Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

27.01.2020 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2006 року на праві спільної часткової власності в рівних частках належить зазначена квартира. Під час укладення договору купівлі-продажу, сторони перебували у шлюбі, який 22.02.2014 року між ними було розірвано. На цей час позивач має намір розпорядитися належним йому майном, однак вчинити буд-які правочини не може у зв`язку із відсутністю у нього оригіналу правовстановлюючого документу. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань була повідомлена належним чином шляхом надсилання кореспонденції на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] на підставі договору-купівлі продажу від 23.11.2006 року, реєстровий № 3854, на праві спільної часткової власності в рівних частках, по Ѕ частці кожному, належить квартира [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею - 36, 6 кв.м. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13098063 від 28.12.2006 року, зазначений договір купівлі-продажу зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 28.12.2006 року, в книзі 586, пр. 157, за номером запису 41.3 На час укладення договору купівлі-продажу сторони перебували у зареєстровану шлюбі, який згодом було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси, у зв`язку з чим відповідач відновила дошлюбне прізвище [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2005 року встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS] , наступним чином: виділено в користування [PERSON] житлову кімнату площею 16,8 кв.м.; виділено в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,6 кв.м., житлову кімнату, площею 7,2 кв.м., лоджію, площею 2,8 кв.м., яка примикає до житлової кімнати площею 12, 6 кв.м.; в спільному користуванні [PERSON] , [PERSON] залишено лоджію, площею 0,8 кв.м, яка примикає до кухні, кухню, площею 9,5 кв.м., коридор, площею 8,5 кв.м., ванну кімнату, площею 2,5 кв.м., вбиральню, площею 1,0 кв.м. Позивач зазначив, що на цей час має намір розпорядитися належним йому майном, але вчинити будь-які правочини не може у зв`язку із відсутністю у позивача оригіналу правовстановлюючого документу. Дублікат договору отримати не може оскільки необхідна заява всіх співвласників, але відповідачка, яка має у власності 1/2 частину зазначеної квартири, відмовляється від подання спільної заяви на отримання дублікату договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, слід визнати за [PERSON] право власності на Ѕ квартири [ADDRESS] .

Outcome: approved