Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Бобрик, вул. Червоноармійська, 16. З 26 грудня 2008 року за вказаною адресою зареєстрований її племінник [PERSON] Однак, жодного дня останній у її будинку не проживав, місце мешкання його не відоме. У добровільному порядку [PERSON] з реєстраційного обліку не знімається, у звязку з чим вона позбавлена можливості вільно розпоряджатись своєю власністю та оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком під №16 по вул. Червоноармійській в с. Бобрик Білопільського району Сумської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що він належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи (а. с. 19). Представник третьої особи Білопільського РС УДМС України в Сумській області в судове зсідання також не зявився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив (а. с. 17). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачку [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори 17 листопада 2004 року за реєстровим №1384, зареєстрованого в Білопільській госпрозрахунковій виробничій дільниці у складі комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 10 січня 2005 року за реєстраційним №8425600, позивачці на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Бобрик, вул. Червоноармійська, 16 (а. с. 5-7). З довідки Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області від 04 вересня 2015 року №211 вбачається, що [PERSON], [INFO], з 26 грудня 2008 року зареєстрований в [INFO], але з вказаного часу фактично за даною адресою не проживає (а. с. 20). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] ніколи не проживав у будинку позивачки. Особисті речі останнього у вказаному будинку також відсутні. Востаннє відповідач приїздив у с. Бобрик Білопільського району до своєї матері приблизно два роки назад на новорічні свята. Суд немає підстав сумніватись у показах вищевказаних свідків, так як вони не суперечать один одному, показам позивачки в судовому засіданні та письмовим матеріалам, дослідженим судом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивачки [PERSON], не є власником або наймачем будинку, розташованого по вул. Червоноармійській, 16 в с. Бобрик Білопільського району Сумської області, який належить останній на праві власності, не проживав і не проживає у вказаному будинку, а лише зареєстрований у ньому, не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачці на праві власності житловим будинком, розташованим за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Бобрик, вул. Червоноармійська, 16. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved