Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

28 травня 2021 року\~\~позивачка звернулася\~\~до суду з зазначеним вище позовом до відповідачки, посилаючись на те, що 01 березня 2019 року між ними було укладено Договір позики, згідно якого вона передала [PERSON] для власних потреб грошову суму у розмірі 100\~000,00 (сто тисяч) гривень, терміном на 2 роки, тобто до 01 березня 2021 року. У зв`язку з тим, що відповідачка не повернула позику у встановлений строк, позивачка у своєму позові просить суд визнати за нею право власності на належне відповідачці нерухоме майно в порядку п.п. 4.3. і 4.4. зазначеного договору позики, а саме на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; … Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 01 березня 2019 року між позивачкою та відповідачкою було укладено Договір позики, згідно якого вона передала [PERSON] для власних потреб грошову суму у розмірі 100\~000,00 (сто тисяч) гривень, терміном на 2 роки, тобто до 01 березня 2021 року. До теперішнього часу, відповідачка не повернула позивачці борг. Пунктами 4.3. та 4.4. договору позики, укладеного 01 березня 2019 року між позивачкою та відповідачкою, передбачено, що позика може бути повернута, як у грошовому еквіваленті так і шляхом передачі позикодавцю у власність нерухомого майна у вигляді 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який в цілому складається з наступного: під літ. «А,А1,а1,а2» - житловий будинок, загальною площею 87,7 кв.м., в тому числі житловою площею 40,0 кв.м.; під літ. «Б» - гараж; під літ. «В» - сарай; під літ. «Г» - літня кухня; під літ. «г» - тамбур; під літ. «Д» - вбиральня; під літ. «Е» - навіс; № 1-9 споруди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене вище нерухоме майно належить відповідачці на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.11.2014 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.11.2014 р. Згідно рішення Великодолинської селищної ради Овідіопольського району № 15-VII від 20.11.2015 р., в смт. Великодолинське вулицю «Леніна» перейменовано на вулицю «Центральна». На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що відповідачкою порушено умови договору позики, у зв`язку з чим за позивачкою підлягає визнання права власності на зазначене вище нерухоме майно, що передбачено пунктами 4.3. та 4.4. зазначеного вище договору позики. При цьому відповідачка позов визнала.

Outcome: approved