Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с. Хмільно Радехівського району Львівської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 22.02.1996 року. Оскільки, після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса, а заповіт спадкодавцем не складався, мало місце спадкування майна померлої за законом. Згідно відомостей, викладених у довідці Хмільнівського старостинського округу Радехівського району № 221 від 05.06.2020 року, [PERSON] , до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] та разом із нею були зареєстровані і проживали: невістка - [PERSON] , невістка внука [PERSON] , правнука - [PERSON] . Після звернення позивача у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Радехівського нотаріального округу 12.05.2020 року відкрита нотаріальна справа №61864665 (№ 7/2018), що посвідчується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.03.2018 року. Відповідно до відомостей, викладених у Свідоцтві про право на спадщину за законом. [PERSON] , як правнучка [PERSON] та єдиний і належний спадкоємець, прийняла спадщину після смерті останньої, при цьому набула право власності на частину спадкового майна, зокрема на будинок [ADDRESS] , про що здійснено запис в реєстрі за № 280. У склад спадкового майна, окрім іншого, увійшла земельна ділянка, яка зазначена у Державному акті на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №025346, що виданий 12 квітня 2000 року, тобто після смерті спадкодавця. Інших можливих претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців за законом, окрім як вказаний у позові відповідач, немає. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, позивач не має. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,3971 га, у склад яких увійшли земельні ділянки площею 0,3148 га та 1,0823 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належали [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 025346, виданого 12.04.2000 року, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.4-6). У підготовчому судовому засідання представник позивача позов підтримав повністю та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] , скерувала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.40). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у с. Хмільно Радехівського району померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 22.02.1996 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 11.11.1989 року (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 30 квітня 1995 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.18). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] , виданим 13.10.1988 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області, свідоцтвом про шлюб позивача, серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, свідоцтвом про укладення шлюбу матері позивача, серії [NUMBER] , виданим Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області, свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про одруження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] , серії [NUMBER] (а.с.10,11,13,16,17,19,20). Згідно відомостей, викладених у довідці Хмільнівського старостинського округу Радехівського району № 221 від 05.06.2020 року, [PERSON] , до дня своєї смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] та разом із нею були зареєстровані і проживали: невістка - [PERSON] , невістка внука [PERSON] , правнучка - [PERSON] . Виконкомом Хмільнівської сільської ради від імені померлої заповіт не посвідчувався. Дані відомості підтверджуються також записами в будинковій книзі (а.с.23,28-32). Приватним нотаріусом Радехівського нотаріального округу Юрченко О.В. відкрита спадкова справа №61864665 (№ 7/2018), що посвідчується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.03.2018 року та відповідно до відомостей, викладених у Свідоцтві про право на спадщину за законом, [PERSON] , як правнучка [PERSON] , прийняла спадщину після смерті останньої, при цьому набула право власності на будинок [ADDRESS] , про що здійснено запис в реєстрі за № 280 (а.с.21,24). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ №025346, виданого 12.04.2000 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення Х сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 25 лютого 2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9292, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,3971 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.22). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115806660 від 01.03.2018 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.25). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved