overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

26 червня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживають разом з матірю. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачем, через різні погляди на життя, позивач просила суд шлюб розірвати та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Ветушко». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище до шлюбу Демченко) [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис № 24 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишаться проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Ветушко», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

26 червня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області 09.09.2000р., актовий запис про шлюб №332 від 09.09.2000р., свідоцтво про одруження серії 1-НО №098641. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. Зазначає, що мають неповнолітню дитину, доньку: [PERSON], 24.05.2001р.н., господарства спільного між ними не велося. В судове засідання позивач не зявилась, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі, повідомляє, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 09 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області в книзі реєстрації шлюбів 09.09.2000р. зроблено відповідний актовий запис №332 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО №098641 від 09.09.2000р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: [PERSON], 24.05.2001р.н., спільного господарства не ведуть, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

26 червня 2015 року Жовтневим районним сурм м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності та відмовлено в задоволенні вимог. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, рішення суду, суд встановив, що судом під час ухвалення рішення вирішено питання про повернення надмірно сплачених судових витрат та помилково про це не зазначено у резолютивній частині рішення. Згідно до ч.4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання стосовно судових витрат. Відповідач повідомлена про час розгляду справи, але не зявилася до суду, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, так як позов не підлягає задоволенню, то судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача. З огляду на те що позивачем вірно визначена ціна позову 93\~841,87 грн. за матеріальні вимоги, та у позові маються ще дві вимоги немайнового характеру, судовий збір повинен складати 1\~182,08 гривень. Позивачем сплачено 1\~328,00 гривень (а.с.121 т1 та 229,40 гривень (а.с. 104 т1), квитанції про сплату судового збору на а.с.2-4 т.1 до даної справи відношення не мають. І тому, позивачу необхідно повернути надмірно сплачений судовий збір у сумі 145,98 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

26 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 04.06.1994 року було укладено шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 04.06.1994 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], від 04.06.1994 року, актовий запис №56 (а.с.4). Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1994 року, актовий запис №10 (а.с.5). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

26 червня 2015 року позивач звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачкою вони уклали шлюб 25.11.1999 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області, актовий запис № 681. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дітей немає. На даний час вони з відповідачкою шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про одруження, серії 1-НО № 080065, 25.11.1999 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Бондаренко) [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області, актовий запис № 681. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 26 червня 2010 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 851. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] Кабує, [INFO] та доньку [PERSON] Мілдред, [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалось з причини розбіжності характерів та втрати почуття любові та поваги один до одного, спір між ними з приводу поділу спільного майна відсутній. З 2014 року між ними припиненні шлюбні стосунки , перестали вести спільне господарство. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе, та час на примирення їм не потрібний. подальше збереження сім`ї на думку позивачки є недоцільним та суперечить інтересам їх дитям. В судове засідання позивач та його представник не зявились, представник позивача надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підримала в повному обсязі просила його задовольнити.. Відповідачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як слідує з пояснень сторін та з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 грудня 2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 126. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стали неприязні стосунки один до одного, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю. Вислухавши пояснення сторін , всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 грудня 2011 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 126. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO]. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Зберегти сімю в подальшому неможливо. Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати своїх синів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачі з 2001 року були офіційно зареєстровані в будинку, який належить позивачеві, проте фактично проживали за іншою адресою. [PERSON] не проживав за місцем своєї реєстрації з моменту реєстрації, а [PERSON] - з 2010 року. На даний час відповідачі фактично проживають в будинку своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] особистих речей в будинку відповідача не мають, в добровільному порядку виписуватись не бажають. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань чи заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило, а позивач не заперечує проти заочного розгляду, 03.09.2015 Іванківським районним судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд, на підставі ч.3 ст.122 ЦПК України, звернувся з запитом до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів. 14 липня 2015 року судом від ВАДР Управління ДМС України в Київській області отримано інформацію про те, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на правах приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 37388212 від 12.05.2015). Актом підтвердження факту проживання на території Іванківської селищної ради від 13.06.2015, підписаного комісією у складі: депутата Іванківської селищної ради Гультайчука В.А. та сусідів позивача - [PERSON] та [PERSON], встановлено, що дійсно відповідачі за вказаною адресою не проживають. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з цим суд вважає, що є всі правові підстави для визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

26 червня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 21 листопада 1998 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку із цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис № 76, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 105700 від 10.10.2008 року (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON]В, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 104811 від 08.06.1999 року (а.с.8). Дитина на даний час проживає разом з відповідачем і після розлучення залишиться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди в судовому засіданні. Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майновий спір між сторонами - відсутній. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved