overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

26 травня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 40% усіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що до початку 2014 року проживала разом з відповідачем у цивільному шлюбі. Від спільного проживання вони мають доньку, яка повністю знаходиться на її утриманні, батько дитини жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу. [PERSON] самостійно утримувати дитину невзмозі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує незначну допомогу, якої недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дитини. Крім того, зазначила, що сама часто хворіє. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала частково, а саме, просить стягнути 1/3 частину усіх видів заробітку відповідача, та пояснила, що відповідач не виконує зобов'язання по утриманню дочки, у добровільному порядку коштів не виділяє. [PERSON] самостійно утримувати дочку не може, бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує незначну допомогу по догляду за дитиною, якої недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дочки. Крім того, вона знаходиться на диспансерному обліку лікаря-терапевта, що вимагає коштів на лікування. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 13). Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках. Згідно свідоцтва про народження батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). З довідки, виданої Гнідинцівською сільською радою вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, призначивши аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180-184 СК,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

26 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.05.2014р. о 13 год. 01 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.05.2014р. о 13 год. 01 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепіноги лікарні КЗ «ДСМП» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї ревнощів, застиває в одній позі, відмовляється від їжі. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

26 травня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.05.2014р. о 22 год. 53 хв. гр.[PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.05.2014р. о 22 год. 53 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий виказує маячні ідеї переслідування, впливу. Мишлення торпідне, паралогічне. Настрій знижений. Тривожний. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

26 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в 2011 році зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через постійні непорозуміння в зв'язку з протилежними поглядами на життя та інтересами, втратою довіри один до одного, відсутністю піклування з боку відповідача. З січня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач прийшов до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності та просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 23 грудня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 32. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала (а.с.2). Згідно свідоцтв про народження сторони мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

26 травня 2014 року позивача звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 вересня 2011 року сторони перебувають у шлюбі. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами з лютого 2013 року, а тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року. Мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2013 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою з 22 січня 2013 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки припинені з грудня 2013року в зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин, на даний час він має намір створити іншу сім'ю. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. У судове засідання позивач не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у відкрите судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті його матері, яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивував тим, що строк звернення до нотаріальної контори пропустив з поважних причин. Позивач до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити. Від Виконавчого комітету Новогребельської сільської ради надійшла заяви з проханням розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову заперечень не було. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] до суду не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серії [NUMBER] від 08 липня 2013 року (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з приватизованої земельної ділянки розміром 3,347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новогребельської сільської ради, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 14 грудня 2001 року (а.с.7). Позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з метою оформлення спадкових прав після смерті матері, але нотаріус надала йому роз'яснення, в якому зазначено, що протягом шести місяців після смерті спадкодавця він не звернувся з письмовою заявою про прийняття спадщини, тому тепер йому необхідно в судовому порядку визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач постійно проживав разом з матір'ю і вважав, що фактично прийняв спадщину, він своєчасно не подав заяву до нотаріальної контори . Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними. Продовження строку прийняття спадщини не порушує будь-чиїх прав, не суперечить суспільним інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 01 жовтня 1977 року. З березня 2012 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] на підставі ст. 405 ЦК України. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справа розглянута у відсутності відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 червня 2012 року. Також, право власнсоті позивача на вищевказаний житловий будинок підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав ММБТІ від 26.06.2012 року. 10 липня 2012 року відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку. З 2012 року і по сьогоднішній день відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Також у вказаному будинку відсутні особисті речі відповідача. Вказані обставини підтвердили [PERSON] та [PERSON] у Актах про не проживання. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в житловому будинку [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщення вказаного житлового будинку. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося, у них протилежні погляди щодо існування шлюбу, різні характери, інтереси та погляди на життя. Спільних неповнолітніх дітей немає. З січня 2014 року проживають окремо. Через відділ РАЦСу відповідач розірвати шлюб не бажає. Позивач позов підтримав та пояснив, що підозрює дружину в подружній невірності, миритися з нею не бажає, терміну для примирення просить не надавати. Фактично всі ці роки вони проживали окремо. Вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Просить розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явилася, хоча своєчасно була повідомлена про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причину неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

26 травня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20 липня 2013 року перебуває у шлюбі із відповідачем. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося, подружжя припинило шлюбні відносини з 28 квітня 2014 року, відповідач утворив іншу сім'ю, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, зазначив, що даний час проживає із колишньою дружиною. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2013 року. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з 28 квітня 2014 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, що підтверджується їх письмовими поясненнями, зокрема з яких вбачається, що [PERSON] проживає однією сім'єю із іншою жінкою, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved