overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02 січня 2014 року по 03 липня 2014 року вона працювала в ТОВ «Клінінг-Квартал» на посаді двірника. На день її звільнення відповідачем не виплачена їй заробітна плата за період часу з травня 2014 року по липень 2014 року в сумі 1945,53 грн. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, та посилаючись на ст.116 КЗпП України, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 1945,53 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, справа розглядається без участі позивача. Відповідач ТОВ «Клінінг-Квартал» в судове засідання не зявився, подав письмові пояснення щодо позову, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги по заборгованості по заробітній платі в сумі 1945,53 грн. визнав. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що 02 січня 2014 року [PERSON] була прийнята на роботу до ТОВ «Клінінг-Квартал» на посаду двірника, а 03 липня 2014 року була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін, що підтверджується записами в її трудовій книжці (а.с.4, 5). Згідно довідки підприємства, заборгованість ТОВ «Клінінг-Квартал» перед [PERSON] по заробітній платі станом на 16 червня 2015 року становить 1945,53 грн. (а.с.16). Під час розгляду справи судом також встановлено, що заборгованість по заробітній платі на час розгляду справи не погашена. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Однак судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи відповідач не виплатив позивачу належну йому заробітну плату в сумі 1945,53 грн., а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов було задоволено, а позивач за даною категорією справи звільнений від оплати судового збору, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 116 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 8 жовтня 1983 року у Вишківській селищній раді Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 13. Даний позов [PERSON] обґрунтувала наступним. 8 жовтня 1983 року у Вишківській селищній раді Хустського району Закарпатської області вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від спільного проживання разом у сторін є діти, які в даний час являються повнолітніми. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому їхня сімя фактично розпалася. Позивачка вважає, що примирення і збереження сімї бути не може. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій попросила справу за її позовом про розірвання шлюбу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій попросив справу про розірвання шлюбу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 8 жовтня 1983 року у Вишківській селищній раді Хустського району Закарпатської області [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], актовий запис № 13. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розірвання шлюбу, оскільки вважає, що їхня сімя розпалася і примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON], згідно поданої ним заяви, позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу із Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони перестали розуміти однин одного через різні погляди на життя, сторони поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу. В позові вказала, що з 08 листопада 1997 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: відповідач зловживав спиртними напоями та застосував стосовно неї фізичне насилля. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання не можливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила суду, що 08 листопада 1997 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина [PERSON].[INFO] року народження та доньку [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося: протягом останніх 9 років між ними часто виникають сварки через те, що чоловік зловживає спиртними напоями. Чоловік часто випиває та влаштовує скандали, під час яких застосовує до неї фізичне насилля. Також останнім часом відповідач не турбується про сім'ю, не надає матеріальної допомоги. Зазначила, що через таку поведінку відповідача, який протягом тривалого часу не бажає змінюватися, вважає збереження їх шлюбу не можливе. Просила суд розірвати шлюб, та залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (телефонограмою, яку отримав особисто). Заяв про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

26 травня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить визнати за [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS], припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON], нам [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане 13.02.1995 року згідно з розпорядженням №246-95. Позивачі підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивачів вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачів, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 13 лютого 1994р., квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Квартира [ADDRESS] зареєстрована у МБТІ на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №190п-51 (а.с.11). У відповідності до ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частки у спільній сумісній власності визначені не були. Як передбачено ст.357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Беручи до уваги те, що домовленістю співвласників або законом не було визначено розмір часток у спільній сумісній власності на квартиру №204, що знаходиться у м.Дніпропетровську по вул.Фабричнозаводській, 20, яка належить на праві спільної сумісної власності сторонам у справі, та не доведено, що комусь із них належить більша або менша частка, суд доходить висновку, що частки у спільній сумісній власності є рівними, тому цивільний позов у цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги про припинення права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], то вона не підлягає задоволенню, оскільки із виділенням часток, право спільної сумісної власності припиняється автоматично. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

26 травня 2015 року до суду подано цю заяву, в якій вказано, що 06.10.2014р. померла [PERSON], яка заповітом від 11.02.2011р. усе своє майно заповіла заявниці. В теперішній час [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки 04.08.2005р. Погребищенською районною державною адміністрацією [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №502532, а 16.12.2001р. Борщагівською сільською радою було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХVІІ №009538, у яких запис прізвища було помилково зазначено як «Титорчук», що не відповідає запису в свідоцтві про смерть, згідно з якими вона «Титарчук». Заявниця в судове засідання не зявилася, подала заяву в якій справу просила розглянути за її відсутності, просила встановити факт належності державного акту та майнового сертифікату [PERSON], яка померла 06.10.2014р. Представник Борщагівської сільської ради в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Зясувавши позицію заявниці, дослідивши матеріали справи суд, визнає за необхідне задовольнити заявлені вимоги з таких міркувань. Достовірно доведено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №502532 (а. с. 9) та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХVІІ №009538 (а. с. 10) видані на імя [PERSON], належить [PERSON], яка померла 06.10.2014р., іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці належним чином розпорядитися успадкованим майном, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

26 травня 2015 року по даній справі Житомирським районним судом було ухвалено рішення, яким вищевказаний позов задоволено частково, а саме визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на 5/6 частин житлового будинку №3а по вул. Жовтневій в с. Городище, Житомирського району. 15 червня 2015 року до цього ж суду надійшла ухвала апеляційного суду Житомирської області від 12 червня 2015 року разом із матеріалами цивільної справи №278/5592/14-ц, в якій ставиться питання про необхідність ухвалення додаткового рішення, оскільки судом першої інстанції під час ухвалення вищевказаного рішення не було вирішено питання про стягнення у повному обсязі судового збору. В судовому засіданні представник позивачів, [PERSON] заперечував проти ухвалення додаткового рішення, оскільки не бажає сплачувати судовий збір за позовні вимоги [PERSON] Відповідач до суду не зявився, однак його присутність, у відповідності до ст. 220 ЦПК України, не є обовязковою, тому суд розглянув справу без участі останнього. Заслухавши пояснення представника позивачів, оглянувши матеріали вказаної цивільної справи №278/5592/14-ц, суд вважає, що у даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Водночас, як вбачається з матеріалів цивільної справи при подачі спільного позову [PERSON] та [PERSON], від імені позивачки [PERSON] не було сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., тобто по 243 грн. 60 коп. судового збору за кожну з позовних вимог, а саме про визнання за [PERSON] права власності на 5/6 частин будинку та встановлення порядку користування цим будинком та земельною ділянкою. Таким чином, оскільки позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, а саме щодо визнання за ними права власності на 5/6 частин спірного будинку, то з [PERSON] у відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору, які при подачі позову не сплатила [PERSON] У звязку з тим, що позовні вимоги [PERSON] щодо порядку користування будинком та земельною ділянкою були відмовлені суд вважає, що з останньої на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, які остання не сплатила при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

26 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 30 вересня 1989 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинені шлюбні відносини більше двох років назад, не ведуть спільного господарства, спір про розподіл майна відсутній. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливі. Сімя фактично розпалась, відновити її не можливо. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, просить справу розглянути в її відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 30 вересня 1989 року Виконавчим комітетом Зугреської міської ради м. Харцизька Донецької області, актовий запис № 149. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

26 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1994 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року сімейні стосунки зупинені. Між подружжям склалися різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого часто виникають сварки. Компромісу для їх вирішення, сторони так і не знайшли. За цей час примирення між ними не відбулося. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, дочку залишити мешкати разом з матірю. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву від 17 липня 2015 року, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперчує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: телефонограмою від 02 липня 2015 року. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 27 серпня 1994 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського станум м.Дружківки зареєстрували шлюб, актовий запис №368. Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання з квітня 2014 року, позивач [PERSON] і [PERSON] мешкають за різними адресами, що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню дитину [PERSON] суд вважає за необхідне залишити проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

26 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1989 року. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. З червня 2014 року сторони однією сім'єю не мешкають. Причиною стало часті сварки та втрата почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. Влітку 2014 року [PERSON] поїхала мешкати до Криму. Позивач не має більш детальної інформації про її місце знаходження. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. Майновий спір відсутній, час на примирення не потрібний. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. На примиренні з відповідачкою не згодний. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, за місцем мешкання її не виявлено, про що свідчить судова повістка з відміткою житлово-будівельного кооперативу «Берізка» м.Дружківка, Донецька область. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 30 грудня 1989 року сторони [PERSON] і [PERSON] у Никанорівській сільській раді Добропільського району Донецької обласьі зареєстрували шлюб, актовий запис № 6. З червня 2014 року сторони припинили сімейне життя через часті сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Відповідачка виїхала мешкати до Криму. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони зареєстровані за однією адресою, але мешкають за різними адресами. Фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved