Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

27.02.2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього внука [PERSON], [INFO], за період з 01 липня 2010 року по 10 серпня 2012 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що рішенням Старокостянтинівського районного суду від 23 листопада 2012 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] та з нього стягнуто аліменти на утримання дитини починаючи з 10 серпня 2012 року. Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації за №16/2013-р. від 24.01.2013 року позивачку [PERSON] призначено піклувальником неповнолітнього [PERSON] Також, позивачка вказала, що [INFO] мати неповнолітнього [PERSON]- [PERSON] трагічно загинула, після чого відповідач [PERSON] припинив сплачувати аліменти, хоча дитина з ним не проживала, а залишилася після смерті із позивачкою. Позивачка вказала, що неодноразово зверталась до відповідача та в інші інстанції щодо сплати ним аліментів за період з 01 липня 2010 року по 10 серпня 2012 року, проте, добровільно сплатити аліменти відповідач не бажає. А тому, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] за період з 01 липня 2010 року по 10 серпня 2012 року. Під час розгляду справи, в попередніх судових засіданнях, позивачка позов підтримала. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що відповідач відмовляється виплатити аліменти за минулий період та вказала, що позивачка з цього приводу неодноразово зверталасть до Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури та державної виконавчої служби. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечив та вказав, що він не ухилявся від сплати аліментів. Відповідачем сплачувались аліменти до липня 2010 року, а після загибелі стягувача [PERSON] він не знав кому сплачувати аліменти на утримання сина. Також, відповідач вказав, що спочатку він утримував дитину, але потім державний виконавець ДВС у Старокостянтинівському районі, повідомив його, що виконавче провадження по стягненню аліментів закрито, у зв'язку із смертю стягувача. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що з 09 лютого 2006 року згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 14 березня 2006 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що 13.10.2010 року виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Старокостянтинівського районного суду №2-802 від 20.03.2006 року закінчено у зв'язку із смертю стягувача - [PERSON], яка померла [INFO]. Постанову про закінчення виконавчого провадження у встановленому законом порядку не оскаржувалися. Згідно рішення Старокостянтинівського районного суду від 23 листопада 2012 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти починаючи з 10 серпня 2012 року. Вимога про стягнення аліментів за минулий час під час розгляду справи [PERSON] не ставилась. Розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації за №16/2013-р. від 24.01.2013 року позивачку [PERSON] призначено піклувальником неповнолітнього [PERSON] Встановлено, що [PERSON] зверталась із заявою 09.08.2011 року вх. № 07/-20525 до прокуратури Хмельницької області щодо порушення права її неповнолітнього онука на отримання пенсії по втраті годувальника. Згідно повідомлення прокурора Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури від 22.11.2013 року № 119-1808 вих-13 щодо несплати аліментів [PERSON] з липня 2010 року не проводились, документи прокурорського реагування не виносились. Позивачка [PERSON] за період з 01 липня 2010 року по 10 серпня 2012 року не була опікуном неповнолітнього онука [PERSON] та не надала до суду доказів звернення до відповідача з вимогою про сплату аліментів за вказаний період. Також, не надано доказів про те, що [PERSON] зверталась до компетентних органів з приводу не сплати відповідачем [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] за період з 01 липня 2010 року по 10 серпня 2012 року. Виконавче провадження було закінчено 13.10.2010 року у зв'язку із смертю стягувача [PERSON] - дочки позивачки та матері неповнолітнього [PERSON], проте рішення Старокостянтинівського районного суду від 14 березня 2006 року не було скасовано та продовжувало діяти на весь вказаний період, а позивачкою не здійснено жодних дій щодо отримання аліментів за оспорюваний період. Дані факти підтверджуються: паспортними даними позивача; свідоцтвом про народження [PERSON]; рішенням Старокостянтинівського районного суду від 14 березня 2006 року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; рішенням Старокостянтинівського районного суду від 23 листопада 2012 року; розпорядженням голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації за №16/2013-р. від 24.01.2013 року; повідомленням прокурора Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури від 22.11.2013 року № 119-1808 вих-13; наглядовим провадженням Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури Хмельницької області та виконавчим провадженням, які оглянуті судом. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка будь яких належних та допустимих доказів про вжиття заходів стягнення аліментів із відповідача та ухилення відповідача від сплати аліментів суду не надала. Також, такі докази не були здобуті під час розгляду справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнути аліменти з відповідача за минулий час не можливо, а повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Outcome: dismissed