Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

27 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу та відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що 07.08.2015 року приблизно о 06-00 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вулиці Набережній в місті Маріуполі, провив неуважність та необережність, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль [NUMBER], який, у свою чергу, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на пішохода позивача [PERSON] Внаслідок наїзду позивачеві були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком суду від 02.11.2015 року, зміненим ухвалою апеляційного суду від 29.02.2016 року, з ТОВ «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» на користь позивача було стягнуто моральну шкоду у сумі 18765,57 гривень, та з ПАО «Страхова компанія «ВУСО» моральну шкоду 234,43 гривень, витрати на стоянку 400,00 гривень, витрати на евакуатор 700,00 гривень, витрати на придбання медикаментів 4688,57 гривень, а всього 6023,00 гривень. В межах кримінального провадження позивачем [PERSON] були понесені витрати на правову допомогу у загальній сумі 6000,00 гривень, які залишились не відшкодованими. Крім того, позивачем [PERSON] були додатково понесені витрати на придбання медикаментів у сумі 899,74 гривень. Просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у сумі 6000,00 гривень, та витрати на придбання медикаментів у сумі 899,74 гривень. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, в остаточній редакції яких просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу, понесені нею у межах кримінального провадження, у сумі 6000,00 гривень, а також відшкодувати з рахунок відповідача додатково понесені нею витрати на придбання медикаментів у сумі 1173,43 гривень. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність, на задоволенні позову наполягали. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не прибув, надавши заяву про визнання кінцевої редакції предявленого позову, просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження, оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявленого позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 листопада 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 рік. Крім того, зазначеним вироком суду на користь потерпілої [PERSON] з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» стягнуто моральну шкоду 1234,43 гривень, витрати на стоянку 400,00 гривень, витрати на евакуатор 700,00 гривень, витрати на придбання медикаментів 4688,57 гривень, витрати на правову допомогу 1361,65 гривень, а також на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» моральну шкоду 18765,57 гривень, витрати на правову допомогу 3638,35 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року вирок суду першої інстанції змінено, а саме на користь потерпілої [PERSON] з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» стягнуто моральну шкоду 234,43 гривень, витрати на стоянку 400,00 гривень, витрати на евакуатор 700,00 гривень, витрати на придбання медикаментів 4688,57 гривень, а також на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий Урожай» моральну шкоду 19765,57 гривень. З мотивувальної та резолютивної частини вироку виключено стягнення з ПАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ТК «Золотий Урожай» витрат на правову допомогу в сумі 1361,65 гривень та 3638,35 гривень відповідно виключено. Доведеними обставинами, викладеними в мотивувальній частині даного судового рішення, є наступне. 7 серпня 2015 року приблизно об 6-00 год. водій [PERSON], керуючи за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 504725 технічно справним автомобілем [NUMBER], здійснював на ньому рух по проїзній частині вул. Набережній з боку вул. Пашковського у напрямку вул. Торгової в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області, та на шляху прямування, проїжджаючи ділянку дороги в районі електроопори № 32, розташованої зліва відносно руху транспортного засобу, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які регламентують: «п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди»; діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, об'єктивно маючи можливість запобігти дорожньо-транспортній події та маючи\~ можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, а саме: за розташуванням автомобіля [NUMBER], який знаходився на смузі його руху в статичному положенні в попутному напрямку, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості або зупинки керованого ним автомобіля марки «ГАЗ 33021», та правою передньою частиною кузова вказаного транспортного засобу скоїв наїзд на автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ Нубіра» реєстраційний номер АН 82 92 II, який після наїзду на нього в некерованому стані виїхав за межі проїжджої частини праворуч, де правою бічної передньою частиною автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ Нубіра» стався наїзд на пішохода [PERSON], власника автомобіля «ЗАЗ-ДЕУ Нубіра», яка знаходилась за межами проїзної частини на узбіччі. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, забій мяких тканин обличчя, закритий перелом кісток носа зі зміщенням, рублена рана носа, повний передньонижній вивих лівої плечової кістки, перелам правої головки малогомілкової кості без зміщення, які по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такі, що потребували для свого лікування тривалий час, строком більш ніж 21 день. Допущені водієм [PERSON] порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків. Вищезазначені встановлені судом обставини за положеннями ст. 61 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вирок у кримінальному провадженні, беруться до уваги в межах вирішення позову у даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності.\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з первісних платіжних документів, наданих позивачем [PERSON], упродовж листопада 2016 року та січня 2017 року нею були понесені витрати на придбання медикаментів у загальній сумі 1173,43 гривень. Зазначена сума у повному обсязі визнана відповідачем [PERSON], а отже суд стягує з нього дану суми шкоди на користь позивача, як встановлену та доведену в ході судового розгляду справи. Крім того, матеріалами дослідженого в судовому засіданні кримінального провадження та даного позову встановлено, що позивачем [PERSON] також були понесені витрати на правову допомогу у сумі 6000,00 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до який в сенсі ст. 79 ЦПК України також віднесено і витрати на правову допомогу. З урахуванням визнання відповідачем [PERSON] предявленого позову, суд вважає необхідним задовольнити позов і в цій частині, стягнувши з останнього на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати на правову допомогу у зазначеному розмірі. Відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved