Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

28.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який зареєстрований 11 квітня 1986 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 922, посилаючись на те, що з 2011 року фактично сімейні відносини перестали існувати, разом подружжя не проживає. Неповнолітніх дітей не мають. Спорів щодо спільного майна також немає. 04.10.2017 позивач та відповідач подали заяву про розірвання шлюбу до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, він власноручно, а дружина нотаріально завірену. За формальними причинами заява не була задоволена, хоча фактично дружина дала згоду на розірвання шлюбу. Вказав, що витрати, пов»язані з реєстрацією розірвання шлюбу бере на себе. Ухвалою суду від 11.01.2018 провадження у справі відкрито (а.с.10). В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явилася, позов визнала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Онищенко». Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 11 квітня 1986 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції Харківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 922 (а.с. 4). Від шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей немає. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище «Онищенко». Спір про поділ майна відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з 2011 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Таким чином, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд вважає позовні вимоги [PERSON] задовольнити, шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved