Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

29.01.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №б/н від 19.10.2012 року в розмірі 11000,76 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 19.10.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов Договору, станом на 30.11.2015 року відповідач [PERSON]. має заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.10.2012 року у загальному розмірі 11000,76 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 919,84 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6430,88 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом сумі 2650,00 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 500,04 грн. штраф (процентна складова), тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № б/н від 19.10.2012 року в розмірі 11000,76 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. До суду надано заяву, в якій представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] просить розглянути справу у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням в отриманні судової повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною\~2 ст.6 ЦК України \~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані \~цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 19.10.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредитного договору №б/н позичальник [PERSON] була ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та підтвердила свою згоду на те, що підписаний Кредитний договір №б/н від 19.10.2012 року, підтверджується підписом у кредитному договорі від 19.10.2012 року (а.с.5). Згідно умов укладеного договору, кредитний Договір складається із заяви позичальника, умов та Правил надання банківських послуг (а.с.6-31). У випадку порушення зобовязань за кредитним договором [PERSON] повинна сплатити банку відсотки за користування кредитом, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.10.2012 року, станом на 30.11.2015 року відповідач [PERSON]. має заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.10.2012 року у загальному розмірі 11000,76 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 919,84 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6430,88 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом сумі 2650,00 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 500,04 грн. штраф (процентна складова), відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.4). Вказаний розрахунок відповідачкою [PERSON] в ході розгляду даної справи не оспорений. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] свої зобовязання за укладеним кредитним договором №б/н від 19.10.2012 року належним чином не виконує, сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка виникла станом на 30.11.2015 року, відповідачкою [PERSON] не оспорена, наявна за вказаним вище кредитним договором заборгованість, відповідачкою [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором №б/н від 19.10.2012 року, яка виникла станом на 30.11.2015 року, в загальному розмірі 11000,76 грн. в межах заявлених позовних вимог - підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1378,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved