Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

26 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 12 жовтня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, відповідач виплачує аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Проживають окремо. Спору по розподіл майна не має. Просить: розірвати зареєстрований між нею та відповідачем шлюб; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]»; витрати по справі покласти на відповідача. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Зазначив, що спільні відносини та ведення спільного господарства припинено з 2005 року, спору з приводу майна немає. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст.ст. 104-107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2001 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження [NUMBER], видане відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, запис за № 427 (а.с. 4). Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за № 424 (а.с.5). Стаття 112 Сімейного кодексу України, передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви та наданої відповідачем заяви, спільні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено з 2005 року. Спору по розподіл майна між сторонами не має. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб в якому є одна дитина розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, у зв'язку з чим суд вважає за можливе позивачці надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved