Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

27 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON], 25 липня 2012 року, відкрилась спадщина. Відповідно до заповіту від 21 липня 2011 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] У звязку з тим, що вона є спадкоємцем за заповітом, [PERSON] приймати спадщину не бажає, а нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, вона просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки пропустила строк внаслідок того, що вважала що фактично прийняла спадщину. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Путивльського району Сумської області подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа подав заяву про незаперечення проти задоволення позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить \~закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), що підтверджується свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 січня 2011 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-БП №304602 від 09 січня 1981 року та свідоцтвом про укладення шлюбу І-БП №403240 від 30 травня 1985 року (а.с.4-7). Відповідно до заповіту від 21 липня 2011 року, посвідченого секретарем Линівської сільської ради Путивльського району Сумської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №25, [PERSON] заповіла все своє майно донькам [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON]Т померла 25 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №123347 від 26 липня 2012 року (а.с.8). Згідно з довідкою №84 від 15 травня 2015 року, виданою [PERSON] сільською радою Путивльського району, [PERSON], яка померла 25 липня 2012 року, була зареєстрована та постійно проживала одна у [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений [PERSON] сільською радою, не змінювався і не скасовувався (а.с.10). Довідкою приватного нотаріуса №225/01-16 від 08 квітня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 25 липня 2012 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, у звязку з чим, виходячи з засад розумності та справедливості, позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved