Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в якій просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Свої вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області 14.01.2006 року між позивачем [PERSON] та відповідачем було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу із відповідачем, позивач [PERSON], за взаємною згодою із позивачем [PERSON], зареєструвала його у будинку [ADDRESS] Проте сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося та заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03.07.2012 року шлюб між ними було розірвано. Після чого відповідач, забравши всі свої речі, вибув з будинку. З моменту розірвання шлюбу зі [PERSON] відповідач у будинку жодного разу не з'являвся, самостійно з реєстрації не знявся. Позивачам не відомо фактичне місце проживання відповідача. За таких обставин позивачі позбавлені можливості в повній мірі реалізувати своє право власності на будинок, а також оформити житлову субсидію. В зв'язку з чим [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду, сплативши судовий збір. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, надали суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримали з наведених у позові мотивів, просили позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперчували. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився. До суду повернулося поштове повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення в зв'язку з відсутністю адресата. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена інформацією АДП ГУ ДМС України в Харківській області, суд вважає його такою, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 вересня 2002 року. Свідоцтво посвідчено державним нотаріусом Золочівського державної нотаріальної контори Харківської області Чабан Н.П. та зареєстровано в реєстрі за № 772. Згідно з інформацією, наданою АДП ГУ ДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], 30.12.2006 року. Відповідно до запису домової книги [PERSON], [INFO], зареєстрований 30 грудня 2006 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно із актом депутата Золочівської селищної ради Харківської області Тішкової Л.С. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 02.09.2016 року [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає за цією адресою з траня 2011 року, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. Згідно із листом т.в.о. начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області Мірошника С.І. протягом 2016 року від [PERSON], [INFO], заяв про перешкоджання проживання за адресою: [ADDRESS], до відділення поліції не надходило. Відповідно до повідомлення директора КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» [PERSON] від 27.12.2016 року №1342-02, перевіркою форм первинної медичної документації встановлено, що до служби екстреної медичної допомоги викликів до [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], протягом 2016 року не надходило. Із листа головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» [PERSON] від 03.01.2017 року №5 вбачається, що [PERSON], [INFO], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], протягом останнього року за наданням медичної допомоги не звертався. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України. Крім того, основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною її національного законодавства відповідно до положень статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ч. 1 ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], як колишній член сім'ї власника будинку [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Проте понад рік є відсутнім за цією адресою, житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власників будинку [PERSON] та [PERSON]. Доказів наявності домовленості між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо відсутності останнього у будинку суду не надано, у зв'язку з чим права [PERSON] та [PERSON] як власників майна щодо припинення перешкод у користуванні майном, підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] відповідно до положень ст.ст.391,405 ЦК України. На підставі викладеного, та

Outcome: approved