overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

26 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Роздільна, 15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.01.2017р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.01.2017р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, гнівлива, настрій пригнічений. Висловлює маячні ідеї наведення порчі, впливу, відносини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

26 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Магдалинівський р-н, с. Жданівка. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.01.2017р. о 13 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.01.2017р. о 13 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний вербальному контакту. Настрій нестійкий, при розмові слабо душний, уклоняється від розмов про переживання. Висловлює маячні ідеї отруєння на адресу дружини, вважає, що вона повела його навмисно до стоматолога, щоб він підсипав йому мишяку. В місці знаходження орієнтований вірно, в календарному часі грубо, себе назвав правильно. Обмани сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Мислення вязке, торпедне. Порушена концентрація уваги. Память знижена більше на поточні дії. Помірно виражена емоційна лабільність. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

26 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Червоного Козачества, 18/105. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.01.2017р. о 10 год. 03 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.01.2017р. о 10 год. 03 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений. На місці утримується ніяк. В розмову вступає охоче. На запитання відповідає не завжди в плані заданого. Мова прискорена за темпом, за типом монологу. Орієнтування всіх видів збережена. Мислення паралогічне, непослідовне. Повідомляє, що «знову міліція переслідує, наставили скрізь камер, через це не можу нічого робити, ночами не сплю, з батьком лаюся». [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

26 січня 2017 року заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], який народився 23 серпня 1931 року у м. Чернігові, Українська Радянська Соціалістична Республіка, СРСР, і помер 18 серпня 2016 року у м. Чернігові, та [PERSON] (дівоче прізвище - Москаленко) [PERSON], яка народилася 02 березня 1935 року у с. Казинка Горловського (Скопинського) району Рязанської області, Російська Радянська Федеративна Соціалістична Республіка, СРСР, на день смерті [PERSON] були чоловіком і дружиною. У судовому засіданні представники заявника заяву підтримали та просили задовольнити. Заявник та треті особи до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представників заявника, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 287169 від 22 серпня 2016 року, [PERSON] помер 18 серпня 2016 року (а.с. 6). У свідоцтві про одруження серії ІІ-АБ № 476359 від 07.02.1975 імя [PERSON] російською мовою зазначено як «Наум» (а.с. 5). 18.10.2016 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття обовязкової частки у спадщині. Частиною другою статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачена можливість встановлення у судовому порядку також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, який просить встановити заявник, підтверджується у сукупності та взаємозвязку такими доказами: копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені від 22.10.2016 №00017239888 (а.с. 22-23), копією свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові серії І-ЕЛ № 250473 від 30.01.1975 (а.с. 25), копією запису акта про зміну прізвища, імені, по батькові від 30.01.1975 (а.с. 26), копією паспорта [PERSON] (а.с. 27), копією запису акта про народження [PERSON] (а.с. 28), копією свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 329456 від 11.02.1975 (а.с. 29), копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 27.10.2016 №00017256282 (а.с.30-31), копією інформаційної довідки КП «Чернігівське МБТІ» від 04.11.2016 №3646 (а.с. 32), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) від 18.11.2014 №00014729520 (а.с. 35), копією паспорта заявника (а.с. 40), а також копією спадкової справи №29/2016 до майна померлого 18.08.2016 [PERSON] Зі змісту заяви убачається, що встановлення факту необхідно для отримання заявником обовязкової частки у спадщині. Оцінивши досліджені письмові докази, взаємний зв'язок у їх сукупності, суд знаходить підстави для визнання того факту, що [PERSON] на день смерті був чоловіком [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

26 січня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 9 серпня 1991 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Палацом урочистих подій м. Донецьк, актовий запис № 841. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не повідомив про причини неявки, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 9 серпня 1991 року Палацом урочистих подій м. Донецьк, актовий запис № 841. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2014 року у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

26 січня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 37). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 24.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 8111.67 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 16033.22 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 08.12.2016р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 16033.22 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

26 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що з 16 лютого 2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Дітей сторони не мають. З початку червня 2016 року між ними почали виникати сварки, які призвели до втрати почуттів любові та поваги. Наприкінці липня 2016 року подружжя [PERSON] припинили шлюбні відносини. З того часу сторони мешкають окремо. Шансів для поновлення і збереження сімї вже немає. Відповідач добровільно не бажає розірвати шлюб через Відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Дружківка, а тому [PERSON] змушена звернутися до суду для вирішення цього питання. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище Черногор; стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір у розмірі 640,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 300 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. До суду надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 16 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 33. З липня 2016 року сторони разом не мешкають, спільне господарство не ведуть та сімейним побутом не повязані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони не бажають поновляти сімейні стосунки. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище Черногор після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. Відповідно до ст.84 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню витрати на правову допомогу у сумі 300,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

26 січня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка\~надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 09 липня 2005 року, від якого мають Данила, [INFO]. Сторони домовились, що після розірвання шлюбу, син [PERSON] залишається проживати з батьком. З серпня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

26 січня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Представник позивача у судове засідання подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що позов визнає в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 22 листопада 2008 року (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved