Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

27 травня 2014 року КЕВ м.Одеси звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому вказував, що у 2008 році відбувався розподіл квартир у будинку [ADDRESS] який розглядався і погоджувався на засіданні житлової комісії Одеського гарнізону 03.07.2008 р.(протокол №6). На даному засіданні квартира [ADDRESS] була розподілена майору [PERSON], після того, як він відмовився від цієї квартири, на засіданні житлової комісії 24.05.2009 р. (протокол №19) спірну квартиру виділено підполковнику [PERSON] [PERSON] отримавши ордер на спірне житлове приміщення, не зміг вселитися до нього, оскільки туди заселився [PERSON] без будь-яких правових підстав. [PERSON] проходив військову службу у Збройних силах України у штабі Південного оперативного командування у м.Одеса з 2003 року по березень 2012 року. Звільнений у запас зі збройних сил України 30 березня 2012 року у зв'язку зі скороченням штатів та реформуванням ЗС України. Командувачем військами Південного оперативного командування 17 листопада 2006 року рапорт [PERSON] був задоволений, та прийнято рішення про надання службового житла. Посилаючись на те, що [PERSON] разом зі своєю дружиною та дітьми самоправно зайняв житлове приміщення, позивач просив суд виселити їх без надання їм іншого жилого приміщення. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав, просив слухати справу у його відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, у якій позов не визнала, просила суд слухати справу у її відсутності. Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у позові. Треті особи у судове засідання не з'явились, хоча повідомлялись належним чином про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.116 ч.3 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З матеріалів справи вбачається, що у 2008 році відбувався розподіл квартир у будинку [ADDRESS] який розглядався і погоджувався на засіданні житлової комісії Одеського гарнізону 03.07.2008 р.(протокол №6). На даному засіданні квартира [ADDRESS] була розподілена майору [PERSON], після того, як він відмовився від цієї квартири, на засіданні житлової комісії 24.05.2009 р. (протокол №19) спірну квартиру виділено підполковнику [PERSON] [PERSON] отримавши ордер на спірне житлове приміщення, не зміг вселитися до нього, оскільки там мешкає [PERSON] зі своєю сім'єю. [PERSON] проходив військову службу у Збройних силах України у штабі Південного оперативного командування у м.Одеса з 2003 року по березень 2012 року. Звільнений у запас зі збройних сил України 30 березня 2012 року у зв'язку зі скороченням штатів та реформуванням ЗС України. Командувачем військами Південного оперативного командування 17 листопада 2006 року рапорт [PERSON] був задоволений, та прийнято рішення про надання службового житла. Тобто [PERSON] разом зі сім'єю проживає у квартирі на підставі рішення командувача військами Південного оперативного командування. Самоуправними визнаються дії, що свідчать про заняття житлового приміщення особою, яка усвідомлювала, що права на це вона не мала, або зайняла помешкання після відмови відповідного органу в його наданні. Вселення громадян у житлове приміщення не на підставі ордера, а на підставі іншого адміністративного акту (наприклад, письмового дозволу відповідної посадової особи) або рішення некомпетентного органу і т.і. не є самоуправним вселенням. Якщо ж особа зайняла житлове приміщення без ордера, але на підставі якогось дозволу, така особа не може вважатися такою, що самоуправно зайняла житлове приміщення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed