Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

28.09.2018 позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 6142,68 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В позові посилається на те, що 22.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 50477.29.1, згідно якого банком було встановлено відповідачу кредитну лінію до карткового рахунку в розмірі 3200,00 грн. зі сплатою 17,78% річних + 3MUIRD зі строком дії 24 місяці. На порушення умов договору позичальник не виконує зобов`язання по своєчасному поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. 20.11.2018 з Святошинського районного суду м. Києва надійшла справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом для розгляду за підсудністю. 20.11.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Лазаренко В.В. Ухвалою суду від 15.01.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. 07.03.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. в зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Лазаренко В.В. від здійснення правосуддя. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 50477.29.1, згідно якого банком було встановлено відповідачу кредитну лінію до карткового рахунку в розмірі 3200,00 грн. зі сплатою 17,78% річних + 3MUIRD зі строком дії 24 місяці. (а.с.5-6). Згідно п. 5.3. Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати банку не менше ніж повну суму поточних боргових зобов`язань не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за тим, за який розраховані поточні боргові зобов`язання, якщо цим договором або розписом не встановлено більш ранні терміни сплати позичальником платежів у зв`язку із користуванням кредитом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання не виконав належним чином. У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за Кредитним договором позивачем на його адресу направлялось повідомлення - вимога № 10-3\\9867 від 15.08.2018, у якому банк просив погасити заборгованість, а також повернути кредит, яка залишена ним поза увагою. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За правилами ст.ст.1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому у останнього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 6142,68 грн., яка складається із: тіла кредиту - 3064,90 грн.; заборгованість за відсотками - 3077,78 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору № 50477.29.1 від 22.01.2014, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 6142,68 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн.

Outcome: approved