Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

27 вересня 2019 року Акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22032000068987 від 09.07.2018 року у розмірі 85671,63 грн. та заборгованість за кредитним договором №26256000022084 від 08.05.2018 року у розмірі 3112,70 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON] був укладений кредитний договір №22032000068987 від 09 липня 2018 року (далі Договір 1) та кредитний договір №26256000022084 від 08.05.2018 року (далі Договір 2). При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Позивач, скориставшись положеннями ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві об`єднав декілька вимог по окремим кредитним договорам та зазначив наступні обставини. Так, 09.07.2018 року відповідач звернувся до банку із заявою про надання кредиту та своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб ПАТ «Банк Кредит Дніпро» версія 9.0 (далі за текстом - УДБО) на визначених в ньому умовах та підтвердив факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами УДБО. Видача кредиту здійснювалася шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача №2625900002584 відкритий в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», страхова сума платежу (вираховується банком виходячи із суми кредиту на споживчі потреби і строку кредиту і сплачується за рахунок суми споживчого кредиту) в розмір 14400,00 грн. (відповідно до договору добровільного страхування життя клієнтів № ВР-22032000068987 від 09.07.2018 року. Відповідно до п.1.2 Договору 1, сума кредиту складає 74 400,00 грн., строк кредитування складає 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 09 липня 2023 року. Умовами кредитного договору визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% від суми кредиту та процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість - 56.00 % річних. Крім того, 08 травня 2018 року відповідач звернувся до банку із заявою про надання кредиту та своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб ПАТ «Банк Кредит Дніпро» версія 8.0 (далі за текстом - УДБО) на визначених в ньому умовах та підтвердив факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами УДБО. Відповідно до умов Договору 2, банк здійснює кредитне обслуговування рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу (далі - Кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власник коштів клієнта на рахунку. Відповідно до п.1.2 Договору 2, ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 2000,00 грн., та протягом дії цього договору може бути змінений Банком в порядку визначеному УДБО, строк дії договору 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту. Згідно умов Договору 2, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 48 % річних, на прострочену заборгованість - 56.00 % річних. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами в повному обсязі та надав відповідачу кошти в кредит за Договором 1 у розмірі 74 400,00 грн., відповідачем були здійснені операції за рахунок Кредитної лінії, що підтверджується розрахунками заборгованості. Однак відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, не дотримується умов Договору 1, а саме не здійснює повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у терміни та на умовах, визначених Договором 1, у зв`язку з чим, станом на 16 серпня 2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором №22032000068987 від 09.07.2018 року у розмірі 85671,63 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту - 65247,86 грн., суми несплачених відсотків - 1176,49 грн., сума несплачених комісій - 19 247,28 грн. Також, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором 2, а саме не погашає заборгованість у терміни та на умовах, визначених Договором 2, у зв`язку з чим, станом на 16 серпня 2019 року утворилася заборгованість за кредитним договором №26256000022084 від 08.05.2018 року у розмірі 3112,70 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту - 1960,71 грн., суми несплачених відсотків - 473,99 грн., сума несплачених комісій - 678,00 грн. Зазначені суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 12 листопада 2019 року відкрите загальне позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду (а.с.98). Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с.102), причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON] були укладені: Кредитний договір №22032000068987 від 09 липня 2018 року (а.с.6) та Договір №26256000022084 про встановлення кредитного ліміту від 08.05.2018 року (а.с.7). При укладенні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України і укладений між ними договір є договором приєднання, друга сторона не може пропонувати свої умови договору. Так, відповідно до п.п.1.1,1.2 Кредитного договору №22032000068987 від 09 липня 2018 року (Договір 1), банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на споживчі потреба, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, на наступних умовах: сума кредиту складає 74 400,00 грн.; строк кредитування складає 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 09 липня 2023 року; щомісячна комісія за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість - 56.00 % річних. За умовами Договору №26256000022084 про встановлення кредитного ліміту від 08.05.2018 року (Договір 2), в порядку передбаченому цим договором та Універсальним договором банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб ПАТ «Банк Кредит Дніпро» версія 8.0 (далі за текстом - УДБО), Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритого в банку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу (далі - Кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власник коштів клієнта на рахунку (п.1.1. Договору). Відповідно до п.1.2 Договору 2, ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 2000,00 грн., та протягом дії цього договору може бути змінений Банком в порядку визначеному УДБО; строк дії договору 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 48 % річних, на прострочену заборгованість - 56,00 % річних; розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01%річних; реальна процентна ставка за кредитом 56% річних. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами в повному обсязі та надав відповідачу кошти в кредит за Договором 1 у розмірі 74400,00 грн., а також відповідачем були здійснені операції за рахунок Кредитної лінії, що підтверджується розрахунками заборгованості. Однак, відповідач [PERSON] , в порушення умов кредитних договорів зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на 16 серпня 2019 року утворилася заборгованість: - за кредитним договором №22032000068987 від 09.07.2018 року у розмірі 85671,63 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту - 65247,86 грн., суми несплачених відсотків - 1176,49 грн., сума несплачених комісій - 19 247,28 грн., що стверджується поданим розрахунком заборгованості (а.с.58-59); - за кредитним договором №26256000022084 від 08.05.2018 року у розмірі 3112,70 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту - 1960,71 грн., суми несплачених відсотків - 473,99 грн., сума несплачених комісій - 678,00 грн., що стверджується поданим розрахунком заборгованості (а.с.60-61) Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останнім договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати наступні норми Закону. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №22032000068987 від 09.07.2018 року у розмірі 85671,63 грн., за кредитним договором №26256000022084 від 08.05.2018 року у розмірі 3112,70 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved