overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в позові посилалася на те, що проживає з відповідачем у шлюбі. 05 жовтня 2014 року у них народилась спільна дитина син [PERSON], яка знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працездатний і в змозі надавати кошти на утримання сина, інших утриманців не має, тому позивачка просила стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 22). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а. с. 17, 20). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9), яка проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний її утримувати та має таку можливість, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 180, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством, до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 10 листопада 1990 року відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради . В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, від подружнього життя в них з відповідачем народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя з відповідачем не склалося з тих причин, що відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті цього між ними виникали сварки і скандали, які призвели до того, що вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 20 січня 2017 року о 09.45 год. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не зявились та подали заяви з яких вбачається, що позивач позов підтримує, відповідач позов визнає та вони просять розглядати справу у їх відсутності. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28 листопада 2016 року в.о. головного лікаря 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні звернувся до суду із вказаною заявою про госпіталізацію у примусовому порядку до психіатричного закладу [PERSON], [INFO], проживаючого [INFO]. Заява мотивується тим, що 27 листопада 2016 року [PERSON] був доставлений в 3-ю обласну спеціалізовану психіатричну лікарню в супроводі опікуна. До заяви про примусову госпіталізацію додано висновок комісії лікарів-психіатрів 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В судовому засіданні представник 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні підтримав заяву у повному обсязі, бо вважає за необхідне помістити хворого до психіатричного закладу, оскільки той потребує невідкладного та негайного лікування. Прокурор вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підлягає задоволенню, оскільки для цього наявні всі підстави. Допитані в судовому засіданні [PERSON] та його опікун не заперечують проти задоволення заяви головного лікаря 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні. Дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, її опікуна, показання лікаря-психіатра, з урахуванням думки прокурора, суд вважає, що заява про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] поступив до 3-ї обласної спеціалізованої психіатричної лікарні 27 листопада 2016 року. Наступного дня він був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. На підставі огляду складено висновок лікарсько-консультативної комісії, згідно якого хворий [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад з діагнозом «Органічний шизофреноподібний розлад», внаслідок чого неспроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби та підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного стаціонару і лікуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви в.о. головного лікаря 3-ї ОСПЛ про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. На підставі ст. ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

\~ \~ 28 листопада 2016 року до Любешівського районного суду із цивільним позовом звернулася [PERSON]. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, постійні суперечки тощо, за таких обставин вважає недоцільним подальше збереження шлюбу. На призначену дату судового засідання сторони не з'явилася. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач відмовився від отримання судової повістки, що відповідно до частини 8 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК) вважається належним повідомленням. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 ЦПК. На підставі частини 2 статті 197 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Вавдіюк) [PERSON] уклали шлюб 13 липня 2001 року у Видертській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 11. Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. \~ \~ Позивач настоює на розірванні шлюбу. \~ \~ Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ \~ Враховуючи обґрунтування позову, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов необхідно задовольнити. \~ Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

28 листопада 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, в обґрунтування якого вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин з відповідачкою, через різні погляди на життя, позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Варвинського районного управління юстиції, актовий запис № 51 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.7), який за згодою сторін після розірвання шлюбу залишається проживати із матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію сторін, суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, подружжя тривалий час не проживає разом. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами на момент розгляду справи відсутній. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Іващенко», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28 листопада 2016 року до суду надійшла заява в.о. завідуючої 7-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканця [INFO], без його згоди у зв'язку із наявністю у нього ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок якого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що відомості про погіршення стану здоровя [PERSON] надійшли від його доньки [PERSON] [PERSON] на протязі останніх днів змінився: ішов у невідомому напрямку, дезорієнтований, не впізнає рідних, розкидав речі по будинку, перестав за собою слідкувати. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала і просила задовольнити. Пояснила, що вона є дочкою [PERSON] Вдома його стан гірко погіршився, на звернення він не реагував, нікого не спізнавав. Задовольняти самостійно свої життєві потреби не може. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/7476 від 28.11.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає йому знаходитися в судовому засіданні (а.с.6). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Психічні розлади та розлади поведінки, внаслідок судинних захворювань головного мозку». МКХ-10 F-07.8. На момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який не дає йому змоги розуміти значення своїх дій та керувати ними. Потребує стаціонарного лікування, але надати згоду не здатен, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків. Потребує госпіталізації у примусовому порядку без усвідомленої згоди (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви, вважає, що примусова госпіталізація відповідає інтересам [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28 листопада 2016 року до суду надійшла заява завідуючої 3-м відділенням КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканку с. Рубанка Недригайлівського району Сумської області. Свою заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] перебуває в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» за рішенням свого опікуна. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок якого не може задовольняти життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність на достатньому рівні, потребує примусової госпіталізації без усвідомленої згоди. Необхідність примусової госпіталізації [PERSON] підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу з 2001 року, неодноразово лікувалася в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни», є інвалідом другої групи по психічному захворюванню, рішенням суду визнана недієздатною. Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» № 01-55/7481 від 28.11.2016 року характер психічного захворювання [PERSON] перешкоджає їй знаходитися в судовому засіданні (а.с.5). У судове засідання опікун [PERSON] [PERSON] не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.7). Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області № 2-о-54/2008 [PERSON] визнана недієздатною, опікуном над нею призначено її батька [PERSON] (а.с.10). З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу», невзмозі задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, потребує госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор та інші учасники судового розгляду. Прокурор та захисник не заперечували проти задоволення даної заяви, вважають, що примусова госпіталізація відповідає інтересам [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Васильківський р-н, с. Васильківка, вул. Першотравнева, 126/9. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.11.2016р. об 11 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.11.2016р. об 11 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Васильківської ЦРЛ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий скаржиться на тривогу. Висловлює маячні ідеї переслідування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 листопада 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., с. Васильківка, вул. Партизанська, 126/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.11.2016 р. о 02 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.11.2016 р. о 02 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Чепінога лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий на запитання відповідає не по суті. Орієнтований всебічно вірно. Напружений, розгублений, до чогось прислуховується. Повторює числа, називає імена, прізвища. Каже, що його переслідують. Підводить голову догори, називає дату народження, потім звертається до Бога. Судження паралогічне, непослідовне. Емоційно напружений. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Враховуючи викладене,

Outcome: approved