Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

27.03.2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13282,35 грн. \~ В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 14.04.2008 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.01.2013 року 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з 01.09.2014 року 34,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.04.2015 року 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON] незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 14.03.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 13282,35 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 192,21 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 1739,61 грн.; -пеня у сумі 10479,94 грн. - штрафів у сумі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 620,59 грн. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відбуває покарання за вироком суду у вигляду позбавлення волі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 280-282 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 14.04.2008 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.01.2013 року 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з 01.09.2014 року 34,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.04.2015 року 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобовязався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. \~ З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобовязання не виконав. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв'язку з цим станом на 14.03.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 13282,35 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 192,21 грн.; -заборгованості за процентами у сумі 1739,61 грн.; -пеня у сумі 10479,94 грн. - штрафів у сумі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 620,59 грн. (процентна складова). Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з наступного. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за порушення зобовязань за договором, за такого позивач правомірно нарахував до стягнення на свою користь пеня в сумі 10479,94 грн. та штрафи в сумі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина), 620,59 грн. (процентна складова). Згідно зі ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з розрахунку кредитної заборгованості наданої позивачем слідує, що розмір неустойки (пені) перевищує у пять разів розмір збитків (суми непогашеного кредиту та нарахованих несплачених відсотків за користування кредитом), відповідач відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а тому, на думку суду, її розмір слід зменшити до 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню 637,14 грн. судового збору (1762 грн. (сплачений судовий збір) х 36,16 % (відсоток задоволених позовних вимог))

Outcome: partial