Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

28 січня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 17 березня 2017 року між позивачем та ТОВ «УЛФ Фінанс» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А505275, за яким забезпеченим транспортним засобом є «Peugeot Bipper Fourgon» д.н.з. [NUMBER] , а одним із страхових випадків - ДТП. Відповідно до додаткової угоди від 21 лютого 2019 року новим страхувальником є АТ «ТАСКОМБАНК». 23 січня 2018 року на вул. Лісопильна, 10 в м. Дніпро з вини відповідача, який керував транспортним засобом «ГАЗ 33021» д.н.з. [NUMBER] і не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено забезпечений транспортний засіб. На виконання своїх договірних зобов`язань позивачем 15 лютого 2018 року було здійснено страхову виплату в розмірі вартості відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу на суму 63836,4 гривень на рахунок товариства, яке проводило ремонт авто. За таких обставин, посилаючись на те, що до позивача після виплати страхового відшкодування перейшло належне потерпілій особі право вимоги до винної в ДТП особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму виплаченого страхового відшкодування, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. В судове засідання сторони повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідач про причини своєї не явки суд не повідомив, відзив не подав. Натомість від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позивач посилається на підтримання позовних вимог, просить їх задовольнити в повному обсязі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17 березня 2017 року між позивачем, як страховиком, та ТОВ «УЛФ Фінанс», як страхувальником та вигодонабувачем, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 А505275. Відповідно до додатку №2 (страховий сертифікат) до вказаного договору від 19 квітня 2017 року застрахованим транспортним засобом є «Peugeot Bipper Fourgon» д.н.з. [NUMBER] , розмір страхової суми становить 188000 гривень, один зі страхових ризиків - ДТП, розмір франшизи 0%. Дані обставини підтверджуються копією вказаного договору з додатком (а.с.4, 5). 21 лютого 2019 року між позивачем, як страховиком, ТОВ «УЛФ Фінанс», як страхувальником, та АТ «ТАСКОМБАНК», як новим страхувальником, укладено додаткову угоду №21/02 до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту №А505275 від 17 березня 2017 року, за змістом якого новим страхувальником та вигодонабувачем стало АТ «ТАСКОМБАНК». При цьому зі змісту вказаної додаткової угоди слідує, що її укладено у зв`язку із укладенням 21 липня 2017 року між ТОВ «УЛФ Фінанс», як страхувальником, та АТ «ТАСКОМБАНК», як новим страхувальником, договору відступлення права вимоги (цесії) №21/07-2017. (а.с.6) 23 січня 2018 року мала місце ДТП. Відповідач у вказаний день о 16 годині 20 хвилин на вул. Лісопильна, 10 в м. Дніпро, керуючи транспортним засобом «ГАЗ 22021» д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.10.9 правил дорожнього руху під час руху заднім ходом не переконався в безпеці свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot Bipper Fourgon» д.н.з. [NUMBER] під керуванням воді [PERSON] . Внаслідок ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2018 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 13 березня 2018 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. (а.с.30) Судом встановлено, що з 26 жовтня 2017 року власником транспортного засобу «Peugeot Bipper Fourgon» д.н.з. [NUMBER] є АТ «ТАСКОМБАНК», а право керуванням таким автомобілем на момент ДТП належало [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією тимчасового дозволу на право керування (а.с.10, 11). Також 23 січня 2018 року позивачу, як страховику, від імені АТ «ТАСКОМБАНК», як страхувальника, вигодонабувача і власника пошкодженого в ДТП застрахованого транспортного засобу, подано заяву про настання події ДТП, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.8-9). 24 січня 2018 року представником позивача здійснено огляд пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Peugeot Bipper Fourgon» д.н.з. [NUMBER] , на підставі якого та виставленого ТОВ ТВК «Автолайф» для АТ «ТАСКОМБАНК» рахунку з визначенням вартості відновлювального ремонту позивачем 13 лютого 2018 року затверджено страховий акт, яким ДТП від 23 січня 2018 року визнано страховою подією та вирішено здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 63836,4 гривень, що було здійснено 15 лютого 2018 року на користь ТОВ ТВК «Автолайф», як підприємству, яке здійснювало відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. Дані обставини підтверджуються копією акту огляду транспортного засобу, копією рахунку, копією страхового акту з додатком (а.с.12-14). Крім того, факт проведення ТОВ ТВК «Автолайф» відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot Bipper Fourgon» д.н.з. [NUMBER] на суму виплаченого страхового відшкодування підтверджується копією акту виконаних робіт №12/ від 31 грудня 2018 року. В судовому засіданні також встановлено і не спростовується матеріалами справи, що володільцем транспортного засобу «ГАЗ 22021» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП від 23 січня 2018 року був відповідач, який і керував цим транспортним засобом, тобто був його законним володільцем. (а.с.30) При цьому, як вбачається з інформації з централізованої бази даних МТСБУ, доступ до якої є загальнодоступним ( https://policy-web.mtsbu.ua/), станом на 23 січня 2018 року транспортний засіб «ГАЗ 22021» д.н.з. [NUMBER] не є забезпеченим транспортним засобом, і відповідно договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким вказаний автомобіль значиться як забезпечений транспортний засіб, а відповідач як страхувальник чи особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на момент ДТП був відсутній (не укладався). (а.с.15) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Положеннями ст.22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ст.ст.1, 5, 7 Закону України «Про страхування», ст.999 ЦК України страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов`язковим, різновидом останнього є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.ст.22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до ст.41 п.41.1 пп.а), п.41.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Згідно ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Різновидом добровільного страхування є страхування наземного транспорту (крім залізничного). За змістом ст.ст.8, 9, 16 Закону України «Про страхування», ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Нормами ст.20 Закону України «Про страхування», ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний, окрім іншого, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст.25 Закону України «Про страхування», ст.990 ЦК України здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Положеннями ст.27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить норма ст.993 ЦК України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі,

Outcome: approved