Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

28 січня 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з відповідачем [PERSON] спільного шлюбу зареєстровано не було. Разом з тим, в них є спільна донька [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення останньої повноліття. Позивач вказує, що на даний час відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в більшому розмірі, адже позивач отримує мінімальну заробітну плату та не в змозі забезпечити необхідні та достатні умови для гармонійного розвитку дитини. Таким чином, зважаючи на зміну матеріального стану [PERSON] , позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, на утримання доньки [PERSON] з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 30 % заробітку, всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до настання повноліття доньки. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2020 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 10 березня 2020 року. 26 лютого 2020 року від відповідача [PERSON] , поштовим зв`язком на адресу суду, надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 23-27). Разом з тим, суд звертає увагу, що при зверненні відповідачем до суду з зазначеним відзивом, ним не були виконані вимоги п. 2 ч. 1 ст. 191 ЦПК України, оскільки останній не підтвердив факт надіслання ним копії відзиву з додатками позивачу, а тому зважаючи на порушення порядку подачі відзиву до суду, який передбачений ЦПК, суд позбавлений можливості брати його до уваги під час винесення рішення по справі. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2020 року, за клопотання позивача, витребувано довідку про доходи відповідача, судове засідання відкладено до 01 квітня 2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Також зазначила, що на даний час вона проживає разом з донькою [PERSON] та теперішнім чоловіком [PERSON] в с. Калиновиця. Донька навчається у 3 класі, інвалідності чи будь-яких інших хронічних захворювань не має. На утримання останньої позивач витрачає близько 3000 грн. Середній розмір аліментів, які сплачує відповідач становить близько 1000 грн., а тому, беручи до уваги, що вона отримує мінімальну заробітну плату, її матеріальний стан не дає можливості забезпечити належні умови для утримання доньки. Будь-які інші доходи чи нерухоме майно у позивача відсутні. Крім того, позивач вказала, що відповідач має задовільний стан здоров`я, у нього відсутній статус особи з інвалідністю, має постійне місце роботи та отримує дохід, інших утриманців немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду повідомлений належним чином (а.с. 38), причину неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в момент народження у сторін спільної доньки [PERSON] , [INFO] , позивач мала прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). 13 квітня 2019 року позивач уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 10). З довідки Варвинської селищної ради Калиновицького старостинського округу №261 від 20 листопада 2019 року вбачається, що позивач [PERSON] разом з своєю донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення останньої повноліття (а.с. 7). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] працює пекарем та отримує мінімальну заробітну плату, зокрема, сума її доходу за період з 12 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 14 928,60 грн., зазначені відомості підтверджуються довідкою про доходи від 24 січня 2020 року (а.с. 8). Щодо майнового стану відповідача [PERSON] слід зазначити, що останній працює в ПрАТ «Нива-плюс» на посаді мехдояра та отримав заробітну плату за період з лютого 2019 по січень 2020 року, в розмірі 103 330, 08 грн, довідка №79 від 31 березня 2020 року (а.с. 41). Інформація про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, у суду відсутня. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З змісту ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналізуючи позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки [PERSON] (30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), суд констатує, що під час призначення зазначеного розміру аліментів, судом не встановлювалися всі обставини по справі, оскільки процесуальні дії здійснювалися в межах наказного провадження, а тому суд був позбавлений можливості з`ясовувати всі необхідні відомості, як того вимагає ст. 182 СК України. В результаті чого, суд призначив аліменти у мінімальному розмірі, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент звернення позивача до суду з зазначеним позовом є меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а отже не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів, який визначений нормами чинного законодавства. Крім того, аналізуючи майновий стан відповідача, зокрема довідку про його доходи, можливо зробити висновок, що навіть протягом останнього року, його майновий стан поліпшився, зважаючи на збільшення розміру його заробітної плати. Таким чином, суд приходить до висновку що, вказані позивачем підстави в обґрунтування зміни розміру аліментів заявлені в межах ст. 192 СК України та повинні бути враховані судом, а розмір аліментів визначений попередніми рішеннями суду має бути змінений із обов`язковим врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У зв`язку з цим, суд оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на матеріальний стан платника аліментів, який інвалідності не має, є працездатною особою, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини, суд приходить до переконання про необхідність збільшення розміру аліментів, адже аліменти присуджені судовим наказом Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2017 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не достатні для забезпечення належних умов життя та гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, суд звертає увагу, що заявлений позивачем до збільшення розмір аліментів, - 30 відсотків від заробітку, всіх видів доходів відповідача, зважаючи й зокрема на розмір доходів відповідача, є завищеним та не був обґрунтований належними доказами в ході судового розгляду, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково, у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого відповідатиме розміру, наближеному до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якого буде достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, слід зазначити, що вимога позивача щодо моменту зміни розміру аліментів не може бути задоволена, оскільки аліменти стягуються з дня подачі позову у випадку їх присудження, а не у випадку їх зміни. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial