overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2014 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. У судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2014 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн 00 коп. на утримання неповнолітнього сина. Відповідач не заперечував проти задоволення змінених позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Копією свідоцтва про шлюб підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] дійсно перебувають у шлюбних відносинах (а.с.4). З копії свідоцтва про народження (а.с.5) вбачається, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону Прилуцької міської ради (а.с.6) неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - позивачкою [PERSON] Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони являються батьками неповнолітньої дитини та зобовязані матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання і до досягнення повноліття дитиною, яка перебуває на утриманні позивачки, зважаючи на те, що позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не заперечує проти такого, то суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 551 грн 20 коп. слід стягнути з відповідача [PERSON] На підставі викладеного та ст. 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

27.09.2016 року Березанським районним судом Миколаївської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі №469/678/16-ц (2/469/403/16) за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування запису про реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі, та стягнуто з Березанської РДА і [PERSON] на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір в сумі по 2067,00 грн. з кожного. 16.03.2017 року Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судового збору, сплаченого за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обовязковою. \~ \~ \~ \~ Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів цивільної справи, прокуратурою Миколаївської області згідно з платіжним дорученням №1014 від 25.07.2016 року сплачено судовий збір в розмірі 689 грн. за подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, яка ухвалою судді від 17.08.2016 року задоволена. При ухваленні рішення вказана сума судового збору залишилась не розподіленою, а тому на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

27.09.2016 року Березанським районним судом Миколаївської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі №469/679/16-ц (2/469/404/16) за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування запису про реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі, та стягнуто з Березанської РДА і [PERSON] на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір в сумі по 2067,00 грн. з кожного. 16.03.2017 року Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судового збору, сплаченого за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Сторони та їх представники в судове засідання не зявилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обовязковою. \~ \~ \~ \~ Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. \~ \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів цивільної справи, прокуратурою Миколаївської області згідно з платіжним дорученням №1009 від 25.07.2016 року сплачено судовий збір в розмірі 689 грн. за подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, яка ухвалою судді від 17.08.2016 року задоволена. При ухваленні рішення вказана сума судового збору залишилась не розподіленою, а тому на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

27.09.2016 року Березанським районним судом Миколаївської області ухвалено рішення у цивільній справі №469/706/16-ц (2/469/411/16) за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації та [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування земельної ділянки, яким задоволено позовні вимоги у повному обсязі, та стягнуто з Березанської РДА і [PERSON] на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір в сумі по 2067,00 грн. з кожного. 16.03.2017 року Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судового збору, сплаченого за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Сторони та їх представники в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою. Згідно з п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з платіжним дорученням №1097 від 08.08.2016 року прокуратурою Миколаївської області сплачено судовий збір в розмірі 689 грн. за подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, яка ухвалою судді від 17.08.2016 року задоволена. При ухваленні рішення вказана сума судового збору залишилась не розподіленою, яка на підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

27.09. 2016 року в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення звернулася [PERSON] в якій просить ухвалити додаткове рішення оскільки у рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.09.2016 року, яким позовні вимоги до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності було задоволено та визначено рівними частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]. Право спільної сумісної власності на квартиру 70 в будинку № 19 -21 по вул. Комарова м. Чернівці припинено. Разом з цим, вказує, що незважаючи на наявність в позові вимоги про визначення часток рівними з вказівкою по ? кожному не було зазначено, що визначено рівними частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі ? кожному за [PERSON] та [PERSON], а тому просить ухвалити в цій частині додаткове рішення. Сторони в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили, від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, просив заяву задовольнити. Згідно з частиною 3\~статті 220 ЦПК України,\~суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до ст. 220 ч. 1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом установлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.09. 2016 року позовні вимоги [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності було задоволено. Визначено рівними частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]. Право спільної сумісної власності на квартиру 70 в будинку № 19 -21 по вул. Комарова м. Чернівці припинено. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що судом не вирішено питання стосовно визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі ? кожному за [PERSON] та [PERSON] Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі ? кожному за [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

27.09.2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.07.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя видалось невдалим, сімейні відносини припинені з січня 2016 року через відсутність порозуміння. Її особистим інтересам суперечить надходження з відповідачем в юридичному шлюбі. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вважає, що в матеріалах справи досить доказів, щодо правовідносин сторін, а тому по справі варто ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що сторони 05.07.2008 року зареєстрували шлюб. (а.с.14). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. (а.с.15) Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки як встановлено в судовому засіданні, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

27.09.2016 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: шлюб з відповідачем не склався, доброї та міцної сім'ї не створили, в сім'ї розпочалися постійні безпідставні сварки; шлюб носить формальний характер, проживають окремо та фактичні сімейні відносини припинені з жовтня 2015 року; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить його інтересам. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

27.09.2016 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до Терех В?ячеслава Володимировича, в якому позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що розташований в Харківській області, Харківському районі, с. Благодатне, вул. Молодіжна, буд. 15 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 22 листопада 2004 року. Сторонами подані суду заяви, в яких позивач позов підтримав, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач після смерті батька, [PERSON], який помер 12.1991 року, про що видано свідоцтво про смерть IV-ВЛ № 311785 від 03.06.1991р., прийняв спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.1992р., номер спадкової справи № 194/92, зареєстровано в реєстрі за № 2-769 на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Благодатне, вулиця Молодіжна, буд. 15. Друга частина будинку належала на праві власності матері позивача - [PERSON], яка померла 22 листопада 2004 р., про що в книзі реєстрації актів про смерть [PERSON] селищній раді проведений відповідний запис 29 листопада 2004 року за № 127, що підтверджено відповідною довідкою про смерть, яка видана в зв?язку із відсутністю бланків про смерть. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи ту обставину, що позивач прийняв спадщину і відповідач визнав фей факт, то позивач звільнений від обов?язку доказування такого факту, тому на підставі ст. 1268 ЦК України суд визнає за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

27.09.2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що під час оформлення документів для призначення пенсії за віком, зясувалося, що у його трудовій книжці помилково вказано рік народження «1955» замість «1956». Заявник просить встановити факт, що трудова книжка, оформлена 25 лютого 1974 року, дійсно належить йому. В судове засідання заявник не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, про задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки, виданої 25 лютого 1974 року, заявник [PERSON] [INFO]. Відповідно до копії паспорту серії МО 762464 виданого Новотроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області 05.01.2000 року, заявник [PERSON] [INFO]. У звязку з тим, що в означеній вище трудовій книжці допущена помилка в році народження заявника, останній позбавлений можливості оформити пенсію за віком. Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, час народження якої, що зазначений в документі, не збігається з часом народження зазначеним у паспорті. Таким чином, згідно матеріалів справи, суд приходить до висновку, що трудова книжка видана 25.02.1974 року на імя [PERSON], [INFO] дійсно належить [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

27.09.2016 року із Апеляційного суду Київської області до Тетіївського районного суду Київської області повернулися матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відповідальність за прострочення сплати аліментів, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] не заперечує проти ухвалення додаткового рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не заперечують проти ухвалення додаткового рішення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 31.05.2016 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відповідальність за прострочення сплати аліментів, відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08.09.2016 року, матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відповідальність за прострочення сплати аліментів, повернуто до Тетіївського районного суду Київської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки, судом першої інстанції не розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в розмірі 19232,62грн., з приводу якої подавались докази і давалися пояснення. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи, що в резолютивній частині рішення Тетіївського районного суду від 31.05.2016 року відсутній висновок суду щодо позовних вимог про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості по аліментам в розмірі 19232,62грн., тому, необхідно ухвалити додаткове рішення, яким [PERSON] в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] неустойки(пені) в розмірі 59884,98гривень та заборгованості по аліментам в розмірі 19232,62гривень, відмовити повністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

27.09.2016 року Комінтернівським районним судом Одеської області ухвалено рішення у справі за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в і інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до [PERSON], про стягнення суми витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. У листопаді 2016 року прокурор Волик О. надав суду заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом при ухваленні рішення не прийнято рішення стосовно розподілу судових витрат по справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1\~378 грн., що підтверджується платіжним дорученням №980 від 12.05.2016 року, а.с. 14. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за доцільне ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки при ухваленні рішення не вирішене питання щодо розподілу судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved