Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

28.10.2019 до суду поштою надійшов позов [PERSON] до відповідача Харківської міської ради, третя особа П`ята Харківська державна нотаріальна контора, у якому позивач просить визначити їй додатковий строк протягом двох місяців для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини,яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона прожила однією сім`єю понад двадцять років. [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Тільки після отримання 10.10.2019 року листа від П`ятої Харківської державної нотаріальної контори позивач дізналася, що покійний [PERSON] залишив заповіт на користь позивача в розмірі Ѕ частки, одночасно було повідомлено, що пропущено строк для прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Позивач не звернулася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як не знала про існування заповіту, що вважає поважною причиною пропуску встановленого законом строку для її подання. Просить визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного позивач була змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.10.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 11.11.2019 до канцелярії суду подано заяву на виконання ухвали суду від 31.10.2019 про залишення позову без руху. Ухвалою суду від 15.11.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.01.2020, за клопотанням представника позивача про витребування доказів, судом було витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, відкритої після померлого [PERSON] , [INFO] . 17.02.2020 , на виконання вказаної ухвали суду, до суду надано належним чином засвідчену копію спадкової справи №780/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 19.02.2020 представником позивача подано до суду заяву про прийняття уточненої позовної заяви, якою була залучена до участі у справі співвідповідач [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12.09.2019 р. закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, до суду подано заяву про проведення розгляду справи без участі представника позивача і позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, відзиву до суду не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника та ухвалення рішення згідно чинного законодавства, яке не буде порушувати права третіх осіб. Представник третьої особи П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори, у вирішення питання покладались на розсуд суду. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 14 серпня 2012 року спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , складено заповіт, за яким житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповідано [PERSON] , [INFO] та своїй дочці - [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожній. Даний заповіт посвідчено Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою. Відповідно до ст. 1255 ЦК України, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Спадщина відкрилась [INFO] , коли [PERSON] помер. Позивач [PERSON] мешкала разом із [PERSON] , проживали однією сім`єю в будинку за місцем реєстрації [PERSON] в [ADDRESS] . Позивач зареєстрована за адресою - [ADDRESS] . Як вбачається з нотаріальної справи № 780/2017 Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, належним чином завірена копія якої була надана П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою, 03.11.2017 року в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа № 780/2017 після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] за заявою доньки померлого [PERSON] . Листом від 04.10.2019 року № 1858/0214 П`ята Харківська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] , що покійний [PERSON] залишив заповіт на її користь в розмірі Ѕ частки, було пропущено строк для прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини, також вказано, що у разі бездіяльності свідоцтво про право на спадщину буде видано іншому спадкоємцю за заповітом без конкретизації особи спадкоємця, що прийняв спадщину. Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Спадкодавець помер [INFO] . Позивач не звернулася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту. Зворотного по справі не доведено. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Отже, у межах шестимісячного строку позивач не вчиняла дій, спрямованих на прийняття спадщини, оскільки не знала про наявність заповіту. Про існування заповіту позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved