overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої, дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, щомісячно, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з часу подачі заяви. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що дочка перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач працює і спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 16 квітня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 225. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 16 квітня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16 квітня 2010року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 1 травня 2007 року Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 6. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей - дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дітей, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'вилася, проте подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити та, у випадку неявки відповідача, ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах даної справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 1 травня 2007 року, який був зареєстрований Красновільською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 6, та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. 4). Від даного шлюбу в них народилося троє дітей - [PERSON]., [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON]., [INFO] (а.с. 5-7). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, протягом останнього часу проживають окремо. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, сплачений при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є її і відповідача дітьми та у теперішній час проживають із нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, починаючи з дня її звернення до суду, щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є дітьми позивачки і відповідача, які у теперішній час проживають із матір'ю. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01 березня 1999 року та серії [NUMBER] від 05 жовтня 2005 року, що видані виконкомом Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], що видане 09 січня 1998 року Дмитрівською сільською радою Очаківського району Миколаївської області та довідкою Дмитрівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 749 від 23 жовтня 2014 року про склад сім'ї позивачки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає з жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі -СК) України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, на підставі ст. 180 та ст. 191 Сімейного кодексу України. Крім того, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 22 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 98.. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2014 року не підтримують шлюбні відносини, вони перестали розуміти один одного, внаслідок чого стали відбуватися сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 98, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що має намір укласти шлюб із [PERSON]., на час звернення із заявою до суду вона вагітна від нього. Вона не досягла шлюбного віку, тому просить надати їй право на шлюб. В суді заявниця доводи своєї заяви підтримує. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON]. в суді не заперечують проти задоволення заяви. Керівник заінтересованої особи ВДРАЦС в суд подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, міркування щодо задоволення заяви не висловив. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є неповнолітньою, [INFO]. Згідно довідки Полонської районної лікарні [PERSON] вагітна. Дані обставини встановлені з пояснень учасників справи та наданих письмових доказів, достовірність яких сумніву в суді не викликає - копіями свідоцтва про народження та паспорта заявниці, довідкою про вагітність [PERSON] Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку. Згідно ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що є підстави для задоволення вимог заяви [PERSON] про надання їй права на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, де зазначає, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі, мають спільну дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Батько матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Дитина постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої доньки до її повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК| України у разі визнання| відповідачем позову суд за наявності| для того законних| підстав ухвалює| рішення про задоволення| позову. Відповідно до наданого до суду свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьком є [PERSON] (а.с.6) Дитина проживає з матір'ю.(а.с.7)| Згідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач, є батьком дитини, матеріальну допомогу не надає, позивач бажає одержувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 06 травня 1995 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають сина, 1995 року народження, який досяг повноліття, але подружжя не дійшло згоди на розірвання шлюбу органами РАЦ. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що подружжя досить тривалий час проживає окремо, спільне господарство не ведеться, на примирення не згоден. Відповідач у судове засідання не прибула, відповідно поданої заяви не заперечує проти розірвання шлюбу і просила справу розглянути у її відсутність /ас. 16/. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, рішення по справі може бути ухвалено судом у попередньому судовому засіданні у порядку ст. 174 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 травня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 37; подружжя проживає окремо і між ними не досягнуто згоди на подачу заяви про розірвання шлюбу державним органом реєстрації актів цивільного стану /ас.7-8, копія ас. 6/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21,24, 56, 110 - 112, 115 Сімейного Кодексу України. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, суд знаходить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до положень ст.113 СК України відповідач як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу не звернулася до суду щодо повернення до дошлюбного прізвища « Грінченко». У порядку ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

27 жовтня 2014 року державний виконавець ВДВС Карлівського РУЮ Полтавської області Рець М.В. звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку боржника [PERSON]. Подання державний виконавець обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ знаходиться виконавче провадження ВП №43134340 з примусового виконання виконавчого листа №2-1441/2007, виданого 30.05.2007 року Київським районним судом м. Полтава, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2007 року до досягнення дитиною повноліття, яке відкрито постановою державного виконавця від 28.04.2014 року. [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду. 28.07.2014 року та 15.08.2014 року, в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем здійснено виїзди за останнім відомим місцем проживання боржника, а саме: [ADDRESS], та встановлено, що останній за вказаною адресою фактично не проживає, а зі слів його матері, близько чотирьох місяців тому виїхав зі своїми речами до м. Києва. Згідно відомостей адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відомості про фактичне місце проживання та місце роботи останнього відсутні. В зв'язку з викладеним, рішення суду на сьогоднішній день залишається не виконаним, а боржник своїми діями ухиляється від його виконання. Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Вислухавши державного виконавця, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд встановив, що подання підлягає задоволенню, так як відповідно до копії виконавчого листа №2-1441/2007, виданого 30.05.2007 року Київським районним судом м. Полтава, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.03.2007 року до досягнення дитиною повноліття, яке відкрито постановою державного виконавця від 28.04.2014 року. [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду. Згідно копій актів державного виконавця від 28.07.2014 року та від 15.08.2014 року, в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем здійснено виїзди за останнім відомим місцем проживання боржника, а саме: [ADDRESS], та встановлено, що останній за вказаною адресою фактично не проживає, а зі слів його матері, близько чотирьох місяців тому виїхав зі своїми речами до м. Києва. Згідно відомостей адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відомості про фактичне місце проживання та місце роботи останнього відсутні. Виходячи з вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

27 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1938 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.10.2014р. о 10 год. 09 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.10.2014р. о 10 год. 09 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Сославською Є.Д. лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора психічно хворіє з кінця 2011 р. коли на фоні прогресивного зниження пам'яті вперше з'явилась неадекватна поведінка: з'явилась необґрунтована занепокоєння, страхи, апатія, припинила виконувати домашню роботу, вести домашнє хазяйство, стала неохайна, занехаяна. Висловлювала маячні ідеї відношення. Забувала вимикати газ, воду. Уходила з дому, блукала, поверталася за допомогою міліції. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - судинна деменція, гострий початок, змішана форма, змішаний тип течії. Галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved