Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту на вказане майно не складала. Вказуючи, що вони є єдиними спадкоємцем першої черги за законом після смерті останньої та у встановленому законом порядку подали заяви про прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просили визнати за кожним з них право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У підготовче засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 33). 26 серпня 2020 року представник позивачів [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі та за відсутності позивачів (а.с. 39) Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 36), 26 серпня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Туличівська сільська рада Турійського району Волинської області позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, та просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 46). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 2018 рік села Літин Турійського району Волинської області (а.с. 25). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 26). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А1» з прибудовою «а1», загальною площею 70,3 кв. м, житловою площею 40,9 кв. м, хлів «Б1», вбиральня «В», огорожа «1», хвіртка «2» (а.с. 21-24). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивачі у справі є дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження (а.с. 16) та свідоцтвом про одруження (а.с. 17). [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала разом із позивачем [PERSON] у селі Літин Турійського району Волинської області (а.с. 15). 13 серпня 2018року позивачі у встановлені законом строк та порядку подали приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 49 на звороті, 50). Заповіту за життя [PERSON] не складала, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с 59). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачі, як діти спадкодавця, є спадкоємцями першої черги за законом, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса від 20 січня 2020 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 19, 20). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 141/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 49-84), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає, свідоцтва про право на спадщину на інше майно спадкодавця видані також позивачам. Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та правових підстав для визнання за ними права власності на спадкове нерухоме майно у рівних частках - по 1/2 за кожним. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 420 грн 40 коп. кожному; стягнути з відповідача в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, - по 420 грн 40 коп. кожному. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved