Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

27.06.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно з 10.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач матеріально не допомагає утримувати дитину, участі в її вихованні не приймає, що й стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 12.08.2019 р. відкрито провадження за згаданим вище позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зауважив, що з 2014 р. сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј усіх видів заробітку, тимчасово не працює, оскільки перебуває на лікуванні. У зв`язку з чим зазначив, що аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј усіх видів заробітку сплачувати не має можливості. \~ \~ \~ \~Суд,\~вислухавши пояснення\~сторін,\~дослідивши подані\~документи та\~матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що до 02.02.2010 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 29.06.2005 р.). Судом встановлено, що на теперішній час [PERSON] проживає з матір`ю, та знаходиться на її утримані. Як вбачається з матеріалів справи відповідач має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.05.2013 р.) З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов`язаний і має можливість сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти розмірі 1/6 частини доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 27.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial