Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

28 січня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позов, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2010 року між ним та відповідачем було укладення договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 5\~000 доларів США, які зобовязався повернути до 12 серпня 2013 року. Однак взяті на себе зобовязання у визначений в договорі строк не виконав. За його позовом заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 08 грудня 2014 року було стягнуто з [PERSON] на його користь борг за вказаним договором позики в сумі 87\~038 гривень та витрати по судовому збору в сумі 243,60 гривень. Але до сьогодення відповідач не виконав рішення суду та борг не сплатив. В звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 12 серпня 2010 року, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, з часу звернення до суду за попереднім позовом, до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто з 12 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року, а також судовий збір в сумі 1627,71 гривні. За його розрахунками станом на 31 грудня 2015 року сума боргу, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних складає 162\~771 гривні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не зявився, про час та місце її розгляду повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 08 грудня 2014 року, позов [PERSON] до [PERSON], про стягнення боргу та моральної шкоди, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 12 серпня 2010 року в сумі 87\~038гривень та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Згідно рішення суду, сума боргу в розмірі 87\~038 грн., визначена судом з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних. Згідно подання державного виконавця Орджонікідзевького відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON], станом 14 травня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за договором позики від 12 серпня 2010 року в сумі 87\~038 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень, не виконане. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз зазначеної норми свідчить, що стаття 625 ЦК України, визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання, її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Цією статтею регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина пята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобовязальних правовідносин. З рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Як встановлено судом, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 08 грудня 2014 року, вже було встановлено розмір боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних та стягнуто борг на користь позивача з відповідача. Встановлений судовим рішенням у цій справі розмір шкоди відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішенні цієї справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України. Такі ж правові позиції викладені В постановах Верховного Суду України за № 6/3019цс15 від 13.01.2016 року та за № 6/2491цс15 від 02.03.2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed