overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

27 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON], в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 21 травня 2001 року, який зареєстровано Лепетиською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 03. Мають малолітнього [PERSON], [INFO]., малолітню [PERSON],[INFO]. Подружнє життя в сторін не склалося через зловживання відповідачем спирт-ними напоями та різних поглядів на життя. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що зберегти сім'ю не можливо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд дослідивши докази у справі, прийшов до наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 21 травня 2001 року, який зареєстровано Лепе-тиською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 03 та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 19 липня 2001 року за актовим записом № 09 зробленого у книзі записів актів громадянського стану про народження Лепе-тиською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області., малолітньої [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 01 вересня 2010 року за актовим записом № 15 зробленого у Кни-зі реєстрації народжень виконавчим комітетом Лепетиської сільської ради Березнегу-ватського району Миколаївської області (а.с.7-9). Із-за зловживання відповідачем спиртними напоями та різних поглядів на життя, сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуд-жує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

27 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати, зареєстрований 20 грудня 2003 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося через різні погляди на життя, їх шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися, на протязі останніх чотирьох років вони проживають окремо, збереження шлюбу є не можливим і суперечить її інтересам. Окрім того, позивачка у позовній заяві заявила про бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвище [PERSON]. Позивачка подала до суду заяву, в якій, підтримавши свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності. В судове засідання відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явивя, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 20 грудня 2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області актовим записом № 75 було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Згідно статті 112 частини 2 Сімейного кодексу України (далі СК України), суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем доводи позивачки щодо наявності підстав для розірвання шлюбу не спростовані, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

27 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 21 січня 2005 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Сторони надали заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 січня 2005 року (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO].народження /а.с.8/. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, які не заперечуються відповідачем, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

27 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], стверджуючи, що відповідач ухиляється від участі в утриманні малолітньої доньки У зв'язку з цим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON]. у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка надала заяву, в якій просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач надав до суду заяву про те, що він з позовними вимогами згоден та просив розглядати справу без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі (а.с.4) У сторін є дитина [PERSON], [INFO] (а.с.5) Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

27 серпня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої представник позивача вказав, що 20.12.2007 року між Банком та [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1 900 гривень, відповідач своїх зобов'язань перед банком не виконує, в зв'язку з чим Банк просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складає 7 365 грн. 90 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідачка в судове засідання не з'явився, хоча була повторно повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 20.12.2007 року між Банком та [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 1 900 гривень, що підтверджується анкетою-заявою. Станом на 30 червня 2014 року заборгованість [PERSON] становить 7 365 грн. 90 коп., яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 1 450 грн. 74 коп.; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 3306 грн. 70 коп.; - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 2 019 грн. 61 коп. - штрафи - 250 грн. - процентна складова - 338 грн. 85 коп.,а всього сума заборгованості становить 7 365 грн. 90 коп.. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. На час судового розгляду відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору не виконав, а тому суд вважає, що позов представника позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

27 серпня 2014 року до судді надійшла заява боржника про скасування судового наказу від 16 червня 2014 року. До суду надійшла заява боржника про скасування судового наказу, у поданій заяві він просить суд скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржники не погоджується із наявністю у нього заборгованості. Сторони у судове засідання не з’явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду заяви про скасування судового наказу були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

27 серпня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1 500 гривень щомісяця, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, проте з жовтня 2012 року разом з сином проживає окремо від відповідача. Батько дитини коштів на утримання сина не надає, хоча працює по договорах, має нерегулярні доходи, задовільний стан здоров'я та можливість надавати матеріальну допомогу в утриманні дитини. Вона самостійно утримувати дитину невзмозі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і живе за рахунок соціальних виплат. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що дійсно працює по окремих договорах, виконує будівельні роботи на замовлення. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1000 гривень щомісяця. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно свідоцтва про народження батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

27 серпня 2014 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня надання позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 14.12.2013 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Позивач та відповідач разом не проживають. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та позивача. Відповідач офіційно працює. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, а також просить уточнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня надання позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим, суд визнає неявку відповідача в судове засідання неповажною. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Малолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON](а.с.7) Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, наявні підстави для задоволення позову [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення їхньої з відповідачем спільної дитини 3-х років. Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

27 серпня 2014 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності документа, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. У зв'язку із досягненням пенсійного віку заявник подав документи до Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі для призначення пенсії. При перевірці наданих документів було встановлено невідповідність прізвища заявника в архівних довідках № 87/657, № 87/658, № 87/659, виданих 07 серпня 2014 року виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», що позбавляє заявника можливості оформити пенсію. В інших документах, а саме: в паспорті громадянина України, трудовій книжці прізвище вказане як «[PERSON]», в зв'язку з чим заявник просить встановити факт належності йому архівних довідок № 87/657, № 87/658, № 87/659, виданих 07 серпня 2014 року виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені заявником вимоги, просила суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Мирошниченко О.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON], що також відображено у наданому до суду листі від 08 вересня 2014 року (а.с.13). Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у зв'язку із досягненням пенсійного віку заявник подав документи до Управління Пенсійного фонду України в м.Костянтинівці та Костянтинівському районі для призначення пенсії. При перевірці наданих документів було встановлено невідповідність прізвища заявника в архівних довідках № 87/657, № 87/658, № 87/659, виданих 07 серпня 2014 року виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, що підтверджують факти нарахування заробітної плати [PERSON] в Костянтинівському вогнетривкому заводі «Красний Октябрь» за період з серпня 1981 року по грудень 1985 року, з січня 1986 року по грудень 1990 року, з січня 1991 року по квітень 1994 року відповідно, - замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]» (а.с.5, 6, 7). В інших документах, а саме: в паспорті громадянина України (а.с.2-3), трудовій книжці (4) прізвище заявника вказане як «[PERSON]». На підставі викладеного суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки невідповідність прізвища заявника в архівних довідках № 87/657, № 87/658, № 87/659, виданих 07 серпня 2014 року виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради, що підтверджують факти нарахування заробітної плати [PERSON] в Костянтинівському вогнетривкому заводі «Красний Октябрь» за період з серпня 1981 року по грудень 1985 року, з січня 1986 року по грудень 1990 року, з січня 1991 року по квітень 1994 року відповідно, позбавляє його права оформити пенсію, тому слід встановити факт, що вказані архівні довідки належить саме йому, оскільки цей факт не може бути встановлений в даний час іншим шляхом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

27 серпня 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить розірвати шлюб із заінтересованою особою [PERSON] В обґрунтування заяви зазначала, що в 2007 році зареєструвала шлюб з [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через різницю характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір'я, в зв'язку з чим вони втратили почуття любові, сімейні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Разом з тим, заявник посилається на те, що чоловік веде асоціальний спосіб життя і зараз відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Заявник прийшла до впевненості, що їх сім'я з [PERSON] розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Заявник в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб, залишивши їй прізвище, обране нею під час реєстрації шлюбу. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 17 листопада 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №27. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). Сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Згідно вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2012 року [PERSON] засуджений до шести років позбавлення волі без конфіскації майна (а.с.8-11). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги заявника, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, [PERSON] засуджений до шести років позбавлення волі. У відповідності до ч.3 ст.234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved