overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті було отримано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2016 року видане Макіївським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції, ДНР. Після її смерті залишилася спадщина. Вона не може скористатися своїми правами, після смерті її матері прийняти спадщину, у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть серії ДНР, не є дійсним і не створює правових наслідків, у зв'язку з чим воно не може бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] у м. Донецьку. В судове засідання заявниця та її представник не з'явилися, але надали суду заяви, в яких заявлені вимоги підтримали та просили заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] виданого Макіївським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції, ДНР - [PERSON], померла [INFO] у віці 80 років. Згідно копії паспорту громадянки України [PERSON] зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1983 року, заявниця [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті матері заявниці - [PERSON], [INFO], уродженки м. Макіївка Донецької, громадянки України, яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 80 років, причина смерті «хронічна серцево-судинна недостатність. Ішемічна хвороба сердця». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], [INFO], який мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 12.01.2017р., видане Центром первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Макіївки Міністерства охорони здоров'я ДНР та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2017 року видане Гірницьким відділом запису актів цивільного стану м. Макіївки Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Після його смерті залишилася спадщина. Вона не може скористатися своїми правами, після смерті її чоловіка прийняти спадщину, у зв'язку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть серії ДНР, не є дійсними і не створюють правових наслідків, у зв'язку з чим вони не можуть бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], який помер [INFO] року у м. Макіївка. В судове засідання заявниця не з'явилась, але надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 12.01.2017р., виданого Центром первинної медико-санітарної допомоги №4 м. Макіївки Міністерства охорони здоров'я ДНР та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2017 року видане Гірницьким відділом запису актів цивільного стану м. Макіївки Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР - [PERSON], помер [INFO] року у віці 66 років. Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.08.1972 року, заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті чоловіка заявниці - [PERSON], [INFO], уродженця м. Макіївка Донецької, громадянина України, який помер [INFO] року в м. Макіївка Донецької області, Україна, у віці 66 років, причина смерті «хронічна серцево-судинна недостатність». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склалися, у звязку з чим в 2011 році шлюб між ними розірвано на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області. З часу розірвання шлюбу дитина перебуває на її утриманні, станом на теперішній час позивачка не працює, та немає ніякого доходу. Відповідач працює, має стабільну заробітну плату, втім місце свої роботи він приховує. В добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки він відмовляється. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та доводи на яких вони ґрунтуються, просить позов задовольнити та розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання доньки аліменти в розмірі ? частки його доходу. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], (а.с. 5), довідкою КП «Служба єдиного замовника» від 23.01.2017 року, з якої вбачається, що позивачка мешкає разом із своєю донькою [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця починаючи з дня звернення до суду тобто з 27.01.2017 року до 04.09.2021 року. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2003 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просить розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але направила на адресу суду заяву, з якої вбачається, що позов вона підтримує, а справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи повторно в судове засідання не зявився. Відповідно до положень ст. ст. 77; 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2003 року (а.с.4), мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач своїх запреречень на адресу суду не направив позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.01.2012 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №17. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.01.2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинені з 2015 року, примирення не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2012 року, від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітньої дочки між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судові витрати: 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.08.2008 року Піщанською сільською радою Красноградського району Харківської області, актовий запис №15. В обґрунтування позову зазначила, що з 29.08.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки втратили кохання та взаєморозуміння один до одного, що приводить до сварок та конфліктів. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю не має, спору стосовно місця проживання та виховання дитини між ними не має. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Примирення між ними не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, від позову не відмовилася, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дівоче [PERSON]. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень проти позовної заяви не надав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про укладення шлюбу та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2008 року, від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітнього сина між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

27.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі 17.11.1990 року було укладено шлюб, від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому Законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, доньки Діани, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 7. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідкою, а.с. 4,5. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки Діани, [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

27.01.2017 року до Баранівського районного суду надійшла позовна заява від [PERSON]\~ до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 15.02.2017 року по справі №273/86/17 позовну заяву про розірвання шлюбу було задоволено. 06.03.2017 року від [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у зв'язку з тим, що рішенням суду не було стягнено з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 640 грн. У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про розгляд даної заяви повідомлені вчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін в судовому засіданні при вирішенні питання щодо ухвалення додаткового рішенні не є обов'язковою. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 640 грн., який просить стягнути з відповідача. Рішенням суду від 15.02.2017 року по справі №273/86/17 позовну заяву про розірвання шлюбу було задоволено. Щодо вирішення питання про судові витрани судом не вирішені. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи Таким чином, відповідно з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

27.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, між сторонами подружні відносини не підтримуються, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з лютого 2016 року вони разом не проживають, спільного господарства та бюджету не ведуть і про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач не надає їй достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач у судове засідання не прибув, у поданій заяві просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.02.2012 року і вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, а відповідач мешкає окремо від них. Оскільки з лютого 2016 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства та бюджету не ведуть, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає і на примирення не згоден, а ступінь відчуженості сторін є значною - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу. Згідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не має інших утриманців, виходячи з його віку він має можливість сплачувати позивачу аліменти на неповнолітню дитину у зазначеному позивачем розмірі. Встановлені судом обставини справи є підставами для повного задоволення позову, з покладанням на відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved