Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

27.07.2020 до суду надійшла позовна заява Кредитної спілки «Супер Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказує, що 28.11.2017 між кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання коштів у позику, відповідно до якого позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит в сумі 10000 грн. Позивач виконав умови договору та перерахував відповідачу кошти у сумі 10000 грн., однак [PERSON] , своїх зобов`язань перед кредитною спілкою в повному обсязі не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 15.07.2020 складає 2990,69 грн. В зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 05серпня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що у встановлений ухвалою строк сторони не надали суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе у даній справі постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за кредитним договором кредитної лінії №СК8/297/17/99/06СЗ від 28 листопада 2017 року Кредитна Спілка «Супер Кредит» зобов`язувалась надати [PERSON] кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.3.3 Договору, процентна ставка становить 18 % річних. Відповідно до п. 3.6 Договору, прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. У відповідності до п.5.1 Договору, даний договір діє до 28 листопада 2019 року, але в будь-якому випадку зобов`язання за Договором діють до моменту повного фактичного їх виконання Позичальником. (а.с. 5, 6). Видатковим касовим ордером від 28 листопада 2017 року № 332/8 із підписом [PERSON] підтверджується, що останнім було отримано 10000 грн. за кредитним договором за його заявою про повернення цільового внеску в додатковий капітал (а.с. 9) [PERSON] 18 жовтня 2019 року було надіслано лист, в якому позивачем вказано на порушення відповідачем умов кредитного договору із вимогою здійснити проплату простроченої заборгованості (а.с. 13) Проаналізувавши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Матеріалами справи підтверджується факт укладення договору та виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання відповідачу визначеної суми коштів. Однак, оскільки всупереч умовам договору [PERSON] неналежно виконував свої зобов`язання перед позикодавцем, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка добровільно відповідачем не погашена. Отже, на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 2990,69 грн. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved