Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

27.12.2016 року представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість у розмірі 11719,93 грн., та понесені судові витрати. На обґрунтування позову послалася на те, що 07.08.2014 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування (Автоматичний овердрафт) № 4306601 на підставі якого, останньому було встановлено ліміт кредитування в розмірі 20 000 грн. на строк 12 календарних місяців. Однак, відповідач неналежним чином не виконав свої зобовязання за договором, тому станом на 13.12.2016 року загальна сума заборгованості за даним договором становить 11719,93 грн. Дана сума включає в себе 9376,08 грн.- неповернута сума кредиту; 1152,57 грн. - прострочені відсотки; 28.60 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1162,68 грн. - пеня. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача подала суду письмое клопотання про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи заперечила. Відповідач будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Так, за зареєстрованим місцем проживання відповідача (вул.Львівська,13/39,м.Червоноград) було надіслано копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками, та повідомлення про виклики у судові засідання на 06.03.2017 року та 30.03.2017 року. Рекомендовані листи із вказаними документами повернулись до суду із відмітками «За закінченням терміну зберігання». Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подала. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 07.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування №4306601 (Автоматичний овердрафт), за умовами якого банк для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки, по рахунку № 2625001534008 встановив клієнту ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах визначених цим договором та Тарифами банку для тарифного пакету ЄВРО рахунок ФО, на умовах якого обслуговується рахунок (п.1 цього договору). У п.1.3 цього договору сторони визначили, що банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 20\~000 грн., при забезпеченні клієнтом поступлень коштів на рахунок з джерел зазначених у п.1.2 цього договору за один календарний місяць, в сумі, що становить або перевищує 1000 грн. Пунктом 1.5. вищезазначеного договору передбачено, що ліміт кредитування встановлюється на 12 календарних місяців. В свою чергу, позичальник (клієнт) зобов'язався повернути кредитну заборгованість у повному обсязі, в терміни, передбачені цим Договором (п.1.5) та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з Організацією, та/або в інших випадках визначених Правилами та цим Договором,що сторони обумовили у п.1.18 договору. Згідно положень п.1.13 Кредитного договору за користування кредитом, відповідач сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Також сторони узгодили, що кредитні правовідносини та ліміт кредитування продовжують свою дію на строк, на який був встановлений, якщо жодна із сторін до закінчення строку (п.1.5 цього договору) не подала письмових заперечень проти такого продовження/ але не довше строку дії договору пакетного обслуговування ( в разі його наявності). Окрім цього, у пункті 1.30 договору закріплено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами відповідач, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п.1.14 цього Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед відповідачем свої зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, що підтверджується Випискою про рух коштів по рахунку з 10.10.2014 року по 13.12.2016 року. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов вище вказаного договору належним чином не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Із розрахунку заборгованості видно, що станом на 13.12.2016 року загальна сума боргу за договором про встановлення ліміту кредитування від 07.08.2014 року становить 11719,93 грн., з яких 9376,08 грн.- неповернута сума кредиту; 1152,57 грн. - прострочені відсотки; 28.60 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1162,68 грн. - пеня. Разом із тим встановлено, що 09.11.2016 року на адресу позичальника було направлено Вимогу про повернення кредиту (вих. № 09/11/16-294), яка була залишена відповідачем без уваги. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не повернув вчасно отриманий кредит, не виконавши взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування від 07.08.2014 року в розмірі 11719,93 грн . Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 1\~378,00 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved