Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

27 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 24 листопада 2003 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбі між ними розірвано рішенням суду від 26 січня 2017 року. На даний час проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідачналежним чином своїх батьківських обовязків не виконує, про дітей не піклується, участі в їх вихованні не приймає, матеріально дітей він не забезпечує. [PERSON] є працездатною особою, тому може працювати та утримувати двох своїх синів. Інших дітей він не має. Стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Домовленості щодо утримання дітей батьком між ними не досягнуто. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у суд теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечує. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 листопада 2003 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Їхні малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають із матірю та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги дітям постійно не надає, домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, сторонами не досягнуто. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання двох синів [PERSON] та [PERSON], які проживають з матірю, не надає, позов визнав повністю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved