Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

27 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], указуючи, що з останньою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1992 року по 09.02.2015 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2016 року їх з відповідачем спільне майно було поділено, зокрема визнано за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS], а за ним, позивачем, визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. На даний час відповідач значиться зареєстрованою за адресою: [INFO], однак за вказаною адресою не проживає та в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує його право власника розпоряджатися належним йому майном та змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому він просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобовязати її зареєструватися за місцем фактичного проживання за адресою: [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 49). Відповідач, [PERSON], двічі поспіль в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи 05.04.2017 року повідомлена належним чином (а.с. 17). На 15.05.2017 року на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 47, 48). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою позивача, розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 05.11.1992 року по 09.02.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2016 року спільне майно сторін було поділено, зокрема визнано за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS], а за позивачем визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області відповідач [PERSON] з 14.04.2014 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 15). Відповідач у вказаній квартирі не проживає, її особистих речей в ній немає. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач, без поважних на то причин, не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Суд вважає, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача зареєструватися за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Виходячи з наведеного, вимоги в частині зобовязання відповідача зареєструватися за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки відповідач вільна у виборі місця проживання і її реєстрація за вищезазначеною адресою є її правом, а не обовязком. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial