Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

27.06.2013 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення в порядку регресу матеріальних збитків, заподіяних обрушенням стіни по [ADDRESS] в сумі 29674,20 гривень, мотивуючи свої доводи тими обставинами, що відповідачі по справі є власниками житлових приміщень в будинку і мають нести зобов»язання по здійсненню права власності. В судовому засіданні представник позивача за дорученням позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснивши суду, що відповідачам на праві спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS].22.02.2013 року стався обвал стіни, яка розташована біля огорожі з територією СТО , що належить позивачу. В результаті цього обрушення були ушкоджені автомобілі, які знаходилися на ремонті у СТО, по цьому позивач сплатив власникам заподіяні збитки ,які просить стягнути з відповідачів в загальному порядку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали проти позову заперечили та пояснили наступне: [PERSON] пояснив, що він дійсно отримав за договором дарування від 13.05.2011 року 4/100 частини житлового будинку літер А-2 та літер Б-1 з надвірними будівлями за цією адресою, але та особа, що йому його подарувала цю частку є спадкоємцем після смерті [PERSON], а та на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від13.07.2009 року № 2-9/2009 на час смерті після перерозподілу часток мала право на приміщення 5-2 та частку приміщення 5-1 в будинку літер А-2з прибудовами. Завалився сарай літер»В» ,який на праві власності після розподілу належить відповідача [PERSON] та [PERSON] Але цього сараю вже не було, там була одна стінка. Вважає себе неналежним відповідачем по справі. [PERSON] та [PERSON] пояснили, що дійсно мають право власності на частину будинку з прибудовами, але будинок [ADDRESS] забудовано до 1917 року, ще з 1992 року його було зактовано виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Харкова, як такий, що погрожує обрушенням з амортизацією конструкцій на 79%. Потім було в 1996 році укладено іще один акт та винесено ще одне рішення РВК Дзержинської районної ради м. Харкова , в рішенні виконкому прямо вказано, що будинок погрожує обваленням та непридатний до житла. Але вини іншого житла не мають, жити їм ніде, тому вони змушені доживати свій вік в непридатній до житла оселі. Обидві живуть на одну пенсію, є особами похилого віку , не мають ніяких інших прибутків і тому, підтримують як можуть це житло . Сараю літер «В» давно не існує, він є тільки на паперах в технічному паспорті, він обрушився, там дійсно була тільки єдина стіна. Коли позивач став будувати магазин та СТО з продажу та ремонту автомобілів вони з 2006 року неодноразово зверталися і до Харківського міського голови [PERSON] і до Комісії з містобудування, бо в їхньому будинку також пішли тріщини і будинок швидко зовсім зруйнується, ніхто на їхні звернення уваги не звернув, забудову не припинив. Коли обвалилася стіна вони не бачили, причина обвалу не встановлена, ніякого акту не підписували. [PERSON] було покликано тільки коли проводилася комісія по підрахуванню збитків щодо ушкодження автомобілів , але на її зауваження, що в цю вартість внесені і ті ушкодження відносно яких автомобілі й були поставлені на ремонт ніхто уваги не звернув. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного: На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Судом неодноразово роз»яснені сторонам по справі вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України стосовно тих обставин, що докази подаються сторонами ,а судом тільки оцінюються. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі ч 3 ст.61 ЦПК України обставини ,встановлені судовим рішенням в цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлені ці обставини. Судом встановлено, що 22.02.2013 року дійсно мало місце обрушення стіни сараю літер»В» за [ADDRESS]. Стіна впала на територію СТО, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «Автодом-Харків» та в результаті чого були ушкоджені автомобілі ,які потребували ремонту та знаходилися за стоянці території СТО. Заподіяні збитки позивачем відшкодовані в повному обсязі. Вартість збитків підтверджена висновками судової товарознавчої експертизи. Але, не зважаючи на ті обставини, що обрушення стіни та заподіяння збитків мало місце, суд вважає, що позивач свої позовні вимоги не довів належними доказами, бо позивачем не доведена та невстановлена вина відповідачів в заподіянні шкоди. На підставі ст.. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода ,завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала. Як передбачено п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.12. 1992року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з змінами та доповненнями ,внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7від 08.07.1994,№11 від 30.09.1994 року, № 15 від 25.05.1998 року та № 9 від 24.10.2003 року суди повинні мати на увазі, що згідно з вимогами ЦК шкода, заподіяна особі і май громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою ,яка її заподіяла , за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи ……» Таким чином обов»язковим критерієм для відшкодування заподіяної шкоди є наявність вини і наявність причинного зв»язку. Наданими позивачем доказами наявність вини відповідачів по справі і наявність причинного зв»язку між правом власності на частину аварійного домоволодіння і обрушенням стіни суд вважає недоведеною, бо не встановлена причина обрушення стіни. Ніякий акт стосовно події укладено не було. Відповідно до п.3.25 Правил ДБН 360-92** « для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань між бічною межею ділянки і стіною житлового будинку або господарської будівлі треба приймати не менш 1,0 м». Дотримання вимог Правил ДБН 360-92** позивачем суду не доведене. Згідно зі ст.322 ЦК України Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч6 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 «власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчинити щодо свого майна будь-які дії ,які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник не може завдавати шкоди правам ,свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства….» Суд приходить до висновку, що відповідачі обґрунтованість своїх доводів суду довели, бо надали належні докази тим обставинам, що їхня власність знаходиться в аварійному стані , що підтверджується рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова від 19.01.1993 року №11/2, яким затверджено акт комісії ,яким будинок [ADDRESS] визнано звітшалим, а осіб такими, що підлягають виселенню, рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова від 09.04.1996 року ,яким вищевказаний будинок визнано таким, що загрожує обваленням та є непридатним до житла (арк..справи 140-143), діями відповідачів щодо вжиття заходів по забезпеченню заборони будівництва, їхнім листуванням з органами влади, органами містобудування(арк..справи 130-139). Суд вважає, що станом на видання Акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості для забудови в 2004 році (арк..справи14-17), забудови земельної ділянки за місцем розташування позивача в м. Харкові по вул.. Клочківській №94а в м. Харкові в 2005 році, органами місцевого самоврядування в особі тодішнього міського голови [PERSON] доводи відповідачок по справі [PERSON] та [PERSON] були проігноровані , межа між земельними ділянками визначена в порушення п.3.25 Правил ДБН 360-92** , що і мало бути встановлено відповідним експертним висновком та актом про подію, але позивачем, як указано вище за текстом мотивувальної частини судового рішення причини обрушення з»ясовані не були і відповідний акт не укладався, експертне дослідження з виявлення причини обрушення стіни також не проведене. Ураховуючи похилий вік відповідачек по справі, проживання відповідачів в приміщенні непридатному для проживання з 1996 року, суд приходить до висновку, що відповідачі не мали можливості забезпечити контроль за зруйнованими забудовами по [ADDRESS], бо фактично утримують непрдатне для проживання житлове приміщення. Дослідивши доводи по справі в їх сукупності, діючи з метою гуманості та справедливості, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову не існує.

Outcome: dismissed