Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

28 січня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на забезпечення сина - [PERSON] , [INFO] , а саме: фактично понесені витрати - 5 425,00 грн.; передбачувані витрати на повторний курс лікування - 9 984,00 грн., щомісячні витрати з 01.09.2018 року по 31.05.2019 року у розмірі 410,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на забезпечення доньки - [PERSON] , [INFO] , а саме: щомісячні витрати з 01.09.2018 року по 31.05.2019 року у розмірі 760,00 грн.; витрати раз на рік у розмірі 3 700,00 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі та від шлюбу мають двох дітей. За рішенням суду з батька на користь матері стягнуті аліменти по 2 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Як зазначає позивач, молодша дитина потребує кожні пів року курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації, систематичного спостереження у невролога, ЛФК, масажі, велотренування, плавання, гідрокінезотерапії. За курс лікування у період з 30.10.2017 року по 10.11.2017 року позивач зазначає, що вона сплатила самостійно 10 500,00 грн. готівкою в касу лікувальної установи та 700,00 грн. передоплати. Також дитині рекомендовано повторний курс лікування в період з 27.05.2019 року по 07.06.2019 року за що має бути сплачено 12 940,00 грн. Крім того потрібно сплачувати вартість проїзду на одну людину 507,00 грн. в одну сторону (загальна сума в обидві сторони на двох) становить 2 028,00 грн. та вартість готелю на 10 днів приблизно 5000,00 грн. А тому вартість передбачуваних витрат становить 19 968,00 грн. Окрім того, син відвідує 3-й клас школи, гуртки - логіка та англійську мову, що потребує значних витрат, а саме: -логіка щомісячно 100,00 грн. з вересня по травень -англійська мова - 90,00 грн. одне заняття по 2 заняття на тиждень, середня вартість на місяць 720,00 грн. з вересня по травень, а тому на сина додаткові витрати становлять Ѕ частина від наступних витрат: 10 850,00 грн. (понесені витрати на лікування), 19 968,00 грн. (передбачувані витрати на повторний курс лікування), 100,00 грн. (щомісячно на заняття логіки), 720,00 грн. щомісячно за заняття англійською мовою з вересня та травень). Додаткові витрати на доньку становлять: -бальні танці - 500,00 грн. щомісячно з вересня по травень - витрати на змагання близько 300,00 грн. щомісяця з вересня по червень - один раз на рік спортивні збори на 12 днів - 7 400,00 грн. -англійська мова - 90,00 грн. одне заняття по 2 заняття на тиждень, середня вартість на місяць 720,00 грн. з вересня по травень. А тому на доньку додаткові витрати становлять Ѕ частина від наступних витрат: 300,00 грн. + 500,00 грн. (танці та змагання щомісячно), 7 400,00 грн. (передбачувані витрати на спортивні збори один раз на рік), 720,00 грн. щомісячно за заняття англійською мовою з вересня та травень). Позивач зазначає, що відповідач має фінансову можливість надавати допомогу дітям, крім того це обов`язок батька, а не право приймати участь у додаткових витратах на дітей. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, крім позовних вимог про стягнення витрат на спортивні збори доньки, так як вона не має їхати та на повторний курс лікування сина, так як в зв`язку з відсутністю коштів, вони не мали можливості поїхати на лікування. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що витрати на лікування в 2018 році були понесені за спільні кошти подружжя. Йому не відомо про відвідування дітьми курсів англійської мови та занять логіки сином. Щодо танців відповідач зазначив, що дійсно він обізнаний про такі заняття донькою, проте це не є додатковими витратами. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Так, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року, який рішенням Шевченківського районного суду м.Кмєва від 27.04.2018 року (справа №761/2287/18) розірвано. Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Апеляційного суду м.Києва від 17.07.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти в розмірі по 2 500,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 30.01.2018 року до досягнення дітьми повноліття. Стаття 185 СК України визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. За положеннями п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як зазначила позивач звертаючись до суду з позовом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом. В період з 30.10.2017 року по 10.11.2017 року [PERSON] проходив курс лікування в Міжнародній клініці відновного лікування м.Трускавця. З медичної документації за наслідками курсу лікування вбачається, що [PERSON] рекомендовано спостереження невролога, ЛФК за методикою центру, масаж, велотренування, плавання, гідрокінезотерапії, повторний курс лікування. Як зазначила позивач, вона з власних коштів 10.09.2017 року сплатила 700,00 грн. авансу за лікування сина, що підтверджується платіжним дорученням та 10 150,00 грн. готівкою в касу банку. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що дійсно у вказаний період син перебував на лікуванні, проте відповідач зауважив, що вони всією сім`єю їздили на лікування і кошти, які сплачувала позивач, на той час були спільним майном подружжя, оскільки вони на той час проживали однією сім`єю. Враховуючи, що шлюб між сторонами було розірвано 27.04.2018 року, суду не надано доказів, що було встановлено режим окремого проживання подружжя, як і не надано доказів що сторони проживала окремо на той час та не вели спільне господарство, аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто лише з 31.01.2019 року, тому суд вважає, що відсутні законом передбачені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ частину витрат понесених на лікування сина. Наступний курс лікування було заплановано з 27.05.2019 року по 07.06.2019 року, проте оскільки позивач пояснила, що вони не будуть проходити з сином курс лікування, тому в цій частині заявлені вимоги не підтримала. Позивач просила стягнути з відповідача витрати за уроки логіки за які позивач щомісячно сплачує 100,00 грн. Проте оскільки позивач суду не надала доказів, що зазначений урок взагалі включений до програми навчання учнів 3-го класу та він є платним, тому оскільки позивач не надала суду доказів понесення зазначених витрат, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача коштів за уроки логіки. В той же час що стосується витрат позивача на навчання дітей на курсах англійської мови та заняття доньки танцями, суд вважає за можливе стягнути реально понесені витрати, які є додатковими витратами, що підтверджується копіями квитанцій та довідкою про сплачені кошти та становить: сплачені за навчання [PERSON] на курсах англійської - 990,00 грн. (1/2 від 1980,00 грн., згідно довідки), за навчання [PERSON] на курсах англійського - 1 305,00 грн. (згідно зазначеної довідки) та 1 130,65 грн. (1/2 частина згідно з копіями квитанцій про сплату за танці та участь в конкурсі), а всього 3 425,65 грн. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення зазначених витрат щомісячно, оскільки суду не надано договорів з яких суд може зробити висновок, що вказані витрати дійсно позивач несла щомісячно, як зазначила вона в позовній заяві. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial