Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

27.07.2016 позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь аліментів на її утримання до досягнення дочкою [PERSON], [INFO] трирічного віку у розмірі 1/5 частини доходу щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду (а.с.2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з квітня 2015 року по кінець березня 2016 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, та весь цей час проживали однією сім'єю у квартирі, належній матері відповідача за адресою [ADDRESS]. [INFO] у них народилась дочка [PERSON], і відповідач подав до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області заяву про походження від нього дочки. Позивач стверджує, що після народження дочки, ставлення до неї відповідача змінилось в гіршу сторону, який перестав підтримувати з нею шлюбні відносини, не уділяв їй та їх дитині належної уваги, безпідставно вчиняв сварки, застосовував до неї фізичну силу і перестав надавати матеріальну допомогу на її та дитини утримання, і таким чином примусив перейти її разом із дочкою перейти жити до своїх батьків. Позивач стверджує, що не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, і її матеріальне становище є вкрай нужденним. Як відомо позивачу, відповідач на даний час не працює, але має дохід у вигляді пенсії по інвалідності, тому має можливість для сплати аліментів на її утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини підтримала, пояснила, що відповідач інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а також, що вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки у зазначеному в письмових заперечення відповідача розмірі 2/5 частини його заробітку (доходу). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності (а.с.а.с.-14-15). Згідно з поданими письмовими запереченнями, відповідач зазначає, що є інвалідом 3-ї групи загального захворювання, окрім пенсії на даний час іншого доходу не отримує, розмір його пенсії становить 1130 гривень. Він також зазначає, що позивач пред'явивши до відповідача ще один позов про стягнення аліментів на утримання спільної доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частини усього його заробітку/доходу, який після задоволення позову становитиме 429,60грн. (1130грн.:5*2=429,60грн.) у випадку стягнення аліментів на матір дитини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/5 частини усього його заробітку/доходу розмір таких аліментів становитиме 226грн.(1130грн.:5+226грн.), а залишковий дохід відповідача становитиме лише 452грн. (1130грн.-452грн.-226грн.+452 грн.), який не зможе забезпечити йому навіть прожитковий мінімум. Він також зазначає, що потребує додаткових систематичних витрат на своє лікування, у зв'язку з тим, що є інвалідом 3 групи, а тому в нього відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дружини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції 10 березня 2016 року (а.с.4). За змістом поданих до суду заперечень (а.с.14-15), той факт, що малолітня дочка сторін проживає із позивачем і знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з довідкою №732-к від 11.07.2016, виданою ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД», позивач працює в СП «Оптіма-Фарм, ЛТД» з 17 червня 2014 року та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 22 березня 2016 року по 04 січня 2019 року (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 вказаної статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER], виданого 20.07.2016 року, відповідач є пенсіонером по інвалідності, 3 група інвалідності (а.с.17), та, як визнано позивачем, на даний час не працює. З долученої до заперечень відповідача копії позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття (а.с.16) та, як визнано позивачем, позивач в липні 2016 року також звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] з проханням стягнути на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 2/5 частки доходу до досягнення дитиною повноліття. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та враховуючи встановлені на підставі наданих суду фактичні обставини справи, а також вищенаведені вимоги чинного сімейного законодавства, суд прийшов до переконання що відповідач за своїм матеріальним та сімейним станом не може надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання. При цьому суд враховує, що відповідач не працює, отримує пенсію по інвалідності як непрацюючий інвалід 3 групи, в зв'язку з чим за змістом ст.ст.28,33 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26 березня 2008 року №265, розмір такої пенсії з урахуванням належної інвалідам щомісячної державної допомоги до пенсії має становити 100 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, тобто в розмірі, визначеному ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень. А також враховує, що відповідач в силу вимог ст.ст. 141,180,181, 182,184 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати їх спільну з позивачем малолітню дитину, і позивач звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів з відповідача на свою користь, які підлягають стягненню з моменту звернення з позовом до суду, з липня 2016 року. Тобто з урахуванням відповідного обов'язку відповідача та стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь позивача, розмір доходу відповідача не забезпечуватиме йому мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а отже він не може надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання. В зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволенню не підлягають і позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, ці витрати в силу вимог ст.88 ЦПК України відносяться до витрат за рахунок держави. Інші витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed