overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28 липня 2015 [PERSON] (Далі - позивач) звернулася із вказаним вище позовом та зазначила, що із [PERSON] (Далі - відповідач) перебуває в шлюбних відносинах. У шлюбі у них народилась дочка [PERSON], [INFO] Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, є працездатним. Доходів позивачки не вистачає для того, щоб дитина могла повноцінно розвиватись. Просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надіслала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надіслав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. З'ясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 2) встановлено, що відповідач є її батьком. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що вказаний обов'язок відповідач не виконує, малолітня дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач працює, може сплачувати аліменти. Відповідач надав суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує. Таким чином, вказане позивачем у позовній заяві згідно частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. У відповідності до частини 3 статті 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 183 СК України відповідна частка від доходу визначається судом. Відповідно до вимог частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з вимогами - 28 липня 2015 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача згідно пп. 1.1. частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із наступними змінами та доповненнями в дохід держави слід стягнути 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що згідно статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VIII від 28 грудня 2014 року становить 487 грн. 20 коп. З огляду на вищевикладене, на підставі статті 180, частини 3 статті 181, статі, 183, частини 1 статті 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

28 липня 2015 р. [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з квітня 2015 р. вони з відповідачем припинили спільне проживання, і з того часу дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні, а добровільно сплачувати аліменти відповідач відмовляється. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи за останнім відомим місцем його проживання в м. Києві, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Неявка сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 жовтня 2006 р. (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Сторони зареєстровані та постійно проживають за адресою: [ADDRESS]. З вересня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] мешкають у м. Києві, перебуваючи на обліку як особи, переміщені з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 7, 8). З позовної заяви вбачається, що з квітня 2015 р. подружжя проживає роздільно та не веде спільного господарства. Після припинення шлюбних відносин дитина залишились з матір'ю і перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько не надає .матеріальну допомогу на утримання сина . Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дитини, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком і при цьому у нього немає інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), що на думку суду забезпечить належне утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася із вказаним вище позовом та зазначила, що вона перебуває в шлюбних відносинах із [PERSON] (далі - відповідач). У шлюбі у них народилась дитина [PERSON], 30 січня 2012 року р.н. Звернення обумовлене тим, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 24.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис про шлюб № 25. Малолітню дитину залишити на її утриманні. В судове засідання сторони не зявились, подали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони з 24.05.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження дитини у шлюбі у них народилась дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно змісту позовної заяви позивача, шлюб між ними не склався. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі зазначеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Шлюб, що зареєстрований між сторонами 24.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис про шлюб № 25, розірвати. Дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати разом із позивачем [PERSON]. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору (а.с. 1). З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24, статті 112, частини 3 статті 160 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернувся в Ізяславський районний суд із позовною заявою до Борисівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обгрунтування позову зазначив, що 27 лютого 2013 року померла його мати [PERSON]. За життя вона склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла для позивача все належне їй майно. Позивач не звернувся у 6-місячний строк звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини через незнання законодавства і що він перебував на заробітках, а тому просить визначити для нього додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримав. Борисівська сільська рада Ізяславського району у поданій суду заяві проти позову не заперечила. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть 27 лютого 2013 року померла [PERSON] мати позивача. Відповідно до заповіту від 23 листопада 2012 року за життя [PERSON] заповіла все належне їй майно для свого сина [PERSON]. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори спадкової справи після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилося. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на слідуючи обставини. 28 вересня 2013 року сторони уклали шлюб, від шлюбу дітей не мають. Між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить його інтересам, тому позивач звернувся до суду та просив суд шлюб розірвати (а.с. 2-3). Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не зявилась, завчасно надала суду письмову заяву про визнання позову, просила розглянути справу у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2013 року, шлюб зареєстровано Бубушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 575 (а.с.9). Від спільного проживання сторони дітей не мають. Також у судовому засіданні встановлено, що з кінця січня 2015 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відсутність довіри в родині, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю сторони не бажають, спору щодо майна на даний час не має, сторони не заперечують вказані обставини. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 18.03.2007 року по 17.07.2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Позивач є матір'ю вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей на кожну по 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу) але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Просив писати ім'я дитини, як у позовній заяві Даніїл. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає частково, а саме на 1/4 частку з усіх видів заробітку та просить розглядати справу за її відсутності (а.с.14). Суд, беручи до уваги позицію позивача, відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітної плати (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 28.07.2015 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з неї на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісяця з дня пред'явлення позову, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) до досягненню дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надав заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04 березня 1994 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з батьком, достатньої майнової допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач працездатна, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, розмір яких визначити в 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, задовольнивши тим самим позов. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із \~заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу посвідчення постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС, посилаючись на те, що посвідчення пошкоджене фарбою від печатки. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки від цього факту залежить виникнення у заявника права на призначення пенсії. Заявник у судове засідання не зявилася, але попередньо надала заяву про розгляд даної справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник Управління соціального захисту населення Козелецької районної адміністрації у судове засідання не зявився, але попередньо надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що згідно постанови КМУ № 106 від 23 липня 1991 року м. Остер Козелецького району Чернігівської області відносилось до 4-ї зони посиленого радіоекологічного контролю. [PERSON], ввесь час проживала в м. Остер та є постраждалою від наслідків на ЧАЕС 4-ї категорії, що підтверджується посвідченням громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В-І № 073475. 13 липня 2015 року заявник, [PERSON], звернулася до управління соціального захисту населення Козелецької РДА щодо заміни посвідчення постраждалої від наслідків на ЧАЕС, так як посвідчення пошкоджене фарбою від печатки. Листом від 13 липня 2015 року [PERSON] була повідомлена, що Управління праці та соціального захисту населення не може розглянути її питання в звязку зі змінами в законодавстві, які набрали чинності 01 січня 2015 року та виникли протиріччями, тому Управління праці та соціального захисту населення чекає відповідних розяснень від Міністерства соціальної політики України. Як вбачається з довідки № 1705, виданої Управлінням соціального захисту населення Козелецької районної адміністрації від 13 липня 2015 року, згідно банку даних Відділу у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС Козелецької РДА в них значиться посвідчення серії В-І № 073475, видане 09 квітня 1993 року на імя [PERSON], громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] потрібно для оформлення в майбутньому пенсії. На даний час заявник цього зробити не може, в звязку з тим, що посвідчення пошкоджене фарбою від печатки. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, посвідчення якої є пошкодженим. Таким чином, заявнику, [PERSON] потрібно встановити факт, що Чорнобильське посвідчення серії В-І № 073475 видане на імя [PERSON] і пошкоджене фарбою від печатки належить заявнику, тобто [PERSON]. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Іншим шляхом встановити факт належності правовстановлюючого документу не вбачається можливим, тому є всі правові підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 15 листопада 1998 року у Куликовицькій сільській раді Маневицького району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 8. Від шлюбу дітей немає. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними часто виникають сварки. На сьогоднішній час між ними фактично припинені шлюбні відносини. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але у своїй письмовій заяві просить слухати справу у її відсутності, що на думку суду, є можливим, шлюб розірвати, надалі іменуватися прізвищем [PERSON], судові витрати стягнути з відповідача, не заперечує про ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законодавством порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує позивач і що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, на даний час не підтримують сімейних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявка відповідача в суд, на думку суду, свідчить про його бажання розірвати шлюб. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved