Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

27.08.2018 року позивач приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію, посилаючись на наступні обставини. ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію за регульованим тарифом на території Київської області. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Всупереч ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач не звертаючись до позивача з приводу укладання Договору про користування електричною енергією в будинку [ADDRESS] користується електричною енергією відповідно до ст. 714 ЦК України. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов'язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору ( договорів ); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. В період з 01.12.2015 року по 31.08.2017 року нараховано до сплати 6 264,98 грн. вартості використаної електричної енергії, яку боржником не сплачено. Таким чином, станом на 17.08.2018 рік борг за використану електроенергію складає 6 264,98 гривень. Просили суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Київобленерго» 6 264,98 грн. заборгованості за використану електричну енергію та 1 762 грн. судового збору ( а. с. 3-4 ). Ухвалою судді від 12.09.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 15-15 ). Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] ( а. с. 44-45 ). В судове засідання представник позивача ПАТ «Київобленерго» Мокрієнко Т.В., який діє на підставі довіреності ( а. с. 5 ) не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 08.01.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Київобленерго» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна ( а. с. 7-8 ). З особової картки споживача, особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] убачається, що заборгованість складає 6 264,98 гривень ( а. с. 9 ). З висновку про результати розгляду звернення гр. [PERSON], гр. [PERSON] та гр. [PERSON], затвердженого начальником відділення поліції № 1 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області майором поліції Галюк А.В. убачається, що гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] пояснив, що зі своєю дружиною гр. [PERSON] протягом останніх трьох років спільно не проживає та є співвласником даного помешкання. Також гр. [PERSON] додав, що дійсно за місцем його проживання має заборгованість за світло, котру має намір погасити. Даний висновок було затверджено 20.10.2018 року ( а. с. 40 ). Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. Згідно п. 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог п. 42 Правилами користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електроенергії зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ, боржника зобов'язано, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору ( договорів ); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Відповідно п. 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у побутового споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Як вбачається з матеріалів справи між сторонами відсутні чинні договори про надання послуг з електричної енергії, однак один з відповідачів є власником вищезазначеного майна, а інший проживає та користується послугами електроенергії. Крім того, відповідач [PERSON] підтвердив те, що є співвласником даного помешкання, за адресою: [ADDRESS] та має заборгованість за світло, котру має намір погасити, що відображене у висновку про результати розгляду звернення гр. [PERSON], гр. [PERSON] та гр. [PERSON], затвердженого начальником відділення поліції № 1 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області майором поліції Галюк А.В. від 20.10.2018 року ( а. с. 40 ). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що відповідачами не сплачуються отримані послуги з електропостачання у зв'язку з чим утворилася заборгованість у сумі 6 264,98 гривень. Зазначена заборгованість підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості ( а. с. 9 ). З наявного в матеріалах справи рахунка за електричну енергію, який направлявся на адресу: [ADDRESS] про сплату заборгованості за послуги електропостачання у сумі 6 264,98 гривень, остання залишилася без виконання ( а. с. 10). Оскільки, відповідачі мають заборгованість за отриманні послуги з електропостачання, тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів за електроенергію є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, з відповідачів на користь позивача ПАТ «Київобленерго» підлягають стягненню понесені позивачем при звернені до суду судові витрати у сумі 1762 гривень, понесення яких документально підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 2 ). Одночасно, суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved