Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

27 травня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва, на виконання ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 07 травня 2019 року, надійшла вказана заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено та передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді 29 травня 2019 року у справі відкрито провадження /а. с. 34-35/. Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просила встановити факт її постійного проживання з своєю матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , з метою реалізації права на отримання спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця. В обґрунтування поданої заяви, вказано, що з січня 2016 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , доглядаючи своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] Заявник вказала, що вона з батьками вела спільне господарство, готувала їжу, прибирала, надавала фізичний догляд та здійснила поховання. Після смерті матері - [PERSON] , яка настала [INFO] , заявник проживала за вказаною адресою до вересня 2018 року. Заявник зазначила, що встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем не пов`язане з наступним вирішенням спору про право через відсутність інших спадкоємців, оскільки вона є єдиним спадкоємцем і ніхто інший не заявляв про прийняття спадщини після [PERSON] . Заявник, її представник, представник заінтересованої особи, які повідомлялися належним чином про час, дату і місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися, заяви з процесуальних питань до суду не надходили. Вивчивши заяву та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 20 березня 2019 року за актовим записом № 422, серії [NUMBER] /а. с. 10/. 21 травня 1988 року заявник змінила прізвище, у зв`язку із укладенням шлюбу з [PERSON] , згідно з відомостями Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00022404072 від 20 березня 2019 року /а. с. 12/. Батьки заявниці [PERSON] та [PERSON] подарували їй квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 03 жовтня 2011 року, зареєстрованого № 2094, посвідченого приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Бащинської Л. П. /а. с. 18-19, 20/. За вказаною адресою зареєстрованими з 1960 року і до дня смерті значилися [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] . с. 14-16/. [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] , що посвідчено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 травня 2017 року за актовим записом № 297 Нововолинським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області /а. с. 9/. [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] , факт чого підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2018 року за актовим записом № 441 Нововолинським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області /а. с. 8/. З дня смерті [PERSON] , за місцем її постійного проживання та реєстрації у передбаченому законом порядку відкрилася спадщина за законом на її майно - грошові заощадження у відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України» у м. Нововолинську Волинської області на рахунках №№ [NUMBER], [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , згідно з відповіддю банку № 46/12-05/6910 від 17 квітня 2019 року на запит приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Бащинської Л. П., постановою якої 21 березня 2019 року відмовлено заявнику у прийнятті від неї заяви про прийняття спадщини за законом та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі того, що заявник не була зареєстрована разом із спадкодавцем до дня її смерті, тобто до [INFO] , та нею як спадкоємцем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини /а. с. 13, 22/. Факт проживання заявниці разом з своїми батьками, у тому числі до дня смерті [PERSON] , підтверджують сусіди: [PERSON] (проживає у [ADDRESS] , [PERSON] (проживає у [ADDRESS] , про що складено акт комісією у складі працівників КП «Управляюча житлова компанія» Нововолинської міської Ради: юрисконсульта [PERSON] та інспектора з кадрів [PERSON] /а. с. 21/. Відповідно до п. 4.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, з питання видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вказується факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Частиною другою ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно з вимогами частини першої ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Враховуючи вищевикладене, метою звернення до суду є встановлення факту постійного проживання заявниці із спадкодавцем - [PERSON] до часу відкриття спадщини, а саме для подальшого оформлення прав на це спадкове майно у нотаріальному порядку на підставі частини першої ст. 1261 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та на підставі частини третьої ст. 1268 Цивільного кодексу України, за якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що заявниця постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , доглядаючи своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] , у тому числі до смерті останньої, яка настала [INFO] . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Враховуючи вище викладене, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] має право успадкувати майно своєї матері, оскільки проживала з нею до дня її смерті, тобто по [INFO] , та є єдиною спадкоємицею. Відповідно до ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заявником підтверджено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що вона проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , є єдиним спадкоємцем її спадщини за законом після її смерті, оскільки відсутні спадкоємці 1-3 черг за законом на спадщину, заповіт [PERSON] на спадщину відсутній і ніхто не подавав заяви про намір прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, але факт того, що вона значиться зареєстрованою у передбаченому законом порядку за іншою адресою: [ADDRESS] до відкриття спадщини, позбавляє її можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, про що і вказано у постанові від 21 березня 2019 року приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Башинської Л. П. Відтак судом встановлено законні підстави для задоволення заяви і встановлення вказаного факту. На підставі викладеного та

Outcome: approved