Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

28.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час сумісного проживання 24 квітня 2009 року народилася донька [PERSON]. 28 квітня 2014 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], 28.04.2009 в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 21 лютого 2014 року та до повноліття дитини. Проживаючи разом з дитиною позивач самостійно, власними силами намагається доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання доньки. Аліменти в розмірі 550 грн., які позивач отримує від відповідача на утримання доньки менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та їх недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В звязку з чим, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 року, стягнувши з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Ухвалою від 29.11.2017 року суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя Боровіковою А.І. відкрито провадження у справі. Ухвалою від 22.12.2017 року у звязку зі звільненням 14.12.2017 року [PERSON] з посади судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя суддею Кулик В.Б. прийнято цивільну справу до свого провадження. Ухвалою від 21.03.2018 року суддя відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 1/6 частини його щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожитковою мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, зазначивши, що під час шлюбу з позивачем [PERSON] у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Згідно з виконавчим листом № 2-3654/2003, виданого 16.12.2003 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, з відповідача щомісячно вираховують на користь [PERSON] на утримання [PERSON], аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, до повноліття дитини. Відповідач проживає з матерію [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою, хворіє, та потребує матеріальної допомоги на лікування. Посилаючись на те, що у разі задоволення позовних вимог позивача загальний відсоток стягнення з відповідача аліментів складатиме більше ніж 1/3 частини доходів всіх видів заробітку, що йде в розріз з Сімейним кодексом, в якому ст. 81 визначено максимальний обсяг аліментів на двох дітей як 1/3 від доходів батька. Позивач [PERSON] у судовому засіданні посилаючись на обставини викладені у позові, на позовних вимогах наполягала і просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити частково, посилаючись на обставини, викладені ним у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ЖС № 116564, виданого 30.04.2009 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], актовий запис № 438 (а.с. 3). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 21.02.2014 року і до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили 08.05.2014 року (а.с. 4-5). Дитина проживає з матірю [PERSON] Факт проживання малолітньої дитини з позивачем не заперечувався в судовому засіданні відповідачем по справі. Також, як вбачається з свідоцтва про народження, серії 1-ЖС № 328180, повторно виданого 20.01.2017 року Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], актовий запис № 667 (а.с. 33). Згідно із рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2003 року з відповідача на користь позивача щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Крім того, на утриманні відповідача перебуває його мати [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою, хворіє та потребує матеріальної допомоги на лікування, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого (а.с. 32, 35). Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 182 СК України (в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі) передбачалося, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При цьому частиною третьою статті 184 СК України (в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі) передбачалося, що у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року внесено зміни до Сімейного кодексу України. Так, частиною третьою статті 181 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно частини другої статті 182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також змінено положення частини третьої статті 184 СК України та виключено можливість призначення дитині державної допомоги у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде меншим мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи № 6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Як з'ясовано у судовому засіданні, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини [PERSON] визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. При цьому статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року 1 689 гривень, з 1 травня 1 777 гривень, з 1 грудня 1 860 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1 860 гривень, з 1 липня 1 944 гривні, з 1 грудня 2 027 гривень. Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів 28 листопада 2017 року мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років мав становити не менше ніж 713 грн. 00 коп. (1 777 грн. 00 коп. х 50%), а на час розгляду справи 888 грн. 50 коп. (1 492 грн. 00 коп. х 50%), що перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 року. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої спільної дитини. У звязку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матірю, приймаючи до уваги наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини [PERSON], непрацездатної матері [PERSON], виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, призначених рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2014 року, і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню доньку [PERSON] у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірах, діючих на день звернення позивача до суду.

Outcome: partial