Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

27.03.2013 року позивачі звернулись в Іллічівський міський суд Одеської області з зазначеним позовом (т.1 а.с.3-7). 25.11.2014 року позивачі подали до суду заяву про збільшення позовних вимог (т.2 а.с.1-8). Позивачі просять суд: - стягнути з колективного підприємства «Фантазія» на користь кожної з них вартість належних їм часток в майні колективного підприємства з урахуванням індексу інфляції та суми 3% річних разом в сумі по 144271 гривні кожній; - стягнути з відповідача на їхню користь понесені ними судові витрати, сплачені кожною із них при подачі первинного позову 3700,40 гривень, та витрати на проведену судову експертиз у сумі 4494,53 гривень. Разом 8194,93 гривень. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 1 січня 2004 року вступили в силу нові Господарський та Цивільний кодекси України і відповідно втратили чинність закони України «Про підприємство», «Про підприємства в Україні» та Положення «Про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності в Україні». 20.06.2007 року набув законної сили Закон України «Про внесення змін і визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку із прийняттям Цивільного кодексу України». Відповідно до абз. 1 розділу II зазначеного Закону України, з 20.06.2007 року втратив законну чинність Закон України «Про власність» - єдиний нормативний документ, що з 01.01.2004 року регулював порядок діяльності колективних підприємств. Відповідно до п. 2 розділу III вказаного Закону України, юридичні особи, створені до вступу в чинність цього закону, зобов'язані протягом року привести свої статути у відповідність у цим Законом. За вказаних обставин на цей час такої організаційно-правової форми як «КОЛЕКТИВНЕ ПІДПРИЄМСТВО» - в Україні законодавством не передбачено. У рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 12 липня 2012 року (цивільна справа № 1511/195/2012) посилаючись на ч. 1 ст. 8 ЦК України суд зазначив, що цивільні відносини не врегульовані діючим законодавством (мається на увазі ЦК і ГК України, інші акти цивільного законодавства або договором) - регулюються тими правовими нормами цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Таким чином, при вирішенні спірних питань необхідно керуватися пунктами 4 перехідних положень Цивільного та Господарського кодексів, спеціальним Законом України «Про господарські товариства» в частині, що не суперечить визначенню поняття «Товариство з обмеженою відповідальністю». Підтвердженням вірності застосування судом першої інстанції вказаних норм права до правовідносин, що виникли та які сторонами були визнанні і не були оскаржені в судах є рішення апеляційного суду Одеської області від 1 листопада 2012 року (цивільна справа № 22-ц/1590/8693/12) де суд апеляційної інстанції зазначив, що Законом України «Про господарські товариства» у ст. 54 передбачено, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Апеляційний суд Одеської області у винесеному рішенні встановив, що відповідно п. 3.6. засновницького договору КПП «Фантазія» та у п.п. 6.6 Статуту цього підприємства встановлено, що при виході учасника з підприємства йому виплачується вартість частини майна, що пропорційна його частці у статутному капіталі. Суд касаційної інстанції підтвердив вірність підходу судів першої та апеляційної інстанції до правильного вирішення справи із застосуванням вказаних норм права - залишивши без змін як таке, що відповідає вимогам діючого законодавства та не містить у собі норм порушення матеріального та процесуального права рішення суду апеляційної інстанції. Крім того, Верховний Суд України виходячи з вимог ст. 34 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України довів до суддів, що Верховним Судом України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанцій одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, прийнято ряд постанов та сформульовано обов'язкові для усіх судів України правові позиції з подібних правовідносин. Відповідно до статей 54 і 64 Закону України «Про господарські товариства» учасник товариства з обмеженої або додаткової відповідальності, що, виходить або був виключений з товариства, має право на одержання вартості частини майна товариства пропорційно розміру його частки у статутному капіталі товариства. У частині першій статті 66 та у статті 139 ГК України визначено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності, які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом Формах обліку майна підприємства. Отже, вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства. Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку передбачено можливість переоцінки балансової вартості для таких категорій активів товариства як основні засоби (пункт 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92), проте діюче керівництво КПП «Фантазія» маючи спір з приводу вартості основних фондів проводити переоцінку та встановити їх дійсну ринкову вартість не бажало та не бажає. Крім того, з 2009 року та по цей час, як свідчать наявні в матеріалах справи копії балансів та довідка КПП «Фантазія» прибутку не має і його засновники дивідендів від діяльності підприємства не отримували. Баланс же підприємства не має заздалегідь встановленої юридичної сили, і факт зазначення у ньому певної вартості майна (реальної або меншої чи більшої) не є підставою, яка згідно ст. 61 ЦПК України звільняє від необхідності доказування відповідних фактичних обставин, що входять до предмету доказування (зокрема, дійсної справедливої вартості майна підприємства). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема у випадку визначення вартості внесків учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення) учасника або засновника із складу такого товариства. Відповідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а при його відсутності - по дійсній вартості на час розгляду спору. Пунктом 64 Рішення Європейського суду з прав людини (Справедлива сатисфакція) у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України (Заява № 48553/99) від 02.10.2003 р., що є частиною законодавства України, у якому вирішувалося питання про справедливу сатисфакцію вартості майна підприємства, зазначено, що Суд враховує аргумент заявника, за яким балансова вартість активів є далекою від того, щоб відповідати реальній вартості активів або, інакше кажучи, ринковій вартості. Таким чином, виплата учаснику, який вибув, повинна бути здійснена саме виходячи зі справедливої ринкової вартості майна ТОВ на дату виходу, якщо учасник вважає, що балансова вартість такого майна нижче ринкової. Пунктом 3.7. Рекомендацій президії ВГСУ від 28.12.2007 р. №04-5/14 роз'яснено, що будь-який учасник ТОВ має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна ТОВ. Саме виходячи із принципів справедливості та розумності розгляду цивільної справи, забезпечення законних прав та інтересів усіх учасників судового процесу, судом і було призначено у справі судову, будівельно - технічну експертизу для визначення реальної (дійсної) вартості майна підприємства, виходячи з якої має обчислюватися розмір грошової компенсації часток учасників. Таким чином будь - які ствердження відповідача з цього питання є незаконні, а має місце відсутність бажання сплатити позивачам вартість належних часток за їх ринковою вартістю. За даними звіту про оцінку нежитлових приміщень перукарні «Фантазія» від 18.07.2014 року № 4399/24 ринкова вартість об'єкта оцінки становить 1 776 803 гривні без ПДВ. Саме вказаний звіт судового експерта вказує на навмисне заниження КПП «Фантазія» та її керівництвом дійсної вартості об'єкта нерухомості, що входить до складу основних фондів та враховуючи відсутність прибутків саме з нього має вираховуватись дійсна вартість частки учасника, що вийшов зі складу його засновників тому як статтею 54 Закону «Про господарські товариства» передбачено, що в разі виходу учасника з ТОВ йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Статтею 319 ЦПК визначено, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення, тобто фактичною датою виходу [PERSON] та [PERSON] з членів (засновників) КПП «Фантазія» є 1 листопада 2012 року. 27.01.2013 року позивачі листом (заявою) звернулись до підприємства і просили у строки визначенні статутом та Законом здійснити з ними розрахунок, виходячи з ринкової вартості їх часток, що була розрахована відповідно до середньої ринкової вартості подібного майна, що склалась на той час по місту Іллічівську Одеської області. Незважаючи на вимоги Закону та Статуту по цей час відповіді на вказаний лист позивачами не отримано, лише має місце у будь-який протизаконній спосіб відтягнути сплату вартості часток, або сплатити взагалі незначні суми, чим порушуються прав та інтереси позивачів. Підтвердженням ринкової ціни, що склалась по м. Іллічівську на час виходу [PERSON] та [PERSON] із складу засновників є відповідні оголошення в газеті «Чорноморський маяк», що є офіційним місцевим виданням органу місцевої влади. Такі оголошення мали місце у газетних випусках від 7 липня 2012 року, від 14 липня 2012 року, від 20 жовтня 2012 року, від 3 листопада 2012 року газети «Чорноморський маяк». В архіві газети АВІЗО - Одеса та область, знайдено лише одну об'яву по м. Іллічівську аналогічного об'єкту, а саме продаж перукарні площею 196 м. кв. за ціною в 240 000 уе. (1224 долар США за 1 м. кв), копії листів газетних оголошень та витягу з сайту надано суду як доказ зазначеного та підставу для проведення відповідних розрахунків. На основі звіт судового експерта від 18.07.2014 року № 4399/24 та вказаних оголошень ними було проведено розрахунок усередненої ринкової вартості 1.м.кв. нежитлових приміщень призначенням для комерційної діяльності по м. Іллічівську в 2012 році, що становить 1026 доларів США за 1 м. кв. Було вирахувано, що на час виходу [PERSON] та [PERSON] із складу засновників, загальна ринкова вартість приміщень КПП «Фантазія» становила: 177999 (111,10 м.кв. х 785) + (103,4 м. кв. х 878) доларів США. Відповідно Статуту частка кожної із позивачів в статутному капіталі КПП «Фантазія» становить 7,84%, тобто в доларовому еквіваленті це по 13955 (тринадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять) доларів США кожній. Курс долара США станом на 1 листопада 2012 року, за інформацією Нацбанку України становив 8,1900 гривні за 1 долар США, тобто вартість приміщень КПП «Фантазія» в гривневому еквіваленті становила: 177999*8,1900=1457812 гривень. Відповідно частка [PERSON] становила 1 457812 х 7,84% = 114292 гривні,[PERSON] частка становила 1 457812 х 7,84% = 114292 гривні. Зроблений розрахунок та наданні суду докази вказують, що має місце заборгованість КПП «Фантазія» перед [PERSON] та [PERSON], яку відповідач виплачувати не збирається, пропонуючи виплатити лише по 4398 гривень кожній. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.02.2012 року №01-06/224/2012 «Про доповнення до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 року № 01-06/249 «Про постанови Верховного суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів», обов'язок товариства сплатити вартість частки учаснику, який виходить з товариства, виникає з моменту повідомлення учасником про вихід; невиконання такого обов'язку тягне за собою передбачені ст. 625 ЦКУ наслідки прострочення грошового зобов'язання. У зв'язку із неповерненням відповідачем грошових коштів в розмірі 114292 гривень кожній з позивачів у відповідності до ст.. 625 ЦК України ними було проведено розрахунок вартості частки в майні товариства з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. З урахуванням індексу інфляції загальна сума боргу за проведеним розрахунком становить 114292*1,2=137150 гривні кожній. Сума 3% річних (відповідно до ст. 625 ЦК) становить 7121 гривні. Разом сума боргу з урахуванням індексу інфляції та суми 3% річних становить:137150+7121=144271 (сто сорок чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривня. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав вимоги позову і просить їх задовольнити. Представники відповідача частково визнають вимоги позову і свою позицію обґрунтовують тим, що позивачі обрали неправильний спосіб захисту своїх прав, а їх вимоги є безпідставними та такими, що суперечать діючому законодавству. Сторона відповідача вважає хибкою позицію позивачів щодо посилання на те, що до колективного підприємства перукарня «Фантазія» повинні бути застосовані норми українського законодавства за аналогією права, а саме норми Цивільного кодексу України, Закон України «про господарські товариства» в частині, що не суперечить визначенню поняття «Товариство з обмеженою відповідальністю», та інші норми, які регулюють правовідносини господарчих товариств та товариств з обмеженою відповідальністю. На думку відповідача позивачі навмисно замовчують факт існування судового рішення Господарського суду Одеської області від 26.04.2010 року по справі №15/18-10-511 за позовом [PERSON] і [PERSON] з залученням установчого договору і статуту КПП «Фантазія» та зобов'язання виконати певні дії про припинення провадження по справі із-за того, що позивачі не є учасниками господарського товариства, а відповідач КПП «Фантазія» не є господарським товариством в розумінні Закону України «Про господарські товариства», оскільки у відповідності зі ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» господарськими товариствами визначаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства, а колективне підприємство перукарня «Фантазія» створено з метою задоволення потреб населення у товарах та послугах, а також з метою отримання прибутку в інтересах учасників. Стосовно переоцінки основних засобів представник відповідача вважає, що обов'язкове проведення експертної оцінки майна підприємства, відповідно до ст.. 7 Закону України «про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», передбачається, що при виході (виключені) учасника товариства, в якому є частина державного чи комунального майна або при звернені одного чи кількох учасників при наявності на це згоди самого підприємства отриманого в порядку, передбаченому законом та Статутом. В колективному підприємстві перукарні «Фантазія» відсутня частина державного чи комунального майна, а також відсутня згода самого підприємства на проведення експертної оцінки. Сама можливість застосування оціночної вартості замість балансової, як це передбачено Законом - є прямим порушенням вимог чинного законодавства. Представник відповідача вважає неприпустимим посилання сторони позивачів в обґрунтування уточнених позовних вимог на постанову Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», так як спір іде про колективну власність. Представники відповідача стверджують, що балансова вартість основних фондів колективного підприємства перукарня «Фантазія» складає 56100 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.07.2012 року Іллічівським міським судомо Одеської області було постановлено рішення за позовом [PERSON] і [PERSON] до колективного підприємства перукарня «Фантазія» і його засновників про розірвання засновницького договору, припинення права власності, яким вимоги позову були задоволені частково (т.1 а.с.44-48). 01.11.2012 року апеляційний суд Одеської області постановив рішення, яким рішення Іллічівського міського суду від 12.07.2012 року частково скасував, щодо припинення права власності колективного підприємства перукарня «Фантазія» на 784/10000 часток на громадський будинок перукарня (т.1 а.с.49-50). 29.11.2012 року Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ своєю ухвалою відмовив [PERSON] та [PERSON] в відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Одеської області від 01.11.2012 року (т.1 а.с.51). 26.04.2010 року Господарський суд Одеської області виніс ухвалу про припинення провадження у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до колективного підприємства перукарня «Фантазія» про визнання недійсним установчого договору і статут підприємства та зобов'язання виконати певні дії (т.2 а.с.63-64). В цій ухвалі, в її описовій частині, суд стверджує, як аксіому, що позивачі ([PERSON] та [PERSON]) не є учасниками господарського товариства, а відповідач - колективне підприємство перукарня «Фантазія не є господарським товариством в розумінні Закону України «Про господарські товариства». На думку господарського суду не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарчими товариствами (колективні підприємства). Враховуючи цю позицію господарського суду, суд вважає безпідставними посилання позивачів, щодо застосування аналогії Закону України «Про господарські товариства». Да, дійсно ст..54 цього Закону передбачає, що при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства і в строк до 12 місяців з виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. В статуті колективного підприємства перукарня «Фантазія» у п.6.6. закріплено цю норму Закону (т.1 а.с.17). У відповідності з ч.3 ст.62 Господарського Кодексу України - підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на підставі статуту. За нормою ст.. 93 Господарського Кодексу України, - підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновників. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - обов'язкове проведення експертної оцінки майна підприємства передбачається при виході учасника товариства в якому є частина державного чи комунального майна або при зверненні одного чи кількох учасників при наявності на це згоди самого підприємства, отриманого в порядку, передбаченого законом та уставом. У колективного підприємства перукарня «Фантазія» відсутні частки комунального чи державного майна само КПП «Фантазія» не давало згоди на експертну оцінку їх майна. Суд звертає увагу на те, що в п.6.6. Статуту КПП «Фантазія» і ст.54 Закону України «про господарські товариства» зазначається, що при виході учасника з підприємства йому виплачується вартість частини майна, що пропорційна його частці у статутному капіталі. Але ці норми не визначають ким виплачуються. Ці норми не зобов'язують Підприємство виплачувати долі, а констатують право учасника на виплату йому вартості частки майна. У відповідності з фінансовим звітом суб'єкта малого підприємництва КПП «Фантазія» за 2012 рік залишкова балансова вартість майна КПП «Фантазія» становила 56100 гривень (т.1 а.с.88-89). Суд вважає, що з цієї вартості має виділятись частка позивачам. Суд звертає увагу на ту обставину, що рішенням суду було від 12.07.2012 року було розірвано засновницькій договір про створення та забезпечення діяльності колективного підприємства перукарня «Фантазія» від 28 лютого 1996 року (т.1 а.с.47). це рішення залишили силі апеляційна та касаційна інстанції (т.1 а.с.49-51), а позивачі подали суду засновницький договір про створення та забезпечення діяльності колективного підприємства перукарня «Фантазія» від 28 серпня 1996 року, завіреного державним нотаріусом (т.1 а.с.24-34), з цього випливає, що засновницький договір КПП «Фантазія» діє до сьогодні. Да, норма ст..358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При цьому ця норма Закону не зобов'язує співвласників проводити ці виплати. У КПП «Фантазія» не виникло перед позивачами будь-яких грошових зобов'язань, що не уможливлює нарахування 3% річних і інфляційних збитків. За таких обставин вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню в визначені виплати їх долі виходячи з балансової вартості майна і пропорційно стягненню судових витрат.

Outcome: partial