Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

27.09.2017р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], і просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] в його користь 104\~920 грн. боргу згідно розписки від 22.07.2016р., також стягнути з відповідача в його користь судові витрати в розмірі 1049 грн. 20 коп. та інші витрати. Позивач в позовній заяві посилається на ті обставини, що 22 липня 2016 року відповідач позичив у нього 4000 дол. США, на підтвердження чого видав йому розписку. Вказану суму боргу відповідач зобов'язався повернути йому протягом одного місяця, тобто до 22 серпня 2016 року. Грошові кошти у розмірі 4000 дол. США були передані [PERSON] у момент написання розписки. Враховуючи, що в обумовлений в договорі термін 22.08.2016р. відповідач борг не повернув, врегулювати даний конфлікт не представилось можливим, оскільки відповідач в телефонному режимі обіцяв повернути борг, а останні пів року уникає з ним будт-яких зустрічей. А тому він змушений звернутися з даним позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] його користь заборгованість в розмірі 104 920,00 грн. згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 22.09.2017р. та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з наведених в позові підстав та просив задоволити, оскільки пройшов рік, як відповідач зобов'язався повернути отриману позику, однак борг не повернув та уникає будь-яких зустрічей. Представник позивача підтримав поданий позивачем позов та доводи позивача, просив задовольнити, оскільки для цього є всі законні підстави. Позивач [PERSON] також звернувся до суду із заявою про винесення по справі заочного рішення, оскільки відповідач повторно не з'явився до суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання 06.11.2017 року та 06.12.2017 року не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в передбаченому законом порядку, що стверджується поштовим повідомленням, яке повернулось за закінченням встановленого строку зберігання. А тому суд, визнає неявку відповідача без поважних причин та за згоди позивача ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені доводи позивача та його представника, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що у відповідності до розписки від 22.07.2016 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США і зобов'язався повернути гроші в термін один місяць з дня складання розписки. Розписка написана власноручно [PERSON] та засвідчено його підписом (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Отже, договір позики є укладеним від 22 липня 2016 року між позикодавцем, [PERSON] та позичальником, [PERSON], оскільки у відповідності до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочин є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину\~ст. 207 ЦК України\~надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Розписка на яку посилається позивач як на доказ своїх вимог, написана власноручно позичальником [PERSON], що є належним і достовірним підтвердженням існування між сторонами відносин за договором позики. Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено факт отримання відповідачем позики в розмірі 4000 доларів США,\~\~а тому порушене взяте на себе зобов'язання про повернення боргу в зазначений строк, дає обґрунтовані підстави суду задовольнити позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 104 920,00 грн., згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 22.09.2017р. долар США становить 26,23 грн., що видно з копії офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач надав суду належно оформлений акт приймання виконання робіт з надання юридичних послуг та квитанцію про сплату наданої послуги № 407703 та квитанція про сплату судового збору (а.с.1), суд вважає, що вимога про стягнення судових витрат: судового збору та витрат на правову допомогу затрачених позивачем підлягає задоволенню в розмірі 1049,20 грн. та 2000 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 627, 1046-1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved