Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

28.02.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 105\~980,00 грн. за кредитним договором № б/н від 22.10.2012 року та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 22.10.2012 року було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, матеріали справи містять письмові заперечення, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем 22.10.2012 року було укладено кредитний договір б/н. Відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом /а.с. 14-40/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу. Однак, відповідач [PERSON] не виконав зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.01.2017 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 132722,70 грн., з яких: 19980,00 грн. - заборгованості за кредитом; 109 692,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією /а.с. 10-13/. У позовній заяві представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що банк реалізовуючи своє право на предявлення вимоги до боржника просить стягнути лише частину заборгованості, а саме у розмірі 105\~980,00 грн., з яких: 19980,00 грн. - заборгованості за кредитом; 86000,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Таким чином, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-154 цс15. З дослідженого судом розрахунку заборгованості станом на 31.01.2017 року слідує, що останній місячний платіж відповідач здійснив 24.05.2014 року у розмірі 1000,00 грн. /а.с. 12/, а банк звернувся до суду з позовом 28.02.2017 року, то суд приходить до висновку, що банк звернувся з позовом у межах позовної давності. Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані, а заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Outcome: approved