наступила смерть [PERSON] (а.с.8-15). Позивача [PERSON] було визнано потерпілою у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON]. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. У пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року звертається увага на те, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З копії договору оренди транспортних засобів № 226-ПУ-ПА від 14.12.2015 укладеного між ТОВ «ДТЕК Сервіс» та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та додаткового договору від 14.06.2016 вбачається, що транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться в оренді ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та передано останньому згідно акту прийому - передачі від 31 грудня 2015 року (а.с.198-201). Відповідно до копії трудової книжки відповідача [PERSON], яка мається в матеріалах справи, 11 січня 2016 року останній перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» та працює по теперішній час водієм автотранспортних засобів (а.с.193-196). Отже враховуючи те, що транспортний засіб «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер [NUMBER] з 31.12.2015 року (тобто на момент ДТП) знаходився в оренді ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується укладеним між ТОВ «ДТЕК СЕВІС» та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» договором № 226-ПУ-ПА від 14.12.2015 року та актом передачі даного транспортного засобу від 31.12.2015 року, а відповідач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», крім того прямував за подорожнім листом службового легкового автомобіля (а.с.197), суд приходить до висновку, що обов'язок по відшкодуванню заподіяної позивачу моральної шкоди має нести виключно ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. За змістом п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння позивачу моральних страждань є очевидним і підтверджується фактом вчинення відносно неї протиправних дій, що заподіяні відповідачем [PERSON] під час керування технічно справним автомобілем «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер [NUMBER], який належить ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - тобто встановлено причинний зв'язок між скоєнням дорожньо-транспортної пригоди внаслідок протиправних діянь заподіювача (конкретної особи) та вина якого доведена, та як наслідок шкодою завданою потерпілій особі. Зазначене підтверджено вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Розмір відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру і тривалості страждань, які позивач відчуває у зв'язку із загибеллю матері, рідної людини, опори та моральної підтримки, що потягнуло за собою порушення нормальних життєвих зв'язків, враховуючи зміни у звичайному укладі життя у зв'язку із вимушеним доглядом за батьком, який отримав також тілесні ушкодження,

Outcome: partial