Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

27.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просить стягнути з відповідача, аліменти на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив, підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи у звязку з неявкою відповідача в судове засідання судом не вбачається тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. \~ Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки та особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги, зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №203475, виданого виконкомом Бросківської сільської ради, Ізмаїльського району, Одеської області, актовий запис №36 від 25.11.2009. Дитина входить до складу сімї позивача. Будучи батьком дитини відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення обох сторін, підлягає стягненню з відповідача аліментів на утримання дитини, в розмірі 1000 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішення питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.88 \~ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. \~\~ Суд відповідно до вимог \~п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved