Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

27.07.2018 року представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати малолітнього [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №158, що знаходиться в м. Харкові по вул. Н. Ужвій в будинку №80. В обгрунтування вказаних підстав посилається на те, що позивачі є власниками вказаної квартири, та в ній зареєстрований їх малолітній онук [PERSON], хоча фактично ніколи в спірній квартирі не проживав, а з 2011 року в ній і не зявляється. Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з його матірю [PERSON] Відповідно до листа служби у справах дітей Дзержинського району №24 від 11.01.2014 року зазначено, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору дарування частки квартири від 15.02.2010 року №430 син позивачів [PERSON] подарував відповідачу свою частку у квартирі №161, що знаходиться в м. Харкові по пр. Перемоги, буд. 66-Д, де і проживає малолітній [PERSON] Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2017 року сина позивачів [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. У вказаному рішенні зазначено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У звязку з тим, що в квартирі позивачів зареєстрована малолітня дитина, яка фактично в ній не проживає, позивачі не можуть повною мірою реалізувати своє право щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, та вказана реєстрація призводить до додаткових витрат, які змушені нести позивачі. Відповідач, що діє як законний представник малолітнього [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористалась. Від представника третьої особи Департаменту реєстрації ХМР надійшли до суду пояснення, в яких представник третьої особи вказує, що у разі звернення позивача до органу реєстрації із рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посадовим особам Департаменту реєстрації ХМР буде надано достатньо підстав для прийняття рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача. Представник позивачів [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів, просив позовні вимоги задовольнити, та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, яка є законним представником малолітнього [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Від представника третьої особи Департаменту реєстрації ХМР надійшли до суду пояснення, в яких він також просить розглянути справу без участі представника Департаменту у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Представник третьої особи УССД ДПСП ХМР в судове засідання не зявився, повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивачів та за наявними в справі доказами. 27.07.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 01.08.2018 року було прийнято до розгляду дану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.10.2018 року було закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] є онуком позивачів. Батьками дитини є [PERSON] (син позивачів) та [PERSON] (відповідач). Позивач та їх сину [PERSON] на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наданим до суду свідоцтвом про право власності на житло від 02.10.1998 року. (а.с. 11). 18.06.2015 року [PERSON] подарував свою частку спірної квартири своїй матері [PERSON] (позивачу), що підтверджується договором даруванням частки квартири (а.с. 12). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2010 року, яке набуло чинності, було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матірю [PERSON] Відповідно до листа Служби у справах дітей Дзержинського району ДПСП УССД ХМР від 11.01.2014 року №24, малолітній [PERSON], 16.01.2007 року проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 15.02.2009 року [PERSON] подарував відповідача ? частку квартири №161, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр-т перемоги, буд. 66-Д, що підтверджується договором дарування частки квартири. (а.с. 19). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та у вказаному рішенні зазначено, що останній мешкає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де для дитини створені належні умови для розвитку. (а.с. 20-21). Відповідно до наданої довідки від 20.07.2018 року, малолітній [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі. Вказаний факт реєстрації дитині в належній позивачам квартирі порушує їх права як власників, та змушує нести додаткові витрати, тому вони звернулись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини четвертої статті 9\~ЖК Української\~РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з частиною другою\~статті 405\~ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом статтей 71\~, 72\~ЖК\~Української РСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Як роз'яснено у п. п. 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК Української РСР\~), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Поважність\~причин відсутності\~особи за\~місцем проживання\~визначається судом\~у кожному\~конкретному випадку\~з урахуванням\~обставин справи\~та правил\~ ЦПК\~України щодо оцінки доказів. Таким чином, встановивши, що дитина [PERSON] дійсно не проживає у спірній квартирі протягом багатьох років, проживає в іншій квартирі, та має там постійне місце проживання, оплату комунальних послуг не здійснює, та доказів того, що створені перешкоди для вселення дитини у квартиру позивачів протягом останнього року матеріали справи також не містять, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь кожного позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved