Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач направив позов, що отриманий судом 11 січня 2016 року, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.03.1998 року, зареєстрований товарною біржею Нерухомість-Південь в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №1674 від 04.03.1998 року, згідно з яким [PERSON] продав позивачу [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с.Партизанське Жовтневого району Миколаївської області, вул.Ювілейна, 7 В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 04 березня 1998 року між ним та продавцем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №7 по вул.Ювілейній в с.Партизанське. Договір купівлі-продажу було посвідчено на Товарній біржі Нерухомість-Південь за №1674 від 04 березня 1998 року та зареєстровано 04 березня 1998 року в ММБТІ за реєстровим №5. Сторони виконали усі умови угоди, а саме: продавець [PERSON] передав покупцю [PERSON] вказаний в договорі будинок, а він сплатив його вартість, прийняв будинок, володіє та користується ним. Відповідач ухилився від нотаріального оформлення зазначеного договору, у звязку з чим він звернувся до суду з позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутності, в якій підтримав позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа про причини неявки свого представника не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна, 04 березня 1998 року позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] житловий будинок за адресою: с.Партизанське Жовтневого району Миколаївської області, вул.Ювілейна, 7, разом із приватизованою земельною ділянкою площею 0,09 га, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Партизанської сільської ради народних депутатів від 31 березня 1993 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №187. Вказаний житловий будинок №7 житловою площею 36,1 кв.м складається з житлового будинку літ.А-1, сараю літ.Б, вбиральні літ.В, споруд, належав продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Партизанської сільської ради від 19 лютого 1998 року за №7, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстровий №5 від 27 лютого 1998 року.Договір купівлі-продажу було посвідчено на Товарній біржі Нерухомість-Південь за №1674 від 04 березня 1998 року, після чого 04 березня 1998 року зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №5 (а.с.6,7). На підставі даних довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 11.12.2015 року власником спірного будинку значиться [PERSON], об'єкти самочинного будівництва відсутні. Разом з тим, літ.В знесено; погріб з шиєю - літ.Зпд, навіс - літ.Г, навіс літ.Д, вбиральня літ.Е, душ літ.Ж не є самочинними згідно наказу №2 від 08 січня 2013 року про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (а.с.11). Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 04 березня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір купівлі-продажу цілої частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою площею 0,09 га, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняв від продавця будинок, сплатив обумовлену суму коштів, а продавець передав його у власність позивачу, претензій до позивача не має. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди. Однак, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце в даній справі, у звязку з чим вимоги позивача суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved