Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

27.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 10587,36 грн. та 487,20 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що він 28.05.1999 року надав відповідачу [PERSON] та його батьку [PERSON] в борг 6000 грн., по 3000 грн. кожному, що підтверджується договором застави від 28.05.1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №928, згідно якого, для забезпечення виконання договору позики відповідач та його батько передали позивачу у заставу квартиру [ADDRESS]. Повернення боргу мало бути здійснено до 28.10.1999 року, але у встановлений строк, погашення боргу не відбулось. Для захисту своїх прав у 2005 році позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача [PERSON] ([PERSON], який є другим боржником, на той час вже помер) про визнання права власності на квартиру, яку боржники передали позивачу у заставу. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2005 року позовні вимоги [PERSON] були задоволенні та за ним було визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. В 2013 році відповідачем [PERSON] була подана апеляційна скарга на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2005 року, яку колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області задовольнила та своїм рішенням скасувала рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2005 року. Отже, станом на 05.12.2013 року відповідач знову став боржником, згідно договору позики від 28.05.1999 року. На теперішній час відповідач [PERSON] своє зобовязання щодо повернення позивачу боргу не виконав та під будь-яким приводом ухиляється від його виконання, неодноразові намагання позивача зустрітися з відповідачем виявились марними. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] на момент звернення до суду становить 10587,36 грн. та складається з наступних сум: 6000 грн. основна сума заборгованості; 4290 грн. інфляційні витрати за період часу з 12.2013 року по 08.2015 року; 297,36 грн. 3% річних за період часу з 12.2013 року по 08.2015 року. Вказану суму як і судові витрати в розмірі 487,20 грн. сплаченого при подачі позову судового збору позивач [PERSON] просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, за допомогою оголошення в газету «Вісті Придніпровя» №24 (1723) від 07.04.2016 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] і батьком відповідача - [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого останні отримали від позивача 6000 грн. в борг, кожний по 3000 грн. з кінцевим терміном повернення до 28.10.1999 року (а.с.9). Для забезпечення виконання договору позики відповідач та його батько передали позивачу у заставу належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] (а.с.9). Оскільки боржники свої зобовязання перед позивачем [PERSON] по поверненню йому боргу у встановлений договором строк не виконали, позивач у 2005 році звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру№2 в будинку №1 по вул. Дмитра Войчишина у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яку боржники передали позивачу у заставу. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2005 року позовні вимоги [PERSON] були задоволенні та за ним було визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.12.2013 року скасовано рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2005 року та відмовлено у позовних вимогах [PERSON] про визнання за ним права власності на вищевказану квартиру, яка є предметом застави (а.с.11, 12). Отже, станом на 05.12.2013 року відповідач [PERSON] знову став боржником згідно договору позики від 28.05.1999 року. На час розгляду справи, відповідач [PERSON] своє зобовязання щодо повернення позивачу боргу не виконав, має заборгованість перед позивачем в розмірі 10587,36 грн. яка складається з наступних сум: 6000 грн. основна сума заборгованості; 4290 грн. інфляційні витрати за період часу з 12.2013 року по 08.2015 року; 297,36 грн. 3% річних за період часу з 12.2013 року по 08.2015 року. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти, у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки, позичальник [PERSON], який є батьком відповідача [PERSON], помер 06.04.2000 року, а відповідач прийняв спадщину після нього (а.с.13-23), тому до відповідача [PERSON] надійшов обовязок сплати суму позики замість батька в розмірі 3000 грн., що встановлено положенням ст.1218 ЦК України. Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.05.1999 року в сумі 6000 грн., 4290 грн. інфляційних витрат за період часу з 12.2013 року по 08.2015 року, 297,36 грн. 3% річних за період часу з 12.2013 року по 08.2015 року, а всього 10587,36 грн. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з [PERSON] слід також стягнути на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 487,20 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. На підставі ст.ст.526, 530, 611, 625, 1049, 1218 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved