Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

27 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 14 січня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,14 га розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради. Заповіту на випадок смерті його мати не складала, інших спадкоємців першої черги за законом немає. Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті свої матері [PERSON] Позивач до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечував. Оскільки позивач та відповідач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії І-ФП №195901 виданого 20.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, убачається, що 14 січня 2014 року в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області померла [PERSON], актовий запис про смерть № 8 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5.14 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №056296, виданого 15 вересня 2004 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 13 липня 2004 року № 518 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010400800091 (а.с.9). З копії свідоцтва про народження позивача слідує, що [PERSON] доводиться йому матірю ( а.с.6). З копії спадкової справи №213/2015 зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 58087382 убачається, що позивач спадщину прийняв, оскільки на день смерті був зареєстрований та проживав разом з покійною по вул. Карла Маркса, 14 в смт.Березнегувате Березнегуватського району, та 20.10.2015 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги за законом які б прийняли спадщину не має (а.с.19-25). 20 жовтня 2015 року завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.11). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З позовної заяви слідує, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позивача відсутній. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернувся до суду за захистом порушеного права його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved