Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

27 грудня 2010 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області розглянувши заяву [PERSON], про встановлення факту проживання на території України, задовольнив вимоги заявника і встановив факт проживання [PERSON] на території України з 1984 року. 28 листопада 2015 року матеріали клопотання гр. [PERSON] про видачу паспорта громадянина України, замість утраченого, повернуті ДМС ГУ України в Дніпропетровській області заявнику для доопрацювання, оскільки він з 1984 року безперервно проживав на території України. 27.12.2015 року заявник звернувся до суду з заявою про поставлення додаткового рішення, посилаючись на те, що ДМС ГУ України в Дніпропетровській області відмовляє йому у видачі паспорта громадянина України, замість утраченого, у зв'язку з тим, що в рішенні суду від 27 грудня 2010 року не вказано про його постійне проживання в Україні з 1984 року по теперішній час. Просив суд про задоволення заяви. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 26.01.1958 року в с. Шаумян Дашкесанського району, Республіка Азербайджан. В травні 1984 року переїхав з Азербайджану на Україну, де проживав в [INFO] а в січні 1987 року переїхав до с.Могилів Царичанського району, де мав намір придбати житло та перевезти свою сім'ю. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна не відбулося, тому заявник знову повернувся до Новомосковського району, знявся з реєстраційного обліку в Царичанському районі та переїхав на постійне місце проживання в [INFO], де зареєстрований з 01.03.2005 року. Паспорт [PERSON] втратив не зі своєї вини, про що свідчить видана йому довідка ДМС ГУ України в Дніпропетровській області Царичанський районний сектор в Дніпропетровській області від 22.12.2015 року. Крім того, встановлено, що [PERSON] з 1984 року постійно проживає на території України, до набрання чинності Закону України «Про імміграцію», не залишав територію України, її кордонів не перетинав, а громадянства Азербайджану чи будь-якої іншої країни не отримував. Відповідно до\~ст. 220 ЦПК України,суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з рішення суду, копією паспорта громадянина України [PERSON] стверджується, що останній народився 26.01.1958 року в с.Шаумян Дашкесанського району, Республіки Азербайджан. Відмітками про місце проживання стверджується, що заявник 11.01.1988 року був зареєстрований в [INFO], де знятий з реєстраційного обліку 22.02.2005 року, а 01.03.2005 року зареєстрований в [INFO]. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради стверджується, що [PERSON] з травня 1984 року до січня 1987 року проживав с .Михайлівка по вул..Гагаріна, 42 без реєстрації. Факт проживання саме в с.Орлівщина також стверджується довідкою виконкому Орлівщинської сільської ради. Також суд звернув увагу на ту обставину, що [PERSON], до набрання чинності Закону України «Про імміграцію», не залишав територію України чи перетинав її кордони, а так само не отримував громадянство Азербайджану чи будь-якої країни. Судом було витребувано з Царичанського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області висновок про законність видачі паспорта громадянина України [PERSON], однак в 2007 році органами прокуратури проводилася перевірка про законність видачі паспортів, після чого матеріали до Царичанського РВ не було повернуто, що не дає суду підстав для сумніву у законності виданого паспорта громадянина України. Отже, при розгляді справи судом встановлено, що заявник з 1984 року і по день розгляду справи 27 грудня 2010 року дійсно постійно проживав в Україні. В рішенні суду не вказано про постійне місце проживання заявника на території України, що перешкоджає на теперішній час заявнику отримати паспорта громадянина України, замість утраченного.

Outcome: approved