Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

28 березня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона на підставі договору дарування від 01 серпня 2003 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хутір-Губиниха, вул.\~Партизанська, 159. За вказаною адресою зареєстрована відповідач [PERSON], однак остання фактично з 2003 року у спірному будинку не проживає, добровільно знятись з реєстрації відмовляється, а її реєстрація порушує права позивача, як власника будинку. У звязку з цим, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку № 159 на вул.\~Партизанська в с. Хутір-Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, представником позивача надано суду заяву-клопотання, в якому остання просить задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірним будинком, а розгляд справи просила провести за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 108). Відповідач заперечень проти позову не надала, в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи за її відсутності не клопотала, на підставі чого, з урахуванням письмової згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 49). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі договору дарування від 01 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1021, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хутір-Губиниха, вул.\~Партизанська, 159, що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1204630 від 09 серпня 2003 року (а.с.\~8,\~9). У вищезазначеному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], що вбачається з довідки виконавчого комітету Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 95 від 21 березня 2016 року (а.с. 15) та з відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 44). Відповідач в зазначеному будинку № 159 на вул.\~Партизанська в с. Хутір-Губиниха\~Новомосковського району Дніпропетровської області не проживає з 2003-2004 року і до теперішнього часу, що підтверджується актом від 21 березня 2016\~року, складеним комісією в складі: секретаря Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON], депутатом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14), що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 400 від 05 жовтня 2016 року (а.с. 109). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає з 2004 року, тобто більше одного року, в будинку під № 159 на вул.\~Партизанська в с. Хутір-Губиниха\~Новомосковського району Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялась, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй майном, і може бути визнаною такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved