Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки за несплату аліментів за період з 01.01.2008 року по 01.10.2015 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 18.10.2005 року, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11.01.2006 року по справі № 2-1437/06 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх його видів доходу, починаючи з 22.12.2005 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобовязання по сплаті аліментів, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2015 року становить 51\~462 грн. 12 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком Другого МВ ДВС ХМУЮ від 12.10.2015 року № 30769. У зв'язку з наведеним, позивач просила суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість по сплаті аліментів, а також неустойку за несплату аліментів за період з 01.01.2008 року по 01.10.2015 року. 25.12.2015 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме просила суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 50350 грн. 21 коп. (відповідно до довідки-розрахунку Другого МВ ДВС ХМУЮ від 23.12.2015 року № 43692/04), а також просила суд проводити розгляд даної справи у її відсутності, зменшенні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 25.12.2015 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зменшенні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 194 Сімейного кодексу, позивач має право на стягнення заборгованості по сплаті аліментів відповідачем. Судовий збір по справі становить 514 грн. 62 коп. та підлягає стягненню з відповідача в дохід держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved