Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

28.07.2021 позивач звернувся через свого представника до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом , який умотивував тим, що 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №3312, яким стягнено з нього на користь відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №004-01015-090913 від 09.09.2013 укладеного [PERSON] з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого з 11.05.2018 на підставі Договору факторингу №450/К є ТОВ ФК «Сіті Фінанс», правонасутпником усіх прав та обов`язків якого з 15.10.2020 на підставі Договору факторингу №1/Д є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», правонаступником усіх прав та обов`язків якого з 18.10.2020 на підставі Договору факторингу №18102020-ФК є ТОВ «Фінпром Маркет» в загальній сумі 12434, 21 грн., з яких: 10320, 57 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2063, 64 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50, 00 грн. - за вчинення виконавчого напису. Зазначає, що стягнення заборгованості проводиться за період з 10.05.2018 по 22.01.2021, про що зазначено у виконавчому написі. Вказує, що 20.04.2021 ТОВ «Фінпром Маркет» пред`явив до виконання виконавчий напис до Вінницького районного відділу ДВС ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький), а 24.05.2021 державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) Клименко Л.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65528730. Зазначає, що 09.07.2021 йому стало відомо про існування вищевказаного виконавчого напису та його примусового виконання державним виконавцем, оскільки було накладено арешт на його пенсійну банківську карту. Вважає, що вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам закону та є таким, що не підлягає виконанню, оскільки, з посиланням на ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» вказує, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або інші відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-х років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вказує, що у виконавчому написі від 22.01.2021 за реєстр. №3312 нотаріус взагалі не зазначив чи настав строк платежу за кредитним договором №004-01015-090913 від 09.09.2013, крім того, [PERSON] взагалі не підписував кредитний договір №004-01015-090913 від 09.09.2013 та не отримував кредитні кошти. Зазначає, що нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі наданого не повного розрахунку заборгованості, який в свою чергу не може вважатися документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника.Кредитний договір №004-01015-090913 укладено 09.09.2013, а він по ньому не вніс жодного платежу, строк позовної давності розпочався з моменту прострочення сплати першого платежу та сплив у 2016 році. Зазначає, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Вказує, що 10.12.2014 набула чинності постанова КМУ від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови КМУ від 26.11.2014, №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а тому вважає, що Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Вважає, що виконавчий напис було вчинено 23.01.2019, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, а укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У зв`язку з чим, просить суд визнати виконавчий напис від 22.01.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3312, яким стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором №004-01015-090913 від 09.09.2013 укладеного позивачем з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків з 11.05.2018 на підставі договору факторингу №450/К є ТОВ ФК «Сіті Фінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого з 15.10.2020 на підставі договору факторингу №1/Д є ТОВ « Фінансова компанія управління активами» правонаступником усіх прав та обов`язків якого з 18.10.2020 на підставі договору факторингу №18102020-ФК є ТОВ «Фінпром Маркет», в загальній сумі 12434,21 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. 25.08.2021, через канцелярію суду, від представника відповідача ТОВ «Фінпром маркет» в особі директора Яворського Р.І. надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №3 312 від 22.01.2021 таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України), інші вимоги такі як стягнення судових витрат в розмірі 3 000 грн. - не визнаються. У підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мишковська Т.М не з`явилися, попередньо, через канцелярію суду, представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить суд винести рішення за результатами підготовчого засідання, позов задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що від 22.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. Також просить суд стягнути з відповідача 50 відсотків сплаченого судового збору, інших 50 відсотків повернути з державного бюджету; витрати на правову допомогу в розмірі 3000, 00 грн. залишити за позивачем. Представник відповідача - ТОВ «Фінпром Маркет» в підготовче засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позовних вимог. Треті особи також в підготовче засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. З урахуванням вимог ст. 206 ЦПК України судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, а надані позивачем докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Тому, суд вважає за необхідне , прийняти визнання представником відповідача даного позову. З урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, на підставі ч.ч.3, 4 ст.200, ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №12014020010002420 від 09.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України встановлено, що 09.09.2013 до відділення ПАТ «Дельта Банк», що розміщується в приміщенні магазину «Техномаркет» за адресою: м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 4, звернувся [PERSON] , який представився [PERSON] , при цьому в паспорті наявна фотокартка саме [PERSON] . Реалізуючи злочинний намір на шахрайське заволодіння коштами банку [PERSON] , підписав документи кредитних справ, що були надані кредитним інспектором [PERSON] (№004-01015-090913 від 09.09.2013 та №005-01015-090913 від 09.09.2013 оформлені на ім`я [PERSON] , що підтверджується висновком судово-почеркознавчої та технічної експертизи ВВ КГДУК МЮ України. 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №3312, відповідно до якого пропонує стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №18102020- ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №1/Д від 15.10.2020, якому в свою чергу ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору факторингу №450/К від 11.05.2018, відступлено право вимоги за Кредитним договором №004-01015-090913 від 09.09.2013, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с.13). За заявою відповідача ТОВ «Фінпром маркет», державним виконавцем Вінницького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Клименко Л.Д. відкрито виконавче провадження ВП №65528730 від 24.05.2021 по виконанню виконавчого напису №3312, виданого 22.01.2021. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Із матеріалів справи судом установлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, його вчинено 02.01.2021, тобто вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом, тобто у момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення. Суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ст.142 ЦПК України 50% судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову слід стягнути з відповідача на користь позивача, іншу частину судового збору - повернути позивачу із державного бюджету. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved