Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~27.09.2018 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського управління юстиції, актовий запис №819 між [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки [PERSON]. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що шлюб із відповідачем був укладений 10.07.2014 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського управління юстиції, актовий запис №819. Після державної реєстрації шлюбу позивачка взяла прізвище чоловіка [PERSON]. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. В процесі спільного проживання між Позивачем та Відповідачем виникали спори в звязку з різними поглядами на сімейне життя, що негативно впливало на настрій, та емоційний стан Позивачки та дітей, викликало в останніх глибокий моральний дискомфорт. Подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам Позивачки, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, більш того протягом останнього року сторони живуть порізно. У звязку із зазначеними обставинами Позивачка на примирення не згідна та бажає розірвати шлюб в найкоротший строк. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 30.10.2018 було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 04.12.2018 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги викладені у позовній заяві повністю, та просила справу розглянути без її участі . Відповідач у судове засідання не з'явився, заявив клопотання про участь у засіданні в режимі відео конференції, однак в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що між [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO], 10.07.2014 року, зареєстровано шлюб, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 108076 від 10.07.2014 року. Прізвище дружини, після укладення шлюбу змінилося на [PERSON]. (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження, серія І-СР № 237897 від 05.10. 2016 року, виданого придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській, 01.10.2016 року народилася донька [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №1130. Батьками дитини записані [PERSON], та [PERSON] (а.с.12). Спір про поділ майна відсутній, та місце проживання дітини відсутній. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Частинами 3, 4 статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст..110 СК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом зясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд, стягує судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн., з відповідача, на користь позивача. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24,56,\~105,\~110-113, ч.2ст.\~114,\~ СК України,

Outcome: approved