Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

27 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Відповідач з 2011 року проживає окремо, з того часу самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає на утримання доньки матеріальної допомоги, дитиною не цікавиться, участі у її житті не приймає, не спілкується з нею, не переймається її проблемами. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без підтримки з боку відповідача. Посилаючись на вказані обставини позивач, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Позивач в судовому засіданні 13.03.2019р. позов підтримала, в останнє судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Шосткинської міської ради в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також в цій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить прийняти рішення на користь дитини. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзиву не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 26 квітня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Як вбачається з рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.07.2013р. шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 12). На даний час дитина сторін проживає з матір`ю. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 23.04.2018 року №131 визнано за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги той факт, що [PERSON] не спілкується з дитиною, не проявляє батьківської турботи до неї, самоусунувся від її виховання, матеріально не утримує, аліменти не сплачує, не цікавиться її життям та здоров`ям (а.с. 37). Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідача, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2013р. у цивільній справі № 589/3921/13-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідно до відомостей, наданих Шосткинським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відповідач не сплачує аліментів на утримання доньки та станом на 01.03.2018р. має заборгованість по аліментах в сумі 15542 грн. 30 коп. (а.с. 13). За даними Шосткинського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) №12 «Росинка» [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад з вересня 2014 року, при цьому, батько дитини в дошкільному закладі не з`являється, вихованням дитини не займається (а.с. 16). З урахуванням викладеного у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітньої доньки, не цікавиться життям та розвитком доньки, не бере участь у її вихованні. Дані обставини підтвердили також допитані в судовому засіданні 13.03.2019р. свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які, кожен окремо, суду пояснили, що відповідач після розлучення з позивачем донькою [PERSON] зовсім не цікавиться, не приймає участі в її вихованні, не відвідує, матеріально не утримує та навіть на дні народження до неї не приходить. Судом не встановлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок виконавчого комітету Шосткинської міської ради суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved