Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

27.09.2017 року до Краматорського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Із позову вбачається, що позивач з відповідачем по справі одружилися 18.09.2010року, від спільного шлюбу не мають дітей. З вересня 2016 року сторони припинили сумісне проживання сімєю. Сімейні стосунки між сторонами припинені. Між сторонами постійно трапляються сварки. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову, заперечував проти надання строку для примирення, пояснивши суду, що у 2010 році він уклав шлюб з відповідачкою. Він вже на протязі 13 років працює та проживає у Італії. Після укладання шлюбу відповідачка у 2011 році переїхали проживати до нього в Італію. Спочатку вони проживали разом, потім десь приблизно у 2013 році відповідачка працевлаштувалася в Італії, але в іншому місті, на відстані десь 500 км від нього. Вони продовжували проживати однією сімєю хоча і бачилися десь один раз в 1,5 місяця. З вересня 2016 року стосунки між ними погіршилися, зі слів свого знайомого він дізнався, що його дружина працює у нічному клубі, що не відповідає його моральним засадам. Він бажає мати повноцінну родину, мати дітей, але відповідачка на протязі 7 років їх спільного шлюбу відмовляється від дітей, при цьому пояснюючі, що в неї відсутні материнські почуття. Вони спілкуються, але їх спілкування носить дружні стосунки. Разом як чоловік та дружина вони вже давно не проживають. У них різні погляди на життя, різні цінності. Він зустрів іншу жінку, з якою бажає створити родину, крім того ця жінка чекає дитину. Просить суд позов задовольнити, категорично заперечує проти можливості примирення. Представник позивача у судовому засіданні підтримала вимоги позивача та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідачка не зявилася, її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив у позові відмовити. Зазначив, що обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності, до 19.10.2017 року між сторонами були сімейні стосунки. Зі слів відповідачці йому відомо, що мати позивача сприяє даному розірванню шлюбу. Вважає, що сторони можуть зберегти шлюб та їм для цього потрібний час. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладання шлюбу сторони одружилися 18.10.2010 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 675. (а.с. 3) Від спільного шлюбу сторони не мають дітей. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони проживають у шлюбі з 2010 року, від шлюбу не мають спільних дітей, виїхали на роботу до Італії. На протязі тривалого часу подружжя проживає в Італії в різних місцях, їх шлюб має формальний характер. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та має намір створити іншу родину, оскільки чекає дитину від іншої жінки. За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача по справі. Відповідно до\~ст. 56 СК України\~чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливе та суперечить їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved