Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

27.09.2021 [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у період з квітня 2010 року по дату її смерті [INFO] . В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який був власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті свого батька він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену частину квартири. [INFO] померла дружина його батька - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Заявник по день смерті свого батька [PERSON] та його дружини [PERSON] постійно проживав з ними за адресою: [ADDRESS] , вів спільне господарство, та після їх смерті, продовжує проживати у вказаній квартирі. Заявник звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Кукурудз Т.Ю. проте, постановою нотаріуса йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю доументів. У зв`язку з чим, для подальшого оформлення права власності на належну дружині батька заявника частину квартири, йому необхідно встановити факт постійного проживання з [PERSON] . Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, представник заявника - адвокат Мєдвєдєва А.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника, заяву підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа - приватний нотаріус ЗМНО Кукурудз Т.Ю. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.09.2020 Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 873. [INFO] померла дружина батька заявника [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24.09.2020 Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 872. Заявник є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На день смерті батька заявника відкрилася спадщина на майно, а саме: на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 10551 від 25.12.2000, виданого Хортицькою районною адміністрацією 25.12.2000, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 26.01.2001 р. Заявник [PERSON] отримав у спадщину 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.03.2021 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. за №639 від 29.03.2021 та зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №41219024. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 10551 від 25.12.2000, виданого Хортицькою районною адміністрацією 25.12.2000, зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 26.01.2001 р. Інших спадкоємців, крім заявника, немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно акту про фактичне проживання від 23.09.2021 р., в квартирі [ADDRESS] постійно проживали з січня 1984 року по день смерті [INFO] [PERSON] та [PERSON] , разом з ними з квітня 2010 року по день їх смерті постійно проживав син [PERSON] , [INFO] , який проживає в квартирі до теперішнього часу. Вони були пов`язані спільним побутом, проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] проживав разом зі своїм батьком [PERSON] та його дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року по день їх смерті [INFO] . Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що заявник у справі дійсно по день смерті свого батька [PERSON] та його дружини [PERSON] постійно проживав з ними за адресою: [ADDRESS] , вів спільне господарство, та після їх смерті, продовжує проживати у вказаній квартирі, що також підтверджується копією договору №1386 від 21.09.2020 р. про придбання та встановлення металопластикових виробів та копією товарного чеку та талону доставки даних виробів. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання заявника разом із дружиною свого батька, яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved