Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

27 лютого 2020 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт смерті [INFO] [PERSON] . Заява мотивована тим, [INFO] у м. Севастополь померла його донька [PERSON] , [INFO] . Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив у реєстрації смерті. Просить встановити факт смерті його доньки та допустити негайне виконання рішення суду . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2020 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. Заявник в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Представник Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Тож за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що приймають участь у справі на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення фактів, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За приписами ч.1, 2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року №990-УІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами(зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись, разом з іншими документами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи в порядку статті 257-1 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданого повторно 21.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, актовий запис №251. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку із укладенням шлюбу, що підтверджується актовим записом №434, складеним 11 жовтня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у м. Севастополі. 26 січня 2017 року [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище та по-батькові на « [PERSON] », про що 26 січня 2017 року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя видано свідоцтво серії [NUMBER] вказане свідоцтво є юридично недійсним, жодних правових наслідків на території України не створює, але вказує на юридичний факт зміни прізвища та по-батькові [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Севастополь, [INFO] у місті Севастополь. Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , так званого «Відділу запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя управління РАГС міста Севастополь», є також юридично недійсним, жодних правових наслідків на території України не створює, але вказує на юридичний факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Севастополь, [INFO] у місті Севастополь. Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. №175-23/А41 від 27.02.2020 р. відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 28 грудня 2019 року Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя управління РАГС міста Севастополя, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Положенням ч. 2 ст. 49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану, є серед іншого, смерть фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації про смерть є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форми № 106/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 або фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється смерть. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу МЮУ 24.12.2010 №3307/5), документом що підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умови підтвердження доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадського стану в реєстрації події смерті. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що проведення державної реєстрації смерті доньки заявника не вбачається за можливе в будь-якому РАЦС на території України, оскільки відсутній належний документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті [PERSON] , [INFO] . Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Заходи забезпечення (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved