Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 24 грудня 2014 року о 08 годині 40 хвилин по вул. Поляра-Майорова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ЗАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Mazda CX-5» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно з постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УОСК» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4022677 від 11 вересня 2014 року. Відповідач повідомив ПрАТ «УОСК про настання страхового випадку та подав заяву №2538 від 03 березня 2015 року про виплату страхового відшкодування за фактом спричинення шкоди автомобілю. Відповідно до 36.2. України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути за період з 02 червня 2015 року по 28 серпня 2015 року: -33469 гривень 30 копійок - борг за страхове відшкодування; -4841 гривень 59 копійок - пеня; -242 гривні 08 копійок - 3 % річних. 20 листопада 2015 року [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 40-41). У судовому засіданні позивач не підтримав цю заяву та зазначив, що підтримує первинні вимоги, вказані у позовній заяві та не збільшує їх. Пояснив, що неодноразово звертався до АТ «УОСК» щодо порушення строків виплат страхового відшкодування, але так і не отримав відповіді. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Через канцелярію суду подав заперечення, в яких не погоджувався з позовом в частині стягнення 3 % річних за прострочену суму боргу. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, 11 вересня 2014 року між ПрАТ «УОСК» та [PERSON] було укладено за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4022677, предметом страхування якого є цивільна відповідальність власника автомобіль марки ЗАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10). 24 грудня 2014 року о 08 годині 40 хвилин по вул. Поляра-Майорова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ЗАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Mazda CX-5» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення ним ПДР України (а.с. 6). Постанова є чинною. 03 березня 2015 року позивач подав заяву №2538 про виплату страхового відшкодування до АТ «УОСК» (а.с. 8). ПрАТ «УОСК» від 25 травня 2015 року повідомила позивача що було прийнято рішення щодо виплат страхового відшкодування (а.с. 9), проте страхове відшкодування в розмірі 33469 гривень 30 копійок так і не виплатила. За таких обставин, вимога позивача про стягнення на його користь невипалченого страхового відшкодування підлягає задоволенню. Відповідно до 36.2. України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно зі ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» а кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивач навів у позовній заяві розрахунок суми пені, який відповідає вимогам закону та не оспорювався стороною відповідача, тому стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 4841 гривні 59 копійок. Позивач також просить стягнути з відповідача 242 гривні 08 копійок - 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідач проти задоволення позову в цій частині заперечує. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У частині ч. 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). У п. 21 цієї Постанови пленуму вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Вбачається, що фактично позивач відмовляється виплачувати кошти позивачу, тому вимога про стягнення 3 % річних ґрунтується на законі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з ПАТ «Українська охоронно-страхова Компанія» на користь позивача підлягає також 385 гривні 52 копійки судового збору.

Outcome: approved