Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

26 січня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення ним повноліття, починаючи з 26 січня 2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2000 року. З квітня 2011 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини та не ведеться спільне господарство. [PERSON] ухиляється від обов'язку утримувати дитину, матеріальної допомоги не надає, участі в її вихованні не приймає. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що він фактично не працює, тому не має фінансової можливості сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2000 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві 24 лютого 2000 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що він працює зварювальником Дослідного заводу зварювальних матеріалів Інституту електрозварювання ім.. Є.О. Патона НАН України, проте фактично працює по декілька днів у місяць, а тому не може сплачувати аліменти. Разом з тим, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 січня 2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved