Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

28.12.2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги 31.01.2016 року, просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Центральна, буд. 43а, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником зазначеного будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №72406668 від 07.11.2016 р. Відповідачі зареєстровані у вказаному домоволодінні, але з 2001 року не проживають у ньому. Відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку за вказаною адресою, участі у витратах за будинок не беруть, позивач змушений за них сплачувати комунальні послуги, якими вони фактично не користуються. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа виконавчий комітет Тернівської районної у місті [PERSON] ради листом вих. №1-31/87 від 10.02.2017 р. повідомив суд про розгляд справи без участі свого представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать довідки поштового відділення № 90 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №72406668 від 07.11.2016 р.; акт від 30.01.2017 р. про не проживання; довідку № 754 від 22.12.2016 р. про склