Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

28 жовтня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка з 15 липня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей, в тому числі син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тривалий час шлюбні відносини носили формальний характер, і 11 січня 2018 року шлюб між ними розірвано рішенням суду. Не зважаючи на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач не спілкується ні з нею, ні з дитиною, не відвідує сина, не піклується про нього та не цікавиться його життям, не проявляє про дитину жодної батьківської турботи та не приймає матеріальної участі в утриманні дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, просить вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Представник позивачки - адвокат Родіков І.С. направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час розгляду справи належним чином був повідомлений шляхом направлення судової повістки по зареєстрованому місцю проживання. Представник служби у справах дітей Рожнятівської РДА у судове засідання не прибув, направив суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України з ухваленням заочного рішення. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області від 16 січня 2019 року (а. с. 5, 6) та копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 4). На даний час син сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Нижньострутинською сільською радою (а. с. 7) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки № 299 від 23 жовтня 2020 року (а. с. 8). Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності судом встановлено, що позивачка та відповідач розірвали шлюб, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю. Докази про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у матеріалах справи відсутні. За змістом ст. 164 СК України, мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Рожнятівської РДА від 25 листопада 2020 року (а. с. 20), комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи такі обставини, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У матеріалах справи відсутні дані про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] . Отже з урахуванням положень ч. 3 ст. 166 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а рекомендований - в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З 01 липня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1859 гривень на місяць, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2318 гривень. Тобто розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі на даний час на одну дитину не може бути меншим 929 гривень 50 копійок на місяць, для дітей, яким виповнилося шість років 1159 гривень, а рекомендований відповідно 1859 та 2318 гривень. Суд вважає, що стягнення аліментів у частці від доходу з прив`язкою до встановленого законом мінімуму аліментів для дитини відповідного віку забезпечить оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved