Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в розпорядженні власністю - 31/100 частиною домоволодіння по [ADDRESS], визнавши відповідачку такою, що втратила право користування 31/100 частиною спірного домоволодіння. В своїх доводах посилаються на те, що вона на праві власності їй належить 31/100 частина домоволодіння по [ADDRESS]. У вказаній частині будинку постійно проживає вона зі своєю донькою та батьками. Також, у вказаній частині домоволодіння була зареєстрована її рідна сестра [PERSON], яка періодично проживала в будинку, а у вересні 2011 року вона забрала всі свої речі і виїхала з Харкова, не повідомив про своє місце знаходження. З вересня 2011 року відповідач не проживає в частині домоволодіння, не користується ним, ніякої хазяйської турботи про будинок не виявляє, витрати пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг ніколи не сплачувала. Ніякого майна, належного відповідачу в будинку немає. Реєстрація відповідача у частині домоволодіння позначається на її матеріальному стані, оскільки їй важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідача, а також не може розпорядитися своєю власністю на свій розсуд. Відповідач втратила право на користування житлом, у зв'язку з цим, просить усунути перешкоди в розпорядженні належної їй власності. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач не в'явилася, про день та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 13.01.1998 року, позивачка [PERSON] є власницею 31/100 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Як вбачається з відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в Харківській області від 10.02.2014 року, [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] з 07.09.2011 року. Відповідно до відповіді Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Х/о від 28.03.2014 року, [PERSON] з заявами про поновлення порушеного права, вселення в домоволодіння по [ADDRESS], в період часу 2011-2013 року - не зверталась. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки, підтвердили, що [PERSON] не проживає в спірному домоволодінні з 2011 року, з того часу вони її не бачили. [PERSON] бачив як [PERSON], коли переїжджала зі спірного домоволодіння, вивозила свої речі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] добровільно виїхала з домоволодіння по [ADDRESS], з вересня 2011 року, і з того часу ніякого зв'язку з домоволодінням не підтримувала. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, якщо особа не мешкає в спірному житловому приміщенні більше шести місяців, без поважних причин, то судом може бути визнано особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідачка не є членом сім'ї позивачки. Між позивачем та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням. У зв'язку з цим, відповідачка втратила право користування спірною частиною домоволодіння. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] своєю реєстрацією в спірній частині домоволодіння створює перешкоди в користуванні позивачеві своєю власністю, вільним розпорядженням частиною домоволодіння, зокрема, вона вимушена сплачувати за відповідачку комунальні послуги. У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо усунення перешкод в розпорядженні власністю підлягають задоволенню. Суд, оцінивши належність, допустимість, достатність доказів, вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та усунення перешкод у розпорядженні власністю - підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: approved