Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

28 липня 2020 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить: зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та за день до дня його зустрічі з дітьми надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця перебування тої чи іншої дитини, а у разі настання змін, повідомляти його про це не пізніше наступного дня з моменту настання таких обставин; встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми наступний спосіб участі: постійне спілкування з дітьми в телефонному, поштовому, електронному, інтернет-зв`язку ; побачення з дітьми кожного четверга з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у присутності [PERSON] ; побачення з дітьми кожної першої та третьої суботи, неділі щомісячно за місцем його проживання, з ночівлею дітей без присутності [PERSON] ; проведення з дітьми з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. кожних днів народжень дітей до досягнення ними повноліття; спільний відпочинок на зимових канікулах та половину весняних, літніх та осінніх канікул за межами місця проживання дітей; спільний відпочинок з дітьми під час його відпустки, не менше половини тривалості такої відпустки; відвідування школи, дитячого садка, гуртків, з метою обізнаності про успіхи дітей; піклування про дітей під час перебування [PERSON] , дітей на амбулаторному чи на стаціонарному лікуванні. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 05 травня 2011 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від спільного проживання у шлюбі, в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2020 року, шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу, [PERSON] та їх спільні діти залишилися проживати за адресою: [ADDRESS] , а його місцем проживанням з того часу є квартира [ADDRESS] . Судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 березня 2020 року з нього на користь відповідачки на утримання трьох дітей стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку. Зазначає, що в травні 2020 року, під час спілкування із дітьми, дочка [PERSON] виявила бажання залишитися проживати разом з матір`ю, а дочка [PERSON] та син [PERSON] виявили бажання проживати разом із ним. Забравши двох менших дітей, спочатку дочку [PERSON] , а потім і сина [PERSON] , він відвіз їх до місця проживання своєї матері в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, де діти проживали до кінця серпня 2020 року. 29 травня 2020 року він звернувся із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, в якій просив визначити способи його участі в спілкуванні та вихованні дітей, однак станом на день подачі позову до суду таке рішення прийнято не було. [PERSON] у позові вказує, що [PERSON] не піклується про дітей, залишає їх вдома зі сторонніми особами, не надає йому чіткої інформації про дітей, перешкоджає у зустрічах із дітьми, не випускає дітей з квартири коли він приходить до тих на побачення, не відповідає на телефонні дзвінки. Вважає, що такі дії відповідачки [PERSON] перешкоджають йому належним чином спілкуватися із дітьми, тому і звернувся із даним позовом до суду. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив, який обґрунтовується тим, що 28 липня 2020 року рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №195 було визначено способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми наступним чином: кожні другі, четверті вихідні з 10 год. 00 хв. суботи до 16 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька; два будні дні з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. щотижня у вівторок та четвер; половину кожних зимових, весняних та осінніх шкільних канікул; один місяць літніх канікул і позивачу, станом на дату подання позову до суду, було відомо про вирішення Органом опіки та піклування питання про його участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Відповідачка у відзиві вказує, що оскільки Органом опіки та піклування визначений спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з ними і рішення ради з цього приводу позивачем не оскаржувалося, тому позовні вимоги [PERSON] , на її думку, є безпідставними. Також зазначила, що 04 травня 2020 року позивач [PERSON] без її відома та дозволу забрав дочку [PERSON] , а 05 червня 2020 року також без її відома та дозволу забрав сина [PERSON] , яких перевіз до своєї матері в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. Відтоді вона майже не бачилась з дочкою та сином і не спілкувалась з ними, оскільки відповідач та його мати створювали для неї перешкоди. Всі її дії та намагання повернути дітей додому не призвели до очікуваного результату. Відповідач не допускав її до дітей. Через такі неправомірні дії вона неодноразово зверталась до поліцію та Служби у справах дітей. У результаті вжитих заходів було встановлено, що діти бажають повернутися до неї. [PERSON] не взяв до уваги бажання дітей. Через такі обставини дочка [PERSON] перебувала в неспокійному та тривожному стані, дуже сумувала за нею та своєю сестрою [PERSON] . [PERSON] постійно нехтує своїми обов`язками щодо дітей, не враховує їх інтереси та прихильності, роз`єднав дітей та унеможливив їх спілкування, через окреме проживання дітей [PERSON] та [PERSON] від дочки [PERSON] , вилучив їх зі звичного для них середовища та заборонив їй з ними спілкуватися. У липні 2020 року вона взяла відпустку за місцем роботи та отримала від Профспілкового комітету ВП «Рівненська АЕС» путівки на оздоровлення у санаторій «Надія», який знаходиться у с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, однак [PERSON] відмовився відпустити дітей на відпочинок. На день подачі позову до суду дочка [PERSON] і син [PERSON] проживали разом із [PERSON] у його матері в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 01 квітня 2020 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області розірваний. Від спільного проживання у шлюбі з [PERSON] , у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 березня 2020 року з нього на користь відповідачки на утримання дітей стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку. Позивач вказує, що у період окремого проживання від дітей, йому стало відомо, що відповідачка почала залишати дітей вдома самих, його спілкування з дітьми почала обмежувати, навіть у телефонному режимі не дозволяла спілкуватися із дітьми, тому він на початку травня 2020 року забрав дочку [PERSON] , а на початку червня 2020 року забрав сина [PERSON] і перевіз дітей до своєї матері у с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, де проживав із ними до кінця серпня 2020 року - часу коли дітей було повернуто матері. Рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 28 липня 2020 року за №195 йому визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак відповідачка не дотримується вимог визначеного рішення, не допускає його до дітей, перешкоджає його зустрічам із дітьми, примушує дітей говорити неправду. На його думку, саме такі дії відповідачки є перешкодою, які [PERSON] чинить йому у вихованні та спілкуванні із дітьми, тому і звернувся із даним позовом до суду, який просить задовольнити у повному обсязі. Відповідаючи на запитання, позивач [PERSON] визнав, що дійсно з 04 травня 2020 року дочка [PERSON] проживала разом із ним у його матері в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, а з 05 червня 2020 року і син [PERSON] також проживав із ним по місцю проживання його матері. Дітей повернув [PERSON] наприкінці серпня 2020 року. Також визнав, що йому було відомо про розгляд Органом опіки та піклування його заяви щодо участі у вихованні і спілкуванні із дітьми. При цьому позивач [PERSON] зазначив, що після прийняття рішення Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 28 липня 2020 року за №195 щодо визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, він вільно спілкується лише із дочкою [PERSON] та сином [PERSON] , а з дочкою [PERSON] бачиться періодично. З цього приводу він неодноразово звертався із заявами у поліцію та Службу у справах дітей. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Русін Т.С. у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні до змісту позову, та просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] не визнала позовних вимог у повному обсязі та пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 01 квітня 2020 року рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області розірваний. Від спільного проживання у шлюбі з [PERSON] , у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стало те, що [PERSON] виражався на її адресу нецензурною лайкою, ображав і принижував її в присутності дітей, писав на неї у різні інстанції заяви та скарги. Судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 березня 2020 року з [PERSON] на її користь на утримання дітей стягнуті аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку. Після розірвання шлюбу, [PERSON] переїхав проживати у кв. [ADDRESS] , однак ключі від її власної квартири не повернув. [PERSON] приходив до її квартири та бачився з дітьми. Одного дня, на початку травня 2020 року, [PERSON] взяв дочку [PERSON] на прогулянку та не повернув її додому. Тоді вона пішла за місцем проживання позивача, де зустрілася з дочкою. Під час розмови з дочкою [PERSON] , [PERSON] вдарив її і їй довелося викликати поліцію. У зв`язку з тим, що [PERSON] не відпустив додому дочку [PERSON] та чинив їй перешкоди в спілкуванні з дитиною, вона звернулася до Служби у справах дітей з цього приводу. Окрім цього, вона разом з дочкою [PERSON] та сином [PERSON] ходили за місцем проживання [PERSON] , з метою побачити дочку [PERSON] , однак позивач ні її, ні дітей до дочки [PERSON] не допускав. Після цього син [PERSON] виявляв бажання бачитися з батьком, а дочка [PERSON] категорично відмовилася від побачень з [PERSON] . Окрім цього, позивач [PERSON] приходив у садок та без її відома забирав сина [PERSON] , коли навіть той не хотів з ним йти з садка. Додала, що з того часу коли [PERSON] забрав до себе дочку [PERSON] , то жодного разу шкільне домашнє завдання з дочкою не було виконане. 05 червня 2020 року позивач [PERSON] також забрав і сина [PERSON] . Дітей перевіз за місцем проживання своєї матері у с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. За час перебування дітей за місцем проживання його матері, вона жодного разу дітей не бачила, оскільки до дітей її не допускали. В липні 2020 року вона за місцем роботи отримала путівки для себе і дітей на відпочинок, однак [PERSON] дітей їй для поїздки на море не віддав. Стверджує, що з 04 травня 2020 року з [PERSON] проживала їх малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , а з 05 червня 2020 року - малолітній син [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] та син [PERSON] повернулися проживати до нею лише 30 серпня 2020 року. Зауважила, що жодних перешкод у спілкуванні з дітьми вона позивачу, як на момент звернення до суду з цим позовом, так і по цей час, не чинить. Позивач вільно спілкується і бачиться із дітьми. Просить в позові відмовити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Полюхович О.І. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні за змістом відзиву, та просила в позові [PERSON] відмовити через безпідставність. У судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області Самохіна О.М. суду показала, що 14 травня 2020 року до них звернулася [PERSON] із заявою, в якій просила визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні дітей та спілкуванні з ними. В ході розгляду даної заяви їй стало відомо, що [PERSON] на початку травня 2020 року самовільно, під приводом прогулянки, забрав малолітню дочку [PERSON] і відмовляється повертати її додому. На підставі зазначеної заяви Служба у справах дітей розпочала перевірку щодо обставин, вказаних у заяві. Вона особисто спілкувалася із [PERSON] , просила надати пояснення, повідомити місце знаходження дитини, показати їй дитину та зазначити які саме способи участі у вихованні дітей, на його думку, має затвердити Орган опіки і піклування. На дану пропозицію [PERSON] направив їм свою заяву про визначення йому способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Після цього Службою у справах дітей проводилася перевірка житлових умов подружжя [PERSON] , зокрема робилося обстеження квартири [ADDRESS] , за місцем проживання [PERSON] з дітьми. В ході перевірки було встановлено, що вказана квартира належить на праві власності [PERSON] . В квартирі вона спілкувалася з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти були контактні, нічого не боялися, мали всі належні умови для проживання, навчання і відпочинку. На пропозицію Служби у справах дітей, яка була адресована [PERSON] , поспілкуватися з дочкою сторін - [PERSON] , яка на той час проживала за місцем проживання його матері, позивач категорично відмовив. Також позивач відмовився надати дозвіл на обстеження свого місця проживання як в м.Вараш, так і в с.Сопачів. Надалі їй стало відомо, що [PERSON] забрав у матері і сина [PERSON] , якого також перевіз у село до своєї матері. 06 серпня 2020 року представники Служби у справах дітей Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області спільно з представниками Служби у справах дітей Володимирецької райдержадміністрації та представниками ювенальної превенції виїхали за місцем проживання матері [PERSON] - с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. Причиною такого виїзду стало те, що напередодні до них прийшла [PERSON] , яка була вся у синцях та розповіла, що синці отримала під час суперечки з свекрухою та сестрою колишнього чоловіка, коли приїхала провідати дітей, в присутності дітей [PERSON] та [PERSON] . При цьому просила посприяти у побаченні із дітьми. Перебуваючи в селі Сопачів, їй вдалося поспілкуватися із дітьми, однак діти вже змінилися, не йшли на контакт, [PERSON] мовчав і не відповів на жодне запитання, а [PERSON] лише відповідала на запитання на які, на її думку, знала відповіді. Із зустрічі з дітьми, вона зрозуміла, що діти хотіли спілкуватися як з батьком, так із матір`ю. 28 липня 2020 року рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради були визначені способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак, незважаючи на зазначене рішення, [PERSON] повернув дітей [PERSON] лише 30 серпня 2020 року. 02 вересня 2020 року [PERSON] повідомив Службу у справах дітей, що в нього не відбулося побачення з дітьми. Перевіривши дане звернення, було встановлено, що зустріч батька з дітьми не відбулася 01 вересня 2020 року по тій причині, що в цей день йшов сильний дощ. 10 вересня 2020 року від [PERSON] надійшло наступне звернення щодо недотримання [PERSON] графіку його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Під час перевірки цього звернення було встановлено, що зустріч [PERSON] відбулася лише з [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] категорично відмовилася бачитися з батьком без матері. 22 жовтня 2020 року, близько 15 год. 00 хв., до неї особисто телефонував [PERSON] і просив піти до дітей разом з ним. На її запитання [PERSON] відповів, що йому напевне [PERSON] не надасть дітей. Вона пояснила позивачу, що якщо будуть чинитися перешкоди, тоді вони і будуть реагувати на його звернення. Після цього [PERSON] до них не звертався. Звернула увагу на те, що численними перевірками встановлено, що жодних перешкод з боку [PERSON] для [PERSON] щодо участі останнього у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не чинилося. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що її дочка навчається в одній групі з сином [PERSON] і вона підтримує дружні відносини з [PERSON] 01 вересня 2020 року, вона разом зі своєю дочкою пішли до [PERSON] , щоб провідати дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки ті, як їй було відомо, довгий період часу проживали з батьком. Перебуваючи за місцем проживання [PERSON] , до останньої зателефонував [PERSON] та попросив вивести у двір дітей. В той день були дуже несприятливі погодні умови для прогулянки - йшов сильний дощ, однак [PERSON] , одягнувши [PERSON] та [PERSON] , вивела їх до батька, дочка [PERSON] категорично відмовилася йти з батьком на прогулянку. Коли відповідачка з дітьми вийшли з квартири на вулицю, то вона почула, що між [PERSON] та [PERSON] відбувається якась розмова на підвищених тонах. За 10 хв. [PERSON] з дітьми повернулася додому. Слідом за ними, до вхідних дверей квартири, прийшов [PERSON] , який почав сильно стукати в двері, кричати, дзвонити на телефони дітей та [PERSON] . Потім [PERSON] вимкнув на електричному щитку, що знаходиться за межами квартири, світло в квартирі позивачки. Такі дії [PERSON] тривали десь 30 хвилин, потім відповідач пішов. Тоді [PERSON] , маючи страх, не бажаючи сама виходити з квартири для відновлення електропостачання, зателефонувала до сусідів та попросила ввімкнути автомат, через який подається світло до квартири. Також вона була неодноразово свідком того, як з дитячого садка [PERSON] та [PERSON] забирали свого сина. Вона бачила, що інколи [PERSON] хотів йти до [PERSON] , а інколи не бажав підходити до батька, ховаючись за матір`ю. Одного разу вона з чоловіком працювали допізна, тому попросила [PERSON] забрати її дочку з садка, яку вона повинна була пізніше забрати за місцем проживанням [PERSON] . У вечірній час, прибувши до квартири [PERSON] , щоб забрати дочку, вона була свідком того, як дочка сторін - [PERSON] схвильовано розповідала [PERSON] про те, як на уроках [PERSON] телефонував до неї, заважаючи навчанню. Для того, щоб заспокоїтися, [PERSON] пила заспокійливі ліки. Окрім цього, свідок [PERSON] показала, що одного разу їздила разом з [PERSON] у с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, щоб відвідати дітей [PERSON] і [PERSON] , які тривалий час проживали з [PERSON] . У її присутності [PERSON] запитала у дочки [PERSON] та сина [PERSON] , чи ті хочуть їхати на море, на що діти відповіли «так». Також свідок зауважила, що [PERSON] , в присутності дітей, лише позитивно відгукується про [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є приватним психологом, суду показала, що до неї звернувся за діагностикою дітей [PERSON] та [PERSON] їх батько [PERSON] . Причиною такого обстеження, як пояснив [PERSON] , була необхідність визначення внутрішньо - сімейний відносин, прив`язаності дітей до батьків. При обстеженні психологічного стану дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було встановлено, що [PERSON] знаходиться у надмірній тривожності, хлопчик відмовлявся йти на контакт, речення складав однотипні, короткі, однослівні, при спілкуванні руки у дитини тремтіли. Тоді вона до розмови із [PERSON] підключила його сестру [PERSON] , яка швидко ввійшла в контакт. Далі вона попросила дітей намалювати будь - які малюнки. Обоє дітей намалювали малюнок сім`ї. У [PERSON] був однотипний малюнок, а у [PERSON] дуже цікавий малюнок, однак цей малюнок викликав у неї, як у психолога, тривожність. На малюнку було намальоване морозиво, яке знаходилося між ним і батьком. З психологічної точки зору, дитина на малюнку зазначила батька, як особу, яка підкуповує дитину. Коли вона почала розмовляти із дітьми за батька та матір, то [PERSON] відмовлявся говорити на цю тему, а [PERSON] вільно розповідала про батьків. При розмові із дітьми більше давалася до спілкування [PERSON] , а [PERSON] лише її підтримував і повторював за сестрою. Для неї така ситуація була незрозумілою, тому після розмови з дітьми вона попросила [PERSON] розповісти їй про відносини, які існують у сім`ї, однак вона отримала лише одностороннє бачення сімейного конфлікту. Через декілька днів до неї звернулася [PERSON] , яка попросила продіагностувала [PERSON] , [INFO] . Після розмови із матір`ю дітей та бесіди із [PERSON] , вона отримала вже двосторонню інформацію, що стосувалася проблем, які виникли у сім`ї [PERSON] . На даний час вона може констатувати, що [PERSON] більш стресостійка, [PERSON] та [PERSON] є менш стресостійкими. Свідок [PERSON] звернула увагу суду, що у дітей помічене хвилювання, підвищена тривожність, внутрішнє напруження, зниження емоційного фону, замкнення, стишення голосу. Найбільш обширну інформацію їй подала старша дочка сторін - [PERSON] . Зокрема [PERSON] повідомила, що батьки часто сваряться, вона часто бачить сльози матері і нічим не може їй допомогти, дитина взяла всю провину через сварки батьків на себе. У [PERSON] навіяна інформація стосовно того, чому він поза межами свого місця проживання та чому мама погана, на що йому наголошує тато. Після отримання та перегляду відео, яке їй було надане представником ювенальної превенції Мельник З.М. і [PERSON], нею було встановлено маніпулювання батьком свідомістю дітей. Дітям, у яких не сформована психіка, вносять інформацію про те, що мама погана. Діти, яких було вилучено з комфортних умов проживання і поселено в іншу сім`ю, отримали сильний стрес. Таке переселення відбулося за бажанням одного із батьків і без врахування думки другого з батьків та самих дітей. На відео зафіксовано, що коли мати приїздила провідувати дітей, то зі сторони останньої жодних криків і лайливих слів висловлено не було, однак крики і погрози прослідковувалися з протилежної сторони - рідні позивача [PERSON] . Реакція дітей, у випадку зафіксованому на відео, була такою, що ніби бабуся і тітка захищають їх від матері. В даному випадку чітко прослідковується вплив на підсвідомість дитини в особистих інтересах та в односторонньому порядку, маніпулювання дітьми з боку матері та сестри позивача [PERSON] . Відповідаючи на запитання позивача [PERSON] , свідок [PERSON] ствердила, що жодних погроз зі сторони [PERSON] та зі сторони [PERSON] їй не надходило. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він знає [PERSON] з 2004 року, оскільки вони разом працюють. За останні пів року [PERSON] неодноразово скаржився йому, що його колишня дружина [PERSON] чинить йому перешкоди у вихованні і спілкуванні із дітьми, однак у чому полягають перешкоди позивач не конкретизував. Особисто він жодного разу не був свідком якихось непорозумінь чи конфліктів між сторонами з питань виховання і спілкування з дітьми. Відповідаючи на запитання, свідок [PERSON] зазначив, що він особисто декілька разів бачив [PERSON] з дітьми на прогулянці. Також йому відомо, що сторони розлучилися і мають конфлікт щодо дітей. Зазначена інформація йому відома зі слів [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір`ю позивача [PERSON] . У період карантинних обмежень, на початку травня 2020 року, її син привіз за місцем її проживання онуку [PERSON] . 