Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

27 листопада 2014 року до суду звернулося ПАТ «Дельта Банк» з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач посилається на те, що 23 квітня 2011 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-24002-230411, відповідно до якого позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до неї, здійснював обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку № 1 до Договору, цим самим виконавши всі свої зобов'язання належним чином. Натомість позичальник порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 10 044 грн. 87 коп., а також 243,6 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] позов визнала та пояснила, що не сплачує кредит через відсутність доходів, оскільки ніде не працює. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2011 року згідно договору № 002-24002-230411 ПАТ «Дельта Банк» надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000 грн. та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1 600 грн. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Згідно тарифів на обслуговування платіжних карток держатель картки зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит, плати за обслуговування, овердрафту, процентів за овердрафт, штрафу за прострочену заборгованість та суми заборгованостей минулих періодів. У разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом, процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, а також інших платежів, що є складовими обов'язкового мінімального платежу, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, в строки та в порядку, які визначені правилами та тарифами. З тарифів на обслуговування платіжних карток Visa Classic тарифний пакет «Кредитна картка № 1 на все» вбачається, що [PERSON] ознайомлена з тарифами, що підтверджується її підписом (а.с. 4). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідачка [PERSON] зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконала. Внаслідок цього станом на 15 жовтня 2014 року у неї виникла заборгованість у розмірі 10 269 грн. 87 коп., яка складається з 5 200,79 грн. заборгованості за тілом кредиту; простроченого тіла кредиту - 1 559,21 грн.; 3 284,87 грн. - заборгованості за комісіями; 225 грн. - пені (а.с. 8). Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 10 044,87 грн., тобто без врахування пені, що відповідно до п. 5.4 Договору є правом банку. Щодо зазначеного розрахунку заборгованості відповідачка заперечень не висловила. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору, про що засвідчує платіжне доручення (а.с. 1). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved