Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

28.09.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі по тексту - ПАТ «НАСК «Оранта», відповідач) про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування в сумі 10 277,15 грн., інфляційних втрат в сумі 3 720,32 грн., трьох процентів річних в сумі 926 грн. та пені в сумі 4 532,86 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 23.10.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля І-VAN A07A-30, д.н.з. [NUMBER] , цивільна відповідальність якого була застрахована у ПАТ «НАК «Оранта», до якого позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. ПАТ «НАК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 3 105,40 грн., проте такий розмір страхового відшкодування є необґрунтовано малим та не відповідає фактичному розміру витрат, необхідних для відновлення належного позивачу автомобіля. Згідно рахунку-фактури вартість ремонтних робіт транспортного засобу позивача складає 3 827,25 грн., а вартість запчастин, необхідних для здійснення ремонту, - 9 555,30 грн. У зв`язку з цим позивач направив відповідачу заяву про перегляд розміру страхового відшкодування, проте листом від 11.08.2015 позивача повідомлено про те, що такий перегляд можливий лише у разі надання оригіналів актів виконаних робіт зі станції технічного обслуговування та документів, що підтверджують дійсні витрати на відновлювальний ремонт. Окрім суми, яка була недоплачена позивачу як страхове відшкодування, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати, три проценти річних та пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Ухвалою від 03.10.2018 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відзиві на позов відповідач заявив про сплив позовної давності вказуючи, що страхове відшкодування було виплачене позивачу 28.07.2015, а відтак саме з вказаної дати розпочинається перебіг строку позовної давності. Окрім того ПАТ «НАСК «Оранта» належним чином та в повному обсязі і відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов`язання, забезпечивши у встановленому законом порядку проведення огляду належного позивачу транспортного засобу, щодо якого претензій чи зауважень не надходило, оцінку збитків на підставі Методики товарознавчої експертизи, та виплативши страхове відшкодування в повному об`ємі і у встановлені строки. Наданий позивачем рахунок-фактура не був погоджений відповідачем, оскільки до нього було включено роботи та вартість заміни деталей, які відображені в протоколі огляду транспортного засобу як ремонт, що не відповідає вимогам положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, внаслідок чого такий розрахунок вартості відновлювального ремонту є значно завищеним. В судове засідання позивач не з`явився без повідомлення причин неявки. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 23.10.2014 у м. Борисполі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів І-VAN F07F-30, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 03.03.2015 у цій дорожньо-транспортній пригоді встановлено вину водія [PERSON] . Цивільна відповідальність володільця транспортного засобу І-VAN F07F-30, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1501653 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. та франшизою в сумі 510 грн. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). За приписом пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка. Отже обов`язковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування є оцінка шкоди, а підставою для виплати, - заява потерпілого про страхове відшкодування. Судом встановлено, що 27.05.2015 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування. Згідно статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до виконаного на замовлення відповідача автотоварознавчого дослідження (Дослідження № АІ6518ЕЕ-02.06/2 від 02.06.2015) розмір матеріального збитку згідно умов страхування, завданий власнику автомобіля Hyundai Accent, д.н.з [NUMBER] , становить 3 615,40 грн. Висновок автотоварознавчого дослідження складений з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, що зафіксовано у протоколі його огляду, підписаного позивачем без жодних зауважень. Страховим актом № ОЦВ-14-9216/1 від 07.07.2015 відповідач визнав вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та визначив розмір страхового відшкодування в сумі 3 105,40 грн. (розмір оціненої шкоди, зменшений на суму франшизи). Строки здійснення страхових виплат за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визначені у пункті 36.2 статті 36 Закону 1961-IV. Так, відповідно до вказаної норми страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його... . 28.07.2015 відповідач здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 3 105,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 41933 від вказаної дати. Позивач вважає, що виплачений відповідачем розмір страхового відшкодування не відповідає фактичному розміру витрат, необхідних для відновлення належного йому автомобіля, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Водночас відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності, сплив якої відповідно до положень частини 4 статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові. За приписом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). За правилом, встановленим статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї можливість знати про посягання на права. Відтак з огляду на те, що виплата страхового відшкодування здійснена відповідачем 28.07.2015, суд дійшов висновку, що початковим моментом перебігу позовної давності у цьому спорі є 29.07.2015. Позивач звернувся до суду з даним позовом через через 3 роки і 2 місяці після виникнення права на позов, тобто з пропуском позовної давності. Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для відмови у позові за спливом позовної давності без надання оцінки доводам цього позову по суті позовних вимог. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на результат розгляду справи, підстави для покладення на відповідача сплаченого позивачем судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed