Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

27.01.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з нього на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1200 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обрунтування позову вказала, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося, а тому шлюб між нами розірвано 22.12.2004 року за рішенням суду, дитина залишена проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. За рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.05.2018 року [PERSON] сплачував аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , однак, із досягненням нею повноліття, припинив сплату аліменти.На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Державному навчальному закладі «Житомирське вище професійне технологічне училище» з 02.09.2019 року. Їхня дочка навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.Їй відомо, що [PERSON] працює трактористом та регулярно одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. 20.05.2020 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов. У відзиві вказав, що не має можливості сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем, оскільки не має доходу, який йому дозволить сплачувати аліменти у розмір 1200 грн щомісячно, такий розмір аліментів становитиме більше всього його доходу. Просив суд врахувати ситуацію, яка має місце в країні, а саме поширенням коронавірусної хвороби, яка впливає на заробіток та дохід, а також те, що законодавством визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За вказаних обставин просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 300, 00 грн. 01.07.2020 [PERSON] звернулася до суду із заявою про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та прийняти до спільного розгляду з первісним позовом її позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позові вказала, що є дочкою [PERSON] , навчається у Державному навчальному закладі «Житомирське вище професійне технологічне училище». Термін навчання з 02.09.2019 по 26.02.2021. Влаштуватись на роботу не має можливості, потребує матеріальної допомоги, оскільки має затрати на проїзд до місця навчання і в зворотному напрямку, часто хворіє, що потребує значних затрат на лікування. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки працює трактористом у фермерському господарстві «Славів». У зв`язку з цим просила стягувати з відповідача аліменти на її користь, а саме на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , що продовжує навчання у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову її матір`ю [PERSON] до суду і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. [INFO] за протоколом судового засідання постановлено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та прийняти до спільного розгляду з первісним позовом позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Сторонами не заперечувався факт отримання вищезазначеного позову. Позивач та третя особа в судовому засіданні підтримали позовні вимоги [PERSON] , просили стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову [PERSON] до суду і до закінчення навчання [PERSON] , але не пізніше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що навчання закінчила 26.02.2021 року станом на сьогодні не навчається. Відповідач в судовому засіданні вказав, що не погоджується сплачувати аліменти, оскільки дочка вже не навчається та те, що його дохід не дає йому змоги сплачувати аліменти у розмірі, який просять його бувша дружина та дочка. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час досягла віку 18 років (і в той же час їй не виповнилося 23 років). В період з 02.09.2019 року по 26.02.2021 року навчалася в Державному навчальному закладі «Житомирське вище професійне технологічне училище», власних доходів не має, доходів позивача не вистачало на забезпечення достатнього життєвого рівня дочки та оплати освітніх послуг. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, працездатний, працює, має дохід, будь-яких інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до роз`яснень викладених у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дітей СК України не встановлює. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. У визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Так, суд погоджується з доводами позивача та третьої особи, що остання продовжуючи навчання потребувала матеріальної допомоги, та те, що доходів позивача не вистачало повністю забезпечувати повнолітню дочку, яка продовжувала навчання. Разом з тим позивачем та третьою особою не надано належних та допустимих доказів про спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному ними розмірі. При цьому, суд враховує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім доньці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. З огляду на викладене, враховуючи вимоги чинного законодавства, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме за встановлених обставин вважає необхідним та достатнім розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) грн щомісячно. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial