Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

28.01.2019 Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури звернувся в суд в інтересах держави в особі Луцької міської ради з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позов мотивував тим, що відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження щодо вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України., а саме: не дотримавшись ПДР України, не надала дорогу пішоходу [PERSON], який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переходу та здійснила наїзд на нього. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав травми, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» в ортопедо-травматологічному відділенні протягом 19 днів. На лікування потерпілого [PERSON] затрачено 7 201 грн. бюджетних коштів. Луцька міська клінічна лікарня перебуває в комунальній власності, фінансування проводиться з місцевого бюджету, розпорядником якого є Луцька міська рада. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 09.10.2018 кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите у звязку з примиренням винної з потерпілим та звільнено від кримінальної відповідальності. Вважає, що [PERSON] зобовязана відшкодувати кошти, витрачені Луцькою міською клінічною лікарнею на лікування [PERSON] Просить, стягнути з відповідача в користь Луцької міської ради 7201 грн. Ухвалою суду від 12.02.2019 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. У встановлений строк, відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. В судовому засіданні представник прокуратури вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2018 кримінальне провадження №12018030010001349 відносно [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України закрити у звязку з примиренням винної з потерпілим та звільнено від кримінальної відповідальності (а.с.4). Суд звертає увагу, що вказана підстава для закриття кримінального провадження відноситься до нереабілітуючих\~(тобто\~тих,\~які не\~знімають підозру,\~але звільняють\~від кримінальної\~відповідальності) підстав. При розгляді кримінального провадження, судом встановлено, що [PERSON] 11.04.2018 проявила безпечність та неуважність, неправильно оцінила дорожню обстановку, відволіклась від її спостереження, порушивши положення правил дорожнього руху п.п. 2.3 (б), 18.4 ПДР України, не вжила негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, таким чином не надала дорогу пішоходу [PERSON], [INFO], який здійснював перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля та здійснила наїзд на нього. З повідомлення КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» від 03.10.2018 № 1592/2.8.18 вбачається, що в періоди 11.04.2018-26.04.2018 та 05.07.2018-09.07.2018 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» і на його лікування затрачено кошти в сумі 7\~201 грн. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» від 18.12.2009 розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Визначаючи матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача слід виходити із встановлених досудовим слідством сум. В пункті 3\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 07.07.1995\~«Про відшкодування\~витрат на\~стаціонарне лікування\~особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових\~витрат» зазначено, що обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Оскільки витрати на лікування [PERSON] були понесені КЗ «Луцька міська клінічна лікарня», то вони підлягають стягненню в користь держави в особі Луцької міської ради. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що факти викладені прокурором у позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, не викликають сумнів у суду та вважаються судом доведеними, у звязку з чим з відповідача підлягають до стягнення 7\~201 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 гривні 40 копійок.

Outcome: approved