Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

28.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витягом з державного реєстру правочинів. Позивачка вказує, що в даному будинку ніхто не проживає та вона бажає його продати, але в ньому зареєстрований її онук [PERSON], який раніше проживав в будинку, але вже більше п'яти років, як він виїхав за кордон. Позивачка даним позовом просить суд: визнати [PERSON]. [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та зобов'язати орган реєстрації виконкому Сквирської міської ради Київської області зняти його з реєстраційного обліку Посилаючись на ст. 405 ЦК України позивач просить задовольнити позов. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, її представник - адвокат [PERSON] надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та не проводити фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, 19.11.2018 року до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача - [PERSON], в якій вона вказала, що позовні вимоги визнає та просить не проводити фіксацію судового засідання. Представник відповідача Сквирської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій вказав, що Міська рада позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу слухати у відсутність представника та не проводити фіксування судового процесу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання у відсутність сторін та їх представників. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позо підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією Договору купівлі-продажу житлового будинку від 8.11.2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Сквирського районного нотаріального округу (а.с.5), Копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.11.2016 року (а.с.7). В будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується Довідкою Відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС України в Київській області від 08.10.2018 року, отриману судом 19.10.2018 року. Останній протягом тривалого часу, а саме п'ять років не проживає в житловому будинку [ADDRESS], що підтверджується довідкою №4191 від 26.09.2018 року виданою Виконавчим комітетом Сквирської міської ради (а.с.11) та актом обстеження житлово-побутових умов проживання складеного 26.08.2018 року депутатом Сквирської міської ради Когутенко Л.А. (а.с.10). Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 1,2,4 статті 3 Сімейного Кодексу України передбачено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Оскільки, позивач вказує, що відповідач мешкав в її будинку багато років та є її онуком, а тому суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 СК України визнає, що відповідач є членом сім'ї позивачки, а тому на спірні правовідносини поширюються вимоги ст. 405 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідач не мешкає в будинку більш п'яти років чим порушує права позивача, як власника будинку, а тому позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS].

Outcome: approved