Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

28 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, направивши позовну заяву засобами поштового зв`язку, яка отримана судом 18 грудня 2020 року. На обґрунтування позовних вимог вказує, що 04 лютого 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви. Позивачем було відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 50000 грн. зі строком повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 26 жовтня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 37137,46 грн., яка складається із: 30775,06 грн. заборгованості за тілом кредита, у тому числі: 30775,06 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита та 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредита; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 4314,13 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 2048,27 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахованої пені; 0,00 грн. нарахованої комісії. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 лютого 2016 року у розмірі 37137,46 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн. 22 грудня 2020 суддею Макарчуком С.М. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У встановлений судом строк відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Позивач долучив до позовної заяви клопотання, у якому просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказує, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.4). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.96). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті позовних вимог або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між ним та банком договору про надання кредиту, приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банку. Відповідно до статей 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 21 січня 2021 року згідно зі статтею 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2016 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» укладений договір про надання банківських послуг № б/н з [PERSON] шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н (а.с. 16). У анкеті-заяві, викладеній російською мовою, зазначено, що [PERSON] згідний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладенні і згодний з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку, та зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку. До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» (а.с. 17), а також Умови та правил надання банківських послуг (а.с. 18-71). Відповідно до наданої позивачем довідки (а.с. 14), позивачем відповідачеві на підставі договору № б/н були надані кредитні картки: - № [NUMBER] , видана 02.02.2016 з терміном дії по серпень 2019 року; - № [NUMBER] , видана 29.06.2017 з терміном дії по березень 2021 року; - № [NUMBER], видана 14.08.2018 з терміном дії по липень 2022 року. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.15), при відкритті карткового рахунку 02 лютого 2016 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн. Протягом 2017-2018 років відповідачеві було збільшено кредитний ліміт до 50000,00 грн. станом на 14.08.2018, а 13.11.2018 - зменшено до 0,00 грн. З розрахунків заборгованості за договором б/н від 04.02.2016 (а.с.9-13), наданих банком, вбачається, що станом на 26.10.2020 заборгованість відповідача становить 37137,46 грн. та складається з наступного: - 30775,06 грн. заборгованості за простроченим тілом кредита; - 4314,13 грн. заборгованості за простроченими відсотками; - 2048,27 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України, є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст. 1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Дослідивши письмові докази, надані на підтвердження позовних вимог, та норми матеріального права у їх сукупності та системному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови, укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Що стосується заборгованості за тілом кредиту та прострочених відсотках, то суд вважає ці вимоги такими, що доведені належними і допустимими доказами, тому заборгованість по тілу кредита в розмірі 30775,06 грн. та заборгованість по простроченим відсоткам в розмірі 4314,13 грн. підлягають стягненню з відповідача. В частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.6-18) вбачається, що позивачем нараховані відсотки на прострочений кредит за період з 01.02.2020 по 26.10.2020 саме на підставі ст. 625 ЦК України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-10цс18. Як встановлено судом, строк дії останньої кредитної картки, виданої [PERSON] на підставі Договору, закінчується у липні 2022, що підтверджується довідкою банку (а.с.14). Відомостей про розірвання договору позивач не надавав і у позовній заяві не зазначав, пославшись натомість на те, що відповідно до п.2.1.1.2.1 Договору, він діє протягом 5 років з моменту його підписання, а якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує другу сторону про розірвання договору, він автоматично лонгується на той же строк. Тобто, строк дії договору спливає 04 лютого 2021 року і може бути пролонгований. Відомостей про пред`явлення до [PERSON] вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач не надавав та про них у позовній заяві не зазначав. Таким чином, суд вважає, що підстави проведення Банком нарахування відсотків за нормами ст. 625 ЦПК України в період строку дії кредитного договору, відсутні, оскільки відсотки повинні в цей період нараховуватися саме відповідно до умов укладеного договору. При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача наявна заборгованість за простроченими відсотками в період строку дії договору. Таким чином, право на нарахування відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України у позивача станом на 26.10.2020 року не виникло, а тому нарахована заборгованість за відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 2048,27 грн. стягненню не підлягає. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.02.2016 у загальному розмірі 35089,19 грн., яка складається із: - 30775,06 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; - 4314,13 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM8B5YY9 від 28.10.2020 (а.с.80). Відповідно до заявлених вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 37137,46 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 35089,19 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог із заокругленням до десятих становить 94,5% (35089,19х100: 37137,46=94,5%), а пропорційність вимог, в задоволенні яких відмовлено становить 5,5% (100-94,5=5,5). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 94,5%, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1986,39 грн. (2 102,00х94,5%=1986,39). На підставі викладеного, відповідно до ст. 61 Конституції України, ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066,1069 ЦК України,

Outcome: partial