21 травня 2020 року її невістка [PERSON] разом з подругами приїхала до неї в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області для того, щоб забрати свою дочку. У зв`язку з тим, що онука [PERSON] не бажала їхати з матір`ю, вона зачинила дитину в будинку. Після цього [PERSON] почала стукати по вікнах, дверях, при цьому голосно кричала. За тим [PERSON] вийшла з подвір`я та викликала поліцію. По приїзду поліції, онука [PERSON] сказала, що їхати з матір`ю не хоче, так як хоче залишитися з батьком. Через два тижні до її місця проживання [PERSON] також привіз і онука [PERSON] . Її онуки перебували за місцем її проживання до кінця серпня 2020 року. Також зазначила, що коли діти перебували за її місцем проживання, до них повторно приїздила [PERSON] , однак [PERSON] , коли побачила матір, попросила сховати її в погребі. Їй відомо, що з липня 2020 року її син [PERSON] , у визначений графіком час, не може виховувати дітей і спілкуватися із ними. Вона особисто не бачила які саме перешкоди [PERSON] чинить для її сина [PERSON] у спілкуванні з дітьми, лише знає про це зі слів сина. Додала, що її онуки періодично приїздять з сином до неї в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області. Свідок підтвердила, що онука [PERSON] з початку травня 2020 року проживала за її місцем проживання, а онук [PERSON] проживав за її місцем проживання з початку червня 2020 року. Син відвіз дітей до матері наприкінці серпня 2020 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сестрою позивача [PERSON] . Її брат, [PERSON] приходив останній раз за місцем її проживання разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2020 року. Після того [PERSON] до них не приходила, а [PERSON] з [PERSON] приходять частіше. На її запитання, [PERSON] говорила, що [PERSON] не дозволяє [PERSON] ходити до неї. Також їй відомо, що [PERSON] ходить на співи, а її брат забирає сина після гуртка. Зауважила, що [PERSON] та [PERSON] постійно спілкуються з батьком, а з [PERSON] в батька обмежене спілкування. Також підтвердила, що якщо в дітей інколи не виходить зустрітися з батьком в час, визначений графіком, тоді [PERSON] в інший час бачиться з дітьми. Вона особисто якихось перешкод з боку [PERSON] для її брата [PERSON] у спілкуванні з дітьми не бачила, однак, у зв`язку з присутністю дітей [PERSON] та [PERSON] на зустрічах з батьком та відсутністю дочки [PERSON] , вона припускає, що [PERSON] на зустрічі із батьком не пускає [PERSON] . Відповідаючи на запитання, свідок [PERSON] ствердила, що дійсно дочка її брата [PERSON] з початку травня 2020 року проживала за місцем проживання її матері - [PERSON] в с.Сопачів Володимирпецького району Рівненської області, а син [PERSON] проживав за місцем проживання її матері з початку червня 2020 року. Діти проживали у [PERSON] до кінця серпня 2020 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що з [PERSON] та [PERSON] спілкується з дитинства і є хресним батьком дочки сторін [PERSON] . Зі слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дітьми, однак у чому полягають перешкоди, позивач йому не повідомляв. Особисто він жодного разу не був свідком якихось непорозумінь чи конфліктів між сторонами з питань виховання і спілкування з дітьми. Відповідаючи на запитання, свідок [PERSON] охарактеризував [PERSON] і [PERSON] із позитивної сторони. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, представника Органу опіки та піклування, показання свідків, психолога, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 14 квітня 2020 року, що підтверджується рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 квітня 2020 року в справі №565/287/20. З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27 березня 2012 року, серії [NUMBER] від 01 серпня 2013 року, серії [NUMBER] від 20 лютого 2015 року встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , батьками дітей у свідоцтвах про народження вказано [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 березня 2020 року в справі №565/288/20 стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 березня 2020 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 28 липня 2020 року рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №195 «Про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми» визначено способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми наступним чином: кожні другі, четверті вихідні з 10 год. 00 хв. суботи до 16 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька; два будні дні з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. щотижня у вівторок та четвер; половину кожних зимових, весняних та осінніх шкільних канікул; один місяць літніх канікул. Вищенаведеним підтверджується, що 28 липня 2020 року Виконавчим комітетом Вараської міської ради Рівненської області визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми. У той же день - 28 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітніми дітьми. Відповідно до ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Суд констатує, що прийняте рішення про визначення способів участі одного з батьків, хто проживає окремо є обов`язковим для батьків. І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І лише у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживають діти, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З наведеного встановлено, що позивач [PERSON] , при зверненні до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, недотримався вимог матеріального права, які передбачають встановлення способів участі одного із батьків, який проживає окремо від дітей, на спілкування та виховання дітей та усунення перешкод, у разі наявності таких перешкод, що передбачено ст.