Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

27.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 12516,06 грн., а також середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні в сумі 12076,90 грн. При цьому позивач посилається на те, що вона працювала у Причорноморському державному регіональному геологічному підприємстві з 17.01.2005 року до 29.07.2014 року на посаді провідного гідрогеолога загону гідрогеологічного. 15.07.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про надання відпустки за пророблений час з подальшим звільненням з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Однак на теперішній час повний розрахунок при звільненні проведений не був, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ярмоленко В.О. позовні вимоги визнав частково, а саме зазначив, що позивачем здійснено неправильний розрахунок заборгованості, оскільки нею для розрахунку взято розмір заробітної плати без урахування податків. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] з 17.01.2005 року до 29.07.2014 року працювала у Причорноморському державному регіональному геологічному підприємстві, про що суду надано копію трудової книжки, серії [NUMBER], заведеної 08.09.1980 року /а.с.6/. 15.07.2014 року [PERSON] звернулась до Генерального директора Причорномор ДРГП Ошаріна С.Ю. з заявою про надання відпустки за пророблений час з 16.07.2014 року з наступним звільненням за власним бажанням за п. 3 ст. 38 КЗпП України (внаслідок порушення підприємством законодавства про працю, а саме: несвоєчасна виплата заробітної плати) з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України /а.с.3/, а 04.08.2014 року [PERSON] звернулась з заявою, в якій просила в зв'язку зі звільненням з 29.07.2014 року за п. 3 ст. 38 КЗпП України виплатити їй заборгованість по заробітній платі за період з 01.10.2013 - 27.07.2014 рр. та, відповідно до ст. 44 КЗпП України виплатити вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку /а.с.4/. Згідно з ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивачем [PERSON] здійснено розрахунок заборгованості за час затримки повного розрахунку при звільненні станом на 09.10.2014 року, який з урахуванням середньоденного заробітку в розмірі 219,58 грн. становить 12076,90 грн., а розмір вихідної допомоги складає 12516,06 грн. /а.с.24/. Відповідно до довідки вих. №02/827 від 14.10.2014 року, виданої головним бухгалтером Причорномор ДРГП середньоденний заробіток [PERSON] складає 219,58 грн. з урахуванням ЄСВ та податку на доходи, а без урахування податків та обов'язкових платежів - 179,93 грн. /а.с.26/. Таким чином, суд вважає, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості, оскільки для обчислення належної до виплати заробітної плати необхідно використовувати показники без урахування податків та обов'язкових платежів, тобто суму 179,93 грн., в зв'язку з чим розмір вихідної допомоги становить 10256,01 грн., а середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні - 9896,15 грн. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як обґрунтовані та доведені частково.

Outcome: partial