Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в подальшому позовні вимоги уточнювалися, про визнання права власності на житлову квартиру на грошові кошти, які знаходяться на рахунках вкладів в АТ «Ощадбанк». В обґрунтування своїх доводів зазначила, що 18 січня 2014 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у виді житлової квартири [ADDRESS]; грошових коштів, які знаходяться на рахунках вкладів в АТ «Ощадбанк» № 122765004 та № 21506. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері. З метою прийняття спадщини вона подала необхідні документи до нотаріальної контори. Спадкова справа була заведена Першою Горлівською державною нотаріальною конторою. Однак, на теперішній час вона не має можливості оформити належну їй спадщину. Згідно листа приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], спадкова справа була заведена Першою Горлівською державною нотаріальною конторою, повторне заведення спадкової справи чинним законодавством не передбачено. З огляду на викладене, просить суд визнати за нею право власності на квартиру та депозитні вклади. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участі її представника. Представник позивачки [PERSON], у судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач - Горлівська міська рада, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації, у судове засідання не зявився. Про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у відсутності її представника або відкладення розгляд справи через поважні причини неявки, до суду також не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 757362 (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина у виді житлової квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 09 липня 1993 року; грошових коштів, які знаходяться на рахунках вкладів в АТ «Ощадбанк» № 122765004 та № 21506, що підтверджується договором на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 12 листопада 2013 року та довідкою про відкритий рахунок № 21506 (а.с.17,19). Наявність родинних звязків між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії VΙΙ-УР № 0298271 (а.с.11). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1261 визначається перша черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобовязанні є правонаступництво. Відповідно до частини другої статті 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора. Проте у зобовязаннях, не повязаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобовязань, а відбувається перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1228 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (частина друга статті 1228 ЦК України). Згідно із частиною другою статі 608 ЦК України зобовязання не припиняється зі смертю кредитора, оскільки воно не є нерозривно повязаним з особою останнього. У такому разі права й обовязки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved