Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

28.01.2014 року Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Боловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області до виконкому Баловненськогї сільської ради Новоодеського району Миколаївської області і [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зобов'язання звільнити земельну ділянку шляхом знесення капітальної споруди. В своєму позові прокурор зазначив, що в результаті проведеної прокурорської перевірки було встановлено, що рішенням виконкому Баловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області №54 від 14.09.2011 року було оформлено право власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 227,5 кв.м, господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS]. На підставі цього рішення виконкомом було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке складається безпосередньо із вищевказаного житлового будинку, літера А-1м/с, літньої кухні літера Б-1, плавального басейну В-1, гаражу Г-1, підвалу Дп/д, гаражу Е-1, огорожі №1,2,6,7 та споруд №3,4,5. Також прокурор зазначив, що вказане рішення виконкому суперечить діючому законодавству, а свідоцтво про право власності [PERSON] на ці об'єкти нерухомості видане з порушенням законодавства, так як один із об'єктів власності, що позначений літерою Е-1, гараж, площею 51,3 кв.м. і пірс площею 104,4 кв.м., який від гаражу входить в акваторію ріки Південний Буг, були побудовані відповідачем незаконно, поза межами тих земельних ділянок, які були передані йому у власність, з порушенням ст.88 ВК України та ст.ст.58,60,61 ЗК України, у прибережній захисній смузі. Посилаючись на викладені в позові обставини і підстави позову, прокурор просив суд визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №54 від 14.09.2011 року в частині оформлення права власності [PERSON] на споруду гаражу, позначеного на плані забудови літерою Е-1, площею 51,3 кв.м., розташовану по [ADDRESS], а також просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 16.09.2009 року на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], в частині оформлення права власності [PERSON] на споруду гаражу, позначену на плані літерою Е-1, площею 51,3 кв.м. Також прокурор просив суд, зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, розташовану на узбережжі ріки Південний Буг перед територією домоволодіння по [ADDRESS], шляхом знесення за власний рахунок капітальної споруди гаражу, площею 51,3 кв.м, та бетонної споруди пірсу, площею 104,4 кв.м. В процесі підготовчого розгляду справи за заявою прокурора відбулася заміна неналежного відповідача виконкому Баловненської сільради на належного - Баловненську сільраду, а також прокурором були змінені позовні вимоги. Так у змінених позовних вимогах, прокурор просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області не 16.09.2009 року, а 16.09.2011 року на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], в частині оформлення права власності [PERSON] на споруду гаражу, позначеного на плані забудови літерою Е-1, площею 51,3 кв.м. .В судовому засіданні прокурор підтримав свій позов і, в порядку ст.45 ЦПК України виступив самостійним позивачем, так як представник позивача Баловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області, в інтересах якої і було заявлено цей позов, не підтримав позову прокурора. Посилаючись на викладені в позові обставини, прокурор зазначаючи, що оскаржуване ним рішення виконкому Баловненської сільради і свідоцтво про право власності [PERSON] в частині узаконення власності на споруду гаражу Е-1, видані в порушення чинного на той час законодавства, в зв'язку з чим просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача Баловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області не підтримав позову прокурора, а як представник цього ж органу, як відповідача, заявив, що позову не визнає, так як вважає, що оскаржуване прокурором рішення виконкому прийняте законно і, що право власності [PERSON] було оформлено виконкомом також законно, на підставі наданих [PERSON] всіх необхідних для цього документів. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позову не визнав та, посилаючись на безпідставність заявленого позову, недоведеність його вимог, просив суд в їх задоволені відмовити. В заперечення заявлених позовних вимог, представник [PERSON] заявив, що будівництво належного [PERSON] гаражу Е-1 відбулося з додержанням всіх будівельних норм, на законних підставах, а щодо споруди пірсу зазначив, що ця споруда [PERSON] не належить, так як була побудована багатьма мешканцями села для задоволення їх потреб. Вислухавши пояснення прокурора, представників сторін та покази допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи, рішенням виконкому Баловненської сільради Новоодеського району Миколаївської області №54 від 14.09.2011 року було оформлено право власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 227,5 кв.м, господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS]. Цим же рішенням було дано доручення РКП «Новоодеське районне бюро технічної інвентаризації» видати та зареєструвати свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди. На підставі цього ж рішення, в цей же день, 16.09.2011 року, виконкомом Баловненської сільради було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке складається безпосередньо із вищевказаного житлового будинку, літера А-1м/с, літньої кухні літера Б-1, плавального басейну В-1, гаражу Г-1, підвалу Дп/д, гаражу Е-1, огорожі №1,2,6,7 та споруд №3,4,5. 16.09.2011 року, в це й же день, дане свідоцтво було зареєстровано РКП «Новоодеське РБТІ». Судом також встановлено, що на правах приватної власності відповідачу [PERSON] належать земельні ділянки: - площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно з планом, що розташована по [ADDRESS], згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку ЯЗ №254770, виданого Баловненською сільрадою Новоодеського району Миколаївської області 04.03.2009 року; - площею 0,0523 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS], згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку ЯЗ №254771, виданого Баловненською сільрадою Новоодеського району Миколаївської області 04.03.2009 року; - площею 0,21 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно з планом, що розташована по [ADDRESS], згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку ЯЗ №134094, виданого Баловненською сільрадою Новоодеського району Миколаївської області 28.11.2008 року. Проведеною 05.08.2013 року прокурорською перевіркою, спільно з працівниками Державної екологічної інспекції в Миколаївській області і представників Баловненської сільради, було виявлено, що капітальна кам'яна будівля гаражу Е-1, площею 51,3 кв.м, що зареєстрована на правах власності за відповідачем [PERSON], за адресою: [ADDRESS], знаходиться поза межами тих вищезазначених земельних ділянок, що були виділені йому у власність, а саме знаходиться на березі ріки Південний Буг, в межах законодавчо визначеної прибережної захисної смуги, на відстані 10 метрів від урізу води. В ході цієї перевірки також було виявлено самовільно збудовану бетонну споруду пірсу, площею 104,4 кв.м (довжина 23м, ширина 4,54 м), яка входить в акваторію ріки Південний Буг на 5 метрів, що підходить безпосередньо до гаражу Е-1, площею 51,3 кв.м, належного відповідачу [PERSON] Під час прокурорської перевірки і в судовому засіданні, не було виявлено ніяких рішень Баловненської сільради щодо передачі у власність чи користування відповідачу [PERSON] чи будь-яким іншим особам земельних ділянок на яких були виявлені незаконно зведені вищевказані капітальні споруди. Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, згідно зі ст.13 Конституції України та ст.324 ЦК України, є об'єктами права Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Баловненська сільрада Новоодеського району Миколаївської області, як орган місцевого самоврядування, згідно з законом уповноважена державою здійснювати відповідні повноваження у спірних земельних правовідносинах та виконує повноваження власника земельної ділянки, яка є предметом даного спору. У відповідності із ст.ст. 58,60,61 Земельного Кодексу України, якими встановлено статус і правовий режим прибережних захисних смуг, передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті у тому числі прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною, зокрема 100 метрів для великих річок, водосховищ на них та озер. У прибережних захисних смугах уздовж річок забороняється розорювання земель, а також садівництво та городництво, будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватися, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Статтею 88 Водного Кодексу України також визначено статус прибережної захисної смуги та її правовий режим використання, де зазначені також аналогічні положення закону, тим положенням, що вказані в ст.ст.58,60-61 ЗК України. В судовому засіданні, із досліджених документів, встановлено, що гараж Е-1, площею 51,3 кв.м, право власності на який оформлено за відповідачем [PERSON], дійсно розташований на земельній ділянці, поза межами тих земельних ділянок, що були виділені йому у власність, а саме: знаходиться на березі ріки Південний Буг, в межах законодавчо визначеної прибережної захисної смуги, на відстані 10 метрів від урізу води. Спростування позовних вимог, викладених в письмових запереченнях представника відповідача [PERSON] та в усних поясненнях представника Баловненської сільради даних ним у суді, суд до уваги не приймає, поскільки сам факт наявності висновку (декларації про готовність об'єкта до експлуатації), виданого [PERSON] інспекцією ДАБК у Миколаївські області на нерухомий об'єкт закінченого будівництва, розташованого по [ADDRESS] та посилання на додержання відповідачем всіх будівельних норм, не дає права [PERSON] зводити капітальні споруди у прибережній захисній смузі, поза межами земельної ділянки, виділеної йому у власність. Крім того, суд зазначає, що згідно зі змістом цієї декларації, виданої інспекцією ДАБК у Миколаївські області, всі перечисленні нею в цьому документі об'єкти нерухомості, повинні знаходитись на земельній ділянці площею 0,21 га, що була виділена була у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні фактичні обставини, доводять зворотне, а саме той факт, що споруда гаражу Е-1, площею 51,3 кв.м, знаходиться поза межами цієї, виділеної у власність відповідача земельної ділянки, а саме знаходиться на березі ріки Південний Буг, в межах законодавчо визначеної прибережної захисної смуги, на відстані 10 метрів від урізу води. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказану споруду гаражу Е-1, площею 51,3 кв.м зведено відповідачем [PERSON] з порушенням ст.375 ЦК України, з порушенням норм передбачених в ст.ст.58,60-61, 90-91 ЗК України, в ст.88 Водного Кодексу України. На ці обставини Баловненська сільрада Новоодеського району Миколаївської області своєї уваги не звернула, а її виконавчий орган - виконком, в порушення ст.88 Водного Кодексу України, виніс незаконне рішення №54 від 14.09.2011 року про оформлення права власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 227,5 кв.м, господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS], а саме незаконне в частині оформлення права власності [PERSON] на споруду гаражу Е-1, площею 51,3 кв.м, на підставі якого, [PERSON] і було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке складається безпосередньо із вищевказаного житлового будинку, літера А-1м/с, літньої кухні літера Б-1, плавального басейну В-1, гаражу Г-1, підвалу Дп/д, гаражу Е-1, огорожі №1,2,6,7 та споруд №3,4,5. Правові наслідки самочинної забудови регулюються положеннями ст.376 ЦК України, а питання відповідальності за порушення земельного законодавства, викладені у нормах ст.ст. 211-212 ЗК України. Така відповідальність відповідача [PERSON] можлива, в тому числі, і у спосіб викладений у позовних вимогах, а саме у спосіб зобов'язання відповідача [PERSON] звільнити земельну ділянку, що розташована на узбережжі ріки Південний Буг, перед територією його домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], шляхом знесення за власний рахунок незаконно зведеної капітальної споруди гаражу, площею 51,3 кв.м. Одним із способів захисту прав на земельну ділянку, у відповідності зі ст.152 ЗК України, може бути визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідальність органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за видання акта, яким порушується права власності на землю, передбачено ст.155 ЗК України, у спосіб визнання такого акту недійсним. Крім того, згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину, яким в даному випадку є оскаржуване одностороннє рішення №54 виконкому Баловненської сільради Новоодеського району від 14.09.2011 року в частині оформлення [PERSON] права власності на незаконно зведену споруду гаражу Е-1, площею 51,3 кв. м, не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства і моральним засадам суспільства. Висновки суду щодо незаконності рішення виконкому Баловненської сільради №54 від 14.09.2011 року, в частині оформлення [PERSON] права власності на незаконно зведену споруду гаражу Е-1, площею 51,3 кв. м, що розташована на не відведеній відповідачу у власність земельній ділянці, а саме у прибережній захисній смузі, узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені в постановах від 22.05.2013 року у справі №6-25 цс 13 та у постанові від 21.05.2014 року у справі №6-16 цс-14, які відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суддів України. Що ж стосується позовних вимог прокурора про зобов'язання відповідача [PERSON] звільнити земельну ділянку, розташовану на узбережжі ріки південний Буг, перед територією його домоволодіння по [ADDRESS] шляхом знесення за власний рахунок бетонної споруди пірсу, площею 104,4 кв.м, то суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні ці позовні вимоги не доведені. Так, досліджені в судовому засіданні фактичні обставини справи не доводять той факт, що ця споруда бетонного пірсу, площею 104,4 кв.м належить відповідачу [PERSON] і, що вона була побудована(зведена) ним. Прокурор, як позивач, не довів в судовому засіданні цих обставин. Разом з тим, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили доводи відповідача [PERSON], викладені в письмових запереченнях його представника, про те, що вказану споруду будували численні мешканці села Баловне за власний рахунок для їх власних потреб. За таких вищевикладених обставин, в зв'язку з недоведеністю цієї частини позовних вимог, позов прокурора в цій частині заявлених вимог, задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача - Баловнеської сільської ради та [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судові витрати в дольовому розмірі по 121,80 гривень з кожного.

Outcome: partial