Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

27 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати протокол №35 від 27.02.2018 р. засідання комісії Овідіопольського УЕГГ ПАТ «Одесагаз» про донарахування об'єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника) на суму 37826 грн. 40 коп.; визнати незаконною вимогу Овідіопольського УЕГГ ПАТ «Одесагаз» про сплату [PERSON] послуг за проведення експертизи лічильника у сумі 3099 грн. 39 коп.; стягнути з ПАТ «Одесагаз» судові витрати в сумі 3558 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 2002 року він є споживачем (абонентом) природного газу за адресою: [ADDRESS] що постачається Овідіопольським УЕГГ, яке є структурним підрозділом ПАТ «Одесагаз». Весь цей час позивач своєчасно і в повній мірі розраховується за спожитий газ. 27 грудня 2017 року працівником УЕГГ було проведено перевірку лічильника в будинку позивача і складений акт про порушення, в якому вказано, що на лічильнику маються сліди стороннього втручання (порушена заводська пломба). Ще до складання акту лічильник був демонтований працівником Овідіопольського УЕГГ і складений протокол про направлення лічильника і пломби на експертизу, в якому вказано, що абонент буде повідомлений про дату проведення експертизи і запрошений на експертизу додатково. 27 лютого 2018 року на засідання комісії Овідіопольського УЕГГ відносно позивача був складений протокол №35 про нарахування об'єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу) в сумі 37827 грн., а також сплату витрат в сумі 3099 грн. 39 коп. за експертизу побутового лічильника газу. Позивач вказує, що це рішення комісії є безпідставним, незаконним, прийнято з грубим порушенням Кодексу газорозподільних систем, так як остання періодична повірка лічильника була проведена у 1999 році, тобто з вини Оператора ГРМ недотримані строки періодичної повірки лічильника газу і в цьому випадку споживач не несе відповідальності у вигляді донарахування об'єму газу. Експертиза лічильника була проведена без участі позивача, який не був належним чином повідомлений про дату її проведення. Позивач вказує, що він не втручався в роботу ЗВТ, що середній об'єм спожитого газу у будинку не змінився після перевірки, на підтвердження чого наводить розрахунки об'єму спожитого газу як до перевірки 27 грудня 2017 року, так після неї. З огляду на це відповідач не мав законних підстав для застосування штрафних санкцій у вигляді донарахування газу та вимоги щодо оплати вартості експертизи. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що нарахування штрафних санкцій було здійснено відповідно до вимог Закону, коли проводилась остання повірка лічильника їй не відомо. Заслухавши пояснення сторін та покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справі мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів наданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу, для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Відповідно до п. 2 абз. 1 Глави І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 (надалі Кодекс), цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об'єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно п. 4 абз. 1 Глави І Кодексу засіб вимірювальної техніки/ЗВТ - технічний засіб, включаючи лічильник газу, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об'єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Відповідно до п.п. 1,3 абз. 8 Глави Х Кодексу, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов'язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ. У разі пропущення терміну періодичної повірки лічильника газу з вини Оператора ГРМ об'єм спожитого природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний період визначається за фактичними даними лічильника газу, за яким пропущений термін повірки. Відповідно до п.п. 3 п.1 абз. 2 глави ХІ Кодексу, до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу, належать: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Відповідно до п.1 абз. 3 глави ХІ Кодексу, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об'єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Відповідно до п.11 абз. 3 глави ХІ Кодексу, у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу розрахунки, передбачені цією главою, за актом про порушення не здійснюються за період після дати прострочення періодичної повірки лічильника у випадку недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу. Відповідно до ч.1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал). Відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідно до п. 41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, який затверджений Постановою КМУ від 4 червня 2015 р. № 374, лічильники газу та пристрої перетворення об'єму (використовуються для проведення розрахунків за поставлений та/або спожитий природний газ), підлягають періодичній повірці. Відповідно до п.41 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 р. №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», максимальний міжповірочний інтервал для лічильників газу становить 8 років. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 16.07.2002 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] З 2002 року позивач є побутовим споживачем газу за цією адресою. Відповідач ПАТ «Одесагаз» є оператором газорозподільної системи (далі ГРМ) та здійснює діяльність з розподілу природного газу, в тому числі й позивачу, якій є побутовим споживачем. Овідіопольське управління експлуатації газового господарства (надалі УЕГГ) є структурним підрозділом ПАТ «Одесагаз». 07 червня 2002 року між позивачем та ПАТ «Одесагаз» був укладений договір про надання послуг на газопостачання будинку позивача, а 03.09.2015 року був укладений новий договір про надання послуг на газопостачання, предметом якого є постачання природного газу у будинок позивача для побутових потреб. Таким чином, взаємовідносини позивача і відповідача регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494. Вимірювання, запам'ятовування та відображення об'єму (обсягу) природного газу, який споживає позивач у будинку для подальших розрахунків здійснювалося за допомогою засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) - лічильником газу типу Gallus Schlumberger G-4 заводський номер 002686372 (надалі лічильник), про що зазначено в договорах від 07.06.2002 р. та від 03.09.2015 року, в акті про порушення від 27.12.2017 р. та у відзиві на позовну заяву, якій надав представник відповідача. 27 грудня 2017 року працівником Овідіопольського УЕГГ в будинку позивача був складений акт про порушення, в якому вказано, що на вищевказаному лічильнику маються сліди стороннього втручання - порушена заводська пломба. Згідно акту УЕГГ від 27.12.2017 р. про демонтаж побутового лічильника газу цей лічильник був демонтований та згідно протоколу №87/1 від 27.12.2017 року лічильник був направлений на експертизу. Відповідно до акту експертизи лічильника газу від 26.01.2018 р. встановлено, що пломба лічильного механизму незаводського походження. На підставі вказаних матеріалів 27 лютого 2018 року на засіданні комісії Овідіопольського УЕГГ було прийняте рішення та складений протокол №35 про донарахування позивачу об'єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу) за період з червень по грудень 2017 року (включно) в сумі 37827 грн., а також сплату витрат в сумі 3099 грн. 39 коп. за експертизу побутового лічильника газу. З акту-розрахунку УЕГГ №35 від 27.02.2018 р. та пояснень представника відповідача вбачається, що при прийнятті рішення про донарахування об'єму газу комісія керувалася п.1 абз. 3 глави ХІ Кодексу, якій встановлює відповідальність за порушення у вигляді несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, та вказує, що розрахунок об'єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Суд вважає, що при винесенні відповідачем рішення та складанні протоколу №35 від 27.02.2018 р. про донарахування позивачу об'єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ комісія діяла всупереч вимогам Кодексу газорозподільних систем та незаконно встановила відповідальність позивача у вигляді донарахування об'єму газу за 6 місяців починаючи з червня по грудень 2017 року. Так, пунктом 11 абз. 3 глави ХІ цього Кодексу, встановлено, що у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу розрахунки, передбачені цією главою, за актом про порушення не здійснюються за період після дати прострочення періодичної повірки лічильника у випадку недотримання з вини Оператора ГРМ строків періодичної повірки лічильника газу. Тобто за порушення у вигляді пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника, застосувати штрафні санкції у вигляді донарахування об'єму газу за шість місяців до дати порушення можливо лише у разі, якщо Оператором ГРМ дотримані строки періодичної повірки лічильника газу, тоді як після дати прострочення періодичної повірки лічильника газу з вини Оператора ГРМ донарахування не здійснюється. Згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п.41 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, який затверджений Постановою КМУ № 374 від 04.06.2015 р., п.41 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1747 від 13.10.2016 р. «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» лічильник газу підлягає обов'язковій періодичній повірці а максимальний міжповірочний інтервал для лічильників газу становить 8 років. В договорах від 07.06.2002 р. та від 03.09.2015 р. вказано, що лічильник, проходив останню періодичну повірку у 1999 році, а міжповірочний інтервал для цього лічильника газу становить 5 років. В судовому засіданні позивач та його представник пояснили суду, що після набуття позивачем права власності на будинок та початку користування природним газом, тобто з 07 червня 2002 року, повірка лічильника не здійснювалася. Ні у відзиві на позов, ні в судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти того, що остання періодична повірка лічильника була проведена у 1999 році. Враховуючі те, що ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», покладає саме на відповідача відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки лічильника, а Кодекс газорозподільних систем, встановлює, що періодична повірка здійснюється за рахунок Оператора ГРМ, суд вважає, що саме відповідач повинен довести, що він своєчасно проводив періодичну повірку лічильника. Будь-яких доказів проведення періодичної повірки після 1999 року відповідачем не надано, будь-яких доказів вини позивача перешкоджанню проведенню періодичних перевірок також не надано. З огляду на ці обставини, та відомості про дату проведення останньої періодичної повірки, які містяться у договорах від 07.06.2002 р. та від 03.09.2015 р., враховуючі, що міжповірочний інтервал становить 5 років, суд приходить до висновку, що остання періодична повірка лічильника газу, якій був встановлений у будинку позивача для розрахунків за спожитий природний газ, здійснювалася у 1999 році, а у 2006 році з вини відповідача була прострочена періодична повірка лічильника та недотримані строки періодичної повірки лічильника газу, а тому з 2006 року по 27 грудня 2017 року (включно) розрахунки донарахування обсягів спожитого газу не здійснюються. Навіть якщо виходити з максимального встановленого міжповірочного інтервалу для лічильників газу - 8 років, у 2008 році з вини відповідача була прострочена періодична повірка лічильника. В даному випадку з 2008 року по 27 грудня 2017 року (включно) розрахунки донарахування обсягів спожитого газу не здійснюються. Всупереч цьому відповідач неправомірно донарахував обсяги спожитого газу з червня по грудень 2017 року. З наведених підстав суд вважає, що протокол №35 від 27.02.2018 р. комісії Овідіопольського УЕГГ ПАТ «Одесагаз» про донарахування позивачу об'єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (лічильника) підлягає скасуванню. Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання незаконним рішення відповідача про сплату [PERSON] послуг за проведення експертизи побутового лічильника газу у сумі 3099 грн. 39 коп. Так, закон покладає на відповідача, як на Оператора ГРМ, відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожитий для побутових потреб газ. Саме з вини відповідача прострочена періодична повірка лічильника та недотримані строки періодичної повірки лічильника газу, внаслідок чого позивач, незалежно від результатів проведеної експертизи лічильника, не несе відповідальності за порушення, які виявлені відповідачем. А тому вимога відповідача про сплату витрат на експертизу є неправомірною. Крім того, суд звертає увагу на наступне. Позивач на підтвердження свого позову надав копії квитанцій про сплату за спожитий газ та розрахунки, які підтверджують обсяги споживання ним природного газу як до 27.12.2017 р. (дата складання акту про порушення) так і після цієї дати. З наданих розрахунків вбачається, що обсяг споживання природного газу у період з січня по квітень 2017 року становив 1640 куб. м, а обсяг споживання природного газу у період з січня по квітень 2018 року становив 1662 куб. м. Тобто обсяги споживання газу відповідачем фактично не змінилися після заміни лічильника, що свідчить про відсутність в діях позивача намірів для навмисного втручання у роботу лічильника. Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та зводяться лише до опису подій та обставин, які викладені у позовній заяві, та не містять в собі жодних конкретних доводів, щодо обставин, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог. З наведених підстав суд не приймає до уваги ці заперечення. При зверненні до суду позивач згідно наданого розрахунку та квитанцій поніс документально підтверджені судові витрати в розмірі 3558 грн., які складаються з судового збору в розмірі 1058 грн. (судовий збір в сумі 705 грн. при подачі позову + судовий збір в сумі 353 грн. за заяву про забезпечення позов) та витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн., що підтверджується квитанцією від 26.03.2018 року та договором про надання правової допомоги від 26.03.2018 року. Враховуючі, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 3558 грн.

Outcome: approved