Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

27 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона з відповідачем 03 листопада 2018 року зареєструвала шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Сторони з початку 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. З часу припинення сімейних відносин, відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку не надає. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, свого доходу не має. Відповідач на теперішній час працевлаштований та отримує стабільний дохід. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати на свою користь та утримання аліменти у розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив, у якому заперечував, що сторони припинили шлюбні відносини з початку 2019 року, зазначивши, що проживали однією сім`єю, вели спільне господарство до 25 серпня 2019 року. З 26 травня 2019 року по 20 серпня 2019 року він перебував поза межами України - у Польщі. Зазначив, що матеріальну допомогу на утримання позивачеві надсилав регулярно з червня 2019 року, а також позивач отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень щомісячно. Посилався, що регулярного доходу не має, просив ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з січня 2020 року. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2018 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 8). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9), який проживає з матір`ю (а.с. 7). Згідно з розпискою від 25 серпня 2019 року відповідач зобов`язався сплачувати [PERSON] 5 000 гривень щомісячно (а.с. 14). Відповідачем з 28 червня 2019 року по 04 грудня 2019 року у добровільному порядку було перераховано грошові кошти на користь [PERSON] у загальному розмірі 11 547 гривень 82 коп. (а.с. 24-27). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Син сторін [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Син сторін [PERSON] малолітній, проживає та знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання. Відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 950 гривень щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . У задоволенні інших позовних вимог в цій частині позивачу слід відмовити, оскільки у суду відсутні відомості про наявний у відповідача дохід, стягнення аліментів у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості по сплаті аліментів, а не до реального виконання рішення. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини та на її утримання з дня подання позову до суду, тобто з 27 листопада 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп.- абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial