Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

28.12.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.04.2012 року помер її чоловік [PERSON]. По його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] , яка оформлена на її імя та є обєктом спільної сумісної власності їх як подружжя. Також до спадкового майна належить ? частина квартири [ADDRESS] (колишня проспект Постишева) в м. Харкові , яка оформлена на імя її чоловіка [PERSON] та є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Спадкоємцями першої черги після смерті її чоловіка є вона , дружина померлого [PERSON] та їх син [PERSON]. Після смерті чоловіка зясувалося, що за життя чоловік залишив заповіт на імя [PERSON], за яким все належне йому майно на час смерті , він заповів саме їй. Вона, пенсіонер, має право відповідно до ст. 1241 ЦК України на обовязкову частку в спадковому майні. Отже згідно ст. 1269 вона звернулася до Пятої ХДНК з відповідною заявою про прийняття спадщини. За позовом [PERSON] судами першої, апеляційної та касаційної інстанції було встановлено, що обидві квартири , які належать до спадкової маси (квартира [ADDRESS] та кВ. 10 по пр.. Постишева, 2-В) є обєктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та визнано право власності в порядку спадкування за заповітом за відповідачем на 3/8 частини квартири [ADDRESS] та на 3/8 частини кв. 10 по пр.. Постишева, 2-В в м. Харкові. З її сторони позовних вимог про визнання права власності не висувалося , оскільки вона вважала, що обидва спадкоємця мали необмежене ніким право звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини, що вона і зробила, після винесення судом вказаних вище рішень. Однак, в процесі підготовки державним нотаріусом документів для видачі їй свідоцтва про право на спадщину було зясовано ,що оригінал свідоцтва про право власності на к0. 10 по пр.. Постишева, 2-В в м. Харкові , утримується [PERSON]. Окрім того відсутня реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] . В процесі перемови із відповідачем, ні їй, ні державному нотаріусу не вдалося умовити [PERSON] надати оригінал правовстановлюючого документу для оформлення на її імя спадщини. Свою відмову [PERSON] аргументувала особистою неприязню до неї. 27.12.2016 року вона звернулася до Пятої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва на спадщину, але отримала вмотивовані постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, вона прийняла спадщину належну їй після смерті чоловіка у межах обовязкової частки, але не має можливості набути її в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вказані обставини , в нею виникла необхідність звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] та 1/8 частину квартири 10 по пр.. [PERSON] ,2-В (колишня назва пр.. Постишева,2-В) в м. Харкові. Квартира [ADDRESS] (оформлена на її імя ) та квартири 10 в будинку №2-В по пр.. [PERSON] (колишня назва проспект Постишева) в м. Харкові (оформлена на імя [PERSON]Г.) є обєктами спільної сумісної власності подружжя , її та [PERSON]. ? частина цих квартир належить їй на праві спільної сумісної власності , як дружині [PERSON]. ? частка кожної з вказаної вище квартир входить до спадкової маси. Її обовязкова частка складається із половини того, що належало б їй у разі відсутності заповіту. Разом з нею та її чоловіком зареєстрований та мешкає їх син , а отже до вимог законодавства він прийняв спадщину, хоч і не звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою. Отже при відсутності заповіту на імя відповідача , вона та її син належали до спадкоємців першої черги і частка кожного в спадковому майні складала по ? частині. Але за наявності заповіту , її син, який не має право на обовязкову частку у спадковому майні не спадкує , але враховується при визначенні її обовязкової частки. Отже її обовязкова частка складає 1/8 частина [ADDRESS] та 1/8 частина квартири 10 в будинку 2-В по пр.. [PERSON] (колишня назва Постишева) в м. Харкові . Факт набуття вищевказаних квартир в період шлюбу з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб, а також даний факт встановлений у судовому порядку при розгляді позовних вимог [PERSON] та не підлягає доказуванню . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, повністю підтримали позовні вимоги та надали пояснення відповідні вищевикладеному. Відповідач [PERSON] позов не визнала . Пояснила, що позивач не має ніякого відношення до придбання квартири 10 в будинку 2-В по пр.. [PERSON] (колишня назва Постишева) в м. Харкові, оскільки така була придбана нею та померлим [PERSON] за спільні кошти. Відповідно до\~\~\~статті 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Статтею 60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи [PERSON] і [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1975 року , шлюб не розірвано. [PERSON] помер 03.04.2012 року . 21.03.2012 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрований у реєстрі №496. Відповідно до заповіту, все належне спадкоємцю майно, де б воно не знаходилося , та з чого воно не складалося , та все , що буде належати на час смерті та майнові права та його обовязки він заповів відповідачу [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Спір по даній справі виник щодо прав на квартиру №10 в будинку №2-В про пр. Постишева /[PERSON] [PERSON]/, зареєстровану на праві власності на імя спадкодавця [PERSON] та квартиру [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності за позивачем у справі [PERSON]. Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2015 року та рішення колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03.06.2015 року, при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя , виділ частки у спільній частковій власності , визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, судом першої інстанції встановлено та погоджено апеляційною інстанцією , що квартира №10 в будинку №2-В про пр. Постишева /[PERSON] [PERSON] та квартиру [ADDRESS] придбані під час перебування [PERSON]ОЛ. та [PERSON] у шлюбі та частки подружжя у спільному сумісному майні подружжя є рівними. Таким чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді зазначеного позову. Як зазначалося вище 03.04.2012 року помер чоловік позивача [PERSON], [PERSON]. По його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], яка зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н 25.01.2010 року Орджонікідзевською районною у м. Харкові ради (а.с.80,158 ) та ? частини квартири №10 в будинку №2-В по пр.. [PERSON] (попередня назва проспект Постишева) в м. Харкові, зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 25.06.2010 року , які є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. 21.03.2012 року [PERSON] залишив заповіт , відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося , та все , що буде належати йому на час смерті , а також належні йому майнові права та обовязки на час смерті , заповів [PERSON]. (а.с.125/. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є його дружина [PERSON] та їх син [PERSON]. \~Згідно з ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). \~Відповідно до розяснень викладених у п. 19\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», перелік осіб, які мають право на обовязкову частку, що визначений\~ст.1241 ЦК України, є вичерпаний і розширеного тлумачення не потребує. Оскільки позивач у справі [PERSON] на момент смерті чоловіка була пенсіонером за віком, то має право відповідно до ст. 1241 ЦК України на обовязкову частку в спільному майні . Згідно ст. 1269 ЦК України [PERSON] звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи.(а.с. 120). Постановою державного нотаріуса Пятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.12.2016 року ,[PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №10 в будинку №2-В по пр.. [PERSON] /попередня назва пр.. Постишева/ м. Харків було відмовлено , у звязку з тим, що спадкоємцем не надано документ , що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказану квартиру.(а.с.160) У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердила той факт,що правовстановлюючий документа на вказану вище квартиру знаходиться у нею, та нотаріусу вона його не надала, оскільки вважає, що ця квартира повністю повинна належати їй згідно заповіту [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Пятої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 25.01.2017 року ,[PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] було відмовлен , у звязку з тим, що право власності спадкоємця на вищезгадану квартиру не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1298 ЦК України та п. 4.9 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про права на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (з дня смерті) при наявності у спадковій справі всіх необхідних документів ( п.4.12 глави 10 розділу ІІ вищевказаного Порядку). Ст. 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про права на спадщину за законом перевіряє «… факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини , наявність підстав для закликання дол. Спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна». Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/2095 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Нотаріус , а він же державний реєстратор повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, відповідність про нерухоме майно , наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України\~\~04.04.2011 року при розгляді справи №3-18гс11 ухвалив постанову , в якій зробив такий правовий висновок , що згідно з вимогами\~статті 392 цього ж Кодексу\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності . За змістом вищевказаної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами підлягає сумніву , не визнається іншими особами або оспорюється ними. У п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 слідує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкову квартиру [ADDRESS] у позивача відсутні, остання обґрунтовано звернулася до суду з цим позовом. Як встановлено у судовому засіданні, оригінал правовстановлюючого документу на вказану вище квартиру знаходиться у відповідача у справі , однак вона не надала оригінал документу ані до 5-ої ХДНК, ані суду. 5-та ХДНК листом від 15.11.2016 року запрошувала [PERSON] та просила надати правовий документ для оформлення спадкових прав дружини спадкодавця [PERSON]. Зазначений лист [PERSON] отримала 24.11.2016 року , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.(а.с.155-156). Однак, до теперішнього часу [PERSON] не надала оригінал вищевказаного документу. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Матеріали спадкової справи, містять відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно /дата формування 17.10.2016 року/, якими підтверджується право власності [PERSON] на квартиру 10 по пр.. Постишева /нині [PERSON]/ , будинок 2-В (а.с.154). Квартира [ADDRESS] та квартира №10 в будинку №2-В по пр.. [PERSON] /попередня назва просп. Постишева) в м. Харкові є обєктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. ? частина цих квартир належать позивачу на праві спільної сумісної власності , як дружині [PERSON]. 1/2 частина квартири входить до спадкової маси. Обовязкова частка позивача складається із половини того,що належало б їй у разі відсутності заповіту на імя [PERSON]. Разом з позивачем та її померлим чоловіком [PERSON], у квартирі [ADDRESS] , зареєстрований та мешкає їх син [PERSON] , а потому відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину , хоча не звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою. При відсутності заповіту , позивач та її син [PERSON] належали до першої черги спадкоємців і частка кожного в спадковому майні складала б по ? частині (1/4+1/4 =1/2 ). Але за наявності заповіту на імя [PERSON], [PERSON], який не має право на обовязкову частку у спадковому майні , не спадкує, але враховується при визначенні обовязкової частки [PERSON], яка складає по 1/8 частини вищевказаних квартир. Відповідно до ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Факт належності позивачу та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності спірних квартир, не підлягає доказуванню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, про що зазначалося вище. Окрім того , при ухвалені судами першої та апеляційної інстанції рішень від 28.01.2015 року та 03.06.2015 року, які набрали законної сили, за [PERSON] визнано право власності на 3/8 частини спірних квартир, з урахуванням права позивача на ? частину цих квартир , як придбані у шлюбі та являються спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , а також права спадкування позивача ц порядку ст. 1241 ЦК України. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем у справі , стягуються на користь останньої. Оскільки судом було задоволено клопотання про відстрочення сплати позивачем частини судових витрат,такі необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved