Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

27.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним, як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 05.03.2014 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Маяковського, 4, смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Позов мотивований тим, що він не може оформити спадкові права на нерухоме майно через відсутність у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за законом від 31.10.1967 року №1267 виданого на ім»я померлої [PERSON], номера та вулиці цього житлового будинку, що було підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Під час судового розгляду позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник Врадіївської селищної ради до суду не з»явився та надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Третя особа проти задоволення позову не заперечувала та у судовому засіданні підтвердила ту обставину, що вона та позивач здійснювали сторонній догляд за пристарілою [PERSON], яка проживала самотньо в житловому будинку по вул. Маяковського, 4, смт Врадіївка. За життя, [PERSON] у присутності нотаріуса та свідка склала заповіт, яким розпорядилась своїм майном житловий будинок [PERSON], а їй земельну ділянку. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, показання свідка [PERSON], дослідив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.1967 року реєстровий № 1267, яке посвідчене нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок в с. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. За життя, а саме 19 лютого 2014 року, [PERSON] заповіла позивачу вказаний житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою, що розташований по вул. Маяковського, 4 смт Врадіївка Миколаївської області. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], реєстровий номер 181 від 19.02.2014 року. Відповідно до довідки КП Первомайське МБТІ, станом на 31.12.2012 року, право власності на вказаний житловий будинок у БТІ не зареєстровано, хоча згідно відмітки на технічному паспорті цього нерухомого майна, є дані Первомайського МБТІ про реєсрацію 20.12.1986 року житлового будинку по вул. Маяковського, 4 смт Врадіївка за [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 1907 від 31.01.1994 року, [PERSON], яка мешкає по вул. Маяковського, 4 смт. Врадіївка Миколаївської області, на підставі рішення виконкому Врадіївської селищної ради народних депутатів від 31.08.1993 року № 143 передано у приватну власність земельну ділянку площею, 0, 25 га, яка розташована на території Врадіївської селищної ради, землю передано для обслуговування житлового будинку. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 966. 05 березня 2014 року в смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області [PERSON] померла. На момент смерті [PERSON] проживала у житловому будинку по вул. Маяковського, 4 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області одна. Позивач звернувся до нотаріальної контори за місцем відкриття спадку, де 07.08.2015 року отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з посиланням на відсутність у правовстановлюючому документі місцезнаходження житлового будинку, а саме назви вулиці та нумерації будинку. Згідно звіту про оцінку майна житлового будинку по вул. Маяковського, 4 смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, станом на 16.11.2015 року вартість нерухомого майна становить 43610 грн. Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] № 187/01-16 від 06.05.2016 року, [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою по вул. Маяковського, 4 смт Врадіївка Миколаївської області, а інше своє нерухоме майно заповіла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №36/2014, вказане підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 06.05.2016 року №43784714. Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулись спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] Встановив вказані обставини, які повністю визнані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що між сторонами склались відносини щодо спадкування спадкоємцями за заповітом нерухомого майна. Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). За вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, встановив у судовому засіданні, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] у законний спосіб прийняв спадщину та подав заяву до нотаріальної контори, де отримав письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність назви вулиці та номеру вказаного будинку у правовстановлюючому документі, що унеможливлює визнати право власності позивача на спадкове майно у позасудовому порядку, вказане право підлягає захисту через суд. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст. 392 ЦК України). Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України позивачем при подачі позову сплачено вірно та залишаються за ним.

Outcome: approved