Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

27.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики у сумі 3800 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідачка 27.02.2014 року отримала від позивача гроші в сумі 3800,00 грн. що підтверджується розпискою. Відповідно до розписки відповідачка зобов'язалась повернути борг в строк до 01.07.2014 року. Однак відповідачка не виконала зобов'язання за розпискою, не повернула борг. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, до суду повернулося поштове повідомлення про неможливість вручення судової повістки через закінчення терміну зберігання. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена інформацією Золочівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області, суд вважає його таким, що повідомлений про дату судового засідання належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно ст.ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 3800,00 грн., які остання зобов'язалася повернути до кінця червня 2014 року, тобто до 01.07.2014 року (а.с.4) У відповідності до ст.1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, яку однак позивач не включає до суми позовних вимог, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. За таких обставин суд доходить висновку, про обґрунтованість позовних вимог та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за розпискою у сумі 3800,00 гривень. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з відповідача підлягають стягненню судові витрати: судовий збір 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved