Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

27.10.2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 70\~548,29 дол. США, що за курсом НБУ від 25.09.2015 року за 1 дол. США 21,46 грн., яка складає 1\~513\~966,30 грн. за кредитним договором № ODA0AE000021373 від 28.12.2007 року та стягнути судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що 28.12.2007 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODА0АЕ000021373, згідно з яким, позичальник отримав кредит у розмірі 21553,10 дол. США на термін до 27.12.2012 року. В забезпечення виконання позичальником зобов'язання між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачами умови договору не виконуються, ними порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 25.03.2016 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки № ODА0АЕ000021373/Р від 28.12.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] При цьому позивач за зустрічним позовом посилається на те, що договором поруки не визначено конкретний строк її припинення. Окрім того, [PERSON] зазначає, що протягом 6-ти місячного строку з моменту виникнення у банку права вимоги, Банк не звернувся до неї з позовом, у звязку із чим порука за договором має бути визнана припиненою. Представник позивача за первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити ав зв'язку з безпідставністью вимог. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Представник [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні підтримала зустрічний позов та просить його задовольнити, та заперечує проти задоволення первісного позову у частині стягнення заборгованості з її доверителя. Вислухавши учасників справи, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 28.12.2007 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODА0АЕ000021373, згідно з яким, позичальник отримав кредит у розмірі 21553,10 дол. США на термін до 27.12.2012 року /а.с. 16-18/. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов'язання за кредитним договором , 28.12.2007 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір поруки /а.с. 20/. Як вбачається із матеріалів справи Банк виконав свої зобов'язання по наданню позичальнику коштів. Однак, позичальник не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору. З розрахунку заборгованості станом на 25.09.2015 року /а.с. 5 -7/ вбачається, що заборгованість за договором № ODА0АЕ000021373 складає 70\~548,29 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2015 року становить 1\~513\~966,30 грн., з яких: 15\~901,67 дол. США, - заборгованість за кредитом; 3533,80 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 942,24 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 50\~170,58 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Матеріали справи містять повідомлення, направленні Банком до [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9-10/, та реєстр їх відправки /а.с. 11-15/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на стягнення заборгованості за договором № ODА0АЕ000021373 у розмірі 70\~548,29 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.09.2015 року становить 1\~513\~966,30 грн. Стосовно зустрічного позову [PERSON], суд зазначає наступне. Як на підставу своїх зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на ч. 4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 11 дослідженого вище судом договору поруки від 28.12.2007 року, договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та дії до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Крім того, п. 12 договору поруки, порука за цим договором припиняється після спливу 5 років з дня настання строку повернення кредиту за кредитним договором. Таким чином, судом встановлено, що договором поруки передбачено припинення поруки після повного виконання зобовязань за кредитним договором. Суд враховує узагальнення Верховного Суду України щодо практики застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобовязання від 26.12.2014 року. Так, відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦПК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланнями на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦПК України). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав не застосовувати положення ч. 4 ст. 559 ЦК України. Згідно дослідженого судом розрахунку заборгованості, поручитель у квітні 2008 року прострочив черговий платіж, однак, останній його платіж по договору було вчинено квітні 2010 року, у зв'язку із чим, 6-ти місячний строк основного зобов'язання сплив у жовтні 2010 року. З урахуванням вказаного враховуючи, що після настання строку виконання основного зобов'язання Банк не предявив вимогу до поручителя протягом 6-ти місяців, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука [PERSON] припинена. При цьому, суд враховує узагальнення Верховного Суду України щодо практики застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобовязання від 26.12.2014 року, зокрема, що способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом повязане припинення поруки. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Суд погоджується із поясненнями представника ПАТ КБ «Приват банк» щодо пред'явлення позовних вимог у межах строку позовної давності, оскільки, з кредитного договору вбачається, що кінцевий строк повернення коштів є 27.12.2012 року, а Банком 10.10.2015 року були направлені відповідачам повідомлення про повернення заборгованості. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтований та доведений.

Outcome: partial