Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

29.05.2015 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя по справі №2-1032/11 від 30.05.2011 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, виконавчий лист за даним рішенням знаходиться на примусовому виконанні в Приморському ВДВС. Згідно довідки ВДВС вона отримує від відповідача аліменти в розмірі 200 грн. на місяць, ця сума розрахована державним виконавцем виходячи з доходу [PERSON] як фізичної особи підприємця. Крім того вона отримує ? частку від пенсії відповідача в розмірі 262 грн. на місяць, загалом аліменти складають 462 грн. на місяць. На даний час у позивача скрутне матеріальне становище, суми стягуваних аліментів не вистачає на утримання дитини, крім того вона є втріче менш ніж прожитковий мінімум. Син мешкає з позивачкою окремо від відповідача та потребує матеріальної допомоги зі сторони останнього. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, тому просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила вимоги задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що раніше з 2011 по 2015 рік вона була замужня, але в лютому 2015 р. шлюб було розірвано тому на даний час вона самостійно виховує дитину. Вона працює у Маріупольському міському управлінні ГУ Держсанепідслужби на посаді фельдшера санітарного та її заробітна плата після всіх відрахувань в середньому складає 1500 грн. Крім того, з часу призначення аліментів пройшов досить тривалий час, утримання неповнолітнього сина у його віці потребує від позивачки додаткових зусиль та матеріальних витрат, відповідач маючи 3 групу інвалідності яка не перешкоджає працевлаштуванню займається підприємницькою діяльністю і з метою ухилення сплати аліментів від частки доходу приховує свій дійсний дохід від прідприємницької діяльності, оскільки має можлтивості відпочивати за кордоном, визначений у 2011 році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітнього, дитина відвідує школу, що потребує додаткових зусиль та матеріальних витрат. Вважає, що відповідач має достатній дохід, та просила змінити розмір аліментів на утримання сина на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн. стягуючи щомісяця її з відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності , а також письмові заперечення, приймав участь у розгляді справи через своїх представників [PERSON]В, [PERSON], які позов не визнали, підтримали письмові заперечення відповідача проти позову. Додатково пояснили, що судом при вирішенні справи під час звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів були враховані всі обставини та визначено розмір аліментів у ? частки зі всіх видів заробітку, що є справедливим. Відповідач є інвалідом з дитинства, має пенсію однак прагне додатково отримати дохід з якого також стягуються аліменти. Він та його батьки окрім стягуваних аліментів завжди додатково допомагають матеріально дитині, піклуються про неї. Крім того розмір стягуваних аліментів є не меншим ніж 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину. Тому просили відмовити в позові. В судовому засіданні представники відповідача, також зазначили, що відповівідач займається стамотологічною діяльністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що у сторін народилася дитина та знаходиться на утриманні позивача, що не заперечується сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження на імя [PERSON], [INFO] виданим повторно Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області Серія І-НО №209424 від [INFO], актовий запис №789 де в графі «батьки» дитини зазначено батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 3). Дитина проживає із позивачем (довідка №43 від 12.05.2015р. а.с.4) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.08.2011 року №2-1032/11 яке набрало законної сили 23.08.2011 р. з [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 30 травня 2011 р. до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 5). Сторонами визнано та підтверджено довідкою державного виконавця №2-1032 від 17.06.2015р., що відповідач заборгованості по виплаті аліментів призначених рішенням суду не має. (а.с.20). З цієї ж довідки вбачається, що розмір аліментів з доходу від підприємницької діяльності нараховувався із розрахунку стабильного, незмінного з січня 2014р. доходу та складає 138,50 грн. Отже, з наведеного вбачається, що відповідач отримує дохід у виді підпиємницької діяльності займаючись стамотологічною практикою (зареєстровано в КВЕД 86.23 стамотологічна практика): 138,50 грн. *4= 554 грн. на місяць. Інших доказів про дохід відповідача від підприємницької діяльності сторони не надали. Як вбачається з довідки сер. ВТЕ-12 №056527 [PERSON], [INFO] є інвалідом 3 групи з дитинства безстроково, та сплачує аліменти 1/4 частки від нарахованої пенсії, що дорівнює 262 грн на місяць, як на те вказують сторони (а.с. 27-28). Отже, з наведеного вбачається, що сукупний дохід офіційно показаний відповідачем з якого підлягають відрахуванню аліменти і ним визнаний становить не нижче 1600 грн. на місяць. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не спростовувала обставин, що відповідач виїзджав за межі України на відпочинок, як на те посилається позивач, але обгрунтування на які кошти або з якого доходу суду не навів. Доказів на необхідність систематичної заміни слухового апарату та його вартості стороною відповідача не надано. За таких обставин, з урахуванням віку відповідача, та наявності у нього інвалідності 3 групи з дитинства, що не перешкоджає працевлаштуваннню, реалізації його як самостійно занятої особи і показанням офіційного незмінного щомісячного доходу від підприємницької діяльності для розрахунку державним виконавцем розміру аліментів ніжче мінімальних меж соціальних стандартів життя у державі, можливості виїзджати за кордон, дає суду підстави вважати, що відповідач не в повній мірі відображає розмір щомісячного сукупного доходу який отримує і з якого утримуються аліменти, що судом враховується як обставини, що мають істотне значення для зміни розміру аліментів в розумінні ч.1 ст.184 СК України визначивши їх у твердій сумі. Відповідно до\~ ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено в правовій позиції у справі за N 143цс13 від 5 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як вбачається із Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 10.08.2011р. суд визначаючи розмір аліментів виходив із позиції відповідача, який не заперечував проти встановлення розміру аліментів в 1/4 частині від доходу про який просила позивач, оскільки відповідач в шлюбі не перебуває, інших дітей у нього не має, жодних утримувань з його доходу не здійснюється і він займається приватною стоматологічною практикою. В судовому засіданні представники відповідача вказали, що вищезазначені обставини у відповідача на теперішній час не змінилися. Не спростовує, цих обставин і відповідач в своїх письмових запереченнях. Як вбачається з довідки про доходи загальна сума доходу за період з січня 2014 року по грудень 2014 року [PERSON] яка працює у Маріупольському міському управлінні ГУ Держсанепідслужби на посаді фельдшера санітарного склала 30203,70 грн., що в середньому із розрахунку за 12 місяців складає 2517 грн. (а.с. 24) та як вбачається з довідки про доходи загальна сума доходу за період з січня 2015 року по липень 2015 року [PERSON] яка працює у Маріупольському міському управлінні ГУ Держсанепідслужби на посаді фельдшера санітарного склала 12182,89 грн. що в середньому із розрахунку за 6 місяців складає 2030 грн. (а.с. 32). Отже наведеного вбачається, що матеріальне забезпечення позивача погіршилося. Оскільки утримання неповнолітнього сина у його віці потребує від позивачки додаткових зусиль та матеріальних витрат, і визначений у 2011 році розмір аліментів в 1\\4 частині від заробітку, що складає у наявності та в сукупності 400,50 грн. (138,50 грн. ПД + 262 грн. пенсії) з урахуванням встановлених судом обставин не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітнього, для забезпечення нормального розвитку дитини відповідного віку. Такого ж висновку прийшов і ВССУ в Ухвалі від 31.05.2013р. по справі №6-6780св13. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, а також розумності, співмірності відповідно до отримуємих сторонами доходів, можливості участі обох батьків в матеріальному забезпеченні розвитку і інтересів неповнолітнього [PERSON] суд приходе до висновку про можливу зміну розміру аліментів встановивши у твердій сумі 800 гривень щомісячно до досягнення дитини повноліття, задовольнивши таким чином вимоги позивача частково. Суд відповідно до ст. 58, 59 ЦПК України не приймає до уваги письмові пояснення [PERSON] (а.с.21), оскільки він не є учасником по справі і не допитувався в залі судового засідання в якості свідка. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial