Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

27.08.214 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 11 січня 2014 року помер її чоловік [PERSON] (спадкодавець). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить частина двохкімнатної квартири № 1, житловою площею 28,5 кв.м., загальною площею 54,7 кв.м., що знаходиться за адресою м. Гребінка, вул. Чернишевського, 69. Вказана квартира була придбана за час їхнього шлюбу із спадкодавцем та належало їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті спадкодавця його частку спадщини прийняла позивач, їхня малолітня дочка [PERSON], в інтересах якої позивач діє по справі, та мати спадкодавця [PERSON] Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право власності у спільній сумісній власності подружжя на 3/6 частини вказаної квартири та право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка на 1/6 тієї ж квартири; а за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлого на 1/6 спірного майна. Від [PERSON] як позивача та законного представника позивача, а також відповідача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, [PERSON] підтримує позовні вимоги, відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог не заперечують. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії I-КЕ за № 269237 встановлено, що [PERSON] помер 11 січня 2014 року (а.с. 8). Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України 11 січня 2014 року на усі права та обовязки, що належали йому на цей момент відкрилась спадщина. З постанови нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. 407/02-31 від 28.07.2014 р. (а.с.13) судом встановлено, що після смерті [PERSON] (далі - спадкодавець) відповідно матеріалів спадкової справи № 119/2014 спадкоємцями є мати [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON] згідно закону. Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] - власник квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 11.03.2003 р., зареєстрованого в реєстрі за № 232, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області, незареєстрував вказану нерухомість. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Як вбачається із договору купівлі-продажу від 11 березня 2003 року (а.с. 5) [PERSON], яка діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] та [PERSON] уклали договір, згідно якого [PERSON] купив квартиру № 1, що знаходиться в м. Гребінка, вул. Чернишевського, 69. Договір було нотаріально посвідчено 11.03.2003 р. нотаріусом (а.с. 5). Таки чином, вказаний договір був укладений відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору. Водночас, виникнення права власності не повязувалось із реєстрацією договору. В той же час, відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Таким чином, відповідне право [PERSON] на нерухоме майно залишилось дійсним. Із свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 079833 (а.с. 9), паспорта серії КО № 815304 (а.с 10) та свідоцтва про смерть серії I-КЕ за № 269237 (а.с 8), а також постанови нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. 407/02-31 від 28.07.2014 р. (а.с.13) встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі із спадкодавцем у період з 27.07.2002 р. по 11.01.2014 р. Таким чином, квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], нажита за час шлюбу (11.03.2003 р.) і відповідно до ст. 22 КпШС України, чинного на цей момент, була набута у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на викладене, право власності [PERSON] у спільній сумісній власності на вказану нерухомість складає 1/2 частини, частка [PERSON] становила 1/2 частини. Із свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 079833 (а.с. 9), паспорта серії КО № 815304 (а.с. 10), свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 008636 (а.с. 11) та постанови нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. 407/02-31 від 28.07.2014 р. (а.с.13), на підставі ст. 1261 ЦК України спадщину прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З огляду на викладене, зважаючи на частку [PERSON] у спільній сумісній власності, прийняття спадщини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями однієї черги в рівних частках, [PERSON] та [PERSON] успадкували відповідно 1/6 частини квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на квартиру за позивачами відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 227 ЦК УРСР, ст. 15, ч.ч. 1 та 2 статті 1220, ст. 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України, ст.ст. 22, 28 КпШС України, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved