Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

28 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] в якій позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськраонного управління юстиції Донецької області 17.10.1992р., актовий запис про шлюб №657 від 17.10.1992р., свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя, збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. Зазначає, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, господарства спільного між ними не велося. В судове засідання позивачка не з'явилась, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] не з'явився у судове засідання про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. З огляду на повторну неявку відповідача в судові засідання 05.05.2015р. та 18.05.2015р., а також зважаючи на згоду позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 17 жовтня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. КостянтинівціКостянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області в книзі реєстрації шлюбів 17.10.1992р. зроблено відповідний актовий запис №657 та видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2015р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, спільного господарства не ведуть, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved