Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

29.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 90000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] з 05.05.2007 року по 26.12.2017 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обов`язків 14.07.2011 року з [PERSON] стався нещасний випадок, а саме під час виконання роботи з перетяжки секцій механізованого комплексу з подальшим заведенням брусу при натисненні на ручку РСД стався порив емульсійного шлангу, внаслідок чого струмінь емульсії під тиском вдарив по очам та лобній частини позивача. В результаті травмування [PERSON] отримав контузію, гіфему (крововилив в передню камеру ока), множенні амогнітні сторонні тіла рогівки кон`юнктиви лівого ока. За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії 15.09.2011 року позивачу встановлено втрату працездатності на 10 % за трудовим каліцтвом при обставинах вказаного нещасного випадку. Крім того, час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у [PERSON] професійних захворювань, а саме: - хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.01.2020 року професійні захворювання у позивача виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах обумовленим впливом шкідливого фактора (важкості праці та пилу фіброгенної дії). За результатами медичного освідкування 05.03.2020 року в медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третя група інвалідності та 55% втрати працездатності безстроково. Саме за встановленням сукупного шестидесяти п`яти відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров`я позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Наслідки захворювання проявилися і в побуті, оскільки через хронічні болі в попереку позивач не змозі піднімати важкі речі, виконувати тривалу роботу по дому. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в сумі 90000,00 гривень, що відповідатиме справедливій сатисфакції за розвиток хронічного професійного захворювання, яке спричинило втрату професійної працездатності (а.с. 1-4) Ухвалою суду від 02.06.2020 року за позовною заявою [PERSON] до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 40). 10.08.2020 року ПрАТ «Ш/у «Покровське» на позовну заяву, в порядку ст. 278 ЦПК України, подано відзив, на позовну заяву з викладенням представником Малиновським Д.В. (уповноважений довіреністю) таких заперечень проти заявлених [PERSON] вимог. Так, відповідач вважає позовні вимоги безпідставно завищеними, заявлена сума компенсації не відповідає вимогам розумності та справедливості. Відповідачем позов визнано частково, не має заперечень проти присудження моральної компенсації в сумі 40000 гривень (із умовного розрахунку 666 гривень за кожний відсоток втрати працездатності). Позиція представника відповідача по суті справи базується на відсутності висновку медичних органів з чітким фіксуванням факту спричинення позивачу моральної шкоди. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати, що позивач при укладанні трудового договору був обізнаний про умови праці, небезпечні і шкідливі виробничі фактори, тому усвідомлював ризик можливості ушкодження його здоров`я. Крім того, за переконанням представника відповідача безпосередньо [PERSON] , в порушення ст. 14 Закону України «Про охорону праці», сприяв розвитку професійного захворювання, оскільки знав про погіршення стану здоров`я, неодноразово звертався до лікарів, однак не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Ш/у «Покровське» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю. Більш того, ПрАТ «Покровське» звернуто увагу суду, що кожен рік позивач зобов`язаний проходити обов`язкові медичні огляди як працівник, що працює в шкідливих та важких умовах, та згідно пройдених в 2007-2017 р.р. медоглядів, які за кошти ПрАТ «Ш/у «Покровське» проведено лікарями Покровської ЦМЛ позивач був визнаний таким, що може працювати у підземних умовах. Посилаючись на норми ст. ст. 169, 170 КЗпП України, ст. 17 Закону України «Про охорону праці», Наказ МОЗ № 246 від 21.05.2007 року «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», - представник відповідача акцентує увагу суду, що у разі виявлення ознак захворювань працівнику повинен бути виданий лікарнею медичний висновок, який виключає можливість продовження роботи за професією, та який буде мати наслідком виникнення у ПрАТ «Ш/у «Покровське» обов`язку звільнити робітника за станом здоров`я із наданням встановлених законодавством пільг та гарантій. На думку представника відповідача, саме внаслідок недбалості медичних працівників та внаслідок свідомого приховування позивачем фактів погіршення свого здоров`я під час медичних оглядів не було виявлено ознак професійних захворювань, - що має бути враховано при визначені розміру моральної шкоди. Відповідач звертає увагу суду, що згідно аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків - розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК: при 10 % дорівнює - 3000,00 гривень, при 30 % - 9000,00 гривень, при 80 % - 24000,00 гривень. Крім того, відповідач при розгляді справи та визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, просить врахувати, що позивачу виплачуються значні страхові виплати від Фонду соціального страхування, пенсія за віком та пенсія за інвалідністю (а.с. 43-44). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Позивачем [PERSON] , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, надіслано на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» Малиновський Д.В. (уповноважений довіреністю) надав заяву про розгляд справу в його відсутність, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України та ухвалити рішення з урахуванням долучених до матеріалів справи письмових пояснень (відзиву). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. [PERSON] перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»), працював з 05.02.2007 року по 26.12.2017 року на посадах гірника очисного забою 4, 5 розрядів з повним підземним робочим днем, машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений за ст. 38 КЗпП за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 7-9). 14.07.2011 року з [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків стався нещасний випадок. Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть. З Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 18.07.2011 року (за формою Н-1) вбачається, що 14.07.2011 року приблизно о 06:00 годині начальником дільниці був виданий наряд [PERSON] на іншим гірникам на перетяжку секцій механізованого комплексу з наступним заведенням брусу; о 07:40 годині позивач разом з працівниками звена спустилися в шахту, о 08:05 годині прибули на робоче місце, приступили до виконання наряду; близько 11:30 годині гірники доставляли брус до місця проведення робіт, в цей момент [PERSON] знаходився під секцією № 104 та керував секцією № 106; при натисненні на ручку РСД стався порив емульсійного шлангу діаметром 12мм, внаслідок чого струмінь емульсії під тиском вдарив по очам та лобній частини позивача; позивач отримав першу медичну допомогу, та самостійно направився в підземний медичний пункт; внаслідок травмування у [PERSON] діагностовано контузію, гіфему (крововилив в передню камеру ока), множенні амогнітні сторонні тіла рогівки кон`юнктиви лівого ока (а.с. 14-16). Згідно виписки із історії хвороби № 75278 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 14.07.2011 року по 05.08.2011 року в Комунальному клінічно-лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня», проведено хірургічну операцію на лівому оці (а.с. 25). Згідно висновку ВКЛ Комунального клінічно-лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я «Обласна травматологічна лікарня» про ступінь тяжкості № 6/к від 22.07.2011 року отримані [PERSON] 14.07.2011 року травми при нещасному випадку на виробництві не відносяться до тяжких (а.с. 26). Згідно виписки із амбулаторної карти хворого № 6098/568: [PERSON] госпіталізований до офтальмологічного відділення КПН «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» 10.09.2019 року зі скаргами на недостатній зір, різь лівого ока, на стаціонарному лікуванні знаходився до 23.09.2019 року, діагноз: рубець рогівки, післятравматичний хориоретиніт лівого ока, наслідки виробничої травми 14.07.2011 року (а.с. 32). [PERSON] вперше 15.09.2011 року оглянутий Міжрайонною офтальмологічною медико-соціальною експертною комісією м. Донецьк з строковим (до 01.10.2013 року) встановленням 10 % професійної працездатності за трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з Акту огляду МСЕК серії ДОН-04 № 085716 (а.с. 22). Крім того, за результатами засідання Центральної лікарсько-експертної комісії складено медичний висновок № 3136 від 11.12.2019 року про наявність у [PERSON] професійних захворювань: хронічна попереково-крижова радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічним порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ступеню фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз (а.с. 36). При цьому, в якості обґрунтування встановлення професійної категорії захворювань в даному медичному висновку зазначено: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, їх розвиток під час роботи в шкідливих умовах праці; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці, за якою позивач по справі підлягав комплексній дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, вимушені нахили), параметри яких перевищували допустимі величини; пилу, концентрації якого перевищували гранично-допустимі коефіцієнти, профмаршрут (а.с. 36). Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 09.01.2020 року комісією з залученням головного спеціаліста відділу гігієни праці та атестації робочих місць за умовами праці управління за питань праць Головного управління Держпраці у Донецькій області, страховий експерт з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, директора з охорони праці та промислової безпеки ПрАт «Шахтоуправління «Покровське», провідного інженера з обліку і аналізу травматизму та професійних захворювань ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», начальника дільниці «Амбулаторія» ПрАТ «Ш/у «Покровське», голови профспілки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», заступника головного лікаря КНП Покровський центр первинної медико-санітарної допомоги - професійні захворювання у позивача [PERSON] виникли в зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом шкідливого фактору: пил (переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксину кремнію до 5 % - фактична величина 74,3 мг/куб.м., при нормативному значенні 10 мг/куб.м, тривалість дії упродовж зміни - 83 % зміни); важкість праці (фізичне динамічне навантаження: за участю м`язів нижніх кінцівок та тулубу - фактична величина 97,9 Вт, при нормативному значенні 90 Вт, фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу - фактична величина 64,6 Вт, при нормативному значенні 45 Вт, маса вантажу, що піднімається та переміщується - фактична величина 15 кг, при нормативному значенні - 30 кг); робоча поза в нахиленому положенні до 30 градусів - 62 % часу зміни при нормативному значенні 25 % зміни, нахили корпусу 160 разів за зміну при нормативному значенні 100 разів за зміну (а.с. 17-20). Згідно виписки (епікризу) з медичної карти стаціонарного хворого № 964-964: [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 24.11.2017 року по 04.12.2017 року, діагноз: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з вираженим больовим, мязово-тонічним, корінцевим синдромами, сатико-динамічними порушеннями; скарги на гостро-виражені болі в поперековому відділі хребта, що ірадіюють в ноги, обмеження обсягу рухів в поперековому відділі хребта, утруднення при ходьбі (а.с. 28). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 33-33: [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня» з 15.01.2018 року по 24.01.2018 року; діагноз: хронічний бронхіт 2 стадії в фазі загострення; скарги: на задуху при ходьбі 100 метрів, запаморочення, слабкість, серцебиття, періодичні давлячі болі в області серця, сухий кашель, пітливість (а.с. 29). Згідно виписки (епікризу) із медичної карти стаціонарного хворого № 261-261: [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня», діагноз: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія, стадія загострення з вираженим больовим, мязово-тонічним, корінцевим синдромами, помірним парезом лівої ступні, порушенням статико-динамічної функції хребта; скарги на постійні болі в поперековому відділі хребта, болі в ногах, більше в лівій, оніміння ніг, судомні зведення у мязах лівої гомілки, слабкість в лівій стопі, утруднення при ходьбі, різке обмеження рухів у попереку (а.с. 30). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 553-553: [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 08.07.2019 року по 19.07.2019 року в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня», діагноз: хронічний бронхіт 2 стадії в фазі загострення; скарги на сухий нападоподібний кашель, задуху при фізичному навантаженні, слабкість, головний біль, періодичні давлячі болі в ділянці серця (а.с. 31). Згідно виписки (епікриза) із медичної карти стаціонарного хворого № 724-724: [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.10.2019 року по 29.10.2019 року в Комунальній лікувально-профілактичній установі «Родинська міська лікарня», діагноз: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія в стадії загострення з вираженим больовим мязово-тонічним, вираженим лівобічним, корінцевим синдромами, статико-динамічними порушеннями; скарги: на постійні болі в поперековому відділі хребта, болі зовнішнього краю лівої стопи, різке обмеження обсягу рухів в поперековому відділі хребта (а.с. 33). Відповідно до висновку МСКТ від 14.11.2019 року у [PERSON] виявлено ознаки остеохондроза з протрузією дисків, грижи дисків (а.с. 34). Згідно виписки № 1215 із медичної карти стаціонарного хворого позивач [PERSON] перебував в період часу з 29.11.2019 року по 17.12.2019 року на стаціонарному лікуванні в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці ім. Ю.І Кундієва Національної академії медичних наук України»; основний діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія праворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затухаючого загострення, прикореневий та дифузний пневмосклероз; лікувальні та трудові рекомендації: протипоказана робота в умовах дії фізичного навантаження, вимушеній робочій позі, пилу, несприятливому мікрокліматі; спостереження та лікування у терапевта, невропатолога, профпатолога за місцем проживання, курси відновлюючого лікування, санаторне-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю (а.с. 35). 05.03.2020 року [PERSON] оглянутий в Обласній профпатологічній медико-соціальній експертній комісії м. Краматорськ та встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 55 % (за сукупністю хронічна попереково-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт), трудовим каліцтвом 10 % за травмою 14.07.2011 року - 10 % безстроково, встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується довідками серійний номер 12ААА № 038114 , серійний номер 12ААБ № 416843 (а.с. 23, 24). На підставі зазначених доказів позивач [PERSON] ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з травмуванням на виробництві, розвитком професійних захворювань, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц. Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП). У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З Акту розслідування нещасного випадку від 18.07.2011 року за формою Н-5, та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.01.2020 року за формою П-4 від 25.02.2020 року вбачається, що підприємством, з яким позивач [PERSON] перебував в трудових відносинах, на якому травмувався, та отримав захворювання з втратою 65 % професійної працездатності є Акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на помилковість доводів представника відповідача про те, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач працював на підприємстві свідомо, добровільно, знаючи, що специфіка роботи по його професії передбачає працю в шкідливих умовах для здоров`я. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» позивач мав право відмовитися від виконання роботи, якщо створилася виробнича ситуація чи навколишнє середовище небезпечне для його життя чи здоров`я. Суд акцентує увагу, що якщо засоби виробництва прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, то умови праці мають бути безпечними. Так, в п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.01.2020 року зазначено, що згідно з Гігієнічною класифікацією праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу, затвердж. наказом МОЗ України № 248 від 08.04.2014 року умови праці [PERSON] за концентрацією пилу в повітрі робочої зони - до третього класу третього ступеню, за параметрами мікроклімату - до другого класу, за рівнем шуму - до третього класу другого ступеню, за важкістю праці - до третього класу третього ступеню (а.с. 19). Згідно п. 4 Акту розслідування нещасного випадку від 18.07.2011 року (форма Н-1) визначено, що причиною вказаного нещасного випадку є організаційна: неналежне виконання посадових обов`язків, а саме відсутність належного нагляду за безпечним веденням робіт на зміні, порушення п. 4.3.4.4 Посадової інструкції гірничого майстра дільниці з добутку вугілля, ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 2.11 Колективного договорі підприємства на 2009 - 2011 роки (а.с. 10-13). Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, Актом розслідування нещасного випадку стверджується, що наявна вина працедавця. Суд також не приймає викладене в письмовому відзиві посилання представника відповідача на те, що факт спричинення позивачу моральної шкоди є недоведеним, оскільки будь-яких додаткових висновків, експертиз в даному випадку не потрібно, оскільки наявна стійка втрата працездатності позивача, та встановлення останньому другої групи інвалідності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сукупність наданих позивачем доказів: трудова книжка позивача, трудова книжка позивача, акт розслідування професійного захворювання, медичний висновок центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, епікризи, довідки МСЕК, - підтверджують факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп\\2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Суд при розгляді справи вважає доцільним акцентувати увагу, що Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.01.2020 року засвідчено, що причиною розвитку у позивача професійного захворювання є тривалий період роботи у шкідливих умовах праці, обумовленим впливом шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії (п. 17 Акту). Актом розслідування нещасного випадку від 18.07.2011 року (форма Н-1) засвідчено, що особою, якою допущено порушення нормативних актів з питань охорони праці, невиконання яких призвело до нещасного випадку, є гірничий майстер дільниці № 7 АТ «Ш/у «Покровське» (п. 6.2.1). Не заслуговують на увагу також посилання представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на те, що позивач за роботу у шкідливих та небезпечних умовах праці користувався скороченням тривалості робочого часу, правом на пільгове пенсійне забезпечення та іншими компенсаціями, які надаються в порядку визначеному законодавством (зокрема призначення пільгової пенсії, проведення страхових виплат). Суд зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування, що узгоджується з положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про охорону праці». По суті інших доводів представника відповідача (приховування позивачем погіршення стану здоров`я, не повідомлення про наявність підстав для переведення на іншу роботу або звільнення із наданням встановлених законодавством пільг та гарантій), - суд реагує наступним. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення «Проніна проти України»). Доводи відповідача в зазначеній частині не дають підстави вказати на їх суттєвість в розгляді справи. Суд вважає, що з причини травмування на виробництві, розвитку професійного захворювання, позивач [PERSON] зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я, лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв`язках (з причини частого звернення до медичних установ позбавлений можливості проводити час зі своєю родиною, часте перебування на лікарняному впливало на виробничі відносини), неможливість їх поновлення. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, значну ступінь втрати професійної працездатності в досить молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 50000,00 гривень. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду). Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial