overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

26 червня 2019 судом ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до АТ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки припиненою та зняття обтяження. При виготовленні вступної та резолютивної частини судового рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду заяви. У даному випадку суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про розгляд питання щодо винесення додаткового рішення, а тому розгляд цього питання проводиться без повідомлення учасників справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що рішенням суду від 26 червня 2019 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до АТ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки припиненою та зняття обтяження задоволено. При зверненні до суду, позивачі [PERSON] та [PERSON] сплатили судовий збір в сумі 2 305,20 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 66062 від 02 лютого 2019 року, № 66073 від 02 лютого 2019 року, № 66084 від 02 лютого 2019 року, № 66095 від 02 лютого 2019 року, № 66107 від 02 лютого 2019 року, № 66118 від 02 лютого 2019 року, № 66028 від 02 лютого 2019 року, № 66039 від 02 лютого 2019 року та № 66040 від 02 лютого 2019 року (а.с. 1-9), а тому з АТ «УкрСиббанк» на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи викладене, суд вважає занеобхідне ухвалити додаткове рішення у справі, так як при виготовленні вступної та резолютивної частини судового рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

26 червня 2020 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають малолітнього сина, який проживає з нею. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 30 (а. с. 7), від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8), і який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім`ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

26 червня 2020 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.01.2018 року між Акціонерним товариством Фінансовою компанією «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано: заяву № 8552406870 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно з кредитним договором та п.4.5 Паспорта кредиту предметом кредитного договору є надання позичальнику кредитних коштів на наступних умовах: 30300,90 грн. сума кредиту строком користування на 36 місяців, тобто по 26.01.2021 року; проценти за користування кредитом 0,01 відсотків річних, щомісячні проценти 3,99 відсотків від суми кредиту. Згідно кредитного договору грошові кошти надавалися на споживчі цілі позичальником шляхом безготівкового його перерахування за його дорученням, що викладене в п. 3 Заяви на отримання кредиту. Відповідно до п. 2 Заяви на отримання кредиту Позичальник підтверджує ознайомлення та своє погодження з умовами кредитного договору, зокрема, умовами про сукупну вартість кредиту, а також зобов`язується виконувати Кредитний договір. Згідно з п. 7 Паспорту кредиту, при порушені строків виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення по кредиту та/або відсоткам від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу, а також фіксовану суму неустойки. Так, у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором, Позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення, сплачує неустойку у разі прострочення понад 90 днів - у розмірі 350 грн. 00 коп. Одночасно, 26.01.2018 року відповідач був письмово повідомлений про те, що права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» став новим кредитором боржника [PERSON] за Кредитним договором № 8552406870 від 26.01.2018 року з усіма наступними додатками та змінами. Умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором згідно Графіку погашення кредиту строки не повернуті та станом на 17.01.2020 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № 8552406870 від 26.01.2018 року, становить відповідно до розрахунку 59902,09 грн., в тому числі заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) становить 30119,42 грн.; заборгованість за процентам (в тому числі прострочена) - 4,47 грн.; заборгованість за щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 25578,20 грн.; заборгованість по пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості за період з 17.01.2019 року по 17.01.2020 року - 10392,79 грн.; неустойка за період з 17.01.2019 року по 17.02.2020 року - 4200,00 гривень. Позивач

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

26 червня 2020 року було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення коштів, підстава отримання яких відпала. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення, не було зазначено суму грошових коштів, підстава отримання яких відпала, яку необхідно стягнути на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З урахуванням викладеного, виходячи з вимог позивача, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити суму грошових коштів, підстава отримання яких відпала, яку необхідно стягнути на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

26 червня 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області згідно актового запису № 536 розірвати, та стягнути судові витрати з відповідача у сумі 840 грн. 80 коп. В обґрунтування позову зазначила, що 04 листопада 2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи, прізвище залишити [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 04 листопада 2015 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яке видане 04 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.6). Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] (арк.с.7). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

26 червня 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем з 26 червня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між ними припинені через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просила позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 26 червня 2010 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 245. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від сумісного проживання сторони мають малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін - « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

26 червня року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою з 19 листопада 2005 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинені з листопада 2011 року в зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згоден. У відкрите судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідачка у відкрите судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

27.01.14 [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини доходів до досягнення ними повноліття та на утримання дружини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька із врахуванням стану здоров'я, матеріального становища дитини та платника аліментів, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідач працездатний, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

27.01.2010 року позивачка [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 24 липня 1977 року у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 3054. В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що від спільного шлюбу у них є повнолітній син. Подружнє життя з відповідачем не склалося, відносини погіршились з 2002 року, коли у відповідача з»явилась інша жінка. Вони тривалий час проживали окремо, і у вересні 2009 року відповідач знову переселився в нашу спільну квартиру, однак спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим він звернувся до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказала, що примирення між ними не можливе. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, та просить розглянути справу у його відсутності. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, розлад їх відносин носить тривалий характер, примирення між ними не відбулося та подальше збереження шлюбу буде суперечити б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід покласти на сторони порівну.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

27.01.2012 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 8000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав. Станом на 30.05.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитом становить 18589.87 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору від 27.01.2012 року на загальну суму 18589.87 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але ним подано заяву в якій він вказує, що він позов підтримує, просить справу розглядати в його відсутності і проти розгляду справи в відсутності відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору про надання кредиту в сумі 8000 грн. вбачається, що Кредитор - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» надав Позичальнику - [PERSON] кредит, який відповідач зобов'язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором від 27.01.2012 року станом на 30.05.2014 року позичальник не виконав повністю умов кредитного договору, а саме не сплатив кредит та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Станом на 30.05.2014 року розмір заборгованості становить 18589.87 грн. яка складається з: заборгованість по кредиту - 7986.17 грн.; відсотки за користування коштами - 9242.28 грн.; а також штрафи згідно Умов та правил надання банківських послуг: штраф(фіксована частина) - 500.00 грн; штраф(процентна складова) - 861.42 грн.. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав в строки взяті на себе зобов'язання, щодо умов кредитного договору, що привело до значної заборгованості то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

27.01.2014 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт належності йому свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.07.1998 року, виданого Виконкомом Олександрівської міської ради народних депутатів на підставі рішення Олександрівської міської ради народних депутатів від 21.06.1988 року за №47/102, в якому його ім'я зазначено як рос. варіант «[PERSON]» укр.варіант «[PERSON]» , тоді як паспорт, виданий заявнику на ім'я «[PERSON]». Зазначив, що встановлення факту належності йому зазначених документів необхідно йому для впорядкування документів. Заявник та його представник до суду не з'явились. Представник заявника надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, на задоволенні заяви наполягав. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про час розгляду справу був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з частиною 1 п. 6 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З копії паспорту серії [NUMBER] вбачається, що він виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 06.02.2002 року на ім'я [PERSON], [INFO], уродженця селища Кравцово Богучарського району Воронезької області, та ім'я заявника в ньому зазначено вірно як «[PERSON]» (а. с. 5). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26.02.1969 року брак заключний між «[PERSON] и [PERSON]» (а.с.7). З копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.07.1998 року вбачається, що воно видано на ім'я рос. варіант «[PERSON]» укр.варіант «[PERSON]» (а.с.4). Як вбачається з копії паспорту серії [NUMBER], який виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 06.02.2002 року, заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.07.1998 року (а.с.4), воно складається з будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та зареєстрований за [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Встановлення факту належності документу необхідно заявнику для реалізації своїх майнових прав. Встановлення факту належності зазначених документів необхідно заявнику для впорядкування документів. На підставі викладеного та 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved