Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

28 січня 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 109,00 грн., але не менше встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 січня 2020 року до повноліття дитини. В обґрунтування позову вказує на те, що 22 вересня 2012 рок між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який був розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін проживає разом з позивачем. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, розумового, морального і соціального розвитку, який позивач одна забезпечити не може, а тому відповідач, який є здоровим, працездатним та має постійний дохід, може сплачувати аліменти у встановленому законодавством розмірі, який не може бути меншим, ніж 50% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та станом на теперішній час становить 1 109,00 грн. Інших осіб на утриманні відповідач не має. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 119, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 січня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 50 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року по справі № 204/7964/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 9). Вказане рішення набрало законної сили 22 січня 2016 року. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільної дитини. Крім того, в наданій до суду заві відповідач не заперечував проти задоволення позову і стягнення з нього аліментів на утримання сина. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітньому [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 7 повних років. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів буде 1 109,00 грн., що становить половину від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2 218,00 : 2 = 1 109,00). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вимоги позивача про стягнення аліментів на дитину починаючи з 20 січня 2020 року є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки з даною позовною заявою позивач до суду звернулась лише 28 січня 2020 року, і тому саме з цього дня вони підлягають стягненню. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи визнання відповідачем позову, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1 109,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 20 січня 2020 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial