Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], з участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Шевченківської районної адміністрації м. Львова про визначення місця проживання дитини та стягнення алыментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 16.12.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова розірвано шлюб між нею та [PERSON], проте даний факт розірвання шлюбу був лише формальністю, оскільки відповідач військовозобовязаний та до нього неодноразово приходили повістки, з метою уникнення мобілізації в зону АТО, він вмовив позивача на формальне розірвання шлюбу та на те щоб в рішенні суду зазначити, що дитина залишається проживати з ним, на що позивач погодилась. Після розірвання шлюбу, вони з відповідачем та малолітньою донькою Анелією 11.01.2014р.н., продовжували проживати однією сімєю в орендованій ними квартирі за адресою: [ADDRESS], разом вели спільне господарство та виховували доньку, проте з часом стосунки погіршились та фактично припинились з червня 2016 року, після чого відповідач зїхав з орендованого ними житла, а позивач залишилась там проживати разом з малолітньою донькою, батьком якої являється відповідач. На даний час позивач працює в ТОВ «КомАррх» на посаді оператора по обробці інформації. Її доходи позволяють винаймати квартиру у м. Львові. Відповідач зїхавши з орендованої квартири, лише інколи цікавитися життям доньки, періодично бере до себе дитину на вихідні, але це буває вкрай рідко. Фактично їхня донька [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: м. Львів, вул. Плугова, 4а/138. Вона самостійно утримує малолітню доньку та намагається належним чином забезпечити її фізичний, духовний та моральний розвиток, та несе усі фінансові витрати по утриманню дитини (харчування, одяг, ліки, тощо), піклується про її здоровя, оплачує гуртки та дошкільний навчальний заклад, який відвідує донька. Позивач не згідна із тим, що документально зазначено що їхня донька проживає з відповідачем, хоча на справді і по факту вона проживає з нею. Відповідач взагалі не приймає участі у її вихованні та не несе жодних матеріальних витрат на її утримання. Наполягає на визначенні місця проживання дитини [PERSON], разом з нею, її матірю та стягнення коштів із [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Позов просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. 28.11.2017р. на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якому вказано, що проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON], котра діє на підставі довіреності від 05.10.2017р., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Позов просила задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши матеріали справи і всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи для чого розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. На підставі наданих доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO] Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2014 року розірвано шлюб між ними, який був зареєстрований 02.08.2013 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 184, та визначено місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] місце проживання її батька [PERSON]. На даний час позивач працює в ТОВ «КомАррх» на посаді оператора по обробці інформації. Її доходи позволяють винаймати квартиру у м. Львові. Їхня донька [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: м. Львів, вул. Плугова, 4а/138. Вона утримує малолітню доньку та намагається належним чином забезпечити її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, батько не дбає про матеріальне забезпечення сімї, добровільно не надає кошти та не займається вихованням дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дитини, стан здоровя дитини, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисті прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, і це мають істотне значення. Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. Як наголошує ч.1, ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів. Частина 2, ст. 14 цього ж Закону зазначає, що під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved