Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

27.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач з часу розлучення ніякої допомоги на його утримання не надає, не забезпечує дитину матеріально; участі у вихованні не приймає; не цікавиться життям та станом здоров'я дитини. Останні роки взагалі не бачить сина, навіть при зустрічі не цікавиться його життям. Також за рішенням суду з нього на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини, однак він їх не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 17 734 грн. 94 коп. У зв'язку із зазначеним вважає, що наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON]. Ухвалою суду від 27.08.2018 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.09.2018 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з'явилась; надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Представник Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області Кравченко Л.Л. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність та просила прийняти рішення в інтересах дитини. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.03.2009 року /а.с.9/. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 22.06.2010 року Відділом ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] розірвали свій шлюб, про що було зроблено актовий запис № 127 /а.с.8/. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою квартального комітету № 49 м. Первомайська від 02.07.2018 року /а.с.11/. З характеристики, виданої Первомайською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12 вбачається, що [PERSON] є учнем 7-А класу. За час навчання, з 2012 року, вихованням дитини займається тільки мати; батько належної уваги дитині не приділяє, навчанням дитини ніколи не цікавився; батьківські збори не відвідував /а.с.10/. З довідки-розрахунку № 27305/5 від 17.07.2018 року, виданої Первомайським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Миколаївській області вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист № 2/1421/1343/18 від 21.08.2012 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини на утримання дитини. Аліменти нараховуються з 25.07.2012 року, періодично сплачуються відповідачем, проте він має заборгованість станом на 01.07.2018 року в сумі 17 737 грн. 94 коп. /а.с.7/. Висновком Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області № 6204/03.01-26 від 08.08.2018 року визнано доцільним та таким що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина /а.с.12-13/. Статтею 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Таким чином встановлено, що відповідач, всупереч вимогам ст. ст. 150, 155 СК України, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, а також маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, не виконує своїх батьківських обов'язків та не здійснює належного батьківського піклування щодо свого неповнолітнього сина [PERSON], не піклується про стан його здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги, не забезпечує здобуття ним освіти та не готує його до самостійного життя. Визнання позову відповідачем є тому підтвердженням. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України. [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Позивачкою про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved