Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

27.03.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом\~\~до Комунального закладу «[PERSON] міська клінічна стоматологічна поліклініка №4№ [PERSON] обласної ради, треті особи: [PERSON] та [PERSON] про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 24.03.2011 року на підставі наказу від 23.03.2011 року №59-К була прийнята на посаду зубного техніка КЗ «[PERSON] міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» [PERSON] обласної ради. З 10.06.2011 року на підставі наказу від 06.06.2011 року №100-К виданого головним лікарем [PERSON] вона була переведена на посаду завідувача зуботехнічної лабораторії. Наказом від 01.03.2017 року №35-К виданого виконуючим обовязки головного лікаря КЗ «ДМКСП №4» ДОР» [PERSON] її було звільнено 03.03.2017 року у звязку із змінами організації виробництва і праці за скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає її звільнення безпідставним оскільки її не було ознайомлено з наказами по закладу про внесення змін в організацію виробництва і праці. Крім того, згідно статуту рішення про зміни в організації виробництва і праці, скорочення численності штату працівників, аналіз ефективності і якість роботи, за Статутом належить до компетенції наглядової ради. З наданої позивачу інформації [PERSON] обласною радою від 09.11.2016 року № вих. 3127/0/2-16 при КЗ «ДМКСП №4» ДОР» діючої наглядової ради немає. Т.ч. за відсутності наглядової ради при закладі її повноваження повертаються до органу управління майном [PERSON] обласної ради. На запит позивача [PERSON] обласна рада надала відповідь про те, що не володіє інформацією стосовно зміни в 2016 році структури закладу та скорочення посади завідувача зуботехнічної лабораторії. У звязку з тим, що самостійно приймати рішення про зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності або штату працівників, відповідно до Статуту не належить до компетенції головного лікаря [PERSON] та виконуючого обовязки головного лікаря [PERSON], їхні дії спрямовані на скорочення посади керівника зуботехнічної лабораторії і звільнення позивача є безпідставними і незаконними. Також відповідачем порушено порядок дій при змінах в організації виробництва і праці, на момент вручення позивачу повідомлення про скорочення штату не було складено і затверджено в установленому порядку нового штатного розпису, та її не було ознайомлено з наказами №100 та №108 про зміни в організації виробництва і праці. Також відповідач в порушення ст.42 КЗпП України при звільненні за ч.1 ст.40 КЗпП України позбавив позивача переважного права на залишення на роботі, що надається працівникам з більш високою кваліфікацією ї продуктивністю праці та тривалим безперервним стажем роботи в Закладі. Позивач просив суд визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного її звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України та поновити її на роботі на колишній посаді «завідувач зуботехнічної лабораторії, зубний технік». У судовому засідання позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги\~підтримали в повному обсязі та\~просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, однак пояснень по суті позову не надала. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши\~пояснення\~учасників\~судового\~засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні було\~встановлено,\~що позивач [PERSON] з 24.03.2011 року на підставі наказу від 23.03.2011 року №59-к була прийнята на посаду зубного техніка КЗ «МКСП №4», по зміні назви наказом від 30.12.2011 року №151 комунальний заклад «[PERSON] міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» [PERSON] обласної ради». З 10.06.2011 року на підставі наказу від 06.06.2011 року №100-к позивач була переведена на посаду завідувача зуботехнічної лабораторії. (а.с.13-14) 03.01.2017 року позивач отримала повідомлення за підписом виконуючого обовязки головного лікаря КЗ «ДМКСП №4» ДОР [PERSON] від 14.11.2016 року №317, відповідно до якого її було попереджено про те, що у звязку із внесенням змін до штатного розкладу КЗ «ДМКСП №4» ДОР посада «завідувач зуботехнічною лабораторією» була виведена із штату, у заявку з чим позивач підлягала звільненню за скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 20.01.2017 року (а.с.25) Позивач неодноразово зверталася до керівництва КЗ «ДМКСП №4» ДОР із проханням про ознайомлення її із наказом №100 від 01.09.2016 року «Про зміни в організації виробництва і праці шляхом скорочення численності та штату працівників КЗ «[PERSON] міська клінічна стоматологічна поліклініка №4» ДОР» (а.с.23, 27), однак їй було відмовлено у задоволенні її заяви (а.с.24, 25, 28). Наказом від 01.03.2017 року №35-к виданого виконуючим обовязки головного лікаря КЗ «ДМКСП №4» ДОР» [PERSON] позивача було звільнено 03.03.2017 року у звязку із змінами організації виробництва і праці за скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для його видання є накази №100 від 01.09.2016 року та №108 від 14.11.2016 року (а.с.15). Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з наступного. Відповідно до\~\~ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. За положеннями частини першої та третьої статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Виходячи з вимог статті 492 КЗпП України одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника протягом двох місяців роботодавець повинен запропонувати йому всі наявні за відповідною кваліфікацією вакантні посади. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищезазначених вимог Закону, разом з попередженням про звільнення позивачу не було запропоновано іншу роботу у цьому ж закладі (а.с.26). Крім того, як вбачається з відповідей Департаменту охорони здоровя населення [PERSON] міської ради від 21.11.2016 року, 13.02.2017 року та 06.03.2017 року, посада завідувача зуботехнічної лабораторії КЗ «ДМКСП №4» ДОР у 2016 та 2017 роках не скорочувалася, зміни до штатного розпису даного закладу не вносилися (а.с. 20-22). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Жодних доказів на спростування зазначених обставин представником відповідача суду не надано. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позивача [PERSON] було безпідставно звільнено зі займаної посади, а наказ в.о. головного лікаря КЗ «ДМКСП №4» ДОР» [PERSON] №35-к від 01.03.2017 року є незаконним, оскільки його винесено із грубими порушеннями чинного законодавства. Відповідно до положень ст.235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Так, враховуючи\~встановлені судом обставини справи,\~розглядаючи\~справу у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що обставини незаконних дій відповідача щодо безпідставного звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На\~\~підставі\~\~викладеного,\~

Outcome: approved