Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

28 жовтня 2020 року до суду надійшла вказана заява, яка обґрунтована тим, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - керівник Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Рябоконь А.А., про визнання незаконним повністю та скасування розпорядження про звільнення від виконання обов`язків головного бухгалтера, поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, стягнення моральної шкоди було закрито. Разом з тим, на думку адвоката Гайдука С.П., судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема в частині витрат відповідача на правову допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 255, 258, 270 ЦПК України, адвокат Гайдук С.П. просить суд ухвалити додаткове судове рішення про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету, тощо. До суду представник відповідача - адвокат Гайдук С.П. не з`явився, надав клопотання про розгляд заяви без його участі. Позивачка [PERSON] до суду також не з`явилась, надала заяву про розгляд заяви представника відповідача без її участі та без фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника відповідача - адвоката Гайдука С.П. з наступних підстав. Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - керівник Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Рябоконь Анжела Анатоліївна, про визнання незаконним повністю та скасування розпорядження про звільнення від виконання обов`язків головного бухгалтера, поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, стягнення моральної шкоди. Однак судом під час ухвалення рішення (ухвали суду від 15.10.2020) не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Беручи до уваги те, що позивачем, при зверненні до суду з вищевказаною заявою, сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується оригіналом квитанції № 1026177144 від 02.05.2020, яка міститься в матеріалах справи, сплачену суму судового збору необхідно повернути [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи по суті без ухвалення рішення суду. Саме по собі звернення та подання позову до суду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його суб`єктивне право, гарантоване ст.ст. 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову. Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, представнику відповідача, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц. При цьому встановлено, що єдине, на що посилається представник відповідача при подані заяви про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат - це те, що суд під час вирішення питання про закриття провадження по справі не вирішив питання про розподіл судових витрат. Отже, заява взагалі не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що звернення [PERSON] до суду з позовом не свідчить про безпідставність та необґрунтованість її дій чи про зловживання позивачем своїми правами. Саме по собі подання до суду позову не може бути розцінено як необґрунтовані (неправильні) дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації. Відтак, в частині компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, заява задоволенню не підлягає.

Outcome: partial