Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

27.05.2013 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять постановити рішення, яким визнати недійсним рішення Старичівської сільської ради №35 від 24.01.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо підготовки та видачі державного акту на право власності на землю для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд», а також визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 4625888500:03:001:0126 площею 0,1600 га за адресою [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд серії ЯЛ №662461, який був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Яворівському районі 19.04.2011 року за №462580001000481. Позовні вимоги мотивовано тим, що вони проживають за адресою [ADDRESS], де в 2000 році [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] розпочали будівництво без проектно-дозвільної документації нового житлового будинку, який було побудовано до кінця літа 2008 року, а старий будинок було розібрано. Під час оформлення документації на побудований житловий будинок позивачі дізналися, що рішенням Старичівської сільської ради №35 від 24.01.2011 року було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1600 га, на якій позивачами було побудовано новий житловий будинок. [PERSON] помер [INFO] і згідно заповіту все своє майно заповів відповідачу [PERSON] Оскаржуваним рішенням сільської ради порушено права позивачів, які являлися постійними та законними землекористувачами і використовували земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. [PERSON] в [ADDRESS] не проживав, а був зареєстрований і проживав в [ADDRESS]. Позивачі, які збудували на спірній земельній ділянці житловий будинок, не можуть оформити право власності на збудований будинок та земельну ділянку, оскільки дана земельна ділянка була незаконно передана у власність [PERSON] Під час судового розгляду позивачі [PERSON] та [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково позивачі, зокрема [PERSON], пояснила, що її сім'я, як і сім'я її чоловіка [PERSON] після війни були незаконно вивезені, в подальшому реабілітовані та після закінчення заслання стали проживати в Казахстані. Після її одруження з [PERSON] вони приїхали 01.08.1978 року в [ADDRESS], де стали проживати в старому будинку сім'ї чоловіка, де з ними проживав брат чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. В цьому будинку в них народилося двоє доньок: позивач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. По місцю 2 роботи чоловіка на Яворівському ВО «Сірка» їм в 1987 році було виділено квартиру в [ADDRESS], де вони прописалася, але продовжували доглядати за господарством в с.Старичі. Також в 1982 році на Україну повернувся батько чоловіка [PERSON] з дружиною та сином [PERSON], яким було надано квартиру в [ADDRESS]. Так як брат чоловіка [PERSON], який був прописаний в с.Старичі і за яким вона з чоловіком доглядали, помер [INFO], старий будинок ставав непридатним до проживання, то вона з чоловіком [PERSON] вирішили в 1998 році розпочати будівництво нового житлового будинку. Тоді в старому будинку 25.09.1998 року прописалася вона, а пізніше дочка [PERSON]. Після початку будівництва матеріальне становище їх сім'ї погіршувалося, роботу за місцем проживання знайти було важко, то за домовленістю з чоловіком та дітьми вона в 2001 році поїхала на заробітки в Італію, пізніше до неї приїхала на заробітки донька [PERSON], а чоловік [PERSON] залишався в Україні. Зароблені неї і донькою гроші на заробітках в Італії вона передавала чоловіку, який продовжував будівництво житлового будинку. Станом на 2008 рік будівництво будинку було завершено, але через тяжку хворобу чоловік [PERSON] помер [INFO]. Після похорону чоловіка вона з доньками використовують побудований житловий будинок для проживання. Коли вона вирішила оформити документи на побудований житловий будинок, то дізналася, що батько чоловіка [PERSON] незаконно приватизував земельну ділянку без їх відома та згоди. Аналогічні показання під час розгляду справи дала позивач [PERSON] Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - гр.[PERSON] вважає, що під час розгляду справи встановлено, що сім'я її довірителів після повернення з Казахстану на законних підставах поселилася і стала проживати в будинку [ADDRESS], де набули право законних користувачів присадибної земельної ділянки. Приблизно в 2000 році [PERSON] та [PERSON] вирішили розпочати будівництво нового житлового будинку. Дійсно після початку будівництва [PERSON], а також [PERSON] виїхали на заробітки в Італію, звідки передавали гроші чоловікові та батькові [PERSON] для завершення будівництва будинку. [PERSON] як голова родини приїзджав в с.Старичі, міг допомагати своєму синові [PERSON] у будівництві будинку, однак він не проживав і не був прописаний в с.Старичі. Після смерті сина [PERSON] його батько незаконно приватизував земельну ділянку, яку в подальшому заповів своєму синові [PERSON] На час проведення приватизації був в наявності самовільно побудований житловий будинок, приватизація земельної ділянки була проведена без відома та згоди позивачів, без вилучення в них спірної земельної ділянки. Просить заявлений позов її довірителів задоволити. Представник відповідача Старичівської сільської ради - спеціаліст-землевпорядник сільської ради Бобик М.М. позов в частині визнання незаконним рішення сільської ради визнала, пояснила, що згідно даних обліку позивачі [PERSON] та [PERSON] прописалася в [ADDRESS], де вони раніше проживали, і розпочали самовільне будівництво житлового будинку. В цьому будівництві їм допомогав дід [PERSON] Після смерті [PERSON] його батько [PERSON] замовив виготовлення технічної документації по приватизації земельної ділянки і рішенням сільської ради йому було передано у власність земельну ділянку площею 0,16 га. На час проведення приватизації і до часу смерті [PERSON] ніяких спорів між родичами не було. В подальшому після оголошення перерви представник сільської ради в судове засідання не з'явився, від сільскої ради надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач [PERSON] на судовий розгляд не з'явився, в поданому письмовому запереченні на заявлений позов вказує, що позивачі з 1992 року в с.Старичі в будинку по адресу [ADDRESS] не проживали, так як з часу отримання квартири в 1986-1987 роках в м.Новояворівську стали проживати в даній квартирі. Також [PERSON] в 1995-1996 роках виїхала проживати в Італію, куди через деякий час забрала свою доньку [PERSON] Будівництво нового будинку в с.Старичі проводилося його батьком [PERSON] за кошти останнього від високої пенсії та від продажу будинку в Казахстані. Брат [PERSON] допомагав батькові у будівництві як син, а не коштами. Все своє майно батько заповів йому, він своєчасно прийняв спадщину і бажає оформити своє право на спадкове майно. Позовні вимоги позивачів не підлягають до задоволення, просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі, оголосивши письмове заперечення відповідача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. 3 Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,16 га, кадастровий номер 4625888500:03:001:0126, знаходиться за адресою в [ADDRESS]. На даній земельній ділянці знаходився житловий будинок загальною площею 24,2 кв.м (житлова площа 16 кв.м), який належала родині [PERSON], яка в післявоєний час була репресована, в подальшому реабілітована. При поверненні членів даної родини у встановленому порядку їй було повернуто житловий будинок. У даний будинок у визначеному порядку поселився [PERSON], а також його брат [PERSON] з дружиною [PERSON] За час проживання в даному будинку в подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З часу поселення і народження вищевказані особи в передбаченому порядку були прописані в даному жилому приміщенні, стали членами господарства і набули право користування присадибною земельною ділянкою. Судом встановлено, що дійсно в зв'язку з виділенням в 1987 році квартири в [ADDRESS], сім'я [PERSON] перейшла проживати у дане житлове приміщення, однак продовжувала доглядати за господарством в с.Старичі, використовуючи присадибну земельну ділянку для ведення городництва. В даному будинку продовжував бути прописаний [PERSON], який фактично проживав в квартирі [PERSON] в [ADDRESS] і [INFO] помер. З оглянутих погосподарських книг по вищевказаному господарству та будинкової книги вбачається, що 25.09.1998 року в житловий будинок поселилася і була прописана [PERSON], а 02.08.2001 року поселилася та була прописана [PERSON] При цьому судом встановлено, що в дане господаство також поселився [PERSON], який разом з дружиною [PERSON] в 2000 році розпочав самочинне будівництво нового житлового будинку, яке продовжувалося до 2008 року, до часу смерті [PERSON], який помер [INFO]. При цьому суд визнає, що з часу поселення та прописки у визначеному порядку в будинок в [ADDRESS] позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] відновили своє членство в даному господарстві та набули право користування земельною ділянкою, яка була закріплена за даним господарством. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно новий житловий будинок будували [PERSON] та його дружина [PERSON], яка поїхала на заробітки в Італію разом з донькою [PERSON] Зароблені гроші вони передавали [PERSON], який продовжував будівництво будинку. Згідно свідоцтва про смерть гр.[PERSON] помер [INFO] в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. Після смерті [PERSON] позивач по справі [PERSON] з метою узаконення самочинно побудованого житлового будинку отримала рішення виконавчого комітету Старичівської сільської ради №111 від 03.12.2008 року про дозвіл на будівництво житлового будинку, яке в подальшому на підставі заяви гр.[PERSON] було відмінено рішенням виконавчого комітету Старичівської сільської ради №67 від 24.05.2011 року. Під час розгляду справи також судом встановлено, що після смерті [PERSON], його батько [PERSON] на підставі довідки Старичівської сільської ради №806 від 16.06.2010 року, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] рахується за ним, отримав дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою для передачі земельної ділянки площею 0,16 га у власність, замовив та отримав таку технічну документацію. В подальшому оскаржуваним рішення №35 від 24 січня 2011 року Старичівська сільська рада затвердила подану технічну документацію та передала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,16 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №662461 від 19.04.2011 року на земельну ділянку площею 0,1600 га, кадастровий номер 4625888500:03:001:0126, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 4 Разом з тим, відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності за рішеннями органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян або одержання земельних ділянок із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Також ст.118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних діялянок громадянами, згідно якої право на безоплатну приватизацію земельної ділянки має громадянин щодо земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні. Однак під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], на час прийняття оскаржуваного рішення членом господарства в [ADDRESS] не був, відповідно спірна земельна ділянка не перебувала в його користуванні, належними землекористувачами спірної земельної ділянки являлися позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], які своєї згоди на приватизацію земельної ділянки [PERSON] не давали, від свого права користування не відмовлялися, у передбаченому законом порядку земельна ділянка у позивачів не вилучалася. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] набув права власності на спірну земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації з порушенням чинного законодавства, а також з порушенням законних прав землекористувачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст.92, 95, 118, 152 Земельного кодексу України, враховуючи рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005 року (справа про постійне користування земельними ділянками), землекористувачі мають право самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, порушені права землекористувачів підлягають відновленню у порядку, встановленому законом, землекористувачі мають право на приватизацію земельних ділянок, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Також судом встановлено, як вбачається з Технічної документації із землеустрою щодо підготовки та видачі державного акту на право власності на землю для обслуговування будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] на території Старичівської сільської ради, на час проведення гр.[PERSON] приватизації спірної земельної ділянки, на останній заходився самочинно збудований житловий будинок загальною площею 179,8 кв.м., будівництво якого здійснювалося подружжям [PERSON] та [PERSON] А згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] в письмовому запереченні на заявлений позов, що новий житловий будинок будувався його батьком [PERSON], оскільки належних та допустимих доказів відповідачем не надано, а судом навпаки встановлено, що таке будівництво здійснювалося подружжям [PERSON] та [PERSON] в період 2000-2008 роках на спірній земельній ділянці, яка перебувала в їх законному користуванні. Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається незаконним та скасовується. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що при розгляді справи доведено, що [PERSON] не був користувачем спірної земельної ділянки, належними землекористувачами даної ділянки являлися позивачі по справі, які своєї згоди на її приватизацію [PERSON] не давали, позивачі від свого права користування не відмовлялися, у них земельна ділянка не вилучалася, проведеною приватизацією земельної ділянки порушено законні права позивачів, які підлягають судовому захисту, а тому заявлений позов слід задоволити.

Outcome: approved