Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

27.06.2019р. [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] (третя особа - Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради) про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років (а.с. № 2-5). В позовній заяві позивачка посилаласґ на те, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2017р. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Проте з червня 2018р. сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Син проживає разом з матір`ю. Відповідач працює та має стабільний заробіток, проте не приймає участі в утриманні дружини та дитини, що ставить позивачку у скрутне становище, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Враховуючи викладене, позивачка просила стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.07.2019р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 14). В наданій суду 25.09.2019р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, справу просила розглядати за її відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№20). Відповідач в заяві до суду від 25.05.2019р. зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за його відсутності і без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 22). Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради - Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 28.12.2018р. - а.с. № 26) у наданій суду заяві від 25.09.2019р. просила позов задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. №25). За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін, представника третьої особи від 25.09.2019р., суд розглянув цивільну справу 25.09.2019р. відповідно до положень ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України, заяви сторін від 25.09.2019р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2017р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.04.2017р. Чечелівським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській обл.(а.с. №11). Сторони мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.09.2017р. Чечелівським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській обл. (а.с. № 9). Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується актом від 04.04.2019р. про обстеження умов проживання складеним Управління-службою у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради (а.с. №12). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу)другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, варто зазначити, що статтею 192 СК України (в редакції від 17.05.2017р.) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності та, враховуючи, що відповідач є працездатним, разом з дружиною та дитиною не проживає, не надає допомоги на їх утримання та не заперечує проти сплати аліментів на утримання малолітнього сина та аліментів на утримання позивачки у заявленому нею розмірі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) боржника, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до [INFO]. (включно). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць по кожній з позовних вимог. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536 грн. 80 коп. (768 грн. 40 коп. х 2 позовні вимоги), що є мінімальною ставкою судового збору на 2019р. за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: approved