Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

28 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду із даним позовом та просить ухвалити судове рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №79 у будинку №21 по вул. Заводській в м. Жовті Води Дніпропетровської області (а.с.3-6). Позивач [PERSON] та її повноважний представник [PERSON], належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися. До судового засідання, повноважний представник [PERSON], яка діє відповідно до договору про надання правової допомоги №31/04-ЦС надала письмову заяву, в якій просить продовжити розгляд справи без її участі та участі позивача. В минулому судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі на підставах викладених в позовній заяві та наполягає на його задоволенні. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], виклик яких у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не зявилися, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали, заперечень щодо позову не надали. Третя особа Жовтоводський міський сектор ДМС України в Дніпропетровській області, у судове засідання повноважного представника не направив, в письмовій заяві просив розглядати справу без участі представника ДМС та прийняти законне рішення. За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2\~ ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР\~Про ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до\~ст.386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом\~ст. 72 ЖК України\~дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 липня 1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2015 року, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за № 1176 (а.с. 87,89). Окрім позивача в спірній квартирі значаться зареєстрованими відповідачі: дружина померлого сина позивачки - [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON], які фактично не проживають в квартирі, не користуються нею та не несуть витрат на її утримання. В спірну квартиру відповідачі були прописані коли перебували нетривалий час в Україні, тобто їх реєстрація носила суто формальний характер. В добровільному порядку відповідачі з реєстрації не знялися. Зі слів позивачки встановлено, що відповідачі являються громадянами [PERSON] Федерації та не заперечують щодо виключення їх з місця реєстрації у спірній квартирі, однак приїхати в Україну з такою метою не мають можливості. Місце свого перебування на території іншої держави не повідомляють. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме , квартирою №79 у будинку №21 по вул. Заводській в м. Жовті Води Дніпропетровської області посилається на те, що відповідачі в спірній квартирі не мешкають, а вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою в тому числі оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідачі, не являючись власниками житла, не проживають і не користується спірним житловим приміщенням, що є приватною власністю позивача, не виявили наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], які надані ними в судовому засіданні 26 жовтня 2010 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування \~жилим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачам в користуванні спірною квартирою, та/або що з цього питання відповідачі зверталися до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. \~ Судові витрати позивач просить віднести за її рахунок. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved