Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого 28 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №635, та стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через ревнощі, знущання, а також застосування до неї фізичної сили та спричинення тілесних ушкоджень, у звязку з чим з кінця липня 2016 року сторони припинили подружні стосунки та з вказаного часу проживають окремо, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. За таких обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу між ними є неможливим та суперечить інтересам сторін. Крім того, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на утримання неповнолітньої дитини. Також, у заяві позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов в повному обсязі. Разом з тим, позивач заперечувала проти надання судом строку для їх примирення та не виявила бажання зберегти шлюб (а.с.28). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві [PERSON], та він їх не оспорює. Відповідач заперечував проти надання судом строку для їх примирення, прохав позов [PERSON] задовольнити (а.с.30). Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.26,27), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.28,30).\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про одруження вбачається, що сторони одружилися та зареєстрували шлюб 28 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, про що зроблено відповідний запис за №635 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.8). З матеріалів справи та з письмових пояснень сторін вбачається, що спільне сімейне життя сторін не склалося через ревнощі, знущання, а також застосування відповідачем до [PERSON] фізичної сили та спричинення їй тілесних ушкоджень, у звязку з чим з кінця липня 2016 року сторони припинили подружні стосунки, з вказаного часу проживають окремо та вважають подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний та має можливість надавати таку допомогу, оскільки працює в Розівському РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» та отримує заробітну плату. При цьому, відповідач інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні не має (а.с.2-3,20,28,29,30,31). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, у письмових заявах заперечували проти надання подружжю строку для примирення (а.с.28,30). Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що дає підстави суду для стягнення з відповідача [PERSON] коштів на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у своєму \~позові просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Миздрікова» (а.с.2). Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Миздрікова». Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, суд має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесених останньою судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при предявленні до суду позову про розірвання шлюбу (а.с.1), а також , зважаючи на те, що позивач [PERSON] при предявленні до суду позову про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини (аліментів) звільнена від оплати судових витрат, суд має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved