Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

28 серпня\~ 2020 року\~ позивач [PERSON] \~\~ звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно померлого чоловіка [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що претендує на обов`язкову частку у спадщині померлого [INFO] чоловіка [PERSON] у вигляді 1/4 частини належного йому майна. До складу спадково майна померлого поміж іншого входить 3/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як колишньому члену колгоспного двору, а також після смерті матері [PERSON] ,\~ та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,85га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в с. Покровське (Куйбишеве) Шишацького району Полтавської області В той же час нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на вищевказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця та ненадання спадкоємцем витягу з ДЗК щодо спадкової земельної ділянки. З метою захисту своїх майнових прав позивач звернулась до суду та просила визнати з нею в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] право власності на 7/32 частин спірного житлового будинку та 1/8 частину спірної земельної ділянки площею 0,85га. Також просила визнати за нею право власності на 1/4 частину даного будинку як за колишнім членом колгоспного двору. Ухвалою суду від 11 вересня 2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачі, будучи належним чином повідомленим судом\~ про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи від них не надходило. Присутні в судовому засіданні позивач та її представник вважали можливим розглядати справу за відсутності відповідачів, не заперечували проти винесення заочного рішення. Повністю підтримали заявлені позовні вимоги. В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив\~ розглядати справу у заочному порядку на підставі наявних у справі письмових доказів із винесенням заочного рішення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.\~ Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 42033) від 20 січня\~ 2017 року\~ спірний житловий будинок розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1960 року побудови (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б), сараїв (літ. В, Д), гаражу (літ. Г), погребу (літ. Е), колодязя (№ 1), огорожі (№2) (а.с. 23-26). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 23.09.2020 № 225224422 відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок за жодною особою відсутні (а.с. 105). Відповідно до довідки Покровського старостату Шишацької селищної ради № 401 від 18072017\~ домоволодіння в [ADDRESS] згідно погосподарської Ковалівської сільської ради № 8, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору [PERSON] , 1919 р.н., [PERSON] ,1952 р.н. син, [PERSON] , 1957 р.н. невістка, [PERSON] , 1988 р.н.\~ онука (а.с.10). Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1960 по 1981 рік, суд, розглядаючи спірні правовідносини,\~ керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями\~ ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність»\~ вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення\~ за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 8, особовий рахунок № [NUMBER] , Ковалівської\~ сільської ради Шишацького району Полтавської області\~ є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.10). На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1960 році,\~ введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Таким чином з врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав\~ би право власності на 1/4 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників. Таким чином, позивач правомірно претендує на 1/4 частину вказано житлового будинку, як член колишнього колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 14 грудня 2016 року (а.с.18). До складу спадкового майна [PERSON] поміж іншого входила 1/4 частина житлового будинку по [ADDRESS] , як члена колишнього колгоспного двору та земельна ділянка площею 0,85га в с. Покровське (колишнє Куйбишеве) для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 046115, виданого Куйбишевською сільською радою 11 серпня 1999 року за реєстровим номером 111 (а.с.16).\~ За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 28 травня 1996 року секретарем Куйбишевської сільської ради Чернишенко Н.І., за яким все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Як встановлено судом з постанови приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. від 24.02.2020 № 62/02-31 після смерті [PERSON] цим же нотаріусом була заведена спадкова справа № 173/2014\~ (витяг про реєстрації в спадковому реєстрі № 39243714 від 22.12.2014). Спадщину прийняли обидва спадкоємці [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину стосовна будинку по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,85га, яка розташована\~ в цьому ж селі не видавались.\~ Тобто [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , але за своє життя не оформив своїх прав на неї. Таким\~ чином на момент смерті [PERSON] йому належала 1/2 частина земельної ділянки [PERSON] площею 0,85 га та 3/8 частини спірного житлового будинку [ADDRESS] ( [INFO] ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19 червня 2017 (а.с.17). Останній залишив заповіт, посвідчений 24 травня 2017 року старостою Покровського старостату Шишацької селищної ради [PERSON] , за яким все своє майно заповідав [PERSON] (а.с.51, 55).\~ Згідно матеріалів спадкової справи № 123/2017, яка заведена та ведеться приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б., спадщину після смерті [PERSON] прийняли його донька [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та дружина [PERSON] , як спадкоємець обов`язкової частки у спадщині (а.с.41, 53). Відомості про інших спадкоємців, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). На момент смерті [PERSON] його дружина [PERSON] досягла пенсійного віку, а отже правомірно претендує на обов`язкову частку у спадщині (а.с.10,42). Враховуючи те, що спадкоємцями [PERSON] які прийняли спадщину та можуть бути віднесені до першої черги за законом, є його дружина та донька, позивач правомірно претендує на 1/4 частину спадкового майна померлого чоловіка. В той же час постановою приватного нотаріуса Паксіної П.Б.\~ від 24.02.2020 № 62/02-31 позивачу [PERSON] відмолено у видачі свідоцтв про право на спадщину [PERSON] у вигляді належної йому частини\~ житлового будинку та частини земельної ділянки площею 0,85га в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та неможливістю надати витяг з ДЗК щодо земельної ділянки (а.с.99-100).\~ Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до п «в» ч.1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~ Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України\~ та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Той факт, що батько позивача [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті його матері [PERSON] , не зареєстрував свого права на неї, перешкоджає позивачу у реалізації її прав на вказане спадкове майно. Дане питання не може бути вирішено в позасудовому порядку, а отже позивач правомірно звернулась за захистом свої прав до суду. Зважаючи на те, що їй належить 1/4 частина спадкового майна [PERSON] суд вважає необхідним визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки площею 0,85 га (1/4 від 1/2 частини) та на 3/32 частини спірного житлового будинку (1/4 від 3/8 ). Таким чином сукупна частка позивача у спірному будинку має складає 11/32 (3/32+8/32), а не 17/32 чи 15/32, як вказано в різних частинах позовної заяви. За таких обставин позовні вимоги підлягають лише частковому задоволенню в межах встановленої судом частки спадкового майна належної позивачу. Враховуючи те, що діями жодного з відповідачів не були порушені права позивача на спадкове майно, а позов до суду подано виключно через неможливість нотаріального оформлення спадкового майна в зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] вчасно не зареєстрував на себе отримане після смерті матері спадкове майно, суд

Outcome: partial