Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

26 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 вересня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Наразі шлюб розірваний. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а саме\~у розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів, що стягуються з відповідача, є меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як встановлено чинним законодавством, тому вважає, що за таких обставин є необхідність змінити розмір і спосіб стягнення аліментів. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини, з 750 грн. до 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відповідно до заяви від 22 жовтня 2018 року, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути цивільний позов без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, матеріали справи містять заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти їх задоволення, розгляду справи без його участі. Судом в межах заявлених позовних вимог згідно наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] , та дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 750 грн., щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 07 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.5,6). Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2, 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст. 192 СК України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Вищенаведений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Судом встановлено та підтверджується довідкою про склад родини Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за № 7880 від 21 червня 2018 року, що до складу родини [PERSON] входить неповнолітня донька [PERSON], яка проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] та відповідно перебуває на її утриманні (а.с.9). Відповідач має постійне місце працевлаштування в АФ «Нива плюс», проти задоволення позовних вимог не заперечує. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що є підстави для застосування\~ст. 192 СК України, в звязку з чим необхідно змінити спосіб стягнення аліментів на дитину, визначений рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 27 лютого 2013 року. В звязку із тим, що законодавством встановлений обовязок обох батьків по утриманню дитини, з урахуванням інтересів дитини та з огляду на те, що внесенням змін до Сімейного Кодексу України з 08 липня 2017 року збільшено мінімальний розмір аліментів на дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що є достатньо підстав для збільшення мінімального розміру стягнутих з відповідача на утримання дитини і визначення їх у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ч.2, ч. 3 ст.137 ЦПК\~України, за результатами розгляду справи витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правову допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництв в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для наданні правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2018 року адвокат [PERSON] і [PERSON] уклали письмово договір про надання правничої допомоги (а.с.11). [PERSON]\~\~ сплатила\~\~\~\~за\~\~\~\~послуги адвоката по правовій допомозі згідно квитанції № 5 від 25 червня 2018 року гонорар у розмірі 500 грн. (а.с.10). Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. У частині 8 цієї ж статті, зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Оскільки розмір витрат на правову допомогу адвоката співмірний і містить всі складові, передбачені ч.4 ст.137 ЦПК\~України, послуги обумовлені договором виконані у повному обсязі, а позивачем сплачена сума гонорару, суд, приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявленому розмірі у сумі 500 грн. За таких обставин суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що позивач при предявленні позову звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», у такому разі, судовий збір у розмірі 704, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved