Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

28.11.2014 позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача, в якому просив стягнути з Відповідача на його користь 97601,43 грн. невиплаченого страхового відшкодування. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 06.09.2013 між ним та Відповідачем було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутних ризиків № 35-05/00015074/1.1.2.00, відповідно до якого застрахованим є належний Позивачу на праві власності транспортний засіб «Subaru Forester», д.н.з [NUMBER]. 04.07.2014 в м. Києві на проспекті Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження. 05.08.2014 р. Відповідачем затверджено страховий акт, відповідно до якого останнім було прийнято рішення про виплату Позивачу по даному страховому випадку страхове відшкодування в розмір 97601,43 грн., яку в порушення взятих на себе зобов'язань за вказаним договором Відповідач не здійснив, що змусило Позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. В зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати страхового відшкодування, Позивач ставить питання про стягнення на його користь 6045,94 грн. - нарахованої пені, 5240,81 грн. - втрат від інфляції, 713,96 грн. - 3% річних від простроченої суми. В ході розгляду справи позивач в зв'язку з тривалим розглядом справи збільшив позовні вимоги та просив стягнути з Відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 97601,43 грн., 11287 грн. - пені, 10338,70 грн. - втрат від інфляції, 1275,50 грн. - 3% річних від простроченої суми. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність , в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2013 між сторонами було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутних ризиків № 35-05/00015074/1.1.2.00, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку, зокрема ДТП, здійснити виплату страхового відшкодування позивачу, а позивач зобов'язувався сплачувати страхові платежі в визначені Договором терміни та виконувати інші умови Договору. 04.07.2014 в м. Києві на проспекті Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про пошкодження автомобіля від 04.07.2014 р., виданою інспектором ІДПС ВДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 23). 07.07.2014 р. позивач подав до відповідача повідомлення про подію в зв'язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталося 04.07.2014 р. о 18-35 год. в м. Києві на проспекті Перемоги 54/1 (а.с. 37-40). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 05.08.2014 р. Відповідачем затверджено страховий акт № 000020121, відповідно до якого останнім було прийнято рішення про виплату Позивачу по даному страховому випадку страхове відшкодування в розмір 97601,43 грн. (а.с. 26). Пунктом п. 35.4 Договору добровільного страхування Страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акту. Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором, Відповідачем не здійснено виплату страхового відшкодування. Відсутність у позивача даних про сплату Відповідачем страхового відшкодування свідчить про правомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування по заяві позивача про настання страхового випадку в примусовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 992 ЦК України у разі несплати Страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пунктом 31.4.2 Договору добровільного страхування при порушенні строків виплати страхового відшкодування Страхувальник має право вимагати від Страховика сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нарахована пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно розрахунку позивача пеня становить 11287,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Так як страховий випадок стався 04.07.2014 року, а 05.08.2014 р. Відповідачем складено страховий акт № 000020121, то кінцевий строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, враховуючи максимальний термін, встановлений пунктом п. 35.4. Договору добровільного страхування 15-денний строк припадає на 27.08.2014 року. Таким чином, 3% річних за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 28.08.2014 р. по 02.02.2015 р. становить 1275,50 грн., а інфляційні втрати -10338,70 грн. Отже, судовим розглядом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо вчасної виплати позивачу суми страхового відшкодування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України задовольнити позов в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачеві понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved