Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

27 грудня 2019 року представник позивача - адвокат Веремчук Віталій Анатолійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. 11.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 7142) на кредитному договорі від 13.02.2008 та розрахунку заборгованості за кредитним договором (без номера) станом на 31.05.2017, що укладений між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі виконавчого напису АТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» намагається стягнути з позивача заборгованість по кредитному договору (б/н) за період з 13.02.2008 по 31.05.2017 у сумі 31158,62 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 4506,00 грн., за відсотками 24930,78 грн., по штрафам (фіксована частина) 250,00 грн., по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1471,84 грн. Представник позивача зазначає, що даний виконавчий напис був скерований відповідачем на примусове виконання у Шевченківський ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 27.10.2017 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54900583. За період здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження з позивача [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму грошових коштів у розмірі 6926,46 грн. Про оскаржуваний виконавчий напис та виконавче провадження позивач [PERSON] дізналась лише в липні 2019 року. Вона не отримувала ні вимогу банку про погашення заборгованості, ні постанову ДВС про відкриття виконавчого провадження, оскільки 07.05.2014 була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зняття з реєстрації місця проживання та відмітки у її паспорті. Представник позивача зазначає, що відповідач знав, що у вказаній квартирі на дату вчинення виконавчого напису позивач не вже проживала та не була зареєстрована, що підтверджує п. 11 договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 23.05.2014, у якому зазначено, що згідно довідки, виданої 08.05.2014 ЛКП «Північне» за вих. № 712 у відчужуваній квартирі зареєстрованих осіб не має. 10.12.2014 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Саме таку норму й застосував приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А., вчиняючи оскаржуваний напис. У позові зазначено, що відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженому постановою КМУ від 29.06.99 № 1172, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п. 2 визнано незаконною та нечинною. Відтак, після 22.02.2017 нотаріуси були позбавлені правових підстав для вчинення виконавчих написів на кредитних договорах. Як наслідок, вчинений 11.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. виконавчий напис на кредитному договорі - є незаконним. Представник позивача зазначає, що на підтвердження того, що вимога про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості по кредитному договору, що зазначена у виконавчому написі не була на момент вчинення виконавчого напису безспірною, оскільки дана вимога була предметом розгляду у судовій справі № 466/9796/13-ц, за результатом розгляду якої 13.02.2014 було постановлено заочне рішення, яким з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 19031,54 грн. та 229.40 грн. судового збору. Дане заочне рішення набрало законної сили. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 31.10.2013 складовими стягуваної суми заборгованості в розмірі 19031,54 грн. були: 4506,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 13143,09 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, 500,00 грн.- штраф (фіксована складова), 882,45 грн. - штраф (процентна складова). Додатком до позовної заяви є заява на отримання платіжної картки від 13.02.2008, яка на переконання банківської установи, разом з умовами і правилами надання банківських послуг є кредитним договором. Враховуючи той факт, що кредитний договір від 13.02.2008 до оскаржуваного напису не долучений та беручи до уваги той факт, розрахунки заборгованості, що є додатками до позовної заяви банку та до оскаржуваного напису містять одні і ті ж самі показники та складові заборгованості, то представник позивача зазначає, що вимога про стягнення заборгованості, яка є предметом оскаржуваного напису є також заборгованістю по заяві на отримання платіжної картки від 13.02.2008. Заборгованість по кредитному договору б/н за період з 13.02.2008 по 31.05.2017, яка є предметом виконавчого напису в собі містить заборгованість по цьому ж кредитному договору б/н за період з 13.02.2008 по 31.10.2013, що була предметом розгляду у судовій справі № 466/9796/13-ц. Відтак, представник позивача вказав, що відповідач ПАТ «КБ «Приватбанк» намагається неправомірно двічі стягнути з позивача [PERSON] заборгованість по кредитному договору б/н від 13.02.2008за період з 13.02.2008 по 31.10.2013. Заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4506,00 грн., яка зазначена у виконавчому написі, вже стягнута із позивача [PERSON] по рішенню суду від 13.02.2014 у справі № 466/9796/13-ц. У зв`язку із чим представник позивача просив визнати виконавчий напис нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 11.07.2017, зареєстрований в реєстрі за № 7142, таким, що не підлягає виконанню та зобов`язати відповідача АТ «КБ «Приватбанк» повернути позивачу [PERSON] стягнені за виконавчим написом № 7142 від 11.07.2017 грошові кошти в сумі 6926,46 грн. Обґрунтування заперечень відповідача. 18 травня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача АТ «КБ «Приватбанк» Наконечної А. В., проте судом відмовлено у прийнятті відзиву та долученні до матеріалів справи, оскільки такий подано з порушенням строку. Третіми особами - приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. та представником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) пояснення щодо позову подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02 січня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 Лютого 2020 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). 02 березня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. Представник позивача - адвокат Веремчук В. А., який діє в інтересах [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та надав пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив. У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А. А. не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. У судове засідання представник третьої особи - Шевченківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. У судовому засіданні, перевіркою доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із приводу вчинення виконавчого напису нотаріусом по договірних зобов`язаннях, визначених кредитним договором. 13.02.2008 між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір б/н. 11 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 13.02.2008 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017, грошових коштів у сумі 31158,62 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4506,00 грн., заборгованості за відсотками 24930,78 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1471,84 грн. (а. с. 10). На підставі виконавчого напису, 27.10.2017 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54900583 (а. с. 11). Згідно листа начальника Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Савойника Р. П. від 27.09.2019/В-9 за вих. № 35163, у відповідь на клопотання позивача [PERSON] повідомлено, що АСВП № 54900583 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 31158,62 грн. - згідно постанови про звернення стягнення на доходи боржника кошти отримано в сумі 7929,33 грн., які з них в сумі 6926,46 грн. перераховані на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк», 692,64 грн. стягнуто виконавчого збору та 310,22 грн. стягнуто на витрати виконавчого провадження; АСВП № 55878390 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 843910,27 грн. - згідно постанови про звернення стягнення на доходи боржника кошти отримано в сумі 3569,26 грн., які з них в сумі 2946,40 грн. перераховані на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк», 294,64 грн. стягнуто виконавчого збору та 328,22 грн. стягнуто на витрати виконавчого провадження (а. с. 12). Судом встановлено, що згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.02.2014 року у цивільній справі № 466/9796/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено та стягнуто із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19031,54 грн. та стягнуто 229,40 грн. судового збору. Рішення суду набрало законної сили. (а. с. 65-66). Як визначено правовою позицією, що викладена в Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат»), нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (редакція від 09.04.2011 року, дана редакція діяла на момент вчинення оскаржуваного Виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (редакція від 09.04.2011 року, дана редакція діяла на момент вчинення оскаржуваного Виконавчого напису), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Крім того, судом встановлено, що вимога про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса не була на момент вчинення такого напису безспірною, оскільки вимога про стягнення заборгованості по кредитному договору була предметом розгляду у цивільній справі № 466/9796/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким позов задоволено та стягнуто із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19031,54 грн. та стягнуто 229,40 грн. судового збору (а. с. 65-66). Рішення суду набрало законної сили та 04.02.2015 Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчі листи. Заборгованість по кредитному договору б/н за період з 13.02.2008 по 31.05.2017, яка є предметом виконавчого напису в собі містить заборгованість по кредитному договору б/н за період з 13.02.2008 по 31.10.2013, що була предметом розгляду у судовій справі № 466/9796/13-ц. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позов представника позивача - адвоката Веремчука Віталія Анатолійовича, який діє в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса є підставним та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved