overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

28.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2010 році з відповідачем зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Власних коштів їй не вистачає на утримання дитини. Чоловік працює та має можливість надавати матеріальну допомогу, у звязку із чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу, до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги визнав повністю та просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що від шлюбу позивачка народила сина [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач. Сторони не оспорюють факт окремого проживання та знаходження дитини на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач має постійне місце роботи, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

28.07.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у період навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно. Заявлені вимоги, позивач мотивує тим, що [PERSON], з 01.09.2014 року навчається на денному інженерно-технологічному факультеті Полтавської державної аграрної академії, є інвалідом з дитинства та потребує додаткових витрат, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач до суду не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі по 16.06.1999 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який на сьогодні є повнолітнім. [PERSON] навчається на денному інженерно-технологічному факультеті Полтавської державної аграрної академії. [PERSON] є інвалідом з дитинства з діагнозом синдром Клайнфельтера, мозаїчна форма, у зв»язку з цим потребує постійного лікування. На даний час, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Виходячи з цих підстав, позов ґрунтується на вимогах ст. 198 та ст. 199 СК України, згідно з яким батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги у зв»язку із їхнім навчанням. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Виходячи з викладеного, суд задовольняє позов повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

28.07.2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20\~318,81 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 11.05.2011 року між Публічним Акціонерним Товариством «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-07500-110511, згідно вимог якого відповідач отримав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100\~000,00 гривень та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5\~000,00 гривень зі сплатою 48 % річних, на строк до повного його виконання. [PERSON] порушила вимоги кредитного договору, а саме, не виконала в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача до суду не зявився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Просить справу розглянути за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

28.07.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 6519,88 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], 20.06.2012 року укладений кредитний договір № NКH3RF15662479, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2234,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 08.07.2015 року складає 6519,88 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 2119,97 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1,79 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 393,14 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 3218,32 грн.; - штраф фіксована частина - 500,00 грн.; - штраф процентна складова - 286,66 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

28.07.2015 року Солом'янським районним судом м. Києва по вказаній вище справі ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі вартості матеріального збитку завданого йому пошкодженням транспортного засобу, який відповідно до звіту № 653 складає 263`811,12 грн. 20.08.2015 Солом'янським районним судом м. Києва направлено матеріали справи до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги [PERSON] на вказане рішення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2015 матеріали справи повернуто для належного оформлення, зокрема вирішення питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. 15.09.2015, в судове засідання, сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності. 15.09.2015 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлено до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» одну вимогу майнового характеру з ціною позову 263`811,12 грн. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином при пред'явлені позову позивачем повинно було бути сплачено 2`638,11 грн судового збору. В той же час у зазначеному розмірі позивачем судовий збір не сплачено, зазначена обставина не була виявлена судом до відкриття провадження у справі та в ході її розгляду. Згідно п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК. Таким чином, виходячи з обставин справи наведених вище, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь держави судового збору в розмірі 2`638,11 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

28.07.2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 15.12.2011 р., до реєстрації шлюбу у них народився син [INFO] Особисте життя з відповідачем не склалося, на теперішній час також подано заяву про розірвання шлюбу. Дитина залишається проживати разом із нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки вона є інвалідом ІІ групи, дитина також має статус дитини інваліда і потребує постійного медичного догляду та допомоги, вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі 1500 грн. У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали та просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів, заперечував проти суми, пояснив, що має труднощі фінансового характеру та може платити лише 200 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 226219 від 24.12.2010 р. ( а.с. 4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а в разі ухилення від цього обовязку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, в добровільному порядку постійно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому з нього підлягають стягнення аліменти на утримання сина. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позов частково, суд виходить із того, що відповідач не працює, постійного доходу не має, тому з нього підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі саме 500 грн., до досягнення дитиною повнолітнього віку. При ухваленні рішення суд враховує інтереси неповнолітньої дитини. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

28.07.2015 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 25.04.1996 р. вони уклали шлюб, під час спільного проживання у шлюбі народилося двоє дітей: повнолітній син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом не знаходять взаєморозуміння. Відповідач почав зловживати спиртним, внаслідок чого у сім'ї часто виникали сварки та конфлікти, під час яких відповідач наносив їй навіть фізичні побої, створювалась негативна атмосфера сімейного життя, що дуже негативно впливає на виховання дітей. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам дітей. Відповідач не виділяє кошти на утримання неповнолітньої дочки, а тому просить суд розірвати шлюб та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки в сумі 900 грн... Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що є відмітка в справі. Причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 25.04.1996 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних, відповідач заперечення щодо поданої позовної заяви не подав. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує одну неповнолітню дитину, працює продавцем у приватного підприємця і отримує заробітну плату в розмірі 1218 грн. на місяць. Враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність відомостей про постійне місце праці такого, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі 900,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

28.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій вказано, що заявнику 28.12.1973 року було видано трудову книжку колгоспника №522, та 19.03.1988 року рудову книжку колгоспника № 1340104. Під час внесення записів в правовстановлюючі документи було допущено помилку, а саме: помилково записано по батькові заявника, зроблено як, «Яхремович» тоді як необхідно було внести правильний запис як «Єфремович». В зв'язку з невідповідністю зазначених записів заявник не має змоги належним чином оформити правовстановлюючі документи в Липовецькому обєднананому Управлінні Пенсійного Фонду України в Погребищенському районі в звязку з оформленням та отриманням належної йому пенсії. Той факт, що вказані документи належать [PERSON] підтверджується тим, що в них правильно вказане прізвище, ім'я, та рік народження, а також його паспортом (а.с. 4), в яких вірно записано прізвище, ім'я, по батькові та дата народження. Заявник [PERSON], в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності та просив заявлені вимоги задовольнити. Представник Липовецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України в Погребищенському районі в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке Достовірно доведено, що трудова книжка колгоспника видана 28.12.1973 року № 522 та трудова книжка рудову книжку колгоспника, видана 19.03.1988 року № 1340104 в яких помилково зазначено запис по батькові заявника «Яхремович», замість правильного „Єфремович, дійсно належить [PERSON] [INFO], іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявнику реалізувати свої права на пенсійне забезпечення, то його необхідно встановити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

28.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого 11.05.2006 р. батька [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за законом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з важким матеріальним становищем; звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.21). Представник Нараївської сільської ради Гайсинського району Вінницької області подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с.20). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.05.2006 р. внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 2,26 га, розташованої на території Нараївської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7, 10). Спірні відносини регулюються: - ч.1 ст.1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч.3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого 11.05.2006 р. батька [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

28.07.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що по місцю реєстрації його народження, в книзі записів актів громадського стану про народження був зроблений відповідний актовий запис за номером 11 та видано свідоцтво про народження серії І-АМ №072872. Запис його батька був зроблений як „Коломієць Іван Телемонович. 23.07.2000 року померла рідна сестра його батька та його рідна тітка «Коломієць Ганна Пантелеймонівна». Запис її прізвища в свідоцтві про смерть був зроблений як «Підопригора». По якій причині запис її прізвища в свідоцтві про смерть був зроблений як «Підопригора» заявнику невідомо. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину після смерті тітки, в звязку з відсутністю доказів, що підтверджували б родинні звязки між [PERSON] та [PERSON], яка померла 23.07.2000 р. та є рідною тіткою заявника. Заявник в судове засідання не зявився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду подав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи Педосівської сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву за № 129 від 08.08.2016 року, у якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження [PERSON]І.(а.с. 5 ), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.7) свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.8 ), доведено, що [PERSON]., [INFO] є рідним племінником [PERSON], яка померла 23.07.2000 р. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON]., [INFO] є рідним племінником [PERSON], яка померла 23.07.2000 р., то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

28.07.2016р. [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved