Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

27 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2015 року із відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх отримуваних ним доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, який сплачує позивач [PERSON] становить - 580 грн. 00 коп. на місяць. Інших коштів відповідач [PERSON] не надає їй на утримання дитини. Із часу прийняття судового рішення від 25 березня 2015 року розмір витрат на утримання дитини значно зріс. Також значно зріс розмір прожиткового мінімуму. Донька [PERSON] навчається у восьмому класі Броварської ЗОШ № 1. Щоденно на проїзд дитини до школи витрачається 10 грн. 00 коп., а у місяць витрати складають 250 грн. 00 коп. Дитина двічі на тиждень відвідує додаткові заняття з англійської мови та математики. Вартість кожного заняття становить 100 грн. 00 коп. Також необхідно нести витрати на придбання одягу, продуктів харчування, засобів гігієни та ліки. Крім того, дитина зростає, прагне розвиватися як особистість, виявила бажання займатися спортом, а саме плаванням. Заняття у басейні платні. Щомісячно сплачується на них 350 грн. 00 коп. Нести тягар оплати занять доньки позивач не може через брак коштів. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який у будь-якому разі не повинен бути меншим за прожитковий мінімум. Такий рівень позивач [PERSON] не може забезпечити. Батько доньки є здоровою та працездатною людиною й зможе сплачувати аліменти на рівні ј частини усіх видів заробітку. Позивачу стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований, обіймає посаду керівника товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Енерго» (далі - ТОВ «Партнер-Енерго»), статутний капітал якого складає 25 000 грн. 00 коп. Підприємство здійснює діяльність з електротехнічних та монтажних робіт, а тому [PERSON] у повній мірі зможе сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі по 3 000 грн. 00 коп. щомісячно. Також вказується у позові про те, що відповідач інших осіб на утриманні не має. У позовній заяві [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути із відповідача на користь позивача по 3 000 грн. 00 коп. щомісячно на утримання дитини із дня подання до суду позовної заяви й до досягнення [PERSON] повноліття. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначається відповідачем [PERSON] про те, що після розлучення із позивачем, яке відбулося на підставі судового рішення від 04 березня 2014 року, їхня спільна донька [PERSON] із вересня 2017 року по січень 2020 року постійно проживала з ним, перебувала на його утриманні. При цьому аліменти на дитину одержувала колишня дружина відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2015 року. Заборгованості по аліментах він ніколи не мав. Аліменти використовувалися позивачем [PERSON] на власні потреби. Позивач проживала з іншим чоловіком й у неї були власні інтереси. Дитину позивач забрала у нього в січні 2020 року. Після цього вона відчула відповідне навантаження й вирішила звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. У відзиві вказується, що збільшення розміру аліментів не може відбуватися з підстав збільшення розміру прожиткового мінімуму. Також відповідач [PERSON] зазначає, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання. Інвалідність йому призначена довічно. Розмір пенсії по інвалідності становить 1 364 грн. 60 коп. на місяць. Він працює на посаді директора ТОВ «Партнер-Енерго», одержує заробітну плату у розмірі 4 723 грн. 00 коп. На його утриманні перебуває батько [PERSON] , який є інвалідом другої групи. Інвалідність призначена довічно. Батько потребує сторонньої допомоги, у тому числі і від нього. Виходячи із принципу розумності та справедливості, враховуючи рівний обов`язок обох батьків утримувати дитину, недоведеність фактів зміни обставин, що впливають на визначений у судовому порядку розмір аліментів, відповідач [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив відповідача [PERSON] , поданий до суду позивачем [PERSON] , вказується на те, що донька проживала з однаковою періодичністю з кожним із батьків із лютого 2018 року по грудень 2019 року. До лютого 2018 року донька проживала постійно із нею. У той період часу позивач [PERSON] влаштувалася на роботу з ненормованим робочим графіком, а від місця проживання відповідача доньці було ближче відвідувати навчальний заклад. Вона не припиняла утримувати дитину, придбавала продукти харчування, одяг, засоби гігієни та ліки. Все необхідне для доньки придбавалося нею. Також вона забезпечувала дитині відпочинок під час канікул. Відповідач категорично відмовлявся й відмовляється приймати участь у оплаті навіть зошитів, книжок, предметів канцелярії. Вона особисто влаштувала на весні 2019 року дитині відпочинок у дитячому таборі «Поляна» в Баришівському районі Київської області. Влітку того ж року дитина їздила відпочивати до дитячого табору у Карпати. У відповідача є заборгованість по сплаті аліментів із серпня 2018 року по лютий 2020 року в розмірі 19 641 грн. 51 коп. У грудні 2019 року [PERSON] вигнав доньку зі свого будинку, оскільки остання не вгодила його новій дружині. Відповідач щороку двічі відпочиває за кордоном, утримує нову сім`ю, яку складає дружина та неповнолітня донька, які проживають з ним. У неї також на утриманні є ще старша сестра [PERSON] та мати [PERSON] . Вона офіційно не працює, стабільного заробітку не має, фінансово їй допомагає цивільний чоловік. Донька з дитинства має слабку імунну систему, часто хворіє, страждає на головний біль. Просить позовну заяву задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги й просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не визнав позов [PERSON] й просив у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення позивача та її представника в підтримання доводів позовної заяви, пояснення та заперечення відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] й [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 16 липня 2004 року. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , яка народилася [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] й [PERSON] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2015 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 11 лютого 2015 року й до досягнення дитиною повноліття (справа № 361/1252/15-ц, провадження № 2/361/982/15). Як вбачається із довідки про доходи № 3191 1617 7968 0166 від 18 лютого 2020 року Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, - пенсіонер [PERSON] перебуває на обліку в Броварському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області і отримує пенсію по інвалідності. Із серпня 2019 року по січень 2020 року [PERSON] виплачена пенсія у розмірі - 8 127 грн. 60 коп. (2019 рік: серпень - 1 364 грн. 60 коп., вересень - 1 364 грн. 60 коп., жовтень - 1 364 грн. 60 коп., листопад - 1 364 грн. 60 коп., грудень - 1 334 грн. 60 коп.; 2020 рік: січень - 1 334 грн. 60 коп.). Із довідки ТОВ «Партнер-Енерго» від 14 лютого 2020 року № 02-01 видно, що [PERSON] працює у цьому товаристві на посаді директора. Дохід за період із 01 серпня 2019 року по 31 січня 2020 року становить - 25 588 грн. 00 коп. (2019 рік: серпень - сукупний дохід 4 173 грн. 00 коп., утримання 813 грн. 74 коп., сума до виплати 3 359 грн. 26 коп.; вересень - сукупний дохід 4 173 грн. 00 коп., утримання 813 грн. 74 коп., сума до виплати 3 359 грн. 26 коп.; жовтень - сукупний дохід 4 173 грн. 00 коп., утримання 813 грн. 74 коп., сума до виплати 3 359 грн. 26 коп., листопад - сукупний дохід 4 173 грн. 00 коп., утримання 813 грн. 74 коп., сума до виплати 3 359 грн. 26 коп., грудень - сукупний дохід 4 173 грн. 00 коп., утримання 813 грн. 74 коп., сума до виплати 1 159 грн. 26 коп.; 2020 рік: січень - сукупний дохід 4 723 грн. 00 коп., утримання 920 грн. 99 коп., сума до виплати 3 802 грн. 01 коп.). Згідно із Актом обстеження житлово-побутових умов депутата Броварської міської ради Київської області Білокіня В.О. від 19 лютого 2020 року № 17, - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів сусідів та після проведеного обстеження встановлено, що [PERSON] фактично проживає за місцем реєстрації. Донька [PERSON] - [PERSON] проживала із батьком з вересня 2017 року по січень 2020 року й перебувала на утриманні [PERSON] Сусіди: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов депутата Броварської міської ради Київської області Дудко Б.В. від 24 лютого 2020 року, - [PERSON] із донькою [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідченнями сусідів [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається із розрахунку заборгованості за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року № 2/361/982/2015 БМВ ДВС, - за період із серпня 2018 року по лютий 2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 19 641 грн. 51 коп. Із розрахунку заборгованості за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року № 2/361/982/2015 БМВ ДВС видно, що станом на 14 травня 2020 року у [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] . Згідно із повідомленням комунального некомерційного підприємства Броварської міської ради «Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 10 березня 2020 року № 145, - декларація на [PERSON] укладена з лікарем 22 лютого 2019 року. Історія розвитку дитини загублена матір`ю, а тому відсутня можливість надати відповідь щодо періодичності звернень до медичної установи з моменту її народження по теперішній час. [PERSON] перебуває на «Д» обліку з приводу дисфункції біліарного тракту, у зв`язку із чим їй була надана путівка у санаторій «Поляна» міста Баришівка у квітні 2019 року. Відповідач [PERSON] має батька [PERSON] , який отримує пенсійне забезпечення у якості інваліда за загальним захворюванням. До відповіді на відзив позивачем [PERSON] зазначено, що у неї на утриманні також перебуває старша донька [PERSON] , яка є студенткою, та матір [PERSON] , яка є пенсіонером. До відповіді на відзив позивач [PERSON] додала копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про народження [PERSON] , витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та пенсійного посвідчення [PERSON] , яка одержує пенсію за віком. Частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями статей 183, 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм цього Кодексу стосовно обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIIІ частину другу статті 182 СК України викладено у такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше, а ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). З огляду на викладене, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню із платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом із тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12 вересня 2018 року в справі № 459/2181/17. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням із ј частини всіх видів заробітку відповідача [PERSON] , на 3 000 грн. 00 коп., при цьому посилається на погіршення її матеріального стану та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, як через неузгодженість окремих його доводів щодо збільшення розміру аліментів у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму на законодавчому рівні на утримання дитини відповідного віку, так і через недоведеність. У судовому засіданні позивач не довела можливість сплачувати відповідачем на її користь аліментів на утримання спільної доньки у розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно. Натомість, відповідач [PERSON] у судовому засіданні довів, що у зв`язку із отримуваним ним доходом, пенсії по інвалідності та станом здоров`я він не може сплачувати аліменти на доньку у більшому розмірі, а ніж визначено у судовому порядку. Більш того встановлено, що донька тривалий час фактично проживала із батьком, а аліменти на неї отримувала мати.

Outcome: dismissed