Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

27.07.17. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим, скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги наступним. 14.11.12. між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки № 4062, за яким Чернігівська міська рада надала [PERSON] в довгострокове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS], для експлуатації нежитлової будівлі центру дозвілля та розваг. Оренда оформлена строком до 31.08.19. Земельна ділянка площею 0,0120 га за кадастровим номером [NUMBER]. 23.02.17. позивач на підставі договору дарування нежитлової будівлі передав у власність будівлю за адресою: [ADDRESS], [PERSON]. Вказана обставина стала підставою для звернення до Чернігівської міської ради з проханням розірвати договір оренди земельної ділянки № 4062. Листом від 06.07.17. за № 4333 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради надало позивачу відповідь про те, що до заяви про розірвання договору оренди земельної ділянки позивач має додати клопотання про передачу в оренду земельної ділянки від [PERSON] як нового власника, та що це питання вирішується виключно на пленарних засіданнях міської ради та не віднесено до повноважень Управління. З Договору оренди земельної ділянки № 4062 від 14.11.12. вбачається, що сторони договору передбачили підстави для зміни та припинення його дії. Позивач посилаючись на ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України та ст. 7 ЗУ «Про оренду землі», зазначає, що з моменту укладення та державної реєстрації договору дарування нежитлової будівлі від 23.02.17., яка розташована за адресою: [ADDRESS], право користування земельною ділянкою за цією адресою у позивача за договором оренди земельної ділянки № 4062 від 14 листопада 2012 року припинилося в силу п.п. 28, 29 цього договору, а отже зазначений договір є таким, що припинений з 23.02.17. в силу закону. Просив визнати припиненим договір оренди земельної ділянки № 4062 від 14 листопада 2012 року з 23.02.2017 року; скасувати державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки № 4062 від 14 листопада 2012 року та зобов'язати Чернігівську міську раду у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили прийняти від [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] в [ADDRESS] за актом приймання-передачі. В ході розгляду справи до участі в ній в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача - третьої особи - позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, які викладені у запереченнях на позовні вимоги (а.с.37-41) та в додаткових запереченнях (а.с.47-50). Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином (а.с.54), причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань до суду від неї не надходило. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2012 року між Чернігівською міською радою (орендодавець) та [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки № 4062, зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Чернігові, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 грудня 2012 року за № 741010004001179 (а.с.6-8). Згідно умов договору орендодавець надає, а орендар приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку в [ADDRESS], для експлуатації нежитлової будівлі центру дозвілля та розваг, строк дії договору до 31 серпня 2019 року. Згідно акту прийому-передачі від 29 грудня 2012 року відбулось фактичне передання [PERSON] зазначеної земельної ділянки (а.с.11). 23.02.17. між [PERSON] (дарувальник) та [PERSON] (обдаровувана) було укладено договір дарування нежитлової будівлі, відповідно до якого дарувальник передає у власність обдаровуваній безоплатно належну йому нежитлову будівлю, а обдаровувана приймає у власність нежитлову будівлю; предметом цього договору є нежитлова будівля, центр дозвілля та розваг зазначена літерою «А-1», загальною площею 84,4 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] (а.с.14). 21.06.17. позивач звернувся до Чернігівської міської ради, Управління земельних ресурсів з заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки № 4062 у зв'язку з зміною власника нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно листа Управління земельних ресурсів від 06.07.17. зазначено, що з відповідним клопотанням необхідно звертатися до канцелярії Чернігівської міської ради, оскільки Управління не має повноважень для прийняття рішень про розірвання договорів оренди земельних ділянок або передачу земельних ділянок у користування (а.с.17). Як вбачається з договору оренди земельної ділянки № 4062 від 14 листопада 2012 року, в ньому сторони передбачили підстави зміни його умов і припинення його дії. Так, згідно п. 28 даного договору вбачається, що договір втрачає силу у разі його припинення або розірвання. Пунктом 29 встановлено, що підставою припинення договору є: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; примусовий викуп (вилучення) земельної ділянки у разі суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від орендаря або орендодавця (у разі зміни умов господарювання, внаслідок змін у чинному законодавстві України); в інших випадках, передбачених законодавчими актами України. Відповідно до п. 30 підставою розірвання договору є взаємна згода сторін; вимога однієї із сторін у випадку не виконання іншою стороною обов'язків, передбачених договором; добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки або припинення діяльності орендаря. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно абз. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є, у тому числі, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Частиною 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Згідно приписів ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Аналогічні положення закріплені в ст. 377 Цивільного кодексу України, відповідно до яких до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - права власності або права користування відповідною земельною ділянкою в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я шляхом укладення договору оренди. Отже, з урахуванням положень ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про оренду землі», з моменту укладення договору дарування нежитлової будівлі, яка розташована на орендованій земельній ділянці, право користування земельною ділянкою у [PERSON] за договором оренди землі № 4062 від 14 листопада 2012 року припинилось, а отже зазначений договір є таким, що припинений з 23 лютого 2017 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом визнання договору оренди земельної ділянки припиненим з 23 лютого 2017 року. Одночасно, оскільки спірний договір визнано припиненим, а інші позовні вимоги є похідними від цього, тому підстави для їх задоволення відсутні.

Outcome: partial