ст.158,159 СК України. Окрім цього, судом встановлено, що постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 травня 2020 року, в справі №565/528/20, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за те, що [PERSON] 04 травня 2020 року, приблизно о 21 год. 30 хв., за місцем свого фактичного проживання - у квартирі [ADDRESS] вчинив відносно своєї колишньої дружини - [PERSON] домашнє насильство, а саме: застосував до неї фізичну силу та завдав один удар долонею лівої руки в область обличчя,та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн. Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року, в справах №565/1013/20 та №565/1014/20, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за те, що [PERSON] з 04 травня 2020 року по 04 серпня 2020 року, самовільно, без відповідного рішення суду або Органу опіки та піклування, всупереч волі другого з батьків - матері [PERSON] , визначив місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , окремо від матері та, у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року, не надав дозволу на оздоровлення малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в санаторії «Надія» с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, по путівці, яку отримала матір [PERSON] за місцем роботи, а також за те, що [PERSON] , з 05 червня 2020 року по 04 серпня 2020 року, самовільно, без відповідного рішення суду або Органу опіки та піклування, всупереч волі другого з батьків - матері [PERSON] , визначив місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , окремо від матері та, у період часу з 23 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року, не надав дозволу на оздоровлення малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в санаторії «Надія» с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, по путівці, яку отримала матір [PERSON] за місцем роботи. [PERSON] за вказані правопорушення призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн. Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вiдповiдно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За приписами ч.ч.1-3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст.9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У судовому засіданні доведено та визнано самим позивачем [PERSON] , що з 04 травня 2020 року з [PERSON] спільно проживала малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , а з 05 червня 2020 року - малолітній син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали разом з [PERSON] в с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області до 30 серпня 2020 року. Тобто, на момент звернення [PERSON] з позовом до суду про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми шляхом визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітніми дітьми, дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , проживали разом з батьком [PERSON] , а тому з боку відповідачки [PERSON] не могло чинитися позивачу [PERSON] будь - яких перешкод у вихованні та спілкуванні з ними. Також у судовому засіданні, із пояснень позивача [PERSON] , відповідачки [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що з 01 вересня 2020 року та по цей час [PERSON] у способи, визначені рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №195 від 28 липня 2020 року «Про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми», бачиться з дітьми, займається їх вихованням і лише в одиничних випадках, з причин, які не залежали від волі відповідачки [PERSON] , діти не могли у визначений час бути з батьком через перебування в школі, на гуртках, тощо. З пояснень позивача [PERSON] , відповідачки [PERSON] та свідка [PERSON] слідує, що побачення [PERSON] з дітьми, які не відбулись у визначений час, переносяться на інший час і відбуваються. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У той же час, жодних підтверджень того, що [PERSON] чинила [PERSON] будь - які перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми - дочкою [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , позивач суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні, у зв`язку із недоведеністю порушення відповідачкою [PERSON] прав позивача, як батька, щодо виховання дітей та права на спілкування з ними.

Outcome: dismissed