Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,58 га, розташовану на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER]. Спадщину після [PERSON] ніхто не прийняв. Рішенням Білопільського районного суду від 18 серпня 2016 року йому визначено додатковий строк для прийняття спадщини після померлого брата. Однак, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом він не може у зв'язку з втратою державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58 га, розташовану на території Шкуратівської сільської ради, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], в порядку спадкування за законом після брата [PERSON], який помер [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Представник останнього за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 32). Представник відповідача - Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 28). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області у судове засідання не з'явився. Завідувач нотконтори Ковальова Л. Б. надіслала заяву про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 26). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 530 ЦК УРСР визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). У відповідності до ст. 1216 ЦК України 2003 року спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (ст. 1262 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що рідним братом позивача був [PERSON], що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 5-6). Згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER] останній помер [INFO] (а. с. 7). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 27 травня 1999 року на підставі рішення VI сесії 23 скликання Шкуратівської сільської ради від 27 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №173, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58 га в межах згідно з планом, розташована на території Шкуратівської сільської ради (а. с. 13). Відповідно до довідки Шкуратівської сільської ради від 10 травня 2016 року №301 [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований і проживав у с. Череватівка. Заповіт від імені померлого виконкомом Шкуратівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 8). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 29 серпня 2016 року, [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини після брата [PERSON], який помер [INFO], тривалістю в три місяці з дня набрання чинності рішенням суду (а. с. 9-10). 12 вересня 2016 року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №59483121 після [PERSON], який помер [INFO] (а. с. 33). З письмових роз'яснень приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Бойко О. І. від 12 вересня 2016 року вбачається, що видача позивачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, без правовстановлюючих документів щодо належності даного майна спадкодавцеві не можлива (а. с. 12). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку, площею 3,58 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шкуратівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом [NUMBER], в порядку спадкування після рідного брата [PERSON], який помер [INFO], однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою державного акту на вказану земельну ділянку, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved