Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

28.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. У своєму позові [PERSON] зазначила, що в період перебування у шлюбі з [PERSON] у січні 2014 року вони придбали автомобіль марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрували на відповідача. Також за час проживання у шлюбі вони придбали побутову техніку та меблі для квартири. Крім того вказала, що під час перебування у шлюбі ними за спільні кошти був проведений ремонт у квартирі [ADDRESS]. З урахуванням цього, позивач просила визнати дане майно спільною сумісною власністю та розділити його як набуте подружжям за час шлюбу. 23.08.2017 року представник позивача [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER], стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки вказаного автомобіля, визнати квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності, стягнути з відповідача вартість ремонтних робіт проведених у вказаній квартирі та розділити спільне майно, виділивши у власність позивача телевізор SAMSUNG (діагональ 43), вартістю 4\~000,00 грн. і спальний гарнітур, вартістю 11\~000,00 грн. 28.08.2017 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження за даним позовом. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2017 року накладено арешт на автомобіль марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER]. 08.01.2018 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позов залишити без задоволення, оскільки вважав вимоги незаконними та необґрунтованими мотивуючи тим, що позивач ніякими доказами не підтверджує придбання спірного майна, а вартість майна придбаного в шлюбі завищена. 05.03.2018 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що з даним відзивом він не погоджується, оскільки зазначені в ньому обставини не відповідають дійсності, а тому просив вимоги уточненої позовної заяви задовольнити в повному обсязі. В подальшому, 07.03.2018 року представник позивача [PERSON] надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобіля марки Renault, модель Logan, 2013 року, державний номер [NUMBER], стягнути з [PERSON] на користь останньої грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки Renault, модель Logan, 2013 року, державний номер [NUMBER] в розмірі 64\~350,00 грн. Крім того, стягнути з відповідача 1/2 частку вартості ремонтних робіт проведених в квартирі [ADDRESS] в жовтні-грудні 2010 року, після проведення по справі будівельно-технічної експертизи та розділити рухоме майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши у власність [PERSON]: - телевізор LG (діагональ 55), вартістю 9\~000,00 грн.; - телевізор LG, вартістю 3\~500,00 грн.; - фотоапарат SAMSUNG WB 150F-18X, вартістю 1\~500,00 грн.; - ноутбук SAMSUNG NP 355U5C-SOTRU, вартістю 4\~000,00 грн.; - комод, вартістю 3\~800,00 грн.; - стіл, вартістю 4 800 грн.; - стільці (4 шт.), вартістю 3\~000,00 грн.; - диван, вартістю 10\~000,00 грн.; - шафа для ванної кімнати 3\~000,00 грн. Загальною вартістю майна 42\~600,00 грн. Залишити у власності [PERSON] рухоме майно, загальною вартістю 59 000 грн., а саме: - телевізор SAMSUNG (діагональ 43), вартістю 4\~000,00 грн.; - телефон SAMSUNG Galaxy Grand prime g531h, вартістю 4\~000,00 грн.; - планшет Asus, вартістю 4\~000,00 грн.; - холодильник Hotpoint ARISTON, вартістю 6\~000,00 грн.; - кухонна стінка, вартістю 7\~000,00 грн.; - кухонний куток, вартістю 2\~500,00 грн.; - шафа купе, вартістю 5\~000,00 грн.; - спальний гарнітур в комплекті з матрацом, вартістю 11\~000,00 грн.; - меблева стінка, вартістю 8\~000,00 грн.; - люстра, вартістю 2\~500,00 грн.; - люстра, вартістю 1\~000,00 грн. Також позивач просила суд стягнути з відповідача грошову компенсацію різниці вартості рухомого майна в розмірі 16\~400,00 грн. 30.03.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва призначено судову автотоварознавчу експертизу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримали в повному обсязі. В подальшому представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Також в даній заяві просив суд позовні вимоги щодо визнання квартири [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності та стягнення з відповідача вартості ремонтних робіт проведених у вказаній квартирі залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, в подальшому в судове засідання не зявилися, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визнання квартири [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартості ремонтних робіт проведених у вказаній квартирі залишено без розгляду. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до наступного. 27.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №414. Від шлюбу в них є син - [PERSON], [INFO] Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що 15.08.2005 року, тобто до укладання шлюбу із [PERSON], відповідач придбав автомобіль Daewoo Sens, який було продано 23.01.2014 року згідно довідки-рахунку №165410. В подальшому, в цей же день, за грошові кошти, отримані від продажу автомобіля Daewoo Sens, на підставі договору купівлі-продажу №М-0005 від 23.01.2014 року відповідач придбав на своє імя автомобіль марки Renault, модель Logan, 2013 року, державний номер [NUMBER]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Положеннями ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Оскільки спірний автомобіль марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] придбано сторонами під час перебування у шлюбі, то він є спільним майном подружжя. Проте, факт його купівлі частково за особисті гроші відповідача дає суду право відступити від засади рівності часток. Виходячи з цього, суд дійшов переконання, що частка [PERSON] в праві власності на спірний автомобіль складає 1/3 частки. Тому з [PERSON] належить стягнути грошову компенсацію вартості 1/3 частки транспортного засобу. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості автомобіля №18-451 ринкова вартість Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номер [NUMBER] складає 92\~814,48 грн., а 1/3 частки - 30\~938,16 грн. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77-78, ч. ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача. Тому, стосовно позовних вимог щодо поділу рухомого майна, а саме поділу компютерної та побутової техніки і меблів, суд відноситься критично, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту їх покупки та їх вартості. А тому задоволенню ці вимоги не підлягають. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останньою судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial