Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

26 травня 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON] ), Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області (далі - відповідач-2, Боратинська сільська рада) про визнання недійсним рішення, державного акту та скасування державної реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення Гіркополонківської сільської ради від 14 листопада 2001 року №19/3 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 26 листопада 2001 року IV-ВЛ №003889 позивач є власником земельної ділянки площею 2,06 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нещодавно йому стало відомо, що згідно рішення Гіркополонківської сільської ради від 27 грудня 2007 року №20/9 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №312001 від 27 березня 2008 року, відповідач-1 набула у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0722881600:02:001:1194, яка накладається на належну позивачу земельну ділянку. Посилаючись на порушення своїх прав у зв`язку з таким накладенням, позивач просить суд: 1) визнати недійсним рішення Гіркополонківської сільської ради від 27 грудня 2007 року №20/9; 2) визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №312001 від 27 березня 2008 року; 3) скасувати державного реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером 0722881600:02:001:1194. Позивач у підготовче засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач-1 у підготовче засідання не прибула, але подала на адресу суду заяву, в якому визнає позов. Відповідач-2 своєї позиції стосовно позову не висловив, свого представника не направив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Гіркополонківської сільської ради від 14 листопада 2001 року №19/3 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 26 листопада 2001 року IV-ВЛ №003889 позивач є власником земельної ділянки площею 2,06 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у с. Оздів Луцького району Волинської області (а.с.5). Відповідач-1, згідно рішення Гіркополонківської сільської ради від 27 грудня 2007 року №20/9 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №312001 від 27 березня 2008 року, є власником земельної ділянки площею 0,5000 га., для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 0722881600:02:001:1194, в с. Оздів Луцького району Волинської області (а.с.7). Як слідує з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЦНТП-ПЛЮС» від 20 травня 2021 року №76, вказані земельні ділянки дійсно накладають одне на одну, а саме земельна ділянка відповідача-1 знаходиться в межах земельної ділянки позивача. Частиною другою та третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. З аналізу вищенаведених положень земельного законодавства слідує, що власник має права земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення порушення його прав на землю, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також виданих на його підставі правовстановлюючих документів. Таким порушенням, на переконання суду, безумовно є факт накладення земельних ділянок, оскільки в такому випадку не тільки порушуються цивільна права та законні інтереси землевласників, але і порушується встановлений в Україні правовий порядок у сфері обліку земельних ділянок та ведення земельного кадастру, що є недопустимим. В розглядуваному випадку факт накладення земельних ділянок позивача та відповідача-1 підтверджений довідкою земплевпорядної організації та сторонами не заперечується. При цьому таке накладення є значним, оскільки земельна ділянка відповідача-1 повністю накладена на земельну ділянку позивачу. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову з підстав накладення земельних ділянок, суд враховує, що першочергово у власність була набута земельна ділянка саме позивачем, оскільки право власності на неї, з погодженням відповідних меж та видачею відповідного державного акту, набуте ще у 2001 році, в той час як відповідач-1 свою земельну ділянку набула у власність лише у 2008 році. Отже, з метою захисту порушених прав позивача, який позбавлений можливості належним чином використовувати та розпоряджатися земельною ділянкою, враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved