Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

27 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] громади в особі Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить встановити факт постійного проживання із його тіткою та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,3590 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мар'янівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, посилаючись на те, що 13 листопада 2014 року померла тітка позивача - [PERSON]. На протязі 6 місяців після смерті тітки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийнятта спадщини, оскільки вважав, що у матері не залишилось спадкового майна, але нещодавно він випадково знайшов копії державного акту на право власності на земельну ділянку, в звязку із чим звернувся до нотаріальної контори із наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину мені було відмовлено, оскільки виявилось, що у нього відсутні оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, а відповідач не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 312610 від 14 листопада 2014 року підтверджується, що 13 листопада 2014 року у віці 81 рік, в м. Старокостянтинів Хмельницької області померла [PERSON], про що 14 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис № 15. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3590 гектарів у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Марянівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №965968, виданого 11 квітня 2005 року на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області від 14 липня 2004 року за № 281 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010502500261. Ще за життя тітка забажала, щоб після її смерті все майно, яке буде належати їй на день смерті, належало позивачу по справі, про що говорила неодноразово, та в звязку із чим 6 липня 2011 року склала заповіт, посвідчений Марянівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, але що саме складало спадкове майно на день її смерті позивач не знав. В останні роки свого життя тітка важко хворіла, тому позивач по справі вимушений був забрати її проживати до себе у [INFO], щоб мати змогу доглядати її. У будинку позивача вони жили однією сімєю, вели спільне господарство, а після смерті тітки позивач провів її поховання та взяв на себе усі витрати по ньому, в звязку із чим, відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом становленого строку він не заявив про відмову від неї. У зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту позивач був змушенний звернутись до редакції газети «Життєві обріі» із оголошенням про те, щоб втрачений державний акт серії ЯБ №965968, виданий на імя [PERSON], вважати не дійсним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, доведено, що позивач являється спадкоємцем за заповітом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved