Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

28 липня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка в позовній заяві та судовому засіданні посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 06 січня 2006 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Між сторонами було припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, довіри. Протягом останніх шести місяців між сторонами виникають конфлікти у відносинах. Враховуючи вищевикладене, позивачка зберігати шлюб з відповідачкою не бажає. Вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому вона звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 січня 2006 року, шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 06, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторонни мають неповнолітню доньку- Денисенко [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Також у судовому засіданні встановлено, що з лютого 2015 року між сторонами були припиненні подружні стосунки, ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, відсутність довіри в родині, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, на даний час зберігати сім`ю сторони не бажають, спору щодо майна не має, дитина проживає та знаходиться на утриманні позивачки, сторони не заперечують вказані обставини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені в лютому 2015 \- року та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на утриманні відповідачки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає і вважає, що це неможливо та суперечить його інтересам та інтересам дитини, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved