Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

27 квітня 2015 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої сторони уклали кредитний договір №HML0GA00007896 від 19 грудня 2007 року у відповідності до якого [PERSON] отримала у ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 11900,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 16 грудня 2027 року та зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 19 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ПАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки з [PERSON] У звязку невиконанням умов кредитного договору станом на 03 квітня 2015 року наявна заборгованість в розмірі 14774,59 доларів США, з них: 12570,92 долара США заборгованість за кредитом, 1305,31 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 78,36 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 106,32 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 10,64 долари США штраф (фіксована частина), 703,05 долари США штраф (процентна складова). Суму заборгованості та сплачений судовий збір позивач просить стягнути з відповідачів. 19 травня 2015 року по справі постановлено заочне рішення, яке 16 лютого 2017 року ухвалою скасовано. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Вказав, що при зверненні до суду дотримано вимог щодо строку звернення до суду, тому строк позовної давності не пропущено, адже строк виконання зобовязань спливає 16 грудня 2027 року. Вимога до поручителя предявлена 17 березня 2015 року і 07 квітня 2015 року подано позов до суду. Для відповідачів неодноразово пропонувалось змінити валюту договору з долара в гривню, однак останні відмовились. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та вказала, що кредитні кошти отримала в доларах США, курс дуже різко почав зростати, тому була не в змозі сплачувати своєчасно кошти, такі платила по мірі можливості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідач [PERSON] повідомила, що він знаходиться в зоні АТО, однак йому відомо про дату і час розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON] просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові, оскільки в травні 2008 року у позичальника виникла заборгованість, тому у відповідності до п. 2.2.10 змінився строк виконання і позичальник мав погасити кредит у повному обсязі зі сплатою процентів за фактичний час використання кредиту, нараховані штрафні санкції. Всі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення і не підлягали виконанню. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 599, 610, 615, 625, 626, 629, 1054 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 19 грудня 2007 року між ПриватБанк (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір №HML0GA00007896 відповідно до якого Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки на касу на строк з 19 грудня 2007 року по 16 грудня 2027 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (Кредит) у розмірі 14790,00 доларів США на наступні цілі: 11900,00 доларів США - на споживчі цілі житла, а також у розмірі 2890,00 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 19 по 24 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 148,20 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороді (п. 7.1). Позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 7.1 договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 7 п. 7.1 договору (п. 7.1.1). Забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає договір поруки [PERSON] та договір іпотеки домоволодіння, що знаходиться по вул. Г.Яруша, 42 с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за даним договором (п. 7.3). При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні (п. 7.4). Сторонами не заперечується, що кредитний договір укладений і підписаний представником Банку та відповідачем [PERSON] Отже, ЗАТ «КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Факт видачі коштів не заперечується відповідачем [PERSON] Згідно позовної заяви, розрахунку заборгованості та усних пояснень представника позивача в судовому засіданні сума заборгованості [PERSON] станом на 03 квітня 2015 року становить 14774,59 доларів США, з них: 12570,92 долара США заборгованість за кредитом, 1305,31 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 78,36 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 106,32 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 10,64 долари США штраф (фіксована частина), 703,05 долари США штраф (процентна складова). Представник позивача вказав, що саме суму заборгованості станом на 03 квітня 2015 року позивач просить стягнути з відповідачів. Згідно розділу 1 п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 17 липня 2009 року серія А1 №054809 підставою заміни свідоцтва про державну реєстрацію є зміна найменування юридичної особи з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк». За приписами ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549); якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Однак, вказані положення можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій. Тобто, пеня має стягуватись в національній валюті. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У звязку із зазначеним позовні вимоги щодо стягнення штрафу (фіксована частина) - 10,64 долари США , штрафу (процентна складова) - 703,05 долари США задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки №НМL0GA00007896 від 19 грудня 2007 року, укладеного між ПриватБанк (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель), предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту за цим договором, зазначені в п. 16 цього договору (п. 1). Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п. 2). Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений (п. 3). У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 4). Договір діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором (п. 11). Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12). В додатковій угоді №1 до кредитного договору від 02 квітня 2013 року, які підписані представником Банку та [PERSON] сторони внесли зміни до п. 7.1 кредитного договору і визначили, що Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки на касу на строк з 19 грудня 2007 року по 16 грудня 2027 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (Кредит): у розмірі 16788,38 доларів США на наступні цілі: 11900,00 доларів США - на споживчі цілі, а також у розмірі 4888,38 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,58% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 кредитного договору. Періодом сплати вважати період з 05 по 10 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 190,17 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам та винагороді. Крім того, в додатковій угоді також визначено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором понад 1460 днів щодо зобовязань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 років. За умовами договорів кредитний договір діє до 16 грудня 2027 року, а договір поруки діє до 16 грудня 2032 року. Крім того, в постанові від 14 вересня 2016 року Верховний Суд України (справа № 6-223цс16) зазначив, що виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). У постанові від 9 листопада 2016 року (№ 6-2251цс16) Верховний Суд України зробив висновок про те, що, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. В названій справі повідомлення про необхідність у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення, погасити заборгованість було направлене ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 березня 2015 року для позичальника [PERSON] та [PERSON], тобто ПАТ КБ «ПриватБанк» використав своє право, а не обовязок, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Представник відповідачів судовому засіданні визнав, що вказане повідомлення Банку від 17 березня 2015 року було отримано відповідачами. Позов предявлено 27 квітня 2015 року, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропустив строк звернення до суду. [PERSON] та [PERSON] не надали своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконали у звязку із чим у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право для предявлення вимоги до позичальника та поручителя. Відповідачами доказів, які б стосувалися відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, суду не надано. Представник Банку вказав, що [PERSON] кошти по кредитному договору сплачувала включно по 2016 рік. Зазначене відповідач [PERSON] не заперечувала. Означене свідчить про визнання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором щодо повернення отриманих кредитних коштів, сплати відсотків та інших платежів. У звязку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з вищевикладених підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідачів слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: partial