Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

28 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2006 року. У даному шлюбі народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дитини. Між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала дитина. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача та дитини. Просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 07 травня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що між подружжям були хороші стосунки. Однак, за останній період часу позивач, перебуваючи під впливом своєї матері, з якою у відповідача непорозуміння, почала все частіше провокувати конфлікти, свідком яких ставала їх дочка. Крім того, позивач у позовній заяві не вказує основний момент погіршення стану дитини через цькування в школі (булінг), у зв`язку з чим з 01.09.2018 вона переведена у приватну школу, і даний час навчається у школі святої Софії. Також, відповідач зазначив, що дитина скаржиться на умови проживання після її переїзду в квартиру позивача. Стверджує, що позивача бажає здійснити реєстрацію права власності на квартиру, поза шлюбом, тому їй необхідно рішення суду про розірвання шлюбу. Твердження, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності. Також повідомив суд, що позивач [PERSON] уже зверталась з таким самим позовом до Шевченківського районного суду м. Львова. 31.01.2019 винесена ухвала про залишення позову без розгляду. Ухвалою суду від 18.09.2019 провадження у справі зупинено, сторонам надано строк для примирення до 01.03.2020. Провадження у справі поновлено 02 березня 2020 року. 27 квітня 2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після призначення справи до розгляду по суті відповідач та його представник [PERSON] у судові засідання викликалися неодноразово, для розгляду справи не з`явилися, з різних підстав клопотали суд письмово про відкладення розгляду справи. У судове засідання, призначене на 14 травня 2020 року, відповідач та його представник не з`явилися, були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення [PERSON] . Від представника [PERSON] надійшла заява про відкладення справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в судовому засіданні, призначеному у Перемишлянському районному суді Львівської області. Належних доказів на підтвердження обставин викладених у клопотанні суду не надала. 02 червня 2020 року відповідач та його представник повторно не з`явилися в судове засідання. Були повідомлені про розгляд справи телефонограмою та поштовим зв`язком. Окрім того, на електронну адресу представника відповідача також було скероване повідомлення, що підтверджується матеріалами справи. В день судового засідання від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване тим, що відповідач приймає участь в екзаменаційній комісії Львівського національного університету ім. Д. Галицького, тому не зможе прибути в судове засідання. Представник відповідача [PERSON] також не зможе бути присутня на розгляді справи, у зв`язку з відрядженням у інше місто. Клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, так як воно не підтверджене належними доказами. Розклад випускних державних екзаменів Кафедри акушерства та гінекології Львівського національного університету ім. Д. Галицького, який долучений до клопотання, не підтверджує неможливість прибуття відповідача у судове засідання, яке призначено 02.06.2020 о 16:00 год. В розкладі не вказано годину проведення державного іспиту. Доказів того, що представник відповідача перебуває у відрядженні не додано. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд не вбачає підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення судового засідання, тому вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача та його представника. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений 03 вересня 2006 року та зареєстрований Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 242, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В подружжя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, що не заперечив відповідач у відзиві, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують подружніх відносин. Відповідач хоч і заперечує позов, однак не вжив жодних дій з метою примирення із позивачем та збереження шлюбу. Доводи, які наводить [PERSON] у відзиві не можуть бути підставою для відмови у розірванні шлюбу та продовженні шлюбних стосунків, всупереч незгоді позивача. Окрім того, залишення позовної заяви [PERSON] про розірвання шлюбу без розгляду Шевченківським районним судом м.Львова 31.01.2019 не перешкоджає повторному зверненню до суду. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Також, задовольняючи позов [PERSON] суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам позивача. Тому, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved