Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

28 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом (уточненим 11.03.2020р.) до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх таким, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником вказаного будинку. Даний будинок набутий позивачем за договором дарування від 03.04.2019р., укладеним з батьком позивача [PERSON] . На момент укладення вказаного договору відповідачі вже були зареєстровані у спірному будинку. На неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації та звільнити житло в добровільному порядку відповідачі не реагують. Посилаючись на те, що реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу у реалізації його права власності, останній звернувся до суду із даним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, також в цій заяві зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, із заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, відзиву не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 07 липня 2021 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 03.04.2019р. за реєстровим № 574, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , а також витягом про реєстрацію 03.04.2019р. права власності на вказане нерухоме майно за позивачем /а.с.7- 9/. Дана угода оспорювалася в межах цивільної справи № 589/457/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання договору дарування недійсним і встановлення права власності на спірний будинок. За наслідками розгляду цієї справи 26.02.2021р. Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 30.03.2021р. У будинку [ADDRESS] , окрім, [PERSON] і [PERSON] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. За доводами позивача, вказані особи не є членами сім`ї позивача, не пов`язані з ним спільним побутом, були зареєстровані у спірному житлі з дозволу колишнього власника. Добровільно виселитись та знятись з реєстрації відповідачі не бажають, а їх реєстрація у належному позивачу будинку створює перешкоди у реалізації його права власності. 12.07.2019р. позивач склав заяву, адресовану відповідачам, з проханням звільнити будинок [ADDRESS] та прилеглу до нього земельну ділянку, знятися з реєстраційного обліку у вказаному будинку у строк до 12.08.2019р. /а.с. 12/. Вказана заява направлена відповідачам. Однак досі вимоги позивача про зняття з реєстрації залишились не виконаними, про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання цих осіб /а.с. 32-34/, отримані судом при відкритті провадження у справі. Права позивача, як власника житла, у спірних правовідносинах захищені статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння). Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Аналогічну норму містять також ст.ст. 383, 405 ЦК України. В даному випадку, відповідачі були зареєстровані у спірному будинку з дозволу колишнього власника та їхнє право користування цим будинком було сервітутним, залежало безпосередньо від волі на це власника на той час майна - [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У справі судом встановлено, що власник спірного будинку змінився, відповідачі спільно з позивачем (новим власником будинку) ніколи не проживали, спільним побутом не були пов`язані; зареєстровані у спірному житлі за згоди колишнього власника. За таких обставин, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились, та, як наслідок, право відповідачів на користування чужим майном (спірним будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в загальному розмірі 2520 грн 00 к.: по 840 грн 00 к. з кожного.

Outcome: approved