overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини, яка продовжує навчання - [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до 30.06.2021 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні. На теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу факультету політехнічних наук денного відділення за замовленням, термін навчання закінчується у червні 2021 році, згідно довідки №2/5-10/300 від 22.11.2017 рокуЧорноморського національного університету імені Петра Могили. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримивати повнолітніх дітей, що продовжують навчання до досягнення ними 23-х років, при умові, якщо вони можуть надавати матеріальні допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, суд враховує матеріальне положення відповідача і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2021 р, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку, а саме до [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис №22. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Шлюб є формальним, сторони між собою не спілкуються, спільне господарство не ведуть, позивач та відповідач проживають окремо. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи,\~суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії І-ВЛ №280253, зареєстрованого Виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис №22, сторони перебувають у шлюбі з 20.11.2015 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], 22 червня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ№ 448643 виданого Виконавчим комітетом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області (а.с.6). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини.\~Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно\~ст.51 Конституції України,\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1\~ст. 142 ЦК України\~позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON], звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що 16.09.2011 року померла її рідна сестра [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ 208277, актовий запис №6, яка до дня смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, яку заявниця [PERSON], як спадкоємиць за законом на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини прийняла спадщину, що належала спадкодавцю. Зокрема, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. При зверненні до Погребищенської державної нотаріальної контори, було виявлено відсутність правовстановлюючих документів, в результаті чого немає можливості підтвердити родинні звязки між [PERSON], яка померла 16.09.2011 року та заявницею [PERSON] Заявниця [PERSON] та [PERSON], яка померла 16.09.2011 року є родичами прямої лінії споріднення. Однак свідоцтво про народження заявниці [PERSON] не збереглося. Даний документ за невідомих обставин був втрачений. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не зявився, просив розгляд справи провести у його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву № 110/18 від 09.02.2018 року, при вирішенні питання покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, зокрема, архівними довідками № 07-4575/7 та № 07-4574/7 від 03.03.01.2018 року (а.с. 7-8), посвідкою про народження [PERSON] (а.с. 9), свідоцтвом про смерть [PERSON], (а.с. 6), довідкою виданою Гопчицькою сільською радою № 2240 від 07.12.2017 року (а.с. 10) доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 16.09.2011 року. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 16.09.2011 року, то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON] звернулася з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.09.2003 року відділом державної реєстрації цивільного стану Овруцького РУЮ у Житомирській області, актовий запис №109. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].Сімейне життя з відповідачем не склалося, часто виникає непорозуміння, з початку 2018 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. У судове засідання призначене на 16.03.2018 року о 12 год. 30 хв. сторони не з»явилися, після судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на примирення не погоджується. Відповідач о 14 год. 00 хв. надав до канцелярії суду клопотання в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу заперечує, хоче зберегти сім»ю, та просить надати строк для примирення терміном в шість місяців. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.09.2017 року серії І-ТП №152949. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження серії І-ТП №287645, серії І-ТП №225783. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Оскільки, позивач заперечує щодо примирення, та враховуючи те, що у сторін було достатньо часу для вирішення питання збереження сім»ї, тому вжиття заходів щодо примирення сторін є недоцільним. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Доводи позивача відповідачем не спростовані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн., які вона просить стягнути з відповідача на її користь, про що свідчить заява, однак дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідачу не було відомо щодо цього, так як в позовній заяві позивач не заявляла вимог щодо стягнення судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON] звернулася із позовом в суд до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов'язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

29.01.2018 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], відповідно до якого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову наведено наступне. Позивач по справі є повноправним та одноособовим власником садиби [ADDRESS]. В даному житловому будинку крім неї, офіційно зареєстрований, однак фактично не проживає з листопада 2016 року її син - [PERSON], [INFO], фактичним його місцем проживання є [ADDRESS]. На даний момент відподвідач відмовляється знятись з місця реєстрації у добровільному порядку, а тому вона була змушена звернутись в суд із вказаним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила такий задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, суд відповідно до положень ч. 2ст. 247 і ст. 280 ЦПК України,вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідач, згідно з довідкою від 26.01.2018 року №148, є сином [PERSON] та зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає. Згідно з актами від 02.10.2017 року, 08.11.2017 року та від 29.12.2017 року відповідача, на час огляду, у житлі не було, за вказаною адресою він не проживає з листопада 2016 року. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом За таких обставин суд приходить до переконання, що відповідач понад встановлені законом строки тимчасової відсутності не проживає у спірному будинку та втратив право користування спірним житловим приміщенням, а тому позовні вимоги позивача підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

29.01.2018 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], постійно проживала зі [PERSON] в будинку [ADDRESS] на день смерті [PERSON] - [INFO], тобто на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], мотивуючи тим, що є спадкоємцем після смерті матері, однак нотаріально спадщину оформити не може, оскільки не доведено факту проживання матері разом з нею на день смерті. Представник заявника вомоги заяви підтримала, просить її задовольнити. Заінтересована особа надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є матір»ю позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 23.01.2018 року №285/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], так як не встановлений факт постійного проживання спадкодавця з спадкоємцем. Згідно довідки Житлово - будівельного споживчого кооперативу №15, [PERSON] в період з 1989 року по 2015 рік проживала в [ADDRESS]. Довідка видана виконкомом Бігунської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 22.01.2018 року № 221 свідчить про те, що [PERSON] з 1991 року постійно, без реєстрації, проживала в дочки (за станом здоров»я, інвалід І групи) в [ADDRESS] по день смерті [INFO]. На день її смерті та протягом шести місяців і по даний час в казаному будинку прописана і проживає дочка - [PERSON]. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що від встановлення факту постійного проживання залежить виникнення права спадкоємця [PERSON] на оформлення спадщини, після смерті [PERSON]. Тому, у суду немає підстав не довіряти вказаним документам та поясненням заявника, викладених у заяві, а тому суд вважає факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] доведеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

29.01.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Запорізькій області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначивши наступне. 31 липня 2017 року [PERSON] звільнився в порядку переведення до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Запорізькій області (Управління), згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України та 01 серпня 2017 року прийнятий на посаду головного спеціаліста відділу організаційної роботи, документообігу та господарського забезпечення Управління у порядку переведення, на підставі наказу від 31.07.2017 року № 25-к. 26 жовтня 2017 року Відповідач ознайомив позивача з попередженням № 10-1601 від 24.10.2017 року, яким повідомив, що відповідно до вимог ст.32 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

29.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 21.04.2007 року виконавчим комітетом Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №10, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Посилаючись на те, що сторони єдиною сім'єю перестали проживати з серпня 2017 року через поведінку відповідача, який нехтує інтересами та почуттями позивача, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог, на примирення не згодна. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, телефонним зв'язком повідомив про згоду про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

29.01.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 липня 1990 року він з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Також зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого 22 роки проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому просив суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої позов підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань до суду не направила. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 14 липня 1990 року у Новоборовській сільській раді Володар-Волинського району Житомирської області, про що зроблено запис за № 24, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії ІІ-ТП №300094 (а.с.7). Сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, як зазначає позивач більше 22 років. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом позовної заяви, судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1-2) позивач залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

29.01.2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 03.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 03 листопада 2011 року, актовий запис № 2021. В обґрунтування позовних вимог як не підставу позову посилається на наступне. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач влаштовував постійні сварки, неодноразово застосовував відносно неї фізичне насильство, унеможливив нормальне спілкування з ним, перестав їй допомагати вести спільне домашнє господарство, а заходи примиритися не дали ніякого результату, у звязку з чим позивач переїхала проживати до своїх батьків в с. Костинці Сторожинецького району Чернівецької області. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися в звязку з чим просила не надавати термін для примирення. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що з відповідачем проживають окремо, спільне сімейне господарство та сімейний побут не ведуть, шлюбні відносити між нею та відповідачем фактично припинені та реєстрація шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON]М, в судовому засіданні пояснив, що оскільки з позивачкою проживають довгий час окремо, він не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 03.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 03 листопада 2011 року, актовий запис № 2021 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується прикладеною ксерокопією свідоцтва про народження серії 1-МИ №157503 від 14.03.2012 року, батьками яких записані сторони по справі. З пояснень сторін судом встановлено, що вони проживають окремо, спільне сімейне господарство не ведуть, дитина проживає з позивачкою. Шлюбні відносини фактично припинені. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112, СК України та

Outcome: approved