Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

28.09.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві в обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона 08.07.2003 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.02.2003 року №68 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 006681 площею 5,2863 га, яка розташована ДП 50 п.946 Успенівської сільської ради, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Далі в заяві зазначила, що у червні 2020 року вона виявила, що при складанні державного акту на право власності на земельну ділянку було допущено помилку в написанні її прізвища, а саме: замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] ». Оскільки наразі не існує будь-якого механізму окрім судового щодо виправлення технічних помилок, допущених у правовстановлюючих документах на землю виданих до 01.01.2013 року, а факт встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на можливість використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, прохає встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.07.2003 року серії ЗП № 006681, виданий на ім`я « [PERSON] » на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.02.2003 року №68, на земельну ділянку площею 5,2863 га, розташовану ДП 50 п.946 Успенівської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить їй - [PERSON] , [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву від 27.10.2020 року про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та прохала задовольнити. Представник заінтересованої особи - Гуляйпільська міська територіальна громада в особі Гуляйпільської міської ради в судове засідання не з`явився, надали через канцелярію суду письмову заяву від 28.10.2020 року по розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.09.2005 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, заявник - [PERSON] народилася [INFO] в сел. Дуван Дуванського району Башкірії, що також підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.1985 року Дуванською сільською радою Дуванського району БАСС , остання має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). 08.07.2003 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.02.2003 року №68 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 006681, на земельну ділянку площею 5,2863 га, розташовану ДП 50; п.946 Успенівської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321887500:21:002:0001, прізвище власника земельної ділянки в державному акті зазначено як « [PERSON] » (а.с.6). Задовольняючи заяву [PERSON] , суд виходить з такого. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 року № 449 було затверджено форму державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на землю - чинний правовстановлюючий документ, що підтверджує право володіння землею. Від часу запровадження з 1 січня 2013 року в Україні системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та, зокрема, у зв`язку з втратою чинності Наказу Держкомзему від 04.05.1999 року № 43 державні акти на право власності на землю не видаються, а, отже, помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, виправити неможливо. З 01.01.2013 року державний реєстратор не наділений повноваженнями вносити зміни до документів, які видавалися до 2013 року. У відповідності із п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено в судовому засіданні, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 006681, виданий 08.07.2003 року на ім`я « [PERSON] » на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 17.02.2003 року №68, на земельну ділянку площею 5,2863 га, розташовану ДП 50; п.946 Успенівської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, містить вірне зазначення імені та по батькові власника, але містить невірне зазначення однієї літери у прізвищі власника такого майна, а саме - «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», тому усунути недоліки щодо написання прізвища заявника в позасудовому порядку не виявляється за можливе. Враховуючи те, що наразі не існує будь-якого механізму, окрім судового, щодо виправлення технічних помилок, допущених у правовстановлюючих документах на землю, виданих до 01.01.2013 року, підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, тому встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку вплине на права та обов`язки заявника, а значить даний факт є фактом, що має юридичне значення, оскільки впливає на можливість заявника використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, на підставі ст.ст. 315-319 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved