Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

26 лютого 2020 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача коштів у розмірі 20\~000 гривень, у зв`язку з невиконанням умов договору про намір укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 серпня 2019 року сторони в усній формі уклали договір про намір класти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , в забезпечення якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 20\~000 грн, про що останній 17 серпня 2019 року написав розписку. Починаючи з вересня 2019 року позивач неодноразово телефонував відповідачу щоб дізнатись коли вони звернуться до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу квартири, на що відповідач пояснював, що необхідний час для підготовки та реєстрації документів про право власності, а у грудні 2019 року повідомив, що вказану квартиру продав, а гроші йому повертати не буде, оскільки позивач відмовився від придбання квартири, тож угода не була укладена з його вини. Ураховуючи, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Ухвалою суду від 04 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 13 годину 00 хвилин 20 березня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 20 березня 2020 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 27 квітня 2020 року, у зв`язку з першою неявкою в судове засідання всіх сторін по справі. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року відкладено судове\~засідання на\~09 годину 30 хвилин 26 травня 2020 року, у зв`язку з тим, що сторони в судове засідання не з`явились. 26 травня 2020 року ухвалою суду відкладено судове\~засідання на\~10 годину 30 хвилин 25 червня 2020 року за клопотанням представника відповідача. Ухвалою суду від 25 червня 2020 року відкладено судове\~засідання на\~11 годину 00 хвилин 21 липня 2020 року за клопотанням представника відповідача. Судове засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 21 липня 2020 року, не відбулось у зв`язку з відрядженням судді та було відкладене на 13 годину 00 хвилин 11 серпня 2020 року. Ухвалою суду від 11 серпня 2020 року відкладено судове\~засідання на\~14 годину 00 хвилин 23 вересня 2020 року за клопотанням представника відповідача. 23 вересня 2020 року ухвалою суду, постановленою на місці, відкладено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 12 жовтня 2020 року для виклику позивача. 12 жовтня 2020 року ухвалою суду оголошено у судовому засіданні перерву до 13 години 00 хвилин 05 листопада 2020 року у зв`язку з викликом свідків та витребуванням доказів. Під час судового засідання 05 листопада 2020 року свої пояснення з приводу позовних вимог надали позивач, відповідач та їх представники, а також були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тож, позивач [PERSON] пояснив суду, що в березні 2019 року він вирішив придбати квартиру для своєї матері [PERSON] в м. Бахмут. Мати знайшла на сайті «OLX» оголошення про продаж квартири за 5 500 доларів США, зв`язались з власником, ним виявився [PERSON] , вони домовились, що останній не буде продавати квартиру деякий час, а позивач за цей час збере необхідну суму, якої в нього ще не було. У серпні 2019 року позивач разом з матір`ю та її подругою [PERSON] приїхали до [PERSON] в м. Лиман, де останній повідомив, що витратив багато коштів на підготовку необхідних для продажу квартири документів та попросив дати йому завдаток. Вони домовились, що позивач передає в якості завдатку за квартиру 20 000 грн та зобов`язується придбати квартиру до 20 грудня 2019 року, про що вони обмінялися відповідними розписками, які у нотаріуса не завіряли, оскільки був вихідний день. У жовтні 2019 року сторони домовились, що мати позивача почне прибирати в квартирі, робити ремонт, на що [PERSON] погодився та передав їм ключі від квартири. На початку грудня позивач зібрав необхідну суму коштів та до 10 грудня 2019 року повідомив про це по телефону відповідачу, але він сказав, що хворіє. Наступного разу позивач зателефонував приблизно 25 грудня 2019 року і вони домовились зустрітися після новорічних свят. На початку січня відповідач повідомив, що вже знайшов покупця, оскільки пройшло 20 грудня 2019 року. 15 січня 2020 року відповідач ще раз повідомив, що він продає квартиру іншому покупцю, а завдаток повертати не буде. Пізніше відповідач все ж таки продав квартиру іншому покупцю, тож позивач вважає, що оскільки саме відповідач порушив умови угоди, він має повернути завдаток у розмірі 20 000 грн. Представник позивача [PERSON] повністю підтримав пояснення позивача та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зауважив, що відповідач, не маючи станом на серпень 2019 року документів, що підтверджували б його право власності на квартиру, не мав взагалі права отримувати від позивача завдаток для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, фактично ввів в оману позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що позивач разом зі своєю матір`ю [PERSON] з березня 2019 року по березень 2020 року вводили його в оману щодо придбання квартири, не маючи грошей на придбання квартири. Так, у квітні 2019 року він повідомляв матір позивача, що всі документи готові, але у них не було всієї суми і вони попросили зачекати. У травні 2019 року його про це просив і сам позивач. Лише в серпні 2019 року вони зустрілись і, враховуючи, що позивачу довелось вже вдруге робити документи для продажу квартири, він попросив позивача передати йому в рахунок подальшої оплати за договором купівлі-продажу гроші в сумі 20 000 грн, при цьому вони обмінялися розписками, в якій позивач зазначив, що зобов`язується придбати квартиру до 20 грудня 2019 року, а в разі порушення цієї умови не буде мати претензій щодо повернення цієї суми. Тож, в грудні 2019 року позивач не з`явився і відповідач на початку січня 2020 року виставив знову оголошення про продаж квартири, на яке звернулись інші покупці, яким він пізніше і продав квартиру. При цьому відповідач пояснив, що дійсно були певні проблеми з оформленням договору купівлі-продажу, оскільки співвласником квартири була його сестра, яка у березні 2019 року видала на нього довіреність, але через кілька днів померла, про що йому стало відомо лише у серпні 2019 року, після чого довелося чекати поки син сестри успадкує частину квартири та оформить на нього довіреність для продажу квартири. Але позивач впевнений, що саме позивач порушив умови їх угоди, навмисно затягуючи купівлю квартири. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю позивача. В березні 2019 року вона побачила оголошення про продаж квартири за 5 500 доларів США, вони зустрілись з відповідачем у квартирі, яка їй сподобалась, і домовились, що вона купить цю квартиру. При цьому у неї на той час було 5 000 доларів США від продажу у березні 2018 року будинку, а решту суми мав дати позивач, на якого вона хотіла оформити квартиру. В серпні 2019 року вони зустрілись вдома у відповідача, де син на прохання відповідача для оформлення документів передав йому свої кошти у сумі 20 000 грн в забезпечення подальшої купівлі квартири. За домовленістю свідок з жовтня по грудень 2019 року проживала у квартирі відповідача, яку планувала придбати, але в січні 2020 року її виселила поліція. Документів на квартиру свідок не бачила, але довіряла відповідачу, що саме він є власником квартири. Свідок [PERSON] повідомив суду, що він лише допомагав [PERSON] заїхати та через півтора місяця виїхати з квартири по [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що його тітка [PERSON] разом зі співмешканцем [PERSON] переїхали за його запрошенням в його село Зарічне, де поряд з його будинком придбали їм будинок. [PERSON] належала квартира в м. Бахмут, яку він вирішив продати та в березні 2019 року підготував оголошення та знайшовся покупець. Відповідач одразу почав готувати документи для продажу квартири, але позивач не квапився укладати угоду. Наприкінці травня 2019 року до них приїхав позивач та попросив зачекати з продажем квартири, з цією метою передав відповідачу 2 000 грн. В серпні 2019 року в суботу позивач приїхав знову з матір`ю, але на той час у відповідача вже у всіх документах сплив строк, тож останній попросив позивача передати у якості завдатку 20 000 грн, на що [PERSON] погодився. Вони обидва написали розписки, при цьому позивач написав власноручно, а за відповідача писала дружина свідка, а він її підписав. Нотаріально завірити розписки не змогли, оскільки у вихідний день не працював нотаріус. 20 грудня 2019 року свідок по телефону повідомив позивачу, що строк за розпискою закінчився, дав йому 4 дні для прийняття рішення. 22 грудня 2019 року свідок з відповідачем почали телефонувати [PERSON] , але він знову лише обіцяв укласти угоду пізніше, на що свідок запропонував йому, що вони виставляють квартиру на продаж і якщо знайдуться покупці вони її продають, тож 24 грудня 2019 року вони опублікували оголошення на сайті, а на початку січня 2020 року вже знайшлись нові покупці. В січні 2020 року свідок разом з дружиною, [PERSON] та новими покупцями прийшли до нотаріуса, у якого з`ясувалось, що сестру відповідача померла, тож її довіреність була недійсна і необхідно було отримати нові документи, в березні 2020 року квартиру все ж таки продали новим покупцям. При цьому, в січні 2020 року [PERSON] просив повернути йому 20 000 грн, але вони відмовили, оскільки витратили багато коштів на підготовку документів для продажу квартири, які в результаті навіть не змогли використати через постійні прохання позивача відкласти укладення угоди. Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року оголошено у судовому засіданні перерву до 13 години 00 хвилин 26 листопада 2020 року у зв`язку з витребуванням доказів. 26 листопада 2020 року ухвалою суду, постановленою на місці, у судовому засіданні оголошено перерву до 15 години 00 хвилин 07 грудня 2020 року у зв`язку з зайнятістю судді у кримінальному провадженні. 07 грудня 2020 року через неявку сторін та їх представників, які просили відкласти розгляд справи через неможливість явки до суду з поважних причин, судове засідання відкладено до 18 січня 2021 року. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення судової повістки представнику безпосередньо у суді, не з`явились. До початку судового засідання на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом вручення судової повістки представнику безпосередньо у суді) відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з`явились. До початку судового засідання на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, зауваживши, що заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у позові. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було роз`яснено їх права та обов`язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи,17 серпня 2019 року [PERSON] прийняв завдаток у сумі 20\~000 гривень від [PERSON] , що підтверджується наданим суду оригіналом розписки (а.с. 124). Одночасно, згідно оригіналу розписки, складеної [PERSON] 17 серпня 2019 року, останній зобов`язався придбати квартиру у [PERSON] у строк до 20 грудня 2019 року, при цьому вніс завдаток у сумі 20\~000 гривень, зауваживши, що при відмові купити квартиру у вказаний строк претензій до суми, наданої ним за квартиру, він мати не буде (а.с. 125). Відповідно до положень ст.ст. 546,547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Виходячи з вищезазначених положень законодавства, завдатком є грошова сума, що внесена боржником на підтвердження взятих ним на себе зобов`язань за укладеним договором і для забезпечення виконання таких зобов`язань в подальшому. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами на момент передачі позивачем грошових коштів в сумі 20\~000 гривень відповідачу не існувало жодного договору, виконання якого забезпечували б ці грошові кошти, а відтак, в силу положень ч. 2 ст. 570 ЦК України, такі кошти не можуть вважатися завдатком, а є авансом і їх необхідно повернути. Крім того, посилання сторін на порушення умов договору по намір укладення договору купівлі-продажу не ґрунтуються на законі, оскільки Цивільний кодекс України не передбачає такого виду договору, при цьому ст. 635 ЦК України передбачена можливість укладення попереднього договору, за яким сторони зобов`язуються протягом певного строку укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, який укладається у формі, встановленій для основного договору. Отже, надані суду розписки сторін про передачу та отримання грошових коштів в рахунок майбутнього укладення договору купівлі-продажу не можуть вважатися попереднім договором, внаслідок чого до спірних правовідносин слід застосувати положення ч. 2 ст. 570 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають повному задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 20\~000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved