Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

\~\~\~\~28.05.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення грошових коштів невиплачених при звільнені до відповідачів: Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу «Сонечко», Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації і Верхньодніпровської районної державної адміністрації 30.05.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 12.08.2019 року. 05.07.2019 року від відповідача Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу «Сонечко» надійшов відзив на позовну заяву 31.07.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. 12.08.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 02.10.2019 року. 27.09.2019 року позивачем подана заява про збільшення і уточнення позовних вимог. 02.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку з необхідністю витребування доказів. Справу призначено до розгляду на 25.10.2019 року. 17.10.2019 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 25.10.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. За уточненою позовною завою в останній редакції позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь 52266.79 грн., невиплачену компенсацію за невикористану відпустку; середній заробіток за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення в сумі 165765 грн. 23 коп. і моральну шкоду в сумі 50000.00 грн В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:у період з 03 листопада 1997 року по 01 лютого 2019 року вона перебувала у трудових відносинах з Новомиколаївським комунальним закладом «Сонечко», що підтверджується записами в її трудовій книжці. 01.02.2019 року вона була звільнена з посади завідуючої Новомиколаївським комунальним закладом «Сонечко», за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. На момент звільнення в неї було невикористаної відпустки 105 днів. 31.01.2019 року вона звернулась до селищного голови Новомиколаївської територіальної громади з заявою здійснити перерахунок за невикористані дні щорічної відпустки в кількості 105 днів. Однак в день звільнення 01.02.2019 року відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних їй коштів, що й стало підставою звернення до суду. В судовому позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Представник відповідачів КДНЗ «Сонечко» і Новомиколаївскої селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області посилався на те, що дані відповідачі не є належними відповідачами. Оскільки КДНЗ «Сонечко» не є юридичною особою, є бюджетною установою і не має власних рахунків, не складає відносно себе кошторису і не розпоряджається бюджетними коштами, тому немає власних коштів для виплати компенсації за невикористану відпустку. Також не є належним відповідачем селищна рада, так як вона хоч і є засновником КДНЗ «Сонечко», але тільки розпоряджається коштами, які виділяються з районного бюджету відділом освіти Верхньодніпровської РДА та Верхньодніпровською РДА. В кошторисі на 2019 рік не передбачено виплат компенсації за невикористані відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку, тому в задоволені позовних вимог просять відмовити. Представники відповідачів відділу освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації і Верхньодніпровської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву не надали, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. . Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносин Як встановлено в судовому засіданні 03.11.1997 року року позивач була прийнята на посаду завідуючого господарством Новомиколаївського я/сад «Сонечко» Верхньодніпровського районного відділу освіти. В подальшому переводилась на різні посади зазначеного дошкільного закладу, який 23.10.2016 року був перейменований у Новомиколаївський комунальний дошкільний навчальний заклад «Сонечко».Остання посада позивачки є завідувач Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу «Сонечко». 01 лютого 2019 року позивача було звільнено з Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу «Сонечко» за ч.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, що підтверджується даними трудової книжки і копією наказу № 07-к/тр від 30.01.2019 року. На момент звільнення у позивача було 105 днів невикористаної відпустки. 31.01.2019 року позивач звернулась до селищного голови Новомиколаївської територіальної громади з заявою здійснити перерахунок за невикористані дні щорічної відпустки в кількості 105 днів Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненним працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 3, 6 ст, 43 Конституції України - Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Судом встановлено, що за період роботи в Новомиколаївському комунальному дошкільному навчальному закладі «Сонечко» за період з 2012 року по 2018 рік позивачем невикористано 105 днів щорічної відпустки, що підтверджується довідкою відділу освіти від 30.01.2019 року, з якої вбачається, що за даний період позивачем було використано лише частину щорічної відпустки Даний факт не заперечується відповідачами. Відповідно до ч.1, 2 ст. 83 КЗпП України - У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Таким чином позивачеві при звільненні повинна була виплачена компенсація за всі дні невикористаної відпустки, але дана виплата здійснена не була, що підтверджується і зверненням голови Новомиколаївської селищної ради до голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 11.04.2019 року з проханням передбачити кошти для виплати компенсації за невикористані дні відпустки в кількості 105 днів з 2012-2018 рік в сумі 52266.79 грн., та середнього заробітку в зв`язку з невиплатою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні в сумі 43959 грн. 82 коп. Доказів того що на час розгляду справи з позивачем проведений розрахунок та виплачена компенсація за невикористані дні відпустки суду не надано . З чого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі та стягненню на користь позивача 52266 грн 79 коп., компенсацію за невикористані дні відпустки. Відповідно до положень ч.1 ст. 117 КЗпП України - В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 ( 100-95-п ) (з наступними змінами і доповненнями). Згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх \~випадках \~збереження \~середньої заробітної \~плати \~провадиться \~виходячи \~з розміру середньоденної (годинної) \~заробітної \~плати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Обов`язок власника або уповноваженого ним органом, передбачений ст.117 Кодексу законів про працю України, щодо виплати працівнику середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку є саме випадком збереження середньої заробітної плати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати \~нарахування \~\~виплат, \~\~що \~\~обчислюються \~\~із \~\~середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, \~провадяться шляхом множення \~середньоденного \~(годинного) \~заробітку на число робочих днів/годин, \~а у \~випадках, \~передбачених \~чинним \~законодавством, календарних днів, \~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна \~(годинна) \~заробітна \~плата \~визначається \~діленням заробітної \~плати \~за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі \~(календарні) \~дні \~на \~число \~відпрацьованих \~робочих днів (годин), \~а \~у \~випадках, передбачених чинним законодавством, - на число \~календарних \~днів за цей період. Так як на час розгляду спору позивачеві не виплачені всі суми, які підлягали виплаті при звільненні, а саме компенсація за невикористані дні відпустки, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку по час ухвалення рішення суду. При цьому позивачем надані дві довідки про середній заробіток від 02.10.2019 року, згідно якої середній заробіток позивачки склав 15764 грн.65 коп. При цьому заробіток за грудень місяць 2018 суттєво відрізняється від заробітку позивача у січні місяці 2019. Відповідно суд вважає, що в грудні місяці позивачеві крім заробітку виплачувались і премії та інші виплати, а так як повна розшифровка нарахувань суду не надана, суд не може визначити враховуються дані премії (інші виплати) при визначенні середнього заробітку чи ні. Друга довідка про середній заробіток, що надана позивачем, в якій суми нарахувань вказані за січень і лютий 2019 року. Але зважаючи на те, що в лютому місяці позивачка працювала лише один день. Відповідно вказані в даній довідці суми також не можуть бути прийнята судом для визначення середнього заробітку позивача. Тому для визначення середнього заробітку позивача судом береться нарахована заробітна плата за січень 2019 року та ділиться на кількість робочих днів: 9425.65 грн. : 21дн. = 448.84. Дана сума і береться судом як середньоденний заробіток позивача. З часу звільнення позивачки до ухвалення рішення пройшло 183 дні. Таким чином середній заробіток позивачки за даний час складатиме: 448.84 грн. Х 183 дні = 82137 грн 72 коп. Таким чином за період з 02.02.2019 року по 25.10.2019 року середній заробіток позивача складає: 82137 грн. 72 коп. Дана сума і підлягає стягненню на користь позивачки. Вирішуючи питання про те з кого із відповідачів потрібно стягнути зазначені вище суми, суд приходить до висновку, що невиплачені позивачеві суми підлягають стягненню в солідарному порядку з усіх відповідачів. Оскільки згідно наданого статуту, Новомиколаївський комунальний дошкільний навчальний заклад «Сонечко», є юридичною особою. Новомиколаївстка селищна рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є засновником даного навчального закладу, тому можуть вони бути відповідачами і є належними відповідачами у даній справі, так як саме з даними відповідачами позивач перебувала у трудових відносинах. Відсутність фінансування, віднесення даних установ до установ, які фінансуються за рахунок бюджету, не є підставою звільнення від відповідальності в частині невиплати працівникові всіх сум, належних при звільненні. Відповідачі відділ освіти Верхньодніпровської районної державної адміністрації і Верхньодніпровська районна державна адміністрація також є належними відповідачами, оскільки саме відділом освіти Верхньодніпровської РДА, видавався наказ про звільнення позивача, дані установи є розпорядниками коштів, що виділяються на освітні заклади тому також повинні відповідати за позовом позивачки. Так як саме ними не було вжито заходів для фінансування затрат необхідних для виплати позивачеві всіх належних коштів при звільненні. При цьому Новомиколаївською селищною радою вживались заходи для отримання відповідних коштів у відповідача Верхньодніпровської РДА, що підтверджується зверненням до Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивачки грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Затримка виплати заробітної плати , інших коштів, належних працівникові при звільненні має наслідком спричинення працівникові моральної шкоди. Проте, позивачка з 2007 року була завідувачем Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу «Сонечко», тобто була керівним працівником даної установи, відповідне саме нею повинні були вживатись заходи, щодо належного розрахунку та врахування і виплати всіх належних їй сум при звільненні. Тому у невиплаті позивачці всіх належних сум при звільненні суд вбачає і вину позивача. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої понесені судові витрати по сплаті судового зору відшкодовуються пропорційно задоволених позовних вимог. Та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за даним позовом. Судовий збір розраховується судом із загальної суми задоволених позовних вимог, яка складає 134404.51 грн. Відповідно судовий збір який підлягає стягненню з відповідачів складає 1344.05 грн., тому з кожного із відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 336 грн 01 коп. \~ \~

Outcome: partial