Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 лютого 2017 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати їх з відповідачем шлюб, зареєстрований 23 листопада 1991 року Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 10, а також залишити після розірвання шлюбу прізвище «Просенюк». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 23 листопада 1991 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має сина [PERSON], який вже досяг повноліття, а також неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила також, що у лютому 2012 року відповідач залишив сімю, почав проживати з іншою жінкою, тому протягом пяти останніх років шлюб з [PERSON] існує лише формально. Посилаючись на те, що збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхніх дітей, позивач вважав, що є підстави для розірвання шлюбу судом. У судове засідання позивач та її представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖД№310425, виданого 23.11.1991 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.11.1991року Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеській області, актовий запис №10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «Просенюк» (а.с.3). Зі свідоцтва про народження серії І-ЖД №281603, виданого 10.08.1999 року Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області слідує, що позивач та відповідач від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 23 червня 1999року народження (а.с.8). З матеріалів справи також вбачається, що від шлюбу подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження, виданого 04.12.2003 року виконкомом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеській області (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, а також порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, беручи до уваги те, що сімя фактично розпалася, [PERSON] з [PERSON] подружні стосунки не підтримує протягом тривалого часу, при цьому розірвати шлюб у позасудовому порядку можливості у позивача не має, суд доходить висновку про те, що подальше збереження шлюбу не відповідатиме інтересам сторін та їхніх дітей, і тому вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 640грн. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 640грн., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved