Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

27.11.2018 року представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №\~АВН0RG154500159 від 14.02.2016 року у розмірі 17 774 грн. 83 коп. і сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог представник позивача, вказав, що відповідно до укладеного договору №\~АВН0RG154500159 від 14.02.2016 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 4\~680 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0.12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач\~свої зобовязання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~надавши відповідачеві\~кредитні кошти\~у розмірі,\~встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконував за ним перед банком виникла сума заборгованості, яка станом на 20.09.2018 року становить в загальному розмірі 17 774 грн. 83 коп., яка складається з наступного: 4 547 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 8 грн. 20 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 616 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 6\~280 грн. 31 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 822 грн. 61 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.01.2019 року позовна заява прийнята та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 08.02.2019 року, 28.02.2019 року, 02.04.2019 року та 24.04.2019 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу, яка вказана в позовній заяві та підтверджена відповіддю з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, які повернулися до суду без вручення з відміткою працівника поштового відділення - «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20. Зі змісту п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~ вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того, відповідач повідомлявся в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, на підставі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає, що відповідач повідомлена належним чином. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 14.02.2016 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АВН0RG154500159, шляхом підписання останнім заяви позичальника на отримання строкового кредиту в розмірі 4\~680 грн. зі сплатою відсоткової ставки 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості строком на 36 місяців: з 14.02.2016 року по 13.02.2019 року. Таким чином, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, [PERSON] свої зобовязання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує. Вказані\~обставини\~встановлені судом\~на підставі\~наданої позивачем копії\~заяви позичальника № АВН0RG154500159,\~підписаної 14.02.2016 року [PERSON]Ю, з якої вбачається, що відповідач виявив бажання отримати кредитні кошти в розмірі 4\~680 грн. за умовами, викладеними в заяві позичальника та згідно Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк». Як вбачається з копії статуту Акціонерного Товариства «Акцент-Банк», затвердженого загальними зборами учасників (протокол № 1/2018 від 25.04.2018 року), який додано до позовної заяви, рішенням Загальних зборів учасників від 25.04.2018 року змінено найменування з Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» на Акціонерне Товариство «Акцент-Банк», а також змінено тип акціонерного товариства з публічного та приватне. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитним договором № АВН0RG154500159 від 14.02.2016 року підтверджується наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається, що за період з 14.02.2016 року по 20.09.2018 року заборгованість [PERSON] становить в загальному розмірі 17 774 грн. 83 коп., яка складається з наступного: 4 547 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 8 грн. 20 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 616 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 6\~280 грн. 31 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором , а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 822 грн. 61 коп. - штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість. Відтак, встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір з правовідносин зобовязального характеру, для вирішення якого підлягають застосуванню положення Книги Пятої Цивільного Кодексу України, зокрема, Глави 48, 49, параграф 2 Глави 71 та умови кредитного договору, укладеного між сторонами. Аргументи позивача,\~викладені на\~обґрунтування наявності\~підстав для\~задоволення позову,\~підтверджуються наданим\~суду\~копією\~заяви позичальника,\~підписаної 14.02.2016 року [PERSON], що свідчить про волевиявлення відповідача на отримання кредитних коштів, та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання і використання відповідачем кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту та відсотків за його використання. Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення [PERSON], прав позивача на належне виконання боржником своїх зобовязань. Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права. Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст.\~638\~та ч. 1 ст.\~ 640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено Договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для задоволення\~позову в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача: 4\~547 грн. 71 коп. заборгованість за кредитом; 8 грн. 20 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 616 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 6\~280 грн. 31 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Поряд з цим, аргументи позивача, викладені на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 822 грн. 61 коп. є безпідставними з наступних причин. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. З кредитного договору вбачається, що умовами даного договору передбачено два види цивільно-правової відповідальності на випадок неналежного виконання грошового зобовязання пеня та штраф. Положеннями статті 61\~Конституції\~України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відтак, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст.\~549\~ЦК\~України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення виконання грошового зобовязання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 822 грн. 61 коп. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у Постановах від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання нею зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином,\~суд приходить\~до висновку,\~що з\~відповідача \~на \~ користь АТ «Акцент-Банк» підлягає також стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1\~630 грн. 73 коп. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 546, 549, 610, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial