Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

27.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що був укладений 28.04.2007 року та зареєстрований відділом РАЦС Ржищівського міського управління юстиції Київської області, атковий запис № 15; - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], залишити на виховання та проживання з [PERSON]; - після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON]. 28.10.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, на пропозицію суду примиритися категорично не бажає. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідач повідомлявся належним чином про день, час та місце слухання справи. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] ( дівоче прізвище - [PERSON]) зареєструвала шлюб 28 квітня 2007 року з відповідачем по справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 28 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець село Остошки Хмельницького району Хмельницької області, громадянин України та [PERSON], [INFO], уродженка село Дерев»яна Обухівського району Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 28 квітня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 квітня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 15. Прізвище після одруження: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, - дочку [PERSON] [INFO], та дочку, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується: свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 30 січня 2008 року виконкомом Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] в селоКузьминці Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 30 січня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 01. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]; В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 17 серпня 2010 року виконкомом Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] в село Кузьминці Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 17 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 02. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]; В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Станом на даний час неповнолітні діти, - [PERSON] та [PERSON] постійно проживають спільно з матір»ю, позивачкою по справі, - [PERSON]. Як встановлено судом в судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалося, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів. Часті сварки в сім'ї призвели до того, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін по справі, та інтересам неповнолітніх дітей. В процесі спільного проживання сторони стали байдужими один до одного, утратили почуття любові, що є обтяжливим для них обох. Сторони подружніх стосунків не підтримують більше 6 місяців, спільного господарства та сімейного бюджету не мають, проживають окремо на різних житлових площах. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді, примирення між сторонами, не зважаючи на зусилля суду, неможливе. Спору у сторін що до місця проживання дітей немає, за спільною згодою сторін вони залишаться проживати з позивачкою, - [PERSON]. Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні спору. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.. Суд у відповідності до ч. 2 статті 112 Сімейного Кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На даний час діти постійно проживають з позивачкою. У зв'язку з чим, суд вважає, визначення місця проживання дітей з матір'ю не буде суперечити інтересам дітей. Судові витрати. Що стосується судових витрат, то дане питання врегульовано ст. 88 ЦПК України, проте, позивачка [PERSON] ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не просить суд стягувати судові витрати, понесені нею, з відповідача на її користь, тому суд залишає судові витрати за позивачкою по справі, - [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved