Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

27.11.2019 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.02.2013 відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) [PERSON] отримала кредит у розмірі 5845,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак взяті на себе зобов`язання вона не виконує та має заборгованість у сумі 25143,84 грн., з яких 5845,46 грн. заборгованість за кредитом, 6874,35 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 12424,03 грн. заборгованість за пенею та комісією.\~\~Просив стягнути вказану заборгованість, а також судові витрати з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовінй заяві просив у разі неявки в судове засідання відповідача розглянути справу у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так в судовому засіданні встановлено, що 07.02.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] , [INFO] , було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого останній було надано строковий кредит у розмірі 5846,46 грн. на строк 24 місяці, з 07.02.2013 по 28.02.2015, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту з виплатою процентів у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві, Умовах та правилах строки (а.с. 9). Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [INFO] (а.с. 2-4), додавши до матеріалів позовної заяви копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я останньої (а.с. 34-36). З наданої позивачем копії заяви № 0503040000050297611 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , підписала заяву-анкету про бажання оформлення на своє ім`я кредитки щодо надання із згодою з Умовами та правилами, розміщеними на сайті https://privatbank.ua. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.02.2013, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 19.09.2019, який був доданий до матеріалів позовної заяви, заборгованість останньої перед позивачем становить: загальний залишок заборгваності за наданим кредитом 5845,46 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками 6874,35 грн; заборгованість за пенею та комісією 12424,03 грн; загальна сума заборгованості 25143,84 грн (а.с. 5-7). Таким чином надані суду докази, а саме: розрахунок заборгованості [PERSON] перед ПриватБанком, анкета-заява на ім`я [PERSON] від 17.01.2008 та Генеральна угода від 07.02.2013, укладена між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , не підтверджують факт наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 07.02.2013, оскільки суду не надано доказів того, що відповідач змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » або взагалі це є дві різні особи, тобто не підтверджено факту надання останній кредиту у АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, у суду відсутні докази виявлення відповідачем свого бажання на укладення кредитного договору з АТ КБ «ПриватБанк», оскільки до матеріалів справи позивачем не було надано суду анкети заяви, підписаної [PERSON] про це, а додана до матеріалів справи анкета-заява взагалі підписана громадянкою [PERSON] , що не не підтверджує та не свідчить про бажання відповідача [PERSON] на оформлення кредиту на її ім`я та факту отримання нею кредиту. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанолених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено упункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до нрм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, враховуючи ту обставину, що представник позивача надав заяву про розгляд справи, у разі відсутності відповідача, без його участі, то він не мав наміру подання нових доказів у справі, які б підтвердили факт отримання [PERSON] кредиту у АТ КБ «ПриватБанк», уточнення або зміни позовних вимог, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав його необгрунтованості.

Outcome: dismissed