Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

27.06.2018 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі - 2498,15 доларів США, а саме: сума заборгованості за кредитом - 2083,38 дол. США, сума заборгованості за відсотками - 414,77 доларів США; та стягнути витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 09.07.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №835/6-27/15/7-010, відповідно до якого позивач надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США. У порушення умов договору, позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 22.05.2018 року виникла заборгованість за кредитом, а саме сума заборгованості за кредитом - 2083,38 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 414,77 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON], що випливають з Основного договору, 09.07.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №835/14-27/15/7-027, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. На виконання умов договору, відповідачам була спрямована вимога про досудове врегулювання спору, однак була залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 43). Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 27.06.2018 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 03.07.2018 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які усунуто останнім 26.07.2018 року. 26.07.2018 року надано запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідачів, відповіді на які повернулись до суду 14.09.2018 року. Ухвалою судді від 25.09.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що 09 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту № 835/6-27/15/7-010, згідно умов якого, відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 5000 дол. США зі сплатою процентної ставки за кредитом 21 % річних з кінцевим терміном повернення до 05 липня 2008 року. В цей же день з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено договір поруки № 835/14-27/15/7-027, відповідно до умов якого поручитель поручився забезпечити зобов'язання кредитора в повному обсязі. Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконували. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором, станом на 22.05.2018 року утворилася заборгованість, у зв'язку з чим, 15 червня 2018 року на адресу позичальника та поручителя були направлені вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості, які залишилися без реагування. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Станом на 22.05.2018 року заборгованість за договором кредиту № 835/6-27/15/7-010 від 09.07.2007 року складає 3217,69 доларів США, а саме: сума заборгованості за кредитом- 2083,38 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 414,77 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 600,08 доларів США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 119,46 доларів США. Однак, позивач в своєму позові просить лише стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом, суму заборгованості за відсотками без нарахування пені. Вказаний розрахунок відповідачами спростований не був. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність у банку права вимагати від позичальника та поручителя повернення кредитної заборгованості та несплачених процентів, які розраховані за період з 09.07.2007 року по 13.05.2008 року. Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України). За змістом укладеного з [PERSON] договору поруки, він несе солідарну відповідальність з боржником за неповернення кредитної заборгованості та сплати відсотків за кристування кредитом (пункт 1 договору поруки). Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Тому як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Крім того, позивач мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті, оскільки мав відповідну ліцензію. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов'язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що була висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. З урахуванням встановлених обставин та умов укладених між сторонами договорів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав стягнення кредитної заборгованості з відповідачів, як з позичальника і поручителя, у солідарному порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно наданих до суду довідок з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 14.09.2018 року, відповідачі не зареєстровані за вказаною адресою в позові, тому враховуючи приписи ч. 9 ст. 28 ЦПК України, останніми відомими адресами відповідачів є адреси, зазначені в позові, що підтверджується також наданими до суду копіями паспортів. (а.с. 12,15 38-39). Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі по 881 гривень 00 коп. з кожного.

Outcome: approved