Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 48659 грн. 14 коп. заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідній допомозі, 8872 грн. 22 коп. компенсації витрат на відрядження у вигляді добових, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 12.04.2013 року по день подання позовної заяви 27.01.2014 року в розмірі 31975,40 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 07.07.2008 року він працював на різних посадах, а з 11.11.2011 року на посаді старшого бортпровідника директорату сервісу пасажиру на борту ПС льотного комплексу у відповідача. 15.04.2013 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку із скороченням штату. Проте, заробітну плату за грудень 2012 року - квітень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та компенсацію витрат на відрядження у вигляді добових при звільненні відповідач не виплатив. Позивач в судове засідання не з явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у свою відсутність. Відповідач свого представника за викликом суду не направив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, письмових заперечень та заяви про слухання справи у відсутність свого представника не надав. Суд ухвалив слухати справу у відсутність позивача та представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивач з 07.07.2008 року працював на різних посадах, а з 11.11.2011 року на посаді старшого бортпровідника директорату сервісу пасажиру на борту ПС льотного комплексу у відповідача - Закрите акціонерне товариство «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», яке змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», що вбачається з трудової книжки позивача від 15.03.2001 року. З 15.04.2013 року позивача було звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України - у зв язку із скороченням штату, відповідно до наказу № 1307-ос від 12.04.2013 року та відповідного запису в трудовій книжці. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу не було виплачено заробітну плату за грудень 2012 року - квітень 2013 року (включно), компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, що складає 48659 грн. 14 коп., згідно довідки № 4246 від 15.04.2013 року, та компенсацію витрат на відрядження у вигляді добових, що складає 8872 грн. 22 коп., згідно довідки № 826 від 16.05.2013 року. Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. А частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Позивачем не було надано розрахунок його середнього заробітку за весь час затримки та не доведено його розмір. Таким чином, на підставі викладеного та на підставі того, що відповідачем були допущені порушення трудового законодавства, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 48659 грн. 14 коп. заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, а також 8872 грн. 22 коп. компенсації витрат на відрядження у вигляді добових. Також суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі на підставі ч.2 ст.367 ЦПК України. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого було звільнено позивача при подачі позову. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі ст.24 ч.1 Закону України «Про відпустки», ст.ст.47 ч.1, 116 ч.1, 117 ч.1 КЗпП України,

Outcome: partial