Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

27.01.2021 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 15 лютого 2018 року виконавчим комітетом Ванівської сільської ради Сокальського району Львівської області, актовий запис №3, мотивуючи позовні вимоги тим, що після реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали разом та вели спільне господарство, але поступово між ними відносини погіршувалися, так як з`ясувалося, що через різні погляди на життя та відсутність спільної згоди щодо вирішення соціальних та майнових відносини, вони не можуть проживати єдиною сім`єю, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу, суперечитиме їх інтересам. Між цим також зазначає, що від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 08.02.2021 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін на 09.03.2021 року. Враховуючи першу неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача розгляд справи 09.03.2021 року відкладено на 12.04.2021 року. 12.04.2021 року сторони належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, в судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач просить позовні вимоги задовольнити, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу в зв`язку з визнанням позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами в зв`язку з неявкою учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що повністю узгоджується з положеннями ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Ч. 3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Ванівської сільської ради Сокальського району Львівської області 15 лютого 2018 року за актовим записом №3(а.с.8). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] (а.с.9). На даний час шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу судом не встановлено. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їх дітей, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved