overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, вимоги якого уточнила (а.с.18), просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що з 02.06.2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дочку [PERSON], яка народилася 29.10.2016 року. На даний час відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка повністю знаходиться на її утриманні. Крім того, оскільки дочці не виповнилося трьох років, вона здійснює за дитиною догляд і у звязку з цим ніде не працює, її рідні не мають можливості надавати їй належну матеріальну допомогу, а відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, так як працює без оформлення трудового договору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулаcя із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Уточненні позовні вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с. 18). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулася із заявою, в якій зазначила, що позов визнає повністю та просила розглянути справу без її участі (а.с. 19). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 75, 84, 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утриманні малолітньої дитини та дружини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком. У позові зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок № 18, що знаходиться по вулиці Степовій в селі Калуга Березнегуватського району Миколаївської області, у якому зареєстрована відповідачка, колишня дружина позивача, однак даний шлюб рішенням суду було розірвано, [PERSON] фактично не проживає в будинку з червня 2016 року. Наявність реєстрації останньої у будинку позивача перешкоджає йому здійснювати в повному обсязі право власності на будинок та вчиняти інші дії, як власнику житлового будинку. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивач в судове засідання направив письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, що відповідає ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, що містить справа, доходить наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 18, що знаходиться по вулиці Степовій в селі Калуга Березнегуватського району Миколаївської області, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5,6). Відповідачка зареєстрована у житловому будинку, що належить позивачу, що підтверджується довідкою Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.13), однак фактично в ньому не проживає, що вбачається з акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї (а.с.11-12). [PERSON] добровільно знятися з реєстрації у будинку [PERSON] не має можливості, так як на даний момент місцезнаходження її невідомо. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка в будинку позивача зареєстрована, але фактично не проживає, права власності на нього вона не має, та той факт, що наявність її реєстрації створює для нього правові наслідки, перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатися житлом, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що в 2016 році він закінчив Миколаївський муніципальний колегіум та вступив в Польщі до Лодзинського університету на курс польської мови для іноземців на стаціонарну форму навчання з періодом 03.10.2016 р. по 30.09.2017 р. Зазначив, що 27.04.2017 року йому виповнилось вісімнадцять років. Посилаючись на те, що для продовження навчання та підтримання нормальної життєдіяльності (придбання продуктів харчування, одягу) йому бракує коштів та він потребує матеріальної допомоги, просив стягнути з свого батька - [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно та до закінчення ним навчання. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2015 року. [PERSON] навчається в Польщі в Лодзинському університеті на курсі польської мови для іноземців на стаціонарній формі навчання, що підтверджується довідкою № SJP 8/2430/2016. Позивачу для продовження навчання та підтримання нормальної життєдіяльності бракує коштів, у зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Відповідач по справі [PERSON] має змогу надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки отримує пенсію за вислугу років за службу в органах МВС. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 04 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між ним і [PERSON], актовий запис № 127, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що подружнє життя не склалося в звязку з відсутністю взаєморозуміння та несхожості характерів, сварок, конфліктів, він та дружина з 2013 року не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно та не ведуть сумісного господарства, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, в разі задоволення позову просила її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 127, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають дитину від шлюбу [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2013 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 18 липня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з березня 2017 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання також не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 18 липня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 18 липня 2014 року. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 26 грудня 2014 року. З березня 2017 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 25.06.2010р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відстуності, позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, про що надав письмові заперечення та пояснив, що він не ухиляється від утримання сина. Він приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Заслухавши пояснення відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони. перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009р. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09.12.2015р. шлюб між ними розірвано /а.с.4/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 25.06.2010р.н. (а.с. 3). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню сина, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що дитина об'єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір'ю. Відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей він не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON]С, звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу з відповідачем має чотирьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення і до повноліття дітей. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі ? частки заробітку( доходу) відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони мають чотирьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей (а.с. 4-7). Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. У відповідності до\~ ст.180 СК України\~ обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

28 квітня 2017 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 30 грудня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Лук'янцевською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 17. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися. На теперішній час вони проживають окремо, спільне господарство подружжям не ведеться. Сім'я розпалася повністю, а шлюб існує лише формально. Примирення між сторонами та збереження сім'ї неможливе. У зв'язку з викладеним, позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом. Сторонами подані суду заяви, в яких позивач позов підтримала, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши письмові заяви сторін та надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2007 року, що підтверджено свідоцтвом про одруження серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із тексту позовної заяви та поданих суду письмових заяв сторін судом було встановлено, що волевиявлення сторін спрямоване на розірвання шлюбу і примусити сторони в такому випадку продовжувати шлюбні стосунки суд не може, а примирення в такому випадку буде суперечити моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд вважає необхідним шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] грудня 2007 року Лук'янцевською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 17 - розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

28 квітня 2017 року завідуючий 5-м відділенням КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації до психіатричного закладу недієздатного [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] був визнаний недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] [PERSON] госпіталізований до КЗ 1 ОСЛ 27.10.2016 року за рішенням законного представника. 20.04.2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді, який не дає йому змогу розуміти значення своїх дій і не може керувати ними. Не здатен задовольнити життєві потреби на мінімальному рівні, є реальна загроза його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Тому просив ухвалити рішення про продовження госпіталізації до психіатричного закладу недієздатного [PERSON] в психіатричному стаціонарі КЗ «1ОСЛ м. Ромни» на строк до шести місяців. У судовому засіданні представник 5 відділення КЗ Першої обласної спеціалізованої лікарні м. Ромни підтримав заяву та прохав її задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно довідки 1 ОСЛ за своїм психічним станом [PERSON] не може знаходитись на судовому засіданні при розгляді заяви про продовження госпіталізації (а.с.5). Прокурор та адвокат в судовому засіданні не заперечували проти заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації недієздатного [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» Судом встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року [PERSON] було визнано недієздатним та призначено йому опікуна [PERSON] ( а.с.6). Рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 жовтня 2016 року [PERSON] було госпіталізовано до КЗ СОР « 1 ОСЛ м.Ромни» в примусовому порядку. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розгляду, який не дає йому змогу розуміти значення своїх дій і керувати ними. [PERSON] не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта. Це підтверджується як висновком комісії лікарів, так і пояснення в судовому засіданні лікаря - психіатра Слуцький А.В. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, в зв'язку з чим не може задовольнити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved