Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позов обґрунтовано тим, що позивач після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] успадкував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Право власності на дане нерухоме майно визнано за ним на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду від 4 липня 2012 року та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5 вересня 2012 року. В січні 2012 року, коли позивач перебував за межами України, його рідний брат - відповідач [PERSON] самовільно проник на територію вказаного вище домоволодіння, розібрав та вивіз до свого будинку господарську будівлю - баню. За заявою позивача по даному факту працівниками Камінь-Каширського РВ УМВС України в Волинській області була проведена перевірка, в ході якої було встановлено, що господарську будівлю розібрав та перевіз на свою територію саме відповідач. Повернути викрадене майно відповідач не бажає та тримає його у себе на подвір'ї в розібраному стані. Вважає, що такими незаконними діями відповідача йому заподіяна майнова шкода. За оцінкою експерта вартість належної йому господарської будівлі - бані становить 2427 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2427 грн. майнової шкоди та судові витрати по справі. Позивач [PERSON], його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, пояснили, що право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться по [ADDRESS], до числа яких входить і баня, перейшло до позивача як спадок від батьків [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Камінь-Каширського районного суду від 4 липня 2012 року. Крім того, свої майнові права на дане нерухоме майно позивач зареєстрував у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Також вказали, що при виготовленні нового технічного паспорта на ім'я позивача до переліку господарських споруд не включено баню лише через технічну помилку, оскільки будь-яких домовленостей про демонтаж або відчуження бані в сторін не було. Висновок про вартість спірної господарської споруди був зроблений на підставі технічної документації та світлин, що збереглися з часу розгляду попередньої цивільної справи. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. Вказали, що відповідач правомірно розібрав та перевіз додому спірну господарську споруду, оскільки під час розгляду цивільної справи про визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS] останній визнав, що баня була побудована відповідачем та належить йому. На їх думку саме через це дана споруда не була включена до нового технічного паспорта. Також вважають завищеною вартість господарської споруди, яка вказана позивачем. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З дослідженої в судовому засіданні копії рішення Камінь-Каширського районного суду від 4 липня 2012 року (а.с. 8), яке набрало законної сили, встановлено, що за позивачем [PERSON] як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Перелік та характеристика господарських будівель і споруд, що відносяться до вказаного вище будинковолодіння, де згадується й господарська будівля - баня В-1, міститься в технічному паспорті, виготовленому 15 вересня 1989 року на ім'я спадкодавця [PERSON] (а.с. 27). Даний технічний паспорт був предметом дослідження суду та зазначається в його рішенні від 4 липня 2012 року як основний правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на належний йому житловий будинок [ADDRESS]. Згідно із ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки позивач правомірно набув право власності на головну річ - житловий будинок, тому таке ж право він набув й на його приналежність - господарську будівлю баню поряд з іншими господарськими спорудами. Твердження представника відповідача [PERSON] про те, що під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно останній визнав, що спірна господарська будівля - баня була побудована відповідачем [PERSON] та належить йому, суд до уваги не бере, оскільки в матеріалах цивільної справи відсутня заява позивача про відмову від позовних вимог у цій частині, а в рішенні суду міститься висновок про повне задоволення позовних вимог без будь-яких застережень щодо окремих об'єктів нерухомого майна. Не впливає на висновок суду про належність спірної будівлі позивачу й та обставина, що дані про неї не внесені до нового технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 29 серпня 2012 року (а.с. 22 зворот). Дії працівників КП «Волинське ОБТІ» щодо невнесення в технічний паспорт відомостей про будівлю при існуванні такої в натурі нічим не обґрунтовані та свідчать про недостовірність самого документа. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З висновку старшого дільничного інспектора міліції Камінь-Каширського РВ УМВС України в Волинській області Дейнеки від 10 квітня 2014 року ЄО № 840 про закінчення перевірки по повідомленню [PERSON] (а.с. 7) встановлено, що в січні 2014 року відповідач [PERSON] самовільно, без дозволу власника [PERSON] демонтував та перевіз на територію власного господарства належну останньому господарську споруду - баню, де вона зберігається й по даний час в розібраному стані. Даний факт визнала в судовому засіданні й представник відповідача - його дружина [PERSON] З дослідженого в суді звіту про оцінку об'єкта нерухомого майна (а.с. 28) встановлено, що вартість господарської будівлі - бані станом на 1 січня 2014 року становить 2427 грн. Даний звіт ґрунтується на існуючій технічній документації, яка містить всі необхідні параметри будівлі для відтворення її реального стану на момент демонтажу, а тому є належним та допустимим доказом при визначенні розміру заподіяної шкоди. Натомість представники відповідача, не погоджуючись із сумою заподіяних збитків, власних доказів, які б свідчили про необґрунтоване завищення ціни позову, суду не надали, про призначення судової будівельно-технічної експертизи не клопотали. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки вина відповідача в знищенні об'єкта нерухомого майна господарської будівлі - бані доведена, тому з останнього на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 2427 грн. у відшкодування майнової шкоди. Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved