Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

27 січня 2020 року Орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, діючи в інтересах дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що на обліку Служби у справах дітей Білопільської РДА перебувають діти, які опинилися в складних життєвих обставинах: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких є відповідач [PERSON] . [PERSON] є [PERSON] , батько дітей [PERSON] та [PERSON] записаний зі слів матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Родина перебуває на обліку виконкому Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки мати зловживає спиртними напоями, вихованню та матеріальному забезпеченню дітей не приділяє належної уваги, залишає їх на тривалий час під наглядом [PERSON] , інших осіб, веде аморальний спосіб життя, схильна до бродяжництва, по декілька днів не буває вдома, вчиняє сімейні сварки, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, отримує допомогу як одинока матір на двох дітей, яку використовує на власні потреби. За систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. У 2017 році Орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації звертався до Білопільського районного суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Однак, рішенням суду, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області, у задоволенні вказаного було відмовлено, відповідача попереджено про необхідність змінити ставлення до дітей. Після цього ситуація у сім`ї [PERSON] не змінилася. Питання про стан сім`ї відповідача неодноразово розглядалося на засіданнях виконавчого комітету Ворожбянської міської ради, матір попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей, проте належних висновків остання не зробила. Таке ставлення матері до виховання дітей негативно впливає на їх розвиток, формування життєвих цінностей та орієнтирів. Посилаючись на викладені вище обставини, Орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь державного закладу чи особи, в якої діти будуть перебувати на вихованні. Ухвалою від 30 січня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (а. с. 74-75). Ухвалою від 13 лютого 2020 року підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті (а. с. 86-87). У судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації Сумської області Головаченко С. О. позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, посилаючись на те, що дуже любить своїх дітей та може забезпечити їх турботою. Внаслідок того, що вона не мала постійного місця проживання, двоє дітей потрапили до Хоружківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, а молодший син став проживати з батьком. На даний час ситуація змінилася, вона проживає у свого знайомого в м. Білопілля і останній готовий їй допомогти та прийняти її дітей. Третя особа [PERSON] позов не підтримав, суду зазначив, що діти [PERSON] та [PERSON] , які на даний час перебувають у Хоружківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, телефонують йому та висловлюють своє бажання повернутися до матері. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області Ващенко О. В. позов підтримала та пояснила, що основною причиною позбавлення відповідача батьківськи прав є те, що з 2014 року родина [PERSON] перебуває на обліку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах внаслідок того, що мати дітей зловживає спиртними напоями, вчиняє вдома сварки та бродяжничає, залишаючи дітей під наглядом батька або сторонніх осіб. Крім того, траплялися випадки, що діти залишалися на вулиці взагалі без нагляду, в той час як мати зникала в невідомому напрямку. З вересня 2019 року, після того як [PERSON] разом з дітьми перестала проживати в оселі свого співмешканця [PERSON] , дітям не було де жити, вони залишилися без батьківського піклування. Спроби встановити місцезнаходження матері виявилися марними, внаслідок чого двоє старших дітей відповідача [PERSON] та [PERSON] були поміщені до Хоружківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, а молодший син [PERSON] залишилися проживати разом з батьком [PERSON] . Заслухавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , третю особу [PERSON] , представника третьої особи Ващенко О. В., повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є [PERSON] . Відомості про батьків [PERSON] та [PERSON] записані зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України (а. с. 6-8, 70). Зі змісту комісійних актів представників Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області про проведення профілактичної роботи від 15 та 18 грудня 2014 року вбачається, що за результатами обстеження сім`ї [PERSON] встановлено, що 15 грудня 2014 року між подружжям відбулася сварка, після чого мати разом з дітьми зникла у невідомому напрямку. У подальшому, 18 грудня 2014 року з [PERSON] та [PERSON] проведено профілактичну роз`яснювальну роботу про недопущення вживання спиртних напоїв, відповідальне ставлення до своїх батьківських обов`язків та налагодження позитивної психологічної атмосфери в сім`ї (а. с. 46-47). Рішенням Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області №149 від 29 грудня 2014 року сім`ю [PERSON] взято на облік, як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. [PERSON] та [PERSON] попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання, матеріального забезпечення дітей, недопустимість зловживання спиртними напоями, необхідність підтримання в сім`ї позитивної психологічної атмосфери (а. с. 19). Відповідно до актів обстеження сім`ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах від 10 листопада 2015 року, 03, 16 січня, 10, 15, 22 лютого, 10, 17 березня, 26 та 29 травня 2017 року, родина [PERSON] малозабезпечена, у сім`ї напружені стосунки, часто відбуваються сварки між подружжям, емоційно-психологічна атмосфера потребує налагодження. Мати веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, періодично бродяжничає, залишаючи дітей на батька, зі слів останнього, 08 лютого 2017 року витратила державну допомогу на дітей на власні потреби. Разом з тим, зі змісту вищевказаних актів також вбачається, що сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] , у належному [PERSON] будинку житловою площею 47 м. кв., який достатньо мебльований, обладнаний побутовою технікою. Санітарно-гігієнічні норми та температурний режим у помешканні не порушені. Для дітей створені відповідні умови проживання та навчання, продукти харчування, засоби гігієни в достатній кількості. Родина обробляє земельну ділянку площею 0,15 га, утримує підсобне господарство: корову, поросят, домашню птицю. Батько заробляє на тимчасових заробітках, а мати отримує державну допомогу на двох дітей як одинока мати та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Загрози життю та здоров`ю дітей немає (а. с. 32-41). У той же час, з матеріалів справи вбачається, що в період 2015 - 2017 років з [PERSON] та [PERSON] проводилася профілактична робота, в ході якої останнім роз`яснювалося про недопущення конфліктних ситуацій у присутності малолітніх дітей, зловживання спиртними напоями, необхідність підтримання в оселі відповідних санітарно-гігієнічних норм. Разом з цим, подружжю [PERSON] було рекомендовано відповідально ставитися до виконання батьківських обов`язків, налагодити позитивну психологічну атмосферу в сім`ї, вести здоровий спосіб життя, створити належні умови для проживання та повноцінного розвитку дітей, а також попереджено про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Вказані обставини підтверджуються комісійними актами представників Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 10 березня, 16 листопада 2016 року, 16 січня, 16 лютого, 10, 13, 27 березня, 25 травня 2017 року та поясненнями [PERSON] (а. с. 48-55, 64-68). Відповідно до рішень Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 26 березня, 23 червня, 23 вересня 2015 року, 26 серпня, 15 грудня 2016 року, 30 січня, 21 лютого 2017 року, [PERSON] та [PERSON] наголошено на необхідності виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання, матеріального забезпечення дітей, недопущення вчинення насилля над членами сім`ї, підтримання позитивної психологічної атмосфери в родині, відповідних санітарно-гігієнічних умов проживання, температурного режиму в оселі, попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання, матеріального забезпечення дітей. Крім того, [PERSON] наголошено не залишати дітей без нагляду, не допускати ведення бродячого способу життя, пройти курс медикаментозного лікування від алкогольної залежності (а. с. 19-26). В період з листопада 2015 року по травень 2017 року Ворожбянська міська рада Білопільського району Сумської області неодноразово зверталася до Білопільського відділення поліції з проханням вжиття заходів адміністративного впливу до [PERSON] , яка належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання та забезпечення належних умов проживання дітей (а. с. 60-63). Згідно з листом Білопільського ВП ГУНП в Сумській області від 28 лютого 2017 року з [PERSON] проводилися бесіди профілактичного характеру щодо неналежного виконання батьківських обов`язків та недопущення з її боку залишення дітей. Крім того, останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП (а. с. 18). Рішенням Білопільського районного суду від 19 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2018 року, Органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації відмовлено в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідача попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Контроль за виконанням даного рішення покладено на Білопільську районну державну адміністрацію Сумської області (а. с. 12-17). Відповідно до акту обстеження комісії представників Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 19 червня 2019 року, родина [PERSON] проживала в будинку [PERSON] , по [ADDRESS] . Житлове приміщення на момент огляду достатньо мебльоване, в наявності сучасна побутова техніка, для дітей відведено місце для проживання та відпочинку, останні забезпечені іграшками та продуктами особистої гігієни, є в наявності їжа та продукти харчування. Родина обробляє присадибну земельну ділянку, утримує домашню худобу та птицю. Відносини між батьками напружені (а. с. 42). З комісійного акту обстеження від 04 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] разом з дітьми переїхала на постійне проживання до свого співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження мати твереза. [PERSON] перебуває в м. Київ, де працює вахтовим методом. Житловий будинок, який належить останньому, достатньо мебльований, обладнаний побутовою технікою. Для дітей відведено місце для проживання, навчання, відпочинку. Останні забезпечені одягом, взуттям, шкільним приладдям, іграшками, засобами особистої гігієни, постільною білизною. Є приготована їжа, запас продуктів харчування (а. с. 43). Разом з цим, відповідно до комісійного акту представників Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 20 вересня 2019 року, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вживання спиртних напоїв та належного виконання батьківських обов`язків, а також попереджено про адміністративну відповідальність за невиконання батьківських обов`язків (а. с. 56). Відповідно до рішень Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 25 квітня та 19 вересня 2019 року, [PERSON] вказано на необхідність виконання обов`язків щодо виховання дітей та підтримання психологічної атмосфери в сім`ї, наголошено на недопустимості зловживання спиртними напоями, рекомендовано працевлаштуватися, підготувати помешкання до опалювального періоду, попереджено про адміністративну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а. с. 27-28) Згідно з актом комісії представників Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 22 жовтня 2019 року, за місцем реєстрації по [ADDRESS] , останніми відомими місцями проживання, за адресами: [ADDRESS] [PERSON] не виявлена. Двоє дітей останньої - [PERSON] та [PERSON] проживають у тітки в с. Нові Вирки Білопільського району, син [PERSON] перебуває з матір`ю (а. с. 57). За інформацією фахівця із соціальної роботи Ворожбянської міської ради, станом 14 годину 05 листопада 2019 року дітям [PERSON] не було де ночувати. Мати на телефонні дзвінки не відповідала. О 15 годині з [PERSON] досягнуто домовленості, що протягом доби він буде опікуватися дітьми та вони ночуватимуть у його помешканні (а. с. 58). Згідно з актом комісії представників Ворожбянської міської ради від 06 листопада 2019 року, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо необхідності виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , після чого батько взяв на себе зобов`язання щодо утримання, догляду та виховання останнього. Разом з цим [PERSON] відмовився опікуватися неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 59). Зі змісту комісійного акту представників Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 22 листопада 2019 року, вбачається, що в ході встановлення місця перебування [PERSON] з метою вручення повідомлення про призначене на 26 листопада 2019 року засідання виконкому, на якому розглядатиметься питання про доцільність позбавлення її батьківських прав, остання за адресами: [ADDRESS] [ADDRESS] та [ADDRESS] та 170 виявлена не була (а. с. 45). Відповідно до висновку №936 органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради та рішення №136 виконавчого комітету цієї ж ради від 26 листопада 2019 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як з жовтня 2019 року мати покинула останніх без батьківського піклування, не приділяє відповідної уваги їх вихованню та матеріальному забезпеченню, веде аморальний бродячий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим 07 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] влаштовані до Хоружівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей, а [PERSON] проживає разом з батьком. За місцем перебування відповідач дітей не відвідувала, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності (а. с. 29-31). За інформацією КЗ СОР «Хоружівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей області, станом на 15 січня 2020 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 07 листопада 2019 року є вихованцями вказаного закладу. За час перебування дітей у закладі, мати жодного разу їх не відвідала, не підтримала матеріально. Зі слів дітей, один раз зателефонувала та поцікавилася їхнім життям та здоров`ям (а. с. 11). Відповідно до характеристики депутата Ворожбянської міської ради від 26 листопада 2019 року за час проживання на території ради відповідач зарекомендувала себе з негативної сторони як особа, яка зловживає спиртними напоями, вчиняє сімейні сварки, схильна до бродяжництва, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, авторитетом серед жителів міста не користується, конфліктує з сусідами, покинула дітей без батьківського піклування та спільно з ними не проживає, вихованням та матеріальним забезпеченням останніх не займається, державні соціальні виплати використовує на власні потреби (а. с. 10). З листа Білопільського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №23 від 16 січня 2020 року, адресованого начальнику Служби у справах дітей Білопільської РДА, вбачається, що сім`я [PERSON] перебуває на обліку центру як така, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, зловживанням спиртними напоями, низьким виховним потенціалом. Двоє старших дітей [PERSON] та [PERSON] з 07 листопада 2019 року тимчасово перебувають у Хоружківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, молодший син [PERSON] проживає разом з батьком та навчається в 1 класі Ворожбянської ЗОШ №3. На даний час робота з родиною ведеться за соціальною карткою сім`ї. Взяти родину під соціальний супровід не має можливості з причини асоціального способу життя матері, остання тривалий час не проживає з родиною, постійно змінює місце проживання та співмешканців. Центром соціальних служб направлявся лист до Білопільського ВП щодо встановлення місцезнаходження матері. На сьогоднішній день мати з родиною не проживає, не бере участі в житті та вихованні дітей, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає (а. с. 69). Враховуючи вищенаведене, суд вважає встановленим той факт, що відповідач [PERSON] після ухвалення Білопільським районним судом рішення, яким її було попереджено про необхідність змінити своє ставлення щодо виховання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , належних висновків не зробила та з листопада 2019 року покинула останніх без батьківського піклування, вихованням дітей не займається, не піклується про їх здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року втручання держави у сімейне життя має не тільки ґрунтуватися на нормах національного права, тобто бути законним, та переслідувати легітимну мету у виді захисту прав дитини, а й бути «необхідним у демократичному суспільстві», а саме відповідати нагальній суспільній потребі такого виняткового втручання у відносини сторін (п. п. 49-51, 59, 60). Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Враховуючи вищенаведені положення норм національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, які регулюють спірні правовідносини, у якнайкращих інтересах дітей, з метою забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , 2006 року народження та [PERSON] , 2008 року народження. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що наразі в неї з`явилося постійне місце проживання, куди вона може забрати дітей, так як всупереч ст. 80 ЦПК України вони не підтверджені належними і допустимими доказами. Та крім того, як зазначила у судовому засіданні [PERSON] , вона проживає в помешканні свого знайомого без реєстрації, з дозволу останнього. Чи має чоловік документи, які посвідчують його право власності на домоволодіння їй не відомо Щодо позовних вимог органу опіки та піклування про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Діяльність органів опіки та піклування, пов`язана із захистом прав дитини регулюється Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року. Згідно з п. 3 вказаного Порядку, органами опіки та піклування є районні, районні у м. м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей; конфіденційності інформації про дитину. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей). Відповідно до п. 35 вказаного Порядку після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). У частині 1 статті 154 Сімейного кодексу України закріплено право батьків на самозахист прав своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень (ч. 2 ст. 154 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає в сім`ї свого батька [PERSON] - третьої особи в справі, який опікується дитиною та крім того, заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Як зазначила у судовому засіданні представник позивача, малолітній [PERSON] , 2012 року народження не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що [PERSON] , 2012 року народження не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, проживає у сім`ї батька, який, діючи в якнайкращих інтересах дитини, має право самостійно вирішувати питання, пов`язані з захистом прав малолітнього сина, у тому числі в судовому порядку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , 2012 року народження, оскільки Орган опіки та піклування Білопільської РДА у даному випадку не може здійснювати захист його прав, і а відтак, є належним позивачем у справі. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] на користь державного закладу чи особи, в якої діти будуть перебувати на вихованні, суд враховує наступне. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] ніде не працює, при цьому є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, а тому зобов`язана утримувати своїх дітей в обсязі, необхідному та достатньому для їх гармонійного розвитку. Таким чином, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості та меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до їх повноліття на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якої будуть передані діти. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений при зверненні до суду з даним позовом, у розмірі по 840 грн 80 коп. за кожну позовну вимогу, а всього 1 681 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial