Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

27.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль «SKODA SUPERB», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] - шляхом продажу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір №NKVZAD0000126120, відповідно до якого банк надав останньому кредит в загальному розмірі 27 632,14 долари США на строк до 05 серпня 2013 року взамін зобов'язання позичальника щомісячно частинами повертати отримані в кредит кошти, сплачувати проценти, комісії, а в разі порушення договору - достроково повернути отриманий кредит та сплатити неустойку. Крім цього, відповідно до умов кредитно-заставного договору та в порядку забезпечення його виконання [PERSON] передав позивачу в заставу належний йому на праві власності автомобіль «SKODA SUPERB», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю за домовленістю сторін 117 938,70 грн. Посилаючись на те, що в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, позивач бажає реалізувати своє право на стягнення з нього боргу шляхом самостійної реалізації заставного автомобіля, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідача [PERSON] Дослідивши матеріали справи в порядку ст.ст. 224-226 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 06 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір №NKVZAD0000126120, відповідно до якого банк надав останньому кредит в загальному розмірі 27 632,14 долари США на строк до 05 серпня 2013 року взамін зобов'язання позичальника щомісячно частинами повертати отримані в кредит кошти, сплачувати проценти, комісії, а в разі порушення договору - достроково повернути отриманий кредит та сплатити неустойку. Крім цього, відповідно до умов кредитно-заставного договору та в порядку забезпечення його виконання [PERSON] передав позивачу в заставу належний йому на праві власності автомобіль «SKODA SUPERB», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], заставною вартістю за домовленістю сторін 117 938,70 грн. В зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 06 серпня 2008 року та з інших кредитних правовідносин рішеннями Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області та Октябрського районного суду м. Полтави з цього відповідача на користь позивача стягнуто 40 558 грн. та 296 770,25 грн. заборгованості. Рішення були звернені до примусового виконання. В процесі здійснення виконавчого провадження на автомобіль «SKODA SUPERB», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт (постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 листопада 2010 року, від 26 серпня 2013 року, від 30 серпня 2013 року, від 10 вересня 2013 року). Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05.09.2014 року було знято арешт за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» з вказаного автомобіля і зі змісту цього рішення суду слідує, що в зв'язку з досягненням між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] домовленості про погашення кредитної заборгованості шляхом передачі боржником банку права на реалізацію заставного автомобіля останній відмовився від примусового стягнення боргу, подавши через свого представника виконавцю заяву про повернення виконавчих документів. За заявою представника стягувача зведене виконавче провадження в частині стягнення з боржника кредитної заборгованості було припинене, а виконання вимог щодо стягнення з [PERSON] виконавчих витрат та виконавчого збору - виділене в окреме зведене виконавче провадження. Згідно чинної на час укладення кредитно-заставного договору редакції Закону України «Про заставу» (ст. 13) договір застави транспортних засобів підлягав укладенню в простій письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ст. 16 Закону України «Про заставу», ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про заставу»). Аналогічні положення викладені в ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно яких взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Пріоритет публічного обтяження встановлюється з моменту його реєстрації. Зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження, а також обтяженнями, які мають вищий пріоритет згідно з правилами, встановленими розділом III цього Закону (ч. 2 ст. 39 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є обтяжувачем спірного автомобіля з найвищим пріоритетом, вартість переданого в заставу транспортного засобу не перевищує загального розміру заборгованості заставодержателю. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати, а саме судовий збір у сумі 3654 грн.

Outcome: approved