Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

29.05.2017 р. позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що 21.01.2002р. помер її чоловік [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належне останньому майно земельну ділянку, площею 0,0803 га для ведення садівництва, розташовану на території Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області у садовому товаристві «Бірюза». Зазначала, що після смерті чоловіка постійно обробляє землю, використовує її за цільовим призначення, сплачує всі необхідні внески та податки. Доньки [PERSON] та [PERSON] фактично не цікавляться вказаною земельною ділянкою, не допомагають її обробляти і утримувати. Ствердила, що земельна ділянка площею 0,0803 га була придбана [PERSON] в шлюбі за їх спільні кошти, отже вважає її спільним майном подружжя. 12 травня 2017р. вона звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину цієї земельної ділянки у звязку з відсутністю реєстрації спадкодавцем права власності на спадкове майно. Оскільки вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка в порядку ст.ст.548-549 ЦК України в ред. 1963р., просила суд постановити рішення, яким визнати земельну ділянку, кадастровий №4620980800:09:000:0383, площею 0,0803 га., розташовану в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, СТ «Бірюза» спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя земельної ділянки кадастровий №4620980800:09:000:0383, площею 0,0803 га., розташованої в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, СТ «Бірюза»; визнати за нею право власності на 1/2 частину цієї земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 21.01.2002 р. Позивач в суді позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позові. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що нотаріусу подали заяви, однак на частку у спадковому майні не претендують. Представник відповідача - Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Погоджується на будь-яке рішення суду (а.с.90). Представник третьої особи у справі Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, 04.07.2017р. подали заяву про розгляд даної справи без участі їх представника (а.с.50). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору купівлі продажу від 10.01.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за №18 (а.с.9) належала земельна ділянка, площею 0,0803 га, в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, СТ «Бірюза» для ведення садівництва, що підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4604212022016 від 03.11.2016р. (а.с.4-6). Однак за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на вищевказану земельну ділянку в Поземельній книзі та не виготовив новий Державний акт на право приватної власності на землю на свої ім»я, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 21.06.2017р. №90145425 (а.с.39-49). [PERSON] помер 21.01.2002р. (а.с.3), а після його смерті успадкувала все майно дружина [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія І-СГ №499418 від 16.11.1985р. [PERSON] 16.11.1985 р. зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошл. Костирко) (а.с.13). Отже, земельна ділянка є спільним майном подружжя [PERSON], тому позовна вимоги позивача [PERSON] в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину ділянки як частку у спільній сумісній власності подружжя є правомірною. Згідно довідки садово городнього товариства «Бірюза» від 27.05.2017р. (а.с.14) [PERSON] після смерті чоловіка дійсно обробляє ділянку у садово городньому товаристві «Бірюза», що знаходиться в селі Бартатів Городоцького району Львівської області та сплачує всі членські внески. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2002р. позивач та відповідачі успадкували грошові вклади з відповідними відсотками та всіма компенсаційними нарахуваннями у відділеннях Ощадного банку, які належали спадкодавцю на підставі ощадних книжок, а також страхову суму в розмірі 4250 грн., яка належала спадкодавцю на підставі довідки №48 від 07.03.2002р., виданої ВАТ СК «СКАЙД-ВЕСТ» (а.с.7). Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копії спадкової справи №687/2002 (а.с.8, 53-87) та листа відмови завідуючої Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] №779/02-14 від 13.05.2017 року у вчиненні нотаріальної дії, позивач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно земельну ділянку, кадастровий №4620980800:09:000:0383, площею 0,0803 га., розташовану в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, СТ «Бірюза». Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У Листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам звертається увага на те, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Матеріалами справи та фактом наявності у позивача правовстановлюючих документів на належне спадкодавцеві майно, в повній мірі доводиться факт вступу [PERSON] в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON], а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З урахуванням того, що [PERSON] купив земельну ділянку в період шлюбу з [PERSON], але не встиг переоформити, суд вважає позов підлягаючим до задоволення, оскільки майно придбано в період шлюбу є спільним майном подружжя, тому суд вважає за належне визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, як спільна сумісна власність подружжя. Враховуючи те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON], відмовилися від своєї частки у спадковому майні, про що подали відповідні заяви (а.с.89,92), вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном останнього, суд приходить до висновку про необхідність визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного майна за законом, після смерті [PERSON] Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved