Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

27 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності. В позовній заяві зазначає, що 28 квітня 1959 року виконавчим комітетом Березівської сільської ради Радехівського району було здійснено реєстрацію актового запису № 16 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , які являються дідом та бабою позивача по маминій лінії. [INFO] у с. Березівка Радехівського району Львівської області помер [PERSON] . Згодом, [INFO] помирає і баба - [PERSON] . Оскільки, після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса, а заповіт спадкодавцем не складався, мало місце спадкування майна померлої за законом. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшли земельні ділянки загальною площею 2.3820 га, що зазначені у Державному акті на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №729893. Згідно відомостей, викладених у довідці Лопатинської селищної ради № 922 від 14.08.2020 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] та разом із нею проживали і були зареєстровані внучка - [PERSON] та чоловік внучки - [PERSON] . Значний проміжок часу позивач у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки вважала, що набула право на спадкове майно шляхом проживання із спадкодавцем, що кореспондує вимогам ст. 1268 ЦК України. Нещодавно вона звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, проте їй в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на зазначені вище земельні ділянки, оскільки, як зазначив нотаріус, у Державному акті № 729893 не зазначено року видачі цього документа. Зазначає, що претендентів на зазначену спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім її мами - [PERSON] , яку зазначила у якості відповідача, немає. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 2.3820 га, що складається із трьох земельних ділянок площами 0.7204 га із кадастровим номером 4623980600:10:000:1064, 1.3916 га із кадастровим номером 4623980600:10:000:0987 та 0.2700 га із кадастровим номером 4623980600:08:000:0987, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 729893, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.2-4). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подала в адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.27). Відповідач [PERSON] скерувала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.28). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у с. Березівка Радехівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 28.06.2008 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.16). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2009 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.17). 28 квітня 1959 року виконавчим комітетом Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області було здійснено реєстрацію актового запису № 16 про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації прізвище дружині присвоєно « [PERSON] » (а.с.15). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб позивача, серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження матері позивача, серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження баби позивача, серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження діда позивача, серії [NUMBER] (а.с.9-14). Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право власності на землю, серії ЯА №729893, виданого головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 20.04.2000 року №155 та від 13.05.2002 року №191, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №431, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3820 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.18). Згідно довідки №922 від 14.08.2020 року, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті, [INFO] , разом з гр. [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані та проживали такі особи: внучка - [PERSON] , [INFO] , чоловік внучки - [PERSON] , [INFO] . Від імені померлої [PERSON] виконкомом Лопатинської селищної ради заповіт не посвідчувався (а.с.19). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved