Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

27 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 14 березня 2005 року на імя її бабусі [PERSON] розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,37 га, що розташована в межах території Камянської сільської ради. 22 травня 2013 року [PERSON] склала заповіт на її імя, яким заповіла все майно, що належатиме їй на момент смерті. 30 серпня 2013 року спадкодавиця померла. Оригінал державного акту, що посвідчував право власності бабусі на вказану земельну ділянку, було втрачено, у звязку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, за якою вона звернулась в установлений законом строк. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представники позивачки та відповідачанадали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник відповідачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 14 березня 2005 року на підставі розпорядження Очаківської районної державної адміністрації № 523 від 23 грудня 2004 рокуна імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,37 га, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 8). 22 травня 2013 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачці Шумейко (після зміни прізвища [PERSON]) О.І. (а. с. 5), що було посвідчено секретарем виконкому Камянської сільської ради за № 26 (а. с. 7). 30 серпня 2013 року, не змінивши заповіту, [PERSON] померла, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 181614 від 03.09.2013р. (а. с. 6). Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 675/01-09 від 02 липня 2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44314911 від 01 липня 2016 року, наданих на запит суду, а також оглянутої в судовому засіданні спадкової справи, вбачається що після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу за заявою позивачки. 05 травня 2014 року нотаріусом за вих. № 363/02-14 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку за заповітом через відсутність оригіналу державного акту на імя спадкодавиці та запропоновано звернутися до суду (а. с. 9). З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, оригінал вказаного вище державного акту на імя померлого, було знищено. Втрата вказаного документу підтверджується оголошенням у друкованому засобі масової інформації (а. с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що внаслідок втрати оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку порушується право позивачки на належне оформлення у встановленому законом порядку спадкового майна, іншого шляху реалізувати своє право власності у останньої немає; обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на них, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved