Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

28 січня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту належності документів. Ухвалою суду від 30 січня 2014 року заява [PERSON] була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків заяви. 12 лютого 2014 року [PERSON] виконала вимоги ухвали від 30 січня 2014 року та надала заяву , в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, посилаючись на те, що при її зверненні до УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова про нарахування пенсії з'ясувалося, що в її документах виявлено розбіжності в написанні по-батькові російською мовою. Так, у свідоцтві про народження, яке було видано 15.02.1959 року Комінтернівським ЗАГС м. Харкова, вказана її Ф.І.П. російською мовою - «[PERSON]». У 16 років вона отримала паспорт громадянина СРСР, в якому було вказано її Ф.І.П. російською мовою - «[PERSON]». На підставі цього паспорту їй було видано Академічну довідку О№655362 з Харківського ордена Леніна політехнічного інституту ім. В.І. Леніна, реєстраційний № МШ-68, від 04.05.1981 р., де вказано її Ф.І.П. російською мовою - «[PERSON]». 02.12.1978 року вона вийшла заміж та змінила своє прізвище і отримала паспорт (також зразку СРСР), в якому її дані були: українською мовою - «[PERSON]», російською мовою - «[PERSON]». На підставі цього паспорту їй було виписано трудову книжку, де вказано її Ф.І.П. російською мовою - [PERSON]. У 1996 році, при зміні паспортів, вона отримала паспорт нового зразку громадянина України, де значилося: українською - [PERSON], російською - [PERSON]. Після розірвання шлюбу, 04.12.2001 року, вона залишила собі прізвище колишнього чоловіка, а саме: українською - [PERSON], російською - [PERSON]. 26.06.2002 року їй було видано ідентифікаційний номер на ім'я - [PERSON]. Тобто, в різних документах фігурує її по-батькові російською мовою «[PERSON]» и «[PERSON]», українською мовою - «[PERSON]», що по суті є різним написанням одного й того ж по батькові, що походить від імені (російською) - [PERSON]. Різниця у написанні по-батькові у одну літеру є наслідком довільного перекладу з української мови, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи двома мовами. Тому вона була вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У судовому засіданні заявник [PERSON] змінила свої вимоги та просила встановити факт належності їй академічної довідки О №655362, виданої Харківським ордена Леніна політехнічним інститутом ім. В.І. Леніна, реєстраційний № МШ-68 від 4 травня 1981 року, [PERSON] та трудової книжки [NUMBER], виданої 6 листопада 1979 року [PERSON]. Представник зацікавленої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 с. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке було видано 15.02.1959 року Комінтернівським ЗАГС м. Харкова, Ф.І.П. заявника вказана російською мовою - «[PERSON]» (а.с.5). У 16 років [PERSON] отримала паспорт громадянина СРСР, в якому було вказано її Ф.І.П. російською мовою - «[PERSON]». На підставі цього паспорту [PERSON] було видано Академічну довідку О№655362 з Харківського ордена Леніна політехнічного інституту ім. В.І. Леніна, реєстраційний № МШ-68, 04.05.1981 р., де вказано її Ф.І.П. російською мовою - «[PERSON]» (а.с.6-7). 02.12.1978 [PERSON] вийшла заміж та змінила своє прізвище, про що свідчить копія Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища, і отримала паспорт (також зразку СРСР), в якому її дані були: українською мовою - «[PERSON]», російською мовою - «[PERSON]» (а.с.8). На підставі цього паспорту їй було виписано трудову книжку, де вказано її Ф.І.П. російською мовою - [PERSON] (а.с.9-12). У 1996 році, при зміні паспортів, [PERSON] отримала паспорт нового зразку громадянина України, де значилося: українською мовою - [PERSON], російською мовою - [PERSON]. Після розірвання шлюбу, 04.12.2001 року, вона залишила собі прізвище колишнього чоловіка, а саме: українською - [PERSON], російською - [PERSON]. 26.06.2002 року [PERSON] було видано ідентифікаційний номер на ім'я - [PERSON] (а.с.13). Аналізуючи вищенаведене , суд дійшов до висновку, що маються усі підстави для встановлення факту належності [PERSON], [INFO] академічної довідки О №655362, виданої Харківським ордена Леніна політехнічним інститутом ім. В.І. Леніна, реєстраційний № МШ-68 від 4 травня 1981 року, [PERSON] та трудової книжки [NUMBER], виданої 6 листопада 1979 року [PERSON] Факт, який просить встановити заявник підтверджується письмовими доказами, наведеними вище. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved