Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, які надійшли до суду 03 квітня 2017 року, зазначив, що 26 лютого 2017 року на території проведення антитерористичної операції в м.Донецьк Донецької області його дружина [PERSON] народила дитину чоловічої статі, про що було видано відповідне медичне свідоцтво. Заявник, з метою реєстрації народження дитини відповідно до чинного законодавства України, 07 березня 2017 року звернувся до Розівського РВ ДРАЦС на, проте в той же день начальник Розівського РВ ДРАЦС відмовив у державній реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрованим у Міністерстві України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024. Посилаючись на відсутність можливості зареєструвати народження дитини в позасудовому порядку, [PERSON] вимушений був звернутись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, яку прохав задовольнити (а.с.2-4). Представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги [PERSON] по тих підставах, які були викладені в заяві, прохала суд задовольнити вимогу [PERSON] в повному обсязі (а.с.27). [PERSON], як представник заінтересованої особи Розівського РВ ДРАЦС у поданій до суду письмовій заяві не заперечувала проти задоволення вимоги заявника [PERSON], погодившись із наведеними у ній доводами (а.с.28). Особи, які повинні брати участь у справі, у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином (а.с.24-26), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.4,27,28).\~ Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію заявника та його представника, а також представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суди розглядають справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст.257-1 ЦПК України. Відповідно розпорядження кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення (далі - Розпорядження), зокрема на території м.Донецьк, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обовязок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина в певний час і за певних обставин. Так, судом встановлено, що між заявником [PERSON] та [PERSON] 13 липня 2012 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, про що в Книзі реєстрації шлюбів 13 липня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за №375 (а.с.5-6,7,8). Як вбачається з письмових пояснень заявника та медичного свідоцтва про народження №304, виданого 27 лютого 2017 року лікарем Комунальної установи «Центральної міської клінічної №6 міста Донецька» (далі КУ «Центральна міська клінічна лікарня №6») Донецької народної республіки, 26 лютого 2017 року в пологовому відділенні КУ «Центральна міська клінічна лікарня №6» [PERSON], яка проживає за адресою [INFO], народила дитину чоловічої статі (а.с.2-4,9). Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Частиною 1 статті 122 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно абз.1 ч.1, ч.3\~ст.144 СК України\~батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З метою реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження дитини, заявник [PERSON] звернувся до Розівського РВ ДРАЦС, проте 07 березня 2017 року у такій реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини йому було відмовлено на підставі невідповідності медичного свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України (а.с.10). Відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Частинами 2 та 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення факту народження дитини необхідно заявникові для проведення державної реєстрації її народження на території України, яка контролюється державними органами влади, та отримання свідоцтва про народження дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно у заявника для проведення державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини є об'єктивні перешкоди. Також судом враховано, що вищевказаний факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині встановлення факту народження дитини чоловічої статі, народженої 26 лютого 2017 року, місце народження - пологове відділення КУ «Центральна міська клінічна лікарня міста Донецька», у матері [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], (ідентифікаційний податковий номер: [NUMBER]) та батька [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], (ідентифікаційний податковий номер: [NUMBER]), які перебувають у зареєстрованому\~\~13 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів\~\~ цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку шлюбі, є законними, обґрунтованими та доведеними, а тому вони підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині зазначення у судовому рішенні імені дитини, оскільки імя дитини може бути зазначене батьками безпосередньо під час державної реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, що узгоджується з положеннями ч.2 ст. 259 ЦПК України, згідно з якою рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження\~або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження\~\~або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. \~\~На підставі викладеного,

Outcome: partial