Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

27 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 25.12.2004 року Томашівською сільською радою Уманського району Черкаської області, актовий запис за № 2 у Книзі реєстрації актів про одруження. Позивач посилається на те, що в шлюбі в сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею; справа про стягнення аліментів на утримання дітей знаходиться на розгляді в Уманському міськрайонному суді, щодо участі батька у вихованні дітей вона не заперечує. Спільно нажите майно буде розділене між ними в добровільному порядку або згідно з чинним законодавством України. Позивач зазначає, що причиною розірвання шлюбу є розбіжність у поглядах на подружнє життя. Однією сім'єю вони не проживають більше, ніж півтора роки, спільне господарство не ведеться, відповідач живе виключно своїми інтересами, сім'я його фактично не цікавить. Міжособистісні відносини з відповідачем призводять лише до конфліктів та непорозумінь, тому позивач вважає, що відновлювати подружні відносини немає сенсу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, наполягає на розірванні шлюбу; на примирення не погоджується; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу бажає залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON], який вважається повідомленим належним чином про місце, день і час судового розгляду на підставі ст. 76 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову суду не подав. У зв'язку з вказаними обставинами суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів - ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 25.12.2004 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 25.12.2004 року в Томашівській сільській раді Уманського району Черкаської області, актовий запис за № 2 у Книзі реєстрації актів про одруження. Прізвища сторін після одруження - [PERSON]. У шлюбі в сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є розбіжність у поглядах на подружнє життя. Однією сім'єю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть. Міжособистісні відносини позивача з відповідачем призводять до конфліктів та непорозумінь. Тому позивач відновлювати подружні відносини не бажає та вважає, що примирення сторін і збереження сім'ї неможливе. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. Виходячи з норм статей 55, 56 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує понесені останнім і документально підтверджені судові витрати - 243,60 грн.

Outcome: approved