Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

27.06.2019 року [PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в якому просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] у розмірі 8000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покладає наступне. Так, позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. У них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Позивач припинила подружні стосунки з [PERSON] і боржник з нею та донькою не проживає. Відповідач відмовився від матеріальної допомоги на утримання доньки, кошти перестав пересилати. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, на утриманні позивача знаходиться малолітня дитина. Аліменти з відповідача не стягуються. Відповідач працює консультантом мережевого маркетингу американської компанії NSP по продажу БАД(ів). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 01 липня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши у судовому засідання матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 лютого 2018 року [PERSON] народилась [INFO] , батьками вказано: [PERSON] - мати, [PERSON] - батько. Факт суміного проживання неповнолітньої дитини разом з позивачем підтверджується копіює довідки Новоукраїнської сільської ради від 25 червня 2019 року за № 837 згідно якої [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: [PERSON] ігор [PERSON] , [INFO] - батько, [PERSON] , [INFO] - мати, [PERSON] , [INFO] - брат, [PERSON] , [INFO] - донька. Згідно довідки Новоукраїнської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 25 червня 2019 року [PERSON] , [INFO] , здорова. Згідно копії довідки Новоукраїнської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 25 червня 2019 року [PERSON] , [INFO] , здорова. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу Українип передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини 27 червня 2019 року. При визначенні розміру аліментів суд на дотримання положень ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров`я неповнолітньої дитини, той факт, що мати, з якою залишилась проживати дитина, наразі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріальний стан відповідача, також слушними є доводи позивача про те, що відповідач є працездатним, може працювати та надавати їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трьох років, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження стану здоров`я відповідача, які б свідчили про неможливість останнього працювати у зв`язку з чим суд проходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 5000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде відповідати принципам розумності та справедливості. Доводи про те, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти в розмірі 8000 гривень щомісячно не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивачем не надано обгрунтувань такого розміру та доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Доводи про те,що відповідач має дохід та може сплачувати аліменти в розмірі 8000 гривень щомісячно, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати неповнолітніх дітей сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Як вбачається з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 480 гривень 25 копійок (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 5000 гривень х 100 % : 8000 гривень ціни позову = 62,5%; 62,5 % від ціни позову х 768,4 гривень : 100% = 480,25 гривень).

Outcome: partial