Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

28 липня 2020 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 липня 1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вони з відповідачем спільно мешкали до 01 вересня 1999 року. Зазначає, що вони з відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя, в зв`язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 01 вересня 1999 року, з цього часу вони спільно не мешкають та господарство не ведуть, спільних дітей не мають. Також вказала, що вона створила нову родину, в якій народилася дитина, в зв`язку з чим хоче офіційно зареєструвати шлюб. Просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] , яка була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилався, надала суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.13). Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 24 липня 2020 року, яка була належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, відомостей про причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] був повідомленим у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.11). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Олександрівською сільською радою Слов`янського району Донецької області, сторони зареєстрували шлюб 15 липня 1999 року, про що складений відповідний актовий запис № 8 (а.с.8). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжю не вдалося зберегти сім`ю. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст.81 ЦПК України, докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн., який був сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом. Згідно викладеного,

Outcome: approved