Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

26 червня 2020 року Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі по тексту - ДПМА «Бориспіль»), в особі представника Щиголь М.В., звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги паркування у розмірі 1280 грн. 00 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Вимоги обгрунтовано тим, що 10 лютого 2020 року о 01 год. 39 хв. [PERSON] розмістив транспортний засіб MERCRDES-BENZ S 500, д.н.з. [NUMBER] на майданчику платного паркування «P12» (біля терміналу «F») ДПМА «Бориспіль», Аеропорт. Позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює обладнання і утримання даного майданчика для паркування. 17 лютого 2020 року о 13 год. 29 хв. відповідач виїхав з майданчику для платного паркування «P12», відмовившись оплатити вартість отриманих послуг, про що складено відповідний Акт за № 2 про відмову від сплати збору за паркування та вартості послуг з утримання майданчиків для платного паркування. Своїми діями [PERSON] порушив п. 26, 29, 32 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 року за № 1342 та вимоги ст. 633, 641 та 642 ЦК України, у зв`язку з чим позивач визначив вартість наданих та неоплачених послуг з паркування в розмірі 1280 грн. 00 коп. та направив відповідачу вимогу про досудове виконання. Оскільки дана вимога ДПМА «Бориспіль» не виконана [PERSON] , позивач звернувся до суду за захистом невизнаних та порушених прав. Ухвалою суду від 30 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання про що повідомлено сторони. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, подав до суду заяву, якою просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву на позов на адресу суду не направив. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Враховується судом також і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року за № 17-рп/2011, згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 10 лютого 2020 року о 01 год. 39 хв. на майданчику платного паркування «P12» (біля терміналу «F») ДПМА «Бориспіль» було розміщено транспортний засіб MERCRDES-BENZ S 500, д.н.з. [NUMBER] . Наведене підтверджується талоном паркування (а.с. 8). Власником даного транспортного засобу, згідно листа Головного сервісного центру МВС № 31/297аз від 20 березня 2020 року, є [PERSON] (а.с. 23). 17 лютого 2020 року о 13 год. 29 хв. відповідач виїхав з вищевказаного майданчику для платного паркування, при цьому відмовившись оплатити вартість отриманих послуг. Наведене підтверджується Актом № 2 від 17 лютого 2020 року про відмову від сплати збору за паркування та вартості послуг з утримання майданчиків для платного паркування та фотознімками автомобіля перед шлагбаумом на виїзді з майданчика (а.с. 8-11). Актом про відмову від сплати збору за паркування та вартості послуг з утримання майданчиків для платного паркування складено за формою, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 травня 2010 року за № 149. Згідно п. 26, 29, 32 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 року за № 1342 користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування. Несплата користувачем вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування тягне за собою відповідальність, передбачену законом. За змістом ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним договором є договір в якому одна сторона взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. На виконання вимог ст. 641 Цивільного кодексу України позивачем, при в`їзді на паркувальний майданчик, розміщено інформацію щодо вартості послуг з паркування. Крім того, інформацію аналогічного змісту також розміщено на офіційному сайті ДПМА «Бориспіль» (а.с. 13). Відповідно принципу свободи договору, ініціатива щодо його укладення може виходити від будь-якої сторони, тобто будь-якою зі сторін може бути зроблена пропозиція щодо укладення майбутнього договору (оферта). Особа, яка робить оферту, називається оферентом. Офертою, тобто пропозицією щодо укладення договору, яка тягне певні правові наслідки, може вважатися не будь-яка пропозиція взагалі, а лише така, що містить всі необхідні істотні умови договору (ст. 638 ЦК України) і виражає намір оферента вважати себе зобов?язаним у разі її прийняття. За своєю юридичною природою пропозиція щодо укладення договору (оферта) є одностороннім правочином, що тягне виникнення певних правових наслідків для особи, що її зробила. Ці правові наслідки виявляються в тому, що одержана адресатом оферта зобов?язує оферента і не може бути ним відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Акцепт (прийняття умов за договором оферти) за своєю юридичною природою є також одностороннім правочином, що тягне певні юридичні наслідки: з моменту отримання акцепту оферентом договір вважається укладеним і у сторін виникають передбачені договором права і обов?язки. Волевиявлення щодо прийняття оферти (акцепт) може бути здійснене у різних формах: усній, письмовій, шляхом вчинення певних дій і, навіть, у випадках, передбачених законом чи договором, - у формі мовчання. Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може укладатись у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За договором про надання послуг одна сторона зобов`язується надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується оплатити зазначену послугу. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що позивач, шляхом розміщення інформації на офіційному сайті ДПМА «Бориспіль» та при в`їзді до майданчика паркування повної та всебічної інформації про платність послуг паркування з деталізацією вартості і тривалості таких послуг - розмістив публічну пропозицію (оферту) для невизначеного кола осіб. В свою чергу відповідач, який вчинив дії по за`їзду, отриманню паркувального талону і постановці транспортного засобу MERCRDES-BENZ S 500, д.н.з. [NUMBER] на платний майданчик для паркування, прийняв вищевказану оферту шляхом вчинення дій та зобов`язється виконати її умови. Відповідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Вартість паркування на паркувальному майданчику «Р12» (біля терміналу «F»), обладнання і утримання якого здійснює ДПМА «Бориспіль», як суб`єкт господарювання, з 15 травня 2019 року становить за одну годину або її частину - 20 грн. 00 коп., за одну добу або її частину - 160 грн. 00 коп. Наведене підтверджується листом позивача № 38-30-57 від 11 травня 2019 року (а.с. 14). На виконання своїх обов`язків ДПМА «Бориспіль» надано відповідачу послуги з паркування у період з 01 год. 39 хв. 10 лютого 2020 року по 13 год. 29 хв. 17 лютого 2020 року (7 діб, 11 годин, 49 хвилин), у зв`язку з чим [PERSON] має сплатити за отримані послуги за 8 діб паркування транспортного засобу 1 280 грн. 00 коп. (8 діб х 160 грн.). В порядку досудового врегулювання спору, 31 березня 2020 року ДП МА «Бориспіль» направило відповідачу цінним листом з описом вкладення претензію за № 35-28/5-31, з вимогою сплатити суму заборгованості у розмірі 1 280, 00 грн., яка останнім в добровільному порядку не виконана (а.с. 15-18). Підсумовуючи наведене, суд приходить висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а відтак з [PERSON] на користь ДПМА «Бориспіль» належить стягнути заборгованість за надані послуги паркування у розмірі 1 280 грн.00 коп.. При зверненні до суду з даним позовом, ДМПА «Бориспіль» понесло судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжним дорученням № 3802 від 22 червня 2020 року (а.с. 7). Відповідно вимог ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь ДМПА «Бориспіль» слід стягнути судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved