Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

27 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що вона з відповідачем одружена з 10.06.2006 р., від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Також, зазначивши, що між сторонами по справі на протязі декількох останніх років поступово погіршувалося сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та з січня 2015 року сторони взагалі припинили спільно проживати та вести спільне господарство, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просила суд шлюб розірвати. (а.с. 2-3) Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на розірвані шлюбу між сторонами. (а.с. 15) Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, підтвердив вищевикладені обставини на які посилалась позивач у позовній заяві, тому просив шлюб розірвати. (а.с. 15) Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 червня 2006 року, шлюб зареєстровано Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 339, від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження, наявними в матеріалах справи. (а.с. 6-7). Також у судовому засіданні судом встановлено, що на протязі декількох останніх років між сторонами по справі поступово погіршувалося сімейне життя, тому з січня 2015 року між сторонами були припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства, з цього часу сторони не поновлювали подружні стосунки, зберігати сім`ю сторони не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, дані обставини підтверджуються позовною заявою та поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з січня 2015 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони наполягають на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Крім того, суд вважає за можливе задовольнити побажання позивача, та прізвище [PERSON], яке було змінено нею після укладення шлюбу, змінити на дошлюбне прізвище «Жукова». Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (а.с. 1) покласти пропорційно до задоволеної вимоги на відповідача у сумі 121 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved