Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

27.07.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. Також зазначає, що на даний час вона досягла повноліття, однак з 01.09.2016 року вона є студенткою І курсу факультету перекладачів денної форми навчання Київського національного лінгвістичного університету платної форми навчання, а тому потребує матеріального забезпечення. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати. Посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на її утримання, просить стягнути з нього аліменти на її користь в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до наступного висновку. Правовідносини, що існують між сторонами у справі, регулюються нормами глави 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23-х років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №083730 від 25.06.1999 року (а.с.5) [PERSON] є повнолітньою та навчається у Київському національному лінгвістичному університеті платної форми навчання з 01.09.2017 року. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює в Ладижинській виправній колонії №39, має сталий дохід. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має на своєму утриманні непрацездатних батьків, які досягли пенсійного віку та потребують матеріальної допомоги. Батько відповідача [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи, загальне захворювання /а.с.19-20/. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає за правильне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, щомісячно з 27.07.2017 року на період навчання, але не більше як до досягнення 23 років, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial