Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до СФГ «Ольга», третя особа реєстраційна служба по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, скасувати його державну реєстрацію та повернути земельну ділянку. В позовній заяві посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 4,66 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01 березня 2004 року. 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки за № 330 строком на 12 років та в подальшому 01 вересня 2008 року зазначений договір був зареєстрований у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії центру ДЗК за № 040853600207. За умовами вище вказаного договору оренди земельної ділянки відповідач повинен сплачувати орендну плату в натуральній та відробітковій формі, проте без укладання з позивачем з цього питання будь-яких інших додаткових угод сплачував орендну плату не в повному обсязі та не за всіма видами продукції та послуг. У судове засідання позивач не з'явився, повідомлявся належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ним судових повісток (а.с. 23, 32). Представник позивача у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 38). Представник реєстраційної служби по Фрунзівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не надала (а.с. 26, 27-28, 34). Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання ним судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 22, 36). Суд вважає, що представник відповідача не з'явився до суду без поважних причин, а тому за згодою учасників судового розгляду ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,66 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 01 березня 2004 року (а.с. 5). 01 березня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки № 330 строком на 12 років з визначенням предмету договору, об'єкту оренди, умов використання та повернення земельної ділянки, відповідальності сторін за неналежне виконання прийнятих зобов'язань. За умовами цього договору, орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року у натуральній та відробітковій формах у наступних розмірах - пшениця 920 кг, фураж 184 кг, олія 18,4 л, цукор 18,4 кг, вугілля 460 кг, оранка городу 0,60 га. 01 вересня 2008 року зазначений договір був зареєстрований у Фрунзівському райвідділі Одеської регіональної філії центру ДЗК за 040853600207 (а.с. 6-7). Відповідно до довідки № 991 від 15 травня 2015 року наданій СФГ «Ольга» позивачу [PERSON] вбачається, що орендна плата за користування ділянкою за 2013 рік була нарахована та видана останньому в наступних розмірах: пшениця 800 кг, соняшник 78,2 кг, борошно першого ґатунку 50 кг, комбікорм 260 кг., борошно вищого ґатунку 150 кг, прибутковий податок склав - 497 грн. 60 коп., що в грошовому вираженні склало 3321 грн. 90 коп., тобто не були надані фураж, олія, цукор, вугілля, оранка городу (а.с. 10). В довідці № 992 від 15 травня 2015 року наданій відповідачем на ім'я позивача вказано, що за 2014 рік останньому здійснено нарахування та видача орендної плати за користування ділянкою, що в грошовому вираженні становить 2700 грн., з яких: прибутковий податок склав 405 грн., фактично було видано 800 кг пшениці, що в грошовому вираженні становить 1560 грн., заборгованість відповідача склала 735 гривень (а.с. 11). Так, з пункту 2.3. договору № 330 оренди земельної ділянки вбачається, що розрахунки за користування земельною ділянкою закінчуються не пізніше 31 грудня кожного року. Разом з цим, відповідач станом на день звернення позивача до суду не надав останньому за користування ділянкою за 2013 рік фураж, олію, цукор, вугілля, а також не здійснив оранку його городу, за 2014 рік заборгував позивачу 735 гривень, хоча підприємство повинно було розрахуватися з [PERSON], відповідно до умов договору 31 грудня кожного року. Тобто, відповідач вчасно та в повному обсязі не розрахувавшись з позивачем за користування його земельною ділянкою, порушив істотну умову договору, щодо сплати орендної плати, що й стало причиною звернення [PERSON] з позовом до суду. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані сплачувати земельний податок або орендну плату. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, два роки поспіль порушував умови договору оренди землі в частині сплати орендної плати, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладанні договору, що суд кваліфікує як систематичне невиконання умов договору оренди земельної ділянки, що має своїм наслідком повернення цієї земельної ділянки на умовах, визначених цим договором. Крім того, відповідно п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Також, позивач посилається на те, що він поніс витрати на надання юридичної допомоги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження понесених судових витрат позивач надав суду договір про надання юридичних послуг та представництва інтересів особи, укладений між ним та адвокатом Тригуб О.М. та акт виконаних робіт вказаним адвокатом, де зазначено про передачу та отримання коштів (а.с. 8, 9). Разом з тим, акт виконаних адвокатом робіт не є фінансовим документом бухгалтерської звітності та належним доказом на підтвердження оплати коштів. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved