Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

28 серпня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з серпня 2015 року. Звернення відповідача добровільно знятися з реєстрації відповідач залишає без задоволення, тому позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою від 03 вересня 2020 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року витребувано докази. 18 січня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена, причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2007 року № 2-6823/07, договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. 19 грудня 2007 року за реєстровим № 3979; договір дарування. посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А. 05 серпня 2015 р., зареєстрований в реєстрі за № 761). Відповідно до положень\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст.\~319,\~321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України\~визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. 22.05.2015 [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання від 14.08.2020 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з серпня 2015 року. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній більше одного року не проживає та не користуються домоволодінням по [ADDRESS] , суд вважає, що відповідач втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved