Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

26 серпня 2020 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Пузія О.В. про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати, які пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу надану адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича у розмірі 3500,00 гривень. Клопотання надіслане до суду 21.08.2020 поштовим зв`язком. Заява обґрунтована тим, що вище наведеним рішенням суду від 19.08.2020 задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів в розмірі 45000,00 гривень. Справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засідання представник позивача заявив про надання суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення по справі доказів на підтвердження судових витрат з метою прийняття додаткового рішення для розподілу судових витрат, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.133, ст..137, ч.8 ст. 141 ЦПК України. Позивачем із адвокатським бюро було укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого сторони узгодили вартість послуг таким чином: підготовка позовної заяви - 1000 грн.; представництво в суді - 500,00 грн. за один день; підготовка клопотань, інших письмових заяв по суті справи та з процесуальних питань - 500,00 грн. за один документ. Зазначив, що фактично понесені позивачем витрати підтверджуються розрахунком, що наведений в цій заяві, доданим актом про прийняття послуг з правової допомоги від 21.08.2020, рахунком на оплату та квитанцією Приватбанку про перерахування коштів. Статтею 270 ЦПК України передбачається можливість суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати . Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Суд, відповідно до ст..270 ЦПК, розглядає заяву без виклику сторін, згідно ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлено, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2020 року задоволений повністю позов [PERSON] , стягнуті із відповідача [PERSON] грошові кошти в розмірі 45000,00 гривень, та вирішене питання про судові витрати, стягнуто з відповідача на користь позивача сплачений останнім при подачі позову судовий збір - 840,80 гривень. В судовому засіданні 19.08.2020 представник позивача усно заявив, що в п`ятиденний строк будуть подані докази фактичної сплати позивачем коштів за надання правової допомоги. Згідно доданих до клопотання про додаткове рішення документів, які складені після ухвалення судом рішення від 19.08.2020, - акт про прийняття послуг з правової допомоги та рахунок, а також квитанції Приватбанку від 21.08.2020, позивач сплатила адвокату 3500,00 гривень. Тобто, на час ухвалення судового рішення позивачем ще не були понесені витрати на правову допомогу, а суд при вирішенні справи, вирішив питання про судові витрати (судовий збір), про які заявив позивач та надав докази. Відтак питання про інші судові витрати не було предметом розгляду судом при ухваленні рішення 19.08.2020, та на час розгляду справи сторони не були обізнані про такі вимоги, так як позов не містить попередній детальний розрахунок суми всіх судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідні докази не надані. Тому до відносин, які склалися між сторонами підлягає застосуванню не тільки ст.. 270 «Додаткове рішення суду», а й ст. 246 ЦПК «Ухвалення рішення про судові витрати». За ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу. За ст. 246 ЦПК якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. За ч. 2 зазначеної норми, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 246 ЦПК, якою уможливлено ухвалення додаткового рішення про судові витрати після закінчення розгляду справи, надає можливість вирішення питання про стягнення судових витрат, які не були вирішені при розгляді справи по суті позовних вимог лише за умови, що сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат і при цьому вона до закінчення судових дебатів у справі, подала таку заяву. З матеріалів справи вбачається, що відсутня будь-яка заява позивача чи представника про понесені судові витрати на час розгляду справи і жодних заяв про відсутність доказів понесених витрат подано до суду не було. Та обставина, що представник позивача у своїх поясненнях говорив про необхідність стягнення в подальшому витрат не є належним способом повідомлення суду та учасників справи про своє рішення щодо стягнення судових витрати у визначеному стороною розмірі. Надання нормами ЦПК права стороні на ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат безпосередньо пов`язано з покладенням на неї обов`язку (задля забезпечення дотримання прав інших учасників справи) подати заяву про понесені витрати та повідомити про поважність причин відсутності доказів на підтвердження цих витрат до закінчення розгляду справи. Це обумовлено дотриманням принципу рівності учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ст. 12 ЦПК). За умови, що на час розгляду справи судові витрати з оплати правничої допомоги фактично не були понесені, відповідна заява про зазначення розміру витрат та надання таких доказів в порядку, передбаченому ст. 246 ЦПК позивачем подана до суду не була, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed