Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

28.05.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) до досягнення 23-річного віку або припинення навчання. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 10.09.1994 року по 24.05.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу [PERSON] мав аліментні зобов`язання відносно неповнолітнього на той час сина. З 01.09.2017 року [PERSON] є студентом, навчається в Покровському професійному ліцеї. Утримання повнолітнього сина на період здобуття освіти забезпечено матір`ю [PERSON] . На думку позивача, [PERSON] має також забезпечити матеріальну підтримку сина, який в зв`язку із навчанням суттєво обмежений в самостійному зароблянні грошових коштів. Для присудження стабільних щомісячних аліментних платежів [PERSON] звернулася до суду в порядку ст. 199 СК України. Ухвалою суду від 01.06.2020 року за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] відкрито цивільне провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді); розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем [PERSON] в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України не подано. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач [PERSON] на адресу суду, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщений належним чином з дотриманням положень ст. 130 ЦПК України. Судові виклики надіслані за місцем проживання відповідача повернуто без вручення, довідка УДППЗ «Укрпошта» за ф. 20 «адресат відсутній», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 10.09.1994 року перебували в зареєстрованому шлюбі (відомості підтверджено штампом в паспорті відповідача - а.с. 7-8). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2011 року по справі № 2-1123/11 шлюб розірвано (а.с. 14). [INFO] народжений [PERSON] , батьком якого є [PERSON] та [PERSON] (підтверджено копією свідоцтва про народження - а.с. 11, копією свідоцтва про шлюб (зміна прізвища позивача) - а.с. 6). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2011 року по справі № 2-108/11 з [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.04.2011 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12-13). 26 травня 2020 року [PERSON] досяг повноліття. Згідно довідки № 404 від 15.04.2020 року - [PERSON] з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року навчається у Покровському професійному ліцеї Донецької облдержадміністрації Департаменту освіти і науки за професією «Електрослюсар підземний; гірник підземний» з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року; встановлений термін навчання - 3,5 роки; знаходиться на неповному державному утриманні, держбюджет, денна форма навчання (а.с. 14). Відповідач [PERSON] в добровільному порядку від надання матеріальної допомоги повнолітньому сину ухиляється. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. Як вбачається з матеріалів справи позов заявлений матір`ю повнолітнього [PERSON] - [PERSON] . Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України визначено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Статтею 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У судовому засідання знайшли свою доведеність одночасне існування вищезазначених юридичних фактів. Так, по-перше, родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України; споріднення (батьківство) підтверджено. По-друге, [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, але його вік є меншим ніж 23 роки, а саме на дату виготовлення повного тексту судового рішення виповнилось повних вісімнадцять років. По-третє, відповідно до довідки № 404 від 15.04.2020 року, - [PERSON] є студентом Покровського професійного ліцею, термін навчання з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року. Вчетверте, судом встановлена потреба [PERSON] в матеріальній допомозі зі сторони [PERSON] на утримання їх сина. З урахуванням того, що [PERSON] здобуває професійну освіту, заняття в ліцеї проводяться щоденно, - суд погоджується, що в зв`язку з продовженням, після досягнення повноліття, навчання має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення. Вп`яте, відповідач [PERSON] має реальну можливість надавати допомогу своєму повнолітньому сину. Так, відповідач отримує щомісячне пенсійне забезпечення, на утримані інших осіб не має, та його дохід дозволяє надавати грошову підтримку сину в зв`язку з здобуттям ним освіти. Враховуючи сукупність вказаних юридичних фактів, суд встановив наявність обов`язку відповідача [PERSON] утримувати свого сина [PERSON] , який продовжує навчання за досягненням повноліття. Визнаючи розмір аліментів суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. З урахуваннями зазначеної в статті 200 СК України відсильної норми, суд, при визначені розміру аліментів враховує такі обставини: - стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, як платника аліментів; - інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище відповідача суд визначає, виходячи з рівня його доходів, а також величини витрат, які здійснюються ним на утримання себе та членів своєї сім`ї. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач працевлаштований, відомостей щодо хворобливого стану, що могло б обмежувати його в зароблянні грошових коштів - не встановлено, не має на утриманні непрацездатних осіб або неповнолітніх дітей, якихось обов`язкових платежів не сплачує. Враховуючи в сукупності вищевказане, обов`язок суду розгляду справ в межах позовних вимог, - суд приходить до висновку про доцільність визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу [PERSON] щомісячно, що найкращим чином захистить інтереси [PERSON] щодо потреби в матеріальних коштах, в зв`язку з навчанням їх повнолітнього сина [PERSON] та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Визнаючи час з якого мають бути присуджені аліменти, суд виходить з наступного. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вхідного штампу позовна заява пред`явлена до суду - 28.05.2020 року, тому саме з цієї дати підлягають стягненню присуджені аліменти. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд додатково звертає увагу, що відповідно до положення статті 199 СК України право повнолітніх дітей на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому такі обставини як закінчення навчання, тимчасова перерва у навчанні, виключення з навчального закладу автоматично припиняють це право. Так, з довідки закладу освіти, а саме Покровського професійного ліцею вбачається, що період навчання [PERSON] складає з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року, тому строком до якого відповідач має надавати матеріальну підтримку повинно бути визначено саме - 28.02.2021 року. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved