Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

28 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача ФОП [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 03 травня 2019 року придбала в кредит у ФОП [PERSON] мобільний телефон марки «AppleiPhone8-4GB», вартістю 13000,00 гривень. Початковий внесок у розмірі 5000,00 гривень позивачем сплачено самостійно. 03 травня 2019 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено кредитний договір № 3830384, відповідно до якого решту вартості мобільного телефону у розмірі 8000,00 гривень сплачено на користь відповідача фінансовою компанією ТОВ ФК «ЦФР». Відповідачем отримано грошові кошти у повному обсязі, в зв`язку з чим останній передав у власність мобільний телефон, а отже грошові зобов`язання позивача за договором купівлі - продажу було виконано у повному обсязі. З метою виконання власних зобов`язань перед фінансовою компанією за існуючим кредитним договором № 3830384, позивачем було здійснено два платежі: 24 травня 2019 року у розмірі 3400,00 гривень та 25 червня 2019 року у розмірі 3000,00 гривень, які помилково були сплачені позивачем не на користь кредитора за договором кредиту, а на користь відповідача. 28 серпня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлено лист - вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, однак зазначена вимога була проігнорована, кошти не повернуто. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 6400,00 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалами суду від 26 грудня 2019 року, 03 лютого 2020 року, 27 березня 2020 року, 14 травня 2020 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи, відзиву на позов не подавала. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із зазначеним, 28 серпня 2020 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 03 травня 2019 року позивач [PERSON] , придбала в кредит у ФОП [PERSON] мобільний телефон марки «AppleiPhone8-4GB», вартістю 13000, 00 гривень. З метою покупки телефону позивач [PERSON] 03 травня 2019 року уклала кредитний договір № 3830384 з ТОВ «ФК «ЦФР», що підтверджується заявою на отримання кредиту №1273830384 (а.с.6) та паспортом кредиту № 3830384 (а.с.8). Згідно листа - зобов`язання за договором №1273830384 від 03 травня 2019 року, розмір кредиту безпосередньо надається на оплату товарів, а саме мобільного телефону марки «AppleiPhone8-4GB» та становить 8000,00 гривень (а.с.9). ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується надати вищезазначений кредит та забезпечити надходження на поточний рахунок торгової організації ФОП [PERSON] вартості товару в якості виконання зобов`язання клієнту щодо видачі зазначеного кредиту (а.с.9). Підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредиту та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] , засвідчила своє волевиявлення на приєднання до зазначених умов (а.с.7). Згідно квитанції № 33 від 03 травня 2019 року [PERSON] сплатила на рахунок ФОП [PERSON] , грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень (а.с.11). Відповідно до квитанції № 41 від 24 травня 2019 року [PERSON] сплатила на рахунок ФОП [PERSON] , грошові кошти у розмірі 3400,00 гривень та згідно квитанції № 9 від 25 червня 2019 року - 3000,00 гривень (а.с.12,13). 28 серпня 2019 року позивачем направлено на адресу відповідача ФОП [PERSON] лист-вимога про повернення безпідставно отриманих коштів (а.с.14). Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Вказане положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа їм. Безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збереження нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Оцінивши всі докази у їх сукупності, з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року № 607/5422-16-ц, суд доходить висновку, що позивачем підтверджено факту того, що у відповідача відсутня правова підстава для утримання в перерахованої позивачем суми коштів в розмірі 6400,00 гривень. Тому суд вказує про наявність підстав для задоволення позову та повернення безпідставно отриманих грошових коштів позивачу. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved