Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

27 березня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивач - [PERSON], є власником кватири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловою площею 45,0 кв. м., загальною площею 65,1 кв. м.. Зазначена квартира належить їй на праві приватної власності, внаслідок оформлення договору купівлі - продажу від 02 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] У зазначеній квартирі мешкають відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013рроку, яке 16 грудня 2013 набрало законної чинності, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнані такими, що втратили право користування даною квартирою. На підставі цього рішення відповідачі зняті з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири. На вимогу позивача висилитися в добровільному порядку відповідачі відмовляються та не впускають в квартиру, чим завдають перешкоди позивачу користуватися своєю власністю. З цього приводу позивачка [PERSON] зверталася з заявою про порушення її прав до Дзержинського районного відділу внутрішніх справ, але їй у межах кримінального провадження було рекомендовано звернутися до суду з цивільним позовом. Таким, чином, враховуючи, що мешкання відповідачів у вказаній квартирі порушує права позивача, позивач вважає необхідним усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів. Вищезазначені особи були вселені до моменту набуття позивачем права власності на квартиру. Позивачка має бажання використовувати квартиру для власного проживання. Однак факт проживання у квартирі відповідачів створює їй перешкоди у користуванні житловим приміщення, оскільки вона не в змозі на власний розсуд, з урахуванням норм чинного законодавства України, розпоряджатися своїм майном. На підставі вищевикладеного просив суд прийняти рішення, яким усунути позивачеві перешкоди в користуванні власністю, а саме житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виселити відповідачів з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою. При цьому відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини, що судом розцінено як затягування судового процесу. Будучи присутньою у попередньому судовому засіданнях проти заявлених позовних вимог заперечували у повному обсязі з тієї підстави, що вона з іншими відповідачами зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. В подальшому їм стало відомо про те, що квартира в [ADDRESS], в якій зареєстрована вся їх сім'я, була відчужена колишнім членом сім'ї та одноосібним власником квартири - [PERSON] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 02 квітня 2013 року. Вважає даний договір недійсним з тих підстав, що як свідчить копія акту ЖЕО про склад осіб, підписаний сусідами та завірений ЖЕО №8 Дільниця №1 від 16 серпня 2012 року, а також копія довідки №8 Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» про склад сім'ї, у квартирі [ADDRESS] мешкає та перебуває на реєстраційному обліку, крім відповідачів, малолітня дитина [PERSON], [INFO], яка є донькою [PERSON] Факт проживання, реєстрації та користування спірною квартирою іншими особами, зокрема [PERSON], підтверджується копією типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 19 березня 2007 року, укладеного із [PERSON] та ЖЕО №7, а також копіями відповідних квитанцій про оплату комунальних послуг. На підставі вищевикладеного просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Будучи присутніми у попередньому судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з тих самих підстав, що і відповідач [PERSON] 19 червня 2014 року за клопотанням відповідача [PERSON], яке було підтримано й іншими відповідачами, провадження у справі було призупинено до розгляду справи №210/2160/14-ц, провадження №2/210/1341/14 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах дітей Виконком Дзержинської районної у місті ради, приватний нотаріус Криворізького міського округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним. 15 жовтня 2014 року ухвалою суду провадження було відновлено, розгляд справи продовжено. Справа призначалася на 05 грудня 2014 року та 16 січня 2015 року, однак відповідачі на виклик суду не з'являлися. Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), аза відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного. Так судом встановлено, що позивач - [PERSON] (а.с.5), є власником кватири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловою площею 45,0 кв. м., загальною площею 65,1 кв. м. (а.с.8). Зазначена квартира належить їй на праві приватної власності, внаслідок оформлення договору купівлі - продажу від 02 квітня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6-7). Зі слів самих відповідачів встановлено, що вони проживають у вищевказаній квартирі і висилятися звідти не бажають. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013рроку, яке 16 грудня 2013 набрало законної чинності, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнані такими, що втратили право користування даною квартирою (а.с.14-16). Дане рішення в подальшому було оскаржено, але ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] відхилено, а рішення залишено без змін (а.с.71). На підставі цього рішення відповідачі зняті з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири, що вбачається з довідки №22 від 14 січня 2014 року наданої КП «ЖЕО №8», відповідно до якої за адресою: [ADDRESS] зареєстрованим ніхто не значиться (а.с.9). На вимогу позивача висилитися в добровільному порядку відповідачі відмовляються та не впускають в квартиру, вважаючи, що їх виселення з квартири є незаконним, з приводу чого 22 квітня 2014 року звернулися до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2014 року у задоволені позовних вимог [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті Кривому Розі ради, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу квартири недійсним - відмовлено у повному обсязі. На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання про доведення обставин викладених у позовній заяві. Так відповідачі за рішенням суду від 25 листопада 2013 року, яке 16 грудня 2013 набрало законної чинності визнані такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] в м. Кривому Розі. На даний момент зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але продовжують проживати в квартирі займаючи її самовільно. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню сума сплаченого ним судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved