Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

28.07.2021 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява. Стислий виклад позиції позивача. Позов мотивований тим, що на протязі тривалого часу батьки позивачки - відповідачі ведуть не зрозумілий спосіб життя, зловживають алкогольними напоями і вважають це за норму життя. З 2009 року ніякої участі у вихованні та утриманні позивачки не приймали та не намагалися її побачити та спілкуватися з нею. На підставі викладеного, позивачка просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] . Стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожитого мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення повноліття, тобто до [INFO] . Стислий виклад позиції відповідачів. [PERSON] , [PERSON] до зали судових засідань не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, у встановлений судом строк відзив на позов не подали. Згідно наданої суду заяви від 14.06.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Курако К.Л., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.28). Згідно наданих суду письмових пояснень відповідача [PERSON] від 20.07.2021 року його дружина [PERSON] зловживала спиртними напоями та вела безпорадній спосіб життя, внаслідок чого шлюб між ними було розірвано і за рішенням органу опіки та піклування неповнолітня донька [PERSON] залишилась проживати з ним. З 2014 року він зійшовся з іншою жінкою, переїхав до неї, у них народилась спільна донька, за [PERSON] доглядала бабуся [PERSON] , він відсторонився від виховання доньки [PERSON] . Перестав надавати кошти на її утримання. На теперішній час він не працює, житла не має, зловживає спиртними напоями та не має змоги піклуватись про доньку та надавати їй матеріальну допомогу. (а.с.27). Також суду надана заява [PERSON] від 10.02.2021 року про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки з нею вона не спілкується, матеріально доньку не утримує. (а.с.23). Заяви, клопотання. 10.12.2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача, згідно якої остання підтримує позовні вимоги, просить розгляд справи провести без її участі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.09.2021 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, витребувано від Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області висновок про доцільність (або недоцільність) позбавлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачку звільнено від сплати судового збору. На час ухвалення рішення по справі Служба у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області висновок про доцільність (або недоцільність) позбавлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] суду не надала, представник Служби в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не надавав. Ухвалою суду від 24.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільшанського районного управління юстиції у Кіровоградській області (актовий запис про народження №31 від 03.08.2005 року) у графі «батько» записаний [PERSON] , у графі «мати» - [PERSON] . (а.с.11). Згідно висновку Роздільнянської РДА як органу опіки та піклування від 04.04.2016 року за заявою відповідача [PERSON] визнано доцільним мешкання дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання, а саме: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до характеристики від 20.05.2021 року, виданої Старостою Понятівського старостинського округу С.М. Грековим [PERSON] , 2005 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею з 2007 року. Характеризується дівчинка цілком позитивно. (а.с.12). Відповідно до характеристики, виданої в.о.директора та класним керівником Понятівського НВК «ЗОШ 1-3 ступенів - дошкільний навчальний заклад» Роздільнянського району Подвісоцька Т.П., 2005 р.н., учениця 10 класу, навчається в школі з 1 класу, дисциплінована, дівчинку виховує бабуся, яка вдома створила всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини, відповідально ставиться до виховання та навчання онуки, підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківськи збори та шкільні заходи. (а.с.13). Згідно акту обстеження умов проживання від 18.05.2021 року по [ADDRESS] проживають [PERSON] - бабуся та [PERSON] - онука. Умови проживання задовільні Обоє батьків участі в житті та вихованні дитини не приймають. (а.с.14). Відповідно до характеристики на [PERSON] від 20.05.2021 року, виданої Старостою Понятівського старостинського округу С.М. Грековим [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2004 року, за час проживання зарекомендувала себе позитивно, пенсіонерка за віком, виховує онуку [PERSON] , [INFO] , між ними дуже добрі стосунки (а.с.31). Згідно акту обстеження умов проживання від 23.02.2021 року по [ADDRESS] [PERSON] , вона проживає за вказаною адресою зі співмешканцем та двома дітьми, родина перебуває на обліку як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , оскільки розуміє, що неналежно виконує свої батьківськи обов`язки, матеріально її не утримує, не спілкується з нею (а.с.20). Відповідно до характеристики, наданої 18.02.2021 року Вільшанською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області на [PERSON] , 1986 року народження, остання проживає в селі зі співмешканцем, має, крім позивачки, ще трьох дітей, 2003, 2008 та 2021 р.н. Сім`я соціально нестійка, обоє батьків схильні до вживання алкоголю. Достаток невисокий, батьки працюють не постійно, мають великі витрати на цигарки та алкоголь. У навчальному процесі дітей батьки майже участі не беруть. Неодноразово з родиною проводилась спільна робота школи та сільської ради, але численні бесіди не привели до скільки-небудь серйозних змін. (а.с.21-22). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, оцінивши аргументи сторін по справі, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок у постанові від 29 липня 2021 року (справа № 686/16892/20), згідно якого позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Під час повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно, на протязі значного проміжку часу не забезпечують свою дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною, що призводить до порушень нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, відповідачі не з`являлись в судове засідання, жодних заяв, клопотань не подали. Під час обстеження умов проживання [PERSON] остання підтвердила, що дійсно свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Відповідач [PERSON] надав нотаріально посвідчену заяву, в якій підтвердив факт невиконання ним батьківських обов`язків та добровільно погодився на позбавлення його батьківських прав щодо доньки [PERSON] , 2005 р.н. На підставі встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] свідомо нехтують своїми обов`язками відносно виховання дитини, що підтверджується матеріалами справи, та наразі змінити поведінку останніх у кращу сторону неможливо. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення частини першої статті 280 ЦПК України визначають, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частина 8 статті 7 СК України визначає, що сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Положення статті 150 СК України регламентують, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, тощо. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 753/2025/19) в постанові від 06 травня 2020 року, зазначив, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язкуможуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Згідно вимог ст.157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до вимог Сімейного законодавства України ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» яким встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.50 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, з урахування вище вказаного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі ј частки від усіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам відповідачів та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Розподіл судових витрат. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 1 816,00 гривень слід покласти на відповідачів в рівних частках по 908 грн. з кожного. На підставі ст.58,60,62 ЦК України, ст.150,164,165,166,180,182,183,191СК України, п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №20 від 19.12.2008 року,

Outcome: approved