Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] «Про стягнення коштів на утримання дружини у зв`язку із проживанням з нею дитини» (вхідний № 537/20-вх), на обґрунтування якого зазначила, що вона (перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради Харківської області, про що зроблено актовий запис № 10. Від шлюбу з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON] . Дитина мешкає разом з ним та перебуває на її повному забезпеченні. У даний час вона ніде не працює, доглядає за дитиною, ніякого доходу не має. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою працездатною людиною, він має постійний заробіток. Місце його роботи їй не відоме. Раніше вона зверталась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Тому просила стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання щомісячно по 2500 гривень, починаючи із 28.01.2020 року до досягнення їх сином [PERSON] , [INFO] , трьох років (с. 2 - 3). 20.03.2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, з якого вбачається, що він дійсно перебуває з позивачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час в Нововодолазькому районному суді Харківської області розглядається цивільна справа про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини. Позивач вже покладає на нього фінансове зобов`язання в розмірі ј частини від усіх видів доходів але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В позові позивач просить стягнути на її користь аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 2500 гривень починаючи з 28.01.2020 року. З вказаними позовними вимогами він не погоджується в сумі щомісячного стягування бо 2500 гривень є непосильною сумою для нього у зв`язку з тим, що він активно шукає роботу, на даний час ніде не працює, та окрім того повинен сплачувати аліменти на користь позивача для утримання їх сина. Тобто враховуючи загальний розмір прожиткового мінімуму відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць: для працездатних осіб із 01 січня - 2102 гривень, із 01 липня - 2197 гривень; із 01 грудня - 2270 гривень. За міркуваннями позивача він повинен сплачувати їй більше прожиткового мінімуму, а за що він повинен існувати її це не цікавить. Так як вони на даний момент поки в шлюбі, то між чоловіком та дружиною повинно існувати взаєморозуміння, питання вкладу кожного з них в матеріальне забезпечення сім`ї і не ставити проблемою, кожен виконує обговорені та взяті на себе зобов`язання. Вказане позивачем те, що дитина мешкає разом з нею є правдою, але те що вона перебуває на її повному утримання він не погоджується, тому що ним були куплені речі першої необхідності для дитини, ліжечко, постіль та таке інше і тому подібне. Він погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від його доходу. Тому просив в`язати це до уваги та позовні вимоги підтримує часткового і згоден на стягнення з нього на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, починаючи з 28.01.2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку (а. с. 21 - 22). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що не заперечує проти їх зміни на відповідну частину, так як відповідач не працює й не є особою, яка отримує щорічній гонорар, або інший від річної винагороди. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав пояснення аналогічні змісту його відзиву на позовну заяву. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді судді належного суду. Крім того, згідно приписів частини 1 та 2 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи, справи, що виникають з трудових правовідносин, а також будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї норми права, а саме: 1)тих, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2)щодо спадкування; 3)щодо приватизації державного житлового фонду; 4)щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5)в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6)інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини. При цьому частина 6 статті 19 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України визначає, що малозначними справами є: -справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; -справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на предмет позову та ураховуючи відповіді на питання, які слід вирішити при визначенні порядку розгляду справи, в ухвалі суду, постановленій 26.02.2020 року у складі судді Мащенко С. В., визначено, що цю справу слід розглянути у порядку спрощеного позовного провадження, про що не заперечували сторони, так як в наданій в ухвалі час не надали заперечень проти обраного порядку. Отже, відповідно до приписів частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] ), виданого 04.06.2019 року Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 04.06.2019 року, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис № 10. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 04.01.25/15-93 від 27.07.2019 року, виданої спеціалістом з реалізації повноважень у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб, державної реєстрації актів цивільного стану відділу (ЦНАП) Нововодолазької селищної ради Харківської області Швець В. В., [PERSON] зареєстрована за адресом: [ADDRESS] з 01.07.2014 року (а. с. 5). Згідно свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), виданого 14.11.2019 року Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] , народився [INFO] , про що 14.11.2019 року складено відповідний актовий запис № 46, та його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Як вбачається з довідки № 0405-22/54 від 15.01.2020 року, виданої начальником відділу «ЦНАП» Нововодолазької селищної ради Глодскоскок В. Ю., [PERSON] , 1991 року народження, зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Згідно довідки КНП «Міська поліклініка № 24» Харківської міської ради, [PERSON] є співробітником поліклініки і займає посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря. Відповідно до Виконавчого листа, виданого в межах справи з єдиним унікальним № 631/1243/19 (провадження № 2/631/350/20) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.12.2019 року й до досягнення дитиною повноліття. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями). У відповідності з частини 2 та 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, у відповідності до вимог статті 80 Сімейного кодексу України, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне визначити їх розмір у виді 1/6 частини його заробітку(доходу) щомісяця, з урахуванням його матеріального становища, розміру заробітної плати, витрат, що він несе. Крім малолітньої дитини відповідач інших утриманців не має і більш нікому аліменти не сплачує. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням позиції позивача, стану її здоров`я, сімейного та майнового положення, визнання позову відповідачем частково, відсутності доказів щодо існування інших дітей та осіб, які мають право на отримання аліментів від відповідача, суд вважає, що аліменти на утримання непрацездатної дружини [PERSON] , необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) [PERSON] . Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення коштів на утримання дружини у зв`язку із проживанням з нею дитини» частково, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом [PERSON] звернулась до суду у 2020 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-ІХ від 14.11.2019 року з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 2102 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 840,80 гривень, виходячи з розрахунку: 2102 гривень х 0,4 = 840,80 гривень. Однак на підставі приписів пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» вона як позивач у справі про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору. Отже, ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позов [PERSON] , суд доходить й до висновку про те, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial