Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

27 грудня 2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора , про встановлення факту проживання однією сім'єю, про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що приблизно з 2011 року він проживав разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою м. Маріуполь, пр. Нахімова б. 100 кв. 30. 11.04.2015 року [PERSON] померла, після чого він проживав удвох з [PERSON] до його смерті 06.05.2017 року. Оскільки на момент його смерті позивач був єдиним родичом, з яким він проживав однією сімєю пять років, позивач вважає себе спадкоємцем. Крім того, існував заповіт на імя позивача від 10.09.1997 року. Позивач просив визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом, визнати права на спадкування та встановити факт проживання однією сімє понад пять років У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою позицію тим, що позивачем не надано достатньо доказів проживання однією родиною з [PERSON] та [PERSON] більше 5 років. Представник третьої особи до суду не зявився, будучи повідомлений про час та місце слухання справи, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення. Разом з тим, відповідно до роз'яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження УВ №155641 встановлено, що [PERSON] народився 05.08.1943 року. Батько [PERSON], мати [PERSON], про що маріупольським міським ЗАГС зроблено актовий запис № 675 від 21.06.1945 року. (а.с.6) Відповідно до свідоцтво про народження № 82 [PERSON] народилась 07.07.1937 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. (а.с. 7) Як вбачається з свідоцтва про одруження ІІІ-ЯР № 039204 від 04.01.1959 року Портовським райбюро ЗАГСу зареєстровано брак між [PERSON] та [PERSON]. Запис № 1. Фамілія [PERSON] після одруження «Ніколаєва» (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 995471 від 10.05.2017 року виданого Приморським районним у м. Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області - [PERSON], [INFO] помер 06 травня 2017 року, актовий запис 436 (а.с. 9) Згідно з свідоцтвом про смерть серія І-НО № 900388 від 14.04.2015 року виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області - [PERSON] померла 11 квітня 2015 року, актовий запис 369 (а.с. 10) З свідоцтва про поховання № 024341 від 08.05.2017 року вбачається, що [PERSON] похований 08.05.2017 року на Старо-Кримском цвинтарі. (а.с.13) Відповідно до договору замовлення № 11 від 08.05.2107 року про організацію та проведення поховання замовником робіт є [PERSON], що мешкає пр. Нахімова б. 100 кв. 30, виконавцем робіт є ФЛП [PERSON] (а.с. 14-15) Як вбачається з квитанцій про оплату послуг, талонів на поминальний обід, талонів на послуги священика замовником послуг була [PERSON] (а.с.16-17) Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленим 21.10.2015 року, у вказаній квартирі прописані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.18-19) Відповідно до копії паспорту громадянина України серії ВВ № 726589 [PERSON] з 07.10.2011 року по 27.06.2017 року був прописаний у м. Маріуполі проспект Нахімова б. 22 кв. 13, а з 27.06.2017 року у м. Маріуполі пр. Нахімова б. 97 кв. 31. (а.с. 24) Як вбачається з копії заповіту від 10.09.1997 року [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]. Даний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 2-2502 (а.с.67) Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт за реєстровим номером № 2-2502 був скасований на підставі заяви [PERSON] 10.08.2011 року за реєстровим номером № 2-1065 (а.с.59-60, 62) Як вбачається з положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. В матеріалах даної справи на підтвердження факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем не менш ніж пять років до дня смерті [PERSON], позивачем не надано жодного належного документу, крім того, надані суду документи які підтверджують витрати на поховання, вказують на те, що похованням [PERSON] займалась [PERSON]. а не [PERSON] Суд вважає, що відсутні належні докази, які підтверджують ведення спільного господарства та факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем понад п'ять років однією сім'єю до часу відкриття спадщини. Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON]Є дійсно мешкав в квартирі [ADDRESS], але вони не змогли пояснити скільки часу [PERSON] там мешкав та чи вів він спільне господарство з сімєю [PERSON]. Отже, позивачем не надано до суду належних доказів про те, що останній був членом сім'ї [PERSON] та [PERSON] в сенсі положень ст.3 СК України. Тому, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Ст. 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову в частині встановлення факту проживання однією родиною понад пять років, позовні вимоги щодо визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed