overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

27.05.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства відповідача стосовно сина [PERSON], який народився [INFO]. Вказує що зустрічалася з відповідачем з серпня по грудень 2011 р., після чого припинили стосунки, вважає відповідача батьком дитини. Після народження дитини, вони поновили шлюбні стосунки, спільно проживали по [ADDRESS], але в травні 2014 р. знов припинили спільне проживання. Запис про батька дитини, відповідно до ст.135 ч.1 СК України проведено за вказівкою матері, батьком записано «[PERSON]», відповідач відмовився визнавати себе батьком дитини. Позивач надала суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] 18.02.2015 р. надав суду заяву про визнання заявленого позову. Третя особа з боку відповідача Тернівський відділ РАЦС Криворізького міського управління юстиції, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються ст.128 ч.1 Сімейного кодексу України згідно норм якої за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу це визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою - батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Таким чином при визнанні заявлених позовних вимог, слід визнати батьківство позивача щодо [PERSON], зобов'язавши відділ РАЦС внести запис в актовий запис про народження дитини щодо [PERSON] як батька дитини. При задоволенні позову, відповідно до ст..81,88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., та 500 грн. витрат на правову допомогу. На підставі ст.ст.126, 128 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

27.05.2014р. до суду заявлено цей позов. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 02.08.1998 року. Рішенням Погребищенського районного суду від 16.12.2013 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти повністю перебувають на утриманні позивачки, вона зверталась до колишнього чоловіка відповідача по справі та повідомляла про скрутне матеріальне становище дітей, проте відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, про що до суду подала відповідну заяву. Належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду відповідач, про що є розписки про вручення судової повістки (а.с. 19), до суду не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, що з урахуванням позиції позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, дає підстави для її розгляду у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 7-8), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню своїх неповнолітніх дітей, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: - ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; - ч.1 ст.184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дітей, чим порушує їх права, то з метою захисту майнових прав дітей, з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1650 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

27.05.2014р. до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 08 серпня 1975 року колгоспом «Дружба» Погребищенського району Вінницької області заявниці була видана трудова книжка колгоспника [NUMBER], у якій було зазначене її дошлюбне прізвище «[PERSON]». На даний час заявниця не може отримати належне пенсійне забезпечення, оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, у свідоцтві про одруження її дошлюбне прізвище було зазначено як «[PERSON]», що не відповідає запису у трудовій книжці та свідоцтві про народження. Той факт, що вказаний документ належить [PERSON] підтверджується тим, що в ньому правильно вказане ім'я та по батькові, а також паспортом, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про восьмирічну освіту, атестатом про середню освіту, та іншими документами, в яких вірно записано прізвище, ім'я, по батькові та дата народження. Заявниця в судове засідання не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Управління пенсійного фонду України у Погребищенському районі Вінницької області, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечувала, про що до суду подала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що трудова книжка колгоспника [NUMBER], видана колгоспом «Дружба», належить [PERSON], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці реалізувати своє спадкове право, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

27.05.2014 р. заявниця звернулась до суду з заявою про надання їй права на шлюб, посилаючись на те, що ще не досягла повноліття. В січні 2014 р. познайомилась із [PERSON] [INFO], на даний час мають намір зареєструвати шлюб. Її опікун та батьки [PERSON] не заперечують проти їхнього шлюбу. Визнання права на укладення шлюбу для заявниці є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час вона вагітна. Просить суд надати їй право на шлюб. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала з викладених підстав, просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що має можливість утримувати сім'ю, нести за неї відповідальність, у зв'язку з чим просив заяву [PERSON] задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що як опікун заявниці вважає, що укладення шлюбу її підопічної з [PERSON] відповідає її інтересам. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції - Потьомкіна Н.В. не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 22 Сімейного Кодексу України встановлює шлюбний вік для жінки у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 Сімейного Кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Однак за заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] [INFO] не досягла шлюбного віку, що підтверджується копією паспорта (а.с. 5). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є вагітною, що підтверджується довідкою (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] бажають створити сім'ю, проживати однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі. Опікун заявниці не заперечує проти надання їй права на шлюб із [PERSON] Судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці. Враховуючи викладене, є підстави для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

27.05.2014р. із вказаним позовом до суду звернулась позивачка, де в обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча і має таку можливість. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, де просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, де позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів та ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні за наступних підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши про це усну або подавши письмову заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» передбачено, що визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. Цим же пунктом визначено, що ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійсненні судом заходи з перевірки таких дій. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач визнавши позов розпорядився своїм процесуальним правом безумовно та усвідомлено, знаючи про наслідки своєї розпорядчої дії, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

27.05.2014р. між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №500488129 відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 44 332,19 грн. В підтвердження позовних вимог пояснює позивач, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не сплачує кредит та проценти у визначений договором строк. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить стягнути з відповідача 47 588,24 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 41 380,03 грн. тіло кредиту, 1 531,74 грн. відсотки, 2 076,47 грн. комісія, а також просить стягнути судові витрати по справі в сумі 473,89 грн. судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір. Вище викладене підтверджується: копією кредитного договору, який наявний в матеріалах справи. Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором у визначені строки не виконував, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по кредитному договору. Тому, суд вважає що позов підлягає до задоволення, оскільки він є підставним та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на подружнє життя, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 06.06.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на подружні стосунки. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 06.06.1981 року в Білицькій селищній раді Кобеляцького району Полтавської області зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 19. Спільне проживання припинили по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та прохала суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в травні 2014 року, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Згідно з ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне її майно, в тому числі на земельну частку (пай), розташовану на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за законом. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), так як оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що було подано оголошення у районну газету «Колос». В судове засідання позивачка не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Бабинецька сільська рада Погребищенського району Вінницької області просила розгляд даної справи провести за відсутності їхнього представника, про що до суду повідомили телефонограмою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 5 ) була власником земельної частки (паю), яка розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району, що підтверджується довідкою відділу держземагенства у Погребищенському районі (а.с. 8 ), після смерті спадкодавця позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), позивачка має намір успадкувати майно померлої матері. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власницею земельної частки (паю), яка розташована на території Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги має намір успадкувати майно, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право приватної власності на земельну частку (пай), яка належала її померлій матері.

Outcome: approved