Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

28.08.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев О.О., Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 31.08.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання. 01.10.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 26.10.2021 року. В обґрунтування позову посилалася на те, що влипні 2021 року вона зареєструвалася у додатку «Дія» і їй стало відомо, що 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районною нотаріальною округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №27604 про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Горизонт» заборгованості в розмірі 6795 грн. Також, їй стало відомо, що 25.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. на підставі виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65906444. Зауважує, що вона ніколи не мала жодних відносин з відповідачем, не укладала з ним жодного договору, заяви на отримання кредиту та кредитних коштів не надавала, на свою адресу претензій від відповідача не отримувала, тому вважає, що у неї не виникло зобов`язань по відношенню до відповідача і заборгованість в сумі 6795 грн. є безпідставною. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, зокрема, вимоги відповідача за вказаним договором не є безспірними. Позивач не визнає заборгованість у виконавчому документі. Відповідач не направляв претензію (вимоги) до позивача щодо погашення заборгованості. Отже, у нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису був відсутній документ, який би підтверджував виконання вимог п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тобто був порушений порядок повідомлення боржника про усунення порушень умов Кредитного договору. Крім того, на сьогоднішній день стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів можливе виключно на підставі нотаріально посвідченого договору, проте жодного договору між сторонами не укладалось. Так, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений. Кредитний договір №149915191109 від 09.11.2019 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис №27604 від 15.03.2021 року, не є нотаріально посвідченим, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. За таких умов, вимоги Відповідача про стягнення заборгованості є безпідставними, а виконавчий напис є таким, що вчинений з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій (без належного підтвердження безспірності вимоги Відповідача). Також, позивач повідомила, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат складає: сума судового збору 1362 грн. (за подання позову - 908 грн. та заяви про забезпечення позову - 454 грн.), попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу складає 4200 грн. (консультація адвоката - 300 грн., складання адвокатських запитів - 700 грн., складання позовної заяви / підготовка відповідних копій учасникам процесу - 1500 грн., складання заяви про забезпечення позову - 700 грн., представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції - 1000 грн.), які позивач сплатила Адвокату готівкою, що підтверджується Актом №1 від 09.08.2021 року. Прохає визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №27604, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості за кредитним договором №149915191109 від 09.11.2019 року в розмірі 6795 грн., стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» на її користь судові витрати зі сплати судовою збору у розмірі 1362 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4200 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 01.10.2021 року надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутність представника не надав. В судове засідання третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. не з`явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. В судове засідання третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев О.О. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому, суд на підставі ч.5 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася позивач - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.09.2008 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.9). 09.11.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» та [PERSON] укладено договір №149915191109 про надання онлайн кредиту (а.с.19-20). Відповідно до умов договору №149915191109 про надання онлайн кредиту від 09.11.2019 року розмір кредиту складає 3000 грн., нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, позичальник сплачує проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 620,50% річних, строк дії договору становить 30 днів, однак договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань (а.с.19-20). Договір №149915191109 про надання онлайн кредиту від 09.11.2019 року підписано електронним підписом [PERSON] за наступними реквізитами: паспорт серії [NUMBER] , виданий 25.09.2008 року, рнокпп [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , адреса електронної пошти: [INFO] , телефон: [NUMBER] (а.с.19-20). 15.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №27604 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості за кредитним договором №149915191109 від 09.11.2019 року за період з 13.12.2019 року по 04.02.2021 року в розмірі 6795 грн., з якої: 3000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1530 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2265 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями (а.с.22). 24.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. з заявою про примусове виконання рішення (а.с.18). 25.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. відкрито виконавче провадження №65906444 з примусового виконання виконавчого напису №27604, вчиненого 15.03.2021 року Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. (а.с.23). 25.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. визначено для боржника [PERSON] мінімальний розмір витрат виконавчого провадження в сумі 500 грн. (а.с.24). 25.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду приватного виконавця в розмірі 679,50 грн. (а.с.25). 09.07.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] у ФОП « [PERSON] » в межах суми боргу 7974,50 грн., що складається з: витрати на проведення виконавчих дій у сумі 500 грн., суми боргу за виконавчим документом у розмірі 6795 грн., основної винагороди приватного виконавця у сумі 679,50 грн. (а.с.26-27). Вказані обставини встановлено на підставі отриманих відповідей на запити представника позивача: адвоката Савочкіної І.С. 30.08.2021 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області у справі №315/1339/21 зупинено стягнення у виконавчому провадженні №65906444 на підставі виконавчого напису №27604 від 15.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» грошових коштів у сумі 6795 грн., до завершення Гуляйпільським районним судом Запорізької області розгляду справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та набрання рішенням суду у цій справі законної сили. 06.09.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. зупинено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №65906444 (а.с.35). Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. на вимогу суду щодо надання копії нотаріальної справи, яка містить документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 15.03.2021року № 27604 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» заборгованості у розмірі 6795 грн., відповіді не надала, ухвалу суду не виконала. При вирішенні справи суд керується наступним. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Отже, в основі вчинення нотаріальної дії лежить факт безспірності заборгованості. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа №756/11960/15-ц). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року по справі №308/11193/16-ц, провадження №61-7410св18 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року №6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі №207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження №14-12559св18). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення заборгованості не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, так як не доведено, що позивач отримував від ТОВ«Фінансова компанія «Горизонт» вимогу щодо погашення заборгованості, крім того, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а тому, суд бере до уваги те, що позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не міг як оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», так само і виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, яку позивач не визнає та заперечує проти розміру заборгованості, що також свідчить про відсутність безспірності вимог до боржника. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зокрема сума процентів, зазначені у написі є безспірними. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, а тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства. Крім того, відповідно до ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь витрат на сплату судового збору. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в розмірі 1362 грн., яка складається з судового збору в сумі 908 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, яку судом задоволено 30.08.2021 року. Щодо вимоги позивача про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4200 грн. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем надано суду докази на підтвердження понесених витрат: Договір про надання правової допомоги від 26.07.2021 року, Додаток №1 від 26.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року та Акт №1 від 09.08.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року та Додатку №1 від 26.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року (а.с.28-30). Так, згідно Додатку №1 від 26.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року детальний опис робіт (наданих послуг) складає: усна консультація адвоката - 300 грн., складання адвокатських запитів - 700 грн., складання позовної заяви та підготовка відповідних копій учасникам процесу - 1500 грн., складання заяви про забезпечення позову - 700 грн., представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції - 1000 грн. Так, згідно Акту №1 від 09.08.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року та Додатку №1 від 26.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 26.07.2021 року позивачем сплачено адвокату вартість вказаних послуг готівкою в сумі 4200 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України суд вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката, а саме: на представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції - 1000 грн. є необґрунтованим, оскільки представник позивача: адвокат Савочкіна І.С. в судові засідання не з`являлася та участі не брала, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надавала, інтереси позивача в суді першої інстанції не представляла, інші витрати суд вважає обґрунтованими. Таким чином, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 3200 грн.

Outcome: approved