Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

28.09.2015 року ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання за кредитним договором від 08.12.2007 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 27146 грн. 55 коп., яку банк просить стягнути з позичальника. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився за невідомих обставин. Про час та місце судового засідання, що було призначено на 02.12.2015 року, відповідач повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду позову від відповідача не надходило. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідача про виклик в судове засідання на 19.11.2015 року та на 24.12.2015 року, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачу на адресу за місцем його реєстрації, вважається, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.12.2007 року шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, укладено кредитний договір, за умовами якого банк відкриває позичальнику відповідачу картковий рахунок, надає платіжну картку та встановлює ліміт кредитної лінії на суму 5000 грн. на умові сплати відсотків за користування кредитною лінією в розмірі 36% річних на строк дванадцять місяців з дня його підписання, а в разі відсутності бажання припинити договір його дія автоматично лонгується на тий самий строк. Позичальник зобовязується повертати заборгованість, яка виникла за кредитною лінією, відсотки та оплачувати комісії щомісяця. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються та станом на 01.07.2015 року заборгованість за кредитним договором складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 5000 грн.; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 26434 грн. 45 коп.; - заборгованості по комісіям в розмірі 16418 грн. 50 коп., про що свідчить розрахунок заборгованості. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобовязаннь, встановлених договором. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та пеню в розмірі 5% від суми позову. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 1768 грн. 88 коп. В травні 2013 року ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищезазначеним договором, яка складалася з 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17123 грн. 36 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 10850 грн. заборгованості за комісіями та штрафних санкцій на загальну суму 1948 грн. 64 коп. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.03.2014 року позовні вимоги було задоволено частково та з відповідача на користь позивача було стягнуто 5000 грн. заборгованості за кредитом, 9726 грн. 64 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 5600 грн. заборгованості за комісіями та штрафні санкції на загальну суму 1948 грн. 64 коп. В стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом на суму 7396 грн. 72 коп. та заборгованості за комісіями на суму 5250 грн. було відмовлено. Як вбачається з наданого до позову розрахунку заборгованості, заборгованість за відсотками за користування кредитом та за комісіями нараховувалася позивачем з постійним збільшенням без врахування рішення Апеляційного суду Львівської області від 27.03.2014 року. Тому, розрахунок заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, зроблений шляхом віднімання стягнутої за рішенням суду від 27.03.2014 року суми від загальної суми, зазначеної в доданому до позовної заяви розрахунку, є некоректним та таким, що не відповідає дійсному розміру заборгованості. Таким чином, враховуючи рішення Апеляційного суду Львівської області від 27.03.2014 року, розмір заборгованості за кредитним договором становить 9311 грн. 89 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 5568 грн. 50 коп. заборгованості за комісіями, а також штраф 500 грн. і пеня 1268 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Беручи до уваги, що відповідач доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобовязань за договором сталося не з його вини, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні заборгованості за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1218 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 11.09.2015 року. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial