Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

28 липня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07 квітня 1998 року за №185 укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючої від себе особисто та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення опікунської ради Жовтневого райвиконкому №108/15 від 27.03.1998 року, з однієї сторони та [PERSON] , з іншої, зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» - дійсним та визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 07 квітня 1998 року за №185 між нею [PERSON] як покупцем та відповідачами по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення опікунської ради Жовтневого райвиконкому №108/15 від 27.03.1998 року, як продавцями, був укладений договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] . Договір купівлі продажу був укладений та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» 07 квітня 1998 року. Вказаний договір купівлі-продажу також був зареєстрований 09.04.1998 р. в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстрову книгу № 142 п, за реєстровим № 539. Договір купівлі продажу квартирі був виконаний у повному обсязі, вона сплатила продавцям грошові кошти, а продавці звільнили квартиру, надали їй ключі від квартири та з того часу вона зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги. Однак, в липні 2020 року вона вирішила продати квартиру, та звернулася з цим питанням до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В., однак, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи це тим що мною у якості документів, що засвідчують право власності на вищезазначене нерухоме майно, було надано Договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований та посвідчений на Універсальною товарною біржею «Нерухомість Н», а у відповідності до чинного законодавства договори купівлі-продажу нерухомого майна посвідчуються нотаріально. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання вказаного договору купівлі продажу дійсним та визнати за нею право власності на вказану квартиру. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року, відкладено підготовче засідання, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення сторонам повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання. Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Примаков К.О. до судового засідання не з`явилися, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини вирішив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до договору купівля продажу (надалі Договір) нерухомого майна від 07 квітня 1998 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла також в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення опікунської ради Жовтневого райвиконкому №108/15 від 27.03.1998 року, продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої складає 64,2 кв. м., житлова площа 42,7 кв. м. (а. с. 10) Відповідно до п.5 Договору квартира продана за 13913 грн., грошові кошти продавці отримали до підписання Договору. Згідно до п.6 Договору продавці повинні звільнити квартиру до 05.04.1998 року та знятися з реєстрації до 07.05.1998 року. Згідно до п.8 Договору покупець у відповідності до ст. 227 ГК України повинен зареєструвати договір купівлі-продажу в БТІ м. Кривого Рогу. Тому, згідно матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу виконали умови договору, передали один-одному об`єкт нерухомості та грошові кошти, прийняли їх. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 09.04.1998 року [PERSON] зареєструвала договір купівлі-продажу від 07.04.1998 року р №185 в БТІ м. Кривого Рогу, запис в реєстровій книзі №142 П, стор 539, запис №539 (а.с.12). Відповідно до паспорту [PERSON] вказано, що вона що вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS] 24 квітня 1998 року (а.с.6). Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В. своєю Постановою відмовила у вчиненні нотаріальної дій [PERSON] у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 07.04.1998 року, у зв`язку зі зміною законодавства повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, згідно п.1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до абз. 1 п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, яки виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або породжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки договір був фактично укладений у 1998 році, тому до правовідносин, що виникли слід застосовувати ЦК України в редакції, яка діяла з 1963 року (далі ЦК УРСР). Згідно, до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст. 47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Щодо вимоги про визнання права власності на спірну квартиру, суд вважає необхідним зазначити, що статтею 128 ЦК УРСР, яка була чинною на день виникнення правовідносин, передбачений момент виникнення права власності, а саме, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір купівлі-продажу квартири, який не був нотаріально посвідчений, але був письмо зареєстрований спеціалізованою товарною біржею «Нерухомість Н». Сторонами було досягнуто згоди з істотних умов угоди, умови договору виконані, та право власності було зареєстроване в БТІ м. Кривого Рогу, тому суд вважає, що є підстави для визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на квартиру за позивачем. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved