Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

28 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання за позивачами права власності на земельні ділянки площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву від 13 січня 2015 року, у якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача по справі в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим повідомленням, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що є розписка у матеріалах справи, причини неявки суду невідомі. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачів, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної РАЦС РС Іллічівського МУЮ в Одеській області, за актовим записом №351. [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] На підставі зазначеного заповіту, державним нотаріусом [PERSON] на ім'я позивачів по справі було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У зазначеному Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна не було включено земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлій [PERSON] У той же час позивачі отримали від нотаріуса лист щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину щодо зазначених земельних ділянок від 19.11.2014 року за вх. №2712/02-14. Відповідно до відомостей з Державного фонду документації із землеустрою, земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS], має кадастрові номери 5123781300:03:00:1444 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та № 5123781300:03:001:1443 площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства, які були присвоєні Державним кадастровим реєстратором на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, заяв [PERSON] відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051. На підставі державного акту серії І-ОД-18 №033843, [PERSON] отримала право власності на земельну ділянку площею 0,500 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки та виготовити відповідно державний акт на право власності на земельні ділянки, у зв'язку з чим, станом на дату звернення позивачів до суду, вони не мають змоги зареєструвати зазначені земельні ділянки на своє ім'я. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Одним із способів захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності та право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. Відповідно до ст.1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 Цивільного кодексу України, спадкодавець має право призначити своїми спадкоємцями одного чи декількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, споріднених відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved