Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

29.01.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява МТСБУ до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 6896, 03 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 25.12.2017 о 15 год. 38 хв. Трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW 735i», р.н. [NUMBER] , у м. Харкові допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Accent», р.н. [NUMBER] . 17.01.2018 постановою Київського районного суду м. Харкова встановлено, що [PERSON] винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004, цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не застрахована, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпілий - власник автомобіля «Hyundai Accent», р.н. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди. 24.04.2018 МТСБУ виплатило потерпілій регламенту виплату, що дорівнює вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, згідно звіту № 67195, у сумі 5596 грн. 03 коп. Також позивач поніс витрати щодо збору документів та визначення розміру шкоди за страховим випадком у сумі 1300 грн. 00 коп., Загальна сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, становить 6896 грн. 03 коп. Ухвалою суду від 01.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 у справі 640/325/18, [PERSON] , [INFO] , визнано винним в порушенні п.10.9 Правил дорожнього руху України, що стало причиною вчинення дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 25.12.2017 о 15 год. 38 хв. на перехресті за адресою: м. Харків, вул.. Пушкінська - Журавлівський узвіз, за участі автомобілів «BMW 735i», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Hyundai Accent», р.н. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, чим завдано матеріальних збитків (а.с.6). Постанова Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2018 набрала законної сили 30.01.2018. Станом на час вчинення ДПТ, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не застрахована (а.с.12). Відповідно до даних, які містяться у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля «Hyundai Accent», р.н. [NUMBER] , який отримав пошкодження в результаті ДТП, є [PERSON] (а.с.10). Згідно з даними, які містяться у звіті № 67195 від 25.01.2018, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні автомобіля «Hyundai Accent», р.н. [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу в ДТП, становить 5883 грн. 16 коп. (а.с.13-19). Послуги залученого оцінювача складають 1300 грн. 00 коп. (а.с.38). 21.02.2018 з метою отримання грошового відшкодування за спричинену внаслідок ДТП матеріальну шкоду, завдану відповідачем, [PERSON] , через представника [PERSON] , подала відповідну заяву позивачу (а.с.32). 24.04.2018 МТСБУ, у зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом «а» п.41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до наказу МТСБУ № 3777 від 23.04.2018 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] , в особі представника [PERSON] , в розмірі 5596 грн. 03 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 904064 від 24.04.2018 (а.с.37,40). МТСБУ згідно акту виконаних робіт та платіжного доручення № 904558 від 07.05.2018 оплатив послуги з визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 1300 грн. 00коп. (а.с. 39, 41). Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). Згідно з частинами 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважав доведеною вину [PERSON] у настанні ДТП та завданні шкоди автомобілю «Hyundai Accent», р.н. [NUMBER] , що підтверджується, зокрема, обставинами, викладеними у постанові Київського районного суду м.Харкова від 17.01.2018 у справі № 640/325/18, які відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, є обов`язковими для суду в межах розгляду даної справи. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). З огляду на зазначене, те, що сплата МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування, а також вартість послуг оцінювача підтверджені матеріалами справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних щодо стягнення з відповідача на користь позивача, в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 5596 грн. 03 коп. та 1300 грн. 00 коп. - за послуги оцінювача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved