Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

27.11.2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №43 у будинку №12 по вул. Жовтневій, м.Балаклія, Харківської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування квартири від 07.06.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником трикімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Разом із ним зареєстрована та не проживає його мати [PERSON], місце знаходження якої йому невідомо. Фактична реєстрація [PERSON] в квартирі перешкоджає повною мірою розпоряджатися [PERSON] своїм майном, негативно впливає на його сімейний бюджет, порушує житлові права і права власника квартири. Вищевикладені обставини є підставою для звернення [PERSON] до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач не з»явився, однак надав до суду заяву, в якій підтримав позов у повному обсязі, просив задовольнити з наведених в ньому підстав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча і повідомлялася належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі. Треті особи в судове засідання не зявились, але надали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили справу розглядати без їх участі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивач не заперечує проти такого розгляду. Суд, врахувавши думку позивача, третіх осіб, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 07.06.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником трикімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. (а.с.6,7). Згідно довідки №9196 від 13.11.2015 року, виданої КП БРР «Балаклійський житлокомунсервіс», [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO].(а.с.8) Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні по поважним причинам більше шести місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути подовжений наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в результаті відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю, оскільки відповідачка з 2013 року добровільно покинула квартиру та не зверталася до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved