Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

26 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачем перебуває у шлюбі з 14 лютого 2017 року, мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Він проживає окремо від відповідача, з відповідачем подружні стосунки не підтримує, вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить його інтересам. Строк на примирення просить не надавати, спірного майна з відповідачем не має. Після розлучення дитина проживатиме з відповідачем. Судові витрати залишає за собою. Сторони, належним чином, відповідно до ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, надали заяви: позивач про підтримання позову, розгляд справи без його участі, строк на примирення просить не надавати ( а.с.; відповідач про визнання позову, розгляд справи без її участі, прізвище на дошлюбне змінювати не бажає, проти надання строку для примирення заперечує, після розірвання шлюбу дитина проживатиме з нею, спірного майна немає, наслідки визнання позову їй відомі (а.с.)і. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України передбачено: позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В підготовчому засіданні встановлено наявність законних підстав для розірвання шлюбу, а саме, факт окремого проживання подружжя, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що мають істотне значення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відсутність вільної згоди на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 СК України. При відносинах, що склалися між сторонами, державна реєстрація шлюбу не забезпечуватиме стабільність відносин між сторонами та охорону прав і інтересів подружжя, що передбачено ч. 1 ст. 27 ЦК України. Зясовані у підготовчому засіданні обставини дають підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позову на підставі ч. ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України та в порядку, передбаченому ч.4 ст. 206 ЦПК України. Підстав для відмови у прийнятті заяви відповідача про визнання позову суд не вбачає. Позивач заявив про залишення за ним судових витрат, тому відсутні підстави для їх розподілу. На підставі ст.ст. 24,27, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved