Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], в твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000,000 грн. щомісячно відповідно до закону до його повноліття. На обґрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був укладений 02.09.2006 року. Від подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.04.2013 року шлюб з відповідачем розірвано. Стверджує, що відповідач працює неофіційно (на заробітках в Польщі). Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що відповідач проживає з іншою жінкою, працює за кордоном на сезонних роботах. Просить позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 02.09.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина [PERSON] не дає. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивача, яка сама утримує сина [PERSON], однак самостійно не може повноцінно утримувати дитину, оскільки несе інші витрати пов'язані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що суд немає достатніх доказів офіційного працевлаштування відповідача, беручи до уваги обставини, зазначені представником відповідача у судовому засіданні, згідно з якими відповідач працює на сезонних роботах за кордоном, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. За таких обставин, позов задовольняється частково в межах, зазначених вище.

Outcome: partial