overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~28 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 500963135, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 24522,21 гривень з кінцевим терміном повернення до 29 жовтня 2019 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 29 серпня 2015 року в сумі 26216,15 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 23178,01 грн., заборгованості по відсоткам 964,08 грн., заборгованості по комісії 1074,06 грн., штрафу -1000грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 500963135 від 28 жовтня 2014 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 24522,21 гривень з кінцевим терміном повернення до 29 жовтня 2019 року. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 29 серпня 2015 року 26216,15 грн., які складаються із заборгованості за кредитом 23178,01 грн; заборгованості по відсоткам 964,08 грн; заборгованості по комісії 1074,06 грн., штрафу 1000,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюб зареєстровано 05 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 173. Свій позов позивач обгрунтовує тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 05 березня 2005 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Із пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем втрачено почуття довіри та взаємопорозуміння, тобто сім`я існує тільки формально. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що від спільного мешкання сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку, щомісячно, до його повноліття. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги заявлені в позові, просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав, зазначив, що він у змозі сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частки заробітку до досягнення ним повноліття. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання з письмової згоди сторін в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. З*ясувавши позицію сторін, суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка з відповідачем від спільного мешкання мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який проживає з позивачкою. Відповідач фізично здоровий, працює на ПАТ АПК Інвест, має постійни дохід (а.с.8-9), на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, максимальній розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони дійшли згоди про виплату відповідачем [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно до її повноліття, суд вважає, що позов підлягає задоволенюю, оскільки відповідач працездатний, працює, має постійний дохід, може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 17 листопада 2007 року, від спільного життя в період шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19 вересня 2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, їй самій важко утримувати дитину, просила стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500,00 гривень щомісяця. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 500,00 гривень щомісячно, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19 вересня 2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с.5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.6). Позивачка мешкає разом із неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 16 жовтня 2014 року, виданою головою комітету самоорганізації населення сел. « Мирний » (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 500,00 гривень щомісяця. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві зазначено, що позивачка з серпня 2006 року по червень 2011 року перебувала з відповідачем у цивільно-шлюбних стосунках. Від спільного життя в сім'ї є неповнолітня дитина, донька [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з її матір'ю. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу [PERSON] В судовому засіданні позивачка була відсутня, проте надала заяву, згідно змісту якої позов підтримує та прохає розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, проте від нього мається заява відповідно до змісту якої, позов визнає та прохає розгляд справи проводити без його участі. Вивчивши докази, що є у справі та вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Гонтовоярською сільською радою Валківського району Харківської області. ( а.с. 5) Відповідно до довідки Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області №259 від 23 жовтня 2014 року, дитина - [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою. ( а.с. 4) З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу), що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 10 квітня 2010 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 82. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться на її утриманні, так як [PERSON] добровільно допомоги не надає. Їй одній важко утримувати дочку. Подружнє життя з вини відповідача у них не склалося, а тому з квітня 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини і проживають окремо. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців, крім дочки немає, здоровий, працездатний, а тому просить суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] /а.с.3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дочка перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

28 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту. Представник позивача - Духота І.В. в судове засідання не з'явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчать поштове повідомлення а.с.17) відповідач не з`явився до суду, не повідомивши про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких міркувань. 13 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 001-28190-130713, за яким відповідачу був наданий кредит шляхом встановлення відповідного ліміту кредитування на його поточному картковому рахунку у розмірі 11900 грн. 40 коп. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту, в повному обсязі. Через невиконання відповідачем своїх зобов'язань, станом на 02.07.2014р. виникла заборгованість в розмірі 16100 грн. 40 коп., з них: - тіло кредиту - 8590 грн. 40 коп.; - прострочене тіло кредиту - 3310 грн. 00 коп.; - заборгованість за відсотками - 0 грн. 00 коп.; - заборгованість за комісіями - 4200 грн. 00 коп. Відповідачу надсилалися повідомлення з проханням погасити заборгованість, проте борг сплачено не було. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦП України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 02.07.2014р. заборгував ПАТ «Дельта Банк» 16100 грн. 40 коп., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

28 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та його рідною матір'ю. Заявник пояснив, що 22.12.2014 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири № 86, розташованої за адресою Харківська обл., м.Лозова, пров.Жовтневий б.1. 20.08.1993 р. [PERSON] зареєструвала у державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори [PERSON] заповіт в реєстрі за № 2-2454, згідно якому передає у спадщину своєму сину [PERSON] все своє майно. [PERSON] звернувся до нотаріуса в м.Лозова із заявою про оформлення спадщини, але йому було відмовлено у звязку з тим, що він не зміг надати докази спорідненості його та матері через відсутність свідоцтва про народження. У видачі копії свідоцтва про народження йому теж було відмовлено через розбіжність даних в заяві та актовому записі:в актовому записі імя заявника вказано не «Валерій»,а «Віктор»; дата народження замість «21 січня 1946 року» в актовому записі вказана «28 січня 1946 року». Просить\~ встановити факт, що [PERSON],\~ [INFO], яка померла\~ 22 грудня 2014 року є його рідною матірю. Представник позивача, [PERSON], до суду не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON], [INFO], яка померла 22 грудня 2014 року, є рідною матір'ю заявника. Представник заінтересованої особи [PERSON] до суду не зявилась, але надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та винести рішення на розсуд суду. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], дали пояснення, що заявник дійсно є\~ сином померлої [PERSON],\~ [INFO], і яка померла\~ 22 грудня 2014 року. Зважаючи на пояснення представника заявника, зясувавши думку представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. В силу ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами. [PERSON] померла 22 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 23 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області. За заповітом від 20 серпня 1993 року, виданого державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] заповідає своє майно своєму сину [PERSON] Згідно свідчень свідків [PERSON] підтримував родинні звязки зі своєю матірю, він приїздив разом зі своєю сімєю до неї, що підтверджується фото таблицями, доданими до матеріалів справи. Про помилки в актових записах про народження заявник дізнався лише після її смерті, свідоцтво про народження заявника відсутнє, у видачі повторного свідоцтва про народження йому було відмовлено. На підставі наданих документів, допитаних в судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку про спорідненість заявника із [PERSON], [INFO], яка померла 22 грудня 2014 року. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

28 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 07 серпня 1999 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 392. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2009 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 392 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 6). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з 2009 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved