Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

28 січня 2015 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про повернення позики, в якому посилається на те, що між ним та відповідачем шляхом складання боргової розписки було укладено договір позики від 11.09.2012 року на суму 30 000,00 доларів США, яку відповідач зобов'язався повернути своєчасно у термін в один календарний місяць. На підтвердження намірів сторін, відповідачем позивачу було надано розписку від 11.09.2012 року, згідно якої відповідач підтвердила свій обов'язок повернути позивачу грошові кошти у розмірі 30 000,00 доларів США в строк до 11.10.2012 року. До тепер позика відповідачем позивачеві не повернута. 18.11.2012 року на адресу відповідача було надіслано вимогу про повернення суми позики, проте до теперішнього часу відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала. У зв'язку з тим, що на день подання позову до суду відповідач гроші добровільно в зазначений строк не повернув, позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 30 000,00 доларів США, 3% річних на суму боргу в порядку ст.625 ЦК України за період з 11.11.2012 року по 26.01.2015 року у розмірі 1 986,89 доларів США а всього 31 986,89 доларів США. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ст.197 ЦК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 11 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у борг 30 000,00 доларів США строком до 11 жовтня 2012 року, що підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний с платити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідач прострочила виконання зобов'язання починаючи з 11.11.2012 року по 26 січня 2015 року, що складає 808 днів прострочення. Таким чином, позивачем було нараховано 3% річних за весь час прострочення у розмірі 1 986,89 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: -30 000 х 808 х3%/366, де: -30 000 - сума основного боргу; -808 - кількість прострочених днів; -366 кількість днів у році. Оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно стягнення суми боргу, та приймаючи до уваги, що форма договору укладеного між сторонами відповідає вимогам ЦК України, а відповідач свої зобов'язання за договором позики від 11 вересня 2012 року не виконав, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 31 986,89 доларів США, у тому числі: сума основного боргу - 30 000,00 долаоів США; 3% річних - 1 986,89 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved