Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

28.09.2016 [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 14.03.2000 року вона перебувала у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Профі-Аудит» та звільнена 31.05.2013 року на підставі ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням згідно до наказу від 07.05.2013 року за № 12. Проте, при звільненні з нею не був у повному обсязі проведений розрахунок, а саме не виплачена компенсація за 20 календарних днів невикористаної відпустки як одинокій матері за період 2012-2013 років. Врегулювати зазначений спір в позасудовому порядку не виявилося можливим. У звязку з цим, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористану частину відпустки у розмірі 2961,33 грн. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали свої вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що позивачем для підтвердження свого права на додаткову соціальну відпустку не був наданий офіційно складений, оформлений та засвідчений у встановленому законом порядку документ. Таким чином, станом на день звільнення права позивачки підприємством жодним чином не були порушені, оскільки наявність права у позивачки на соціальну відпустку підприємству відомі не були, вона не скористалась своїм правом з незалежних від підприємства причин. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» одинока матір має право на додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі якщо працівник не скористався відпусткою, то такому працівнику, при звільненні його з роботи, виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки. [PERSON] 14.03.2000 року була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Профі-Аудит» на посаду директора на підставі наказу № 1-к від 14.03.2000 року, про що зроблений відповідний запис у трудовій книзі. 31.05.2013 року позивачка на підставі ст. 38 КЗпПУ була звільнення за власним бажанням із зазначеного підприємства згідно до наказу від 07.05.2013 року за № 12, про що також зроблений відповідний запис у трудовій книжці. (а.с.7). Згідно актового запису № 56, зробленого Дніпровським відділом РАЦС м. Херсона 21.02.1998 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] 18.03.2012 року помер чоловік позивачки [PERSON], про що 20.03.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області зроблений відповідний актовий запис № 575. Після смерті чоловіка позивач набула статусу одинокої матері, оскільки має на утриманні та вихованні неповнолітню дитину. Соціальна відпустка надається працівнику з особливим статусом та вказаний статус має бути підтверджений документально, а також заявлений працівником. Відповідно до п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», зокрема, зазначено, що якщо у разі з незалежних причин (не з його вини) працівник не використав щорічну відпустку за роки , що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 Кодексу Законів про працю України має право стягнути компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Ст. ст.\~10,\~11,60 Цивільно-процесуального Кодексу України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачем не оспорювався факт ненадання роботодавцю відомостей про смерть чоловіка, а посилання позивача на те, що трудовий колектив знав про смерть її чоловіка та був присутній на похованні, не є підставою для виплати компенсації за невикористану соціальну відпустку, оскільки для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку роботодавцю має бути предявлений офіційно складений, оформлений та засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини. Виплата грошової компенсації за додаткову соціальну відпустку допускається лише при звільненні, про що йдеться в листі Міністерства соціальної політики України від 25.02.2015 року за № 76/13/116-15 (а.с.44- 45). Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід предявити матері, яка виховує дитину без батька, для отримання соціальної відпустки. Проте, позивачем жодного документа для отримання права на соціальну відпустку як матері-одиначки надано не було, в звязку з чим компенсація за невикористану соціальну відпустку нарахована та виплачена не була. Положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 05.06.1995 року № 88, Методичними рекомендаціями по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, які затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2000 року № 356, спростовуються ствердження позивачки про можливість виплати належної, на її думку, компенсації за невикористану соціальну відпустку без відповідних первісних документів лише на підставі бухгалтерської довідки, так як, така довідка це документ, який містить будь-які розрахунки, а не документ, на підставі якого такі розрахунки здійсненні. Для того, щоб скласти бухгалтерську довідку із розрахунком суми відпускних працівнику бухгалтер підприємства повинен мати певні підстави, а саме: заяву працівника ( як підтвердження його використати своє право), документи що підтверджують його право, наказ ( розпорядження) керівника підприємства. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed