Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

28 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09.11.2001 року йому, на праві власності належать квартира [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі зареєстровані [PERSON] та його мати [PERSON] Відповідач [PERSON] з травня 2014 року виїхала на постійне місце приживання до квартири, що належить їй на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З 2014 року і по теперішній час вона не знялася з реєстрації за колишнім місцем проживання та залишається зареєстрованою у квартирі, що належить позивачу, чим порушує його право як власника квартири. Позивач просив суд визнати [PERSON], 1923 року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю за місцем реєстрації проживання буз поважних причин більш, ніж рік та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності в яких підтримували позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, повідомлявся належним чином, надіслала на адресу суду нотаріально завірену заяву, в якій не заперечувала проти зняття її з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. Представник третьої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.11.2001 року (а.с. 6). Крім позивача в квартирі також зареєстрована його мати [PERSON], 1923 року що підтверджується довідкою КП «ЖХ Самарського району» ДМР» (а.с. 7). Відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з травня 2014 року, що підтверджується актами від 02.09.2015 року та 22.03.2016 року (а.с.10, 11). Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з травня 2014 року, самостійно зніматися з реєстраційного обліку не має можливості, оскільки виїхала на постійне місце проживання до РФ, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Позивач не в змозі нести витрати на оплату комунальних послуг за відповідача та в подальшому зберігати за відповідачем житлове приміщення. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтована, отже - підлягає задоволенню.

Outcome: approved