Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

27 серпня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу звернувся позивач з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що їй та відповідачам на праві власності належить трикімнатна квартира загальною площею 57,95 м.кв., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 вересня 1998 року. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання відповідачів та третьої особи, що підтверджується довідкою від 14серпня 2014 року. Факти відповідачі у вказаній квартирі не проживають. Відповідачі постійно проживають на території Російської Федерації, що підтверджується довідкою від 30 липня 2014 року. Через те, що відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації в Україні позивач зазнає збитків, оскільки вимушена сплачувати за відповідачів вартість комунальних та інших житлових послу, які фактично не надаються. Прибути до України та знятися з реєстраційного обліку відповідачі не бажають, чим чинять перешкоди у користуванні власністю. На підставі вищевикладеного позивач просить суд прийняти рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні на праві приватної власності квартирою, загальною площею 57,95 м. кв., яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Позивач до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, її інтереси у судовому засіданні представляє представник, який підтримав позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Відповідачі до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, їх інтереси у судовому засіданні представляє представник, який проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа - [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Криворізького міського управління МВС України в Дніпропетровській області (відділ паспортної реєстраційної та міграційної роботи) до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку учасників процесу, всесторонньо та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У п.24 постанови №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання представником відповідачів позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва №Дз812 на право власності на житло від 01 квітня 1998 року, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до довідки №982 від 14 серпня 2014 року наданої «ЖЕО №8» за адресою: [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON], 1928 року народження, [PERSON], 1988 року народження, [PERSON], 1990 року народження (а.с.5). Фактично відповідачі у вказаній квартирі не проживають. Відповідачі фактично проживають у Російській Федерації за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією картки обліку від 30 липня 2014 року №800214170 та витягом із домової книги №5472872 (а.с.6,7). Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином відповідачі понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в квартирі , із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не звертались, обов'язки по сплаті комунальних послуг не здійснюють. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, та всі обставини справи, суд вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного, та

Outcome: approved