Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

27.11.2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі ПрАТ «Українська страхова компанія») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення в порядку регресу матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 15517,71 грн.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» в особі голови правління Євтушенко Т.П. та [PERSON] було укладено кредитний договір №6787к від 26.12.2013 року, на виконання умов якого Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» надано [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 8000,00 грн., строком на 24 місяці, з 26.12.2013 року по 26.12.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. Перерахування визначених кредитним договором №6787 від 26.12.2013 року грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням №14220 від 26.12.2013 року. Між ПрАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладено Договір добровільного страхування кредитів №01 від 08.01.2014 року. У відповідності з Додатком № 1 до Договору добровільного страхування кредитів №01 від 08.01.2014 року кредитний договір №6787к від 26.12.2013 року укладений між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 15520,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №6787к від 26.12.2013 року належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував. ПрАТ «Українська страхова компанія» на підставі заяви №3276 від 17.10.2019 року та доданих до неї документів, складено страховий акт № 558 кр та відповідно 19.07.2019 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15517,71 грн. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало покладені на нього законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів обов`язки, до нього перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2013 року між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] укладено кредитний договір №6787к, згідно з умовами якого Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» на підставі рішення Кредитного комітету №978 від 25.12.2013 року надала, а [PERSON] прийняла у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки, у розмірі 8000,00 грн. строком на 24 місяці з 26.12.2013 року 26.12.2015 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних. Перерахування грошових коштів для видачі готівки по кредитному договору №6787к від 26.12.2013 року на ім`я [PERSON] підтверджується платіжним дорученням №14220 від 26.12.2013 року. Крім того, між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» (Страхувальник) та ПрАТ «Українська страхова компанія» (Страховик) укладено Договір добровільного страхування кредитів №01 від 08.01.2014 року, предметом якого є майнові інтереси Кредитної спілки «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані їй внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів. Згідно п.1.3 вказаного договору, ПрАТ «Українська страхова компанія» здійснює страхування кредитного ризику за Кредитними договорами, укладеними між позичальниками - пенсіонерами та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договору про співробітництво між Страхувальником та Страховиком. Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Договору добровільного страхування кредитів, визначено, що страховим випадком за цим договором по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій. Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десяти) днів після настання строку сплати третього платежу. Згідно наданої позивачем виписки з рахунку позичальника [PERSON] вих. № 3282 від 18.10.2019 року остання з квітня 2014 року щомісячне погашення заборгованості, передбачене кредитним договором не здійснювала. Пунктом 5.1 Договору добровільного страхування кредитів передбачено, що страхувальник повинен повідомити про настання страхового випадку та направити ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування з додаванням документів згідно з переліком, визначеним цим договором. На виконання умов договору Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву №3276 від 17.10.2019 року про здійснення страхової виплати у зв`язку з настанням страхового випадку у розмірі 14545,16 грн.. 18.10.2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія» на підставі заяви та доданих до неї документів складено страховий акт №558кр від 18.10.2019 року та відповідно до платіжного доручення №1276 від 18.10.2019 року здійснено страхову виплату у розмірі 15517,71 грн.. Відповідно до п. 5.7 Договору добровільного страхування кредитів до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору. Також, згідно п. 5.8 Договорів добровільного страхування кредитів, після отримання страхового відшкодування, КС «Українська кредитна спілка» за вимогою ПрАТ «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника згідно з умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене ПрАТ «Українська страхова компанія» страхове відшкодування. На виконання вищевказаних вимог Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала ПрАТ «Українська страхова компанія» довідку № 3289 від 18.10.2019 року про здійснення страхової виплати за [PERSON] в сумі 15517,71 грн.. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі змісту ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтями 979, 980 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ч.1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування кредитів, у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту (пункт 16 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду № 521/6088/16-ц від 31.10.2018 р., № 910/8982/17 від 20.04.2018 р. Натомість, регрес це право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Під час судового розгляду встановлено, що позивач набув право вимоги за кредитним договором №6787к від 26.12.2013 року внаслідок виплати страхового відшкодування згідно з умовами договору добровільного страхування кредитів в порядку суброгації. Таким чином, судом враховуються фактичні підстави пред`явленого позову, обраний позивачем спосіб захисту, зазначений у позовній заяві відшкодування майнової шкоди, а не лише посилання позивача на стягнення шкоди в порядку регресу. Окрім того, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, на положення якої як на підставу своїх вимог посилається позивач, встановлений особливий правовий режим. Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало покладені на нього Законом та умовами Договору добровільного страхування кредитів №01 від 08.01.2014 року обов`язки, то до нього перейшло право вимоги у порядку суброгації, на стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди за здійснену страхову виплату в сумі 15517,71 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved