Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

27 липня 2015 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Посилалась на те, що їй на підставі договору дарування належить на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. В зазначеному будинку зареєстровані її мати [PERSON] та її брат [PERSON] Відповідач [PERSON] не проживає у цьому будинку з 2012 року тому просила визнати його таким, що втратив право користування вказаним жилим будинком. В судовому засіданні позивач на позові наполягала, надала відповідні пояснення, не заперечувала про постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с. 24), а саме судом була надана об'ява у газету «Урядовий кур'єр» про час і місце розгляду справи відповідно до частини 3 статті 122 ЦПК України. За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивачу на підставі договору дарування жилого будинку від 19 квітня 1998 року належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, а саме, довідки Волноваської міської ради Донецької області від 16 липня 2015 року (а.с.9), відповідач [PERSON] в зазначеному вище будинку фактично не проживає з 2012 року. Дана обставина також повністю підтверджена поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно статей 71,72 Житлового кодексу України особу може бути судом визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона понад шість місяців не проживає у спірному будинку без поважних причин. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше року у будинку [ADDRESS] не проживає без поважних причин, своїх особистих речей в ньому не має, комунальних послуг не сплачує, а відтак позов є підставним і його слід задовольнити. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі статей, 71,72 ЖК України, статті 405 ЦК України,

Outcome: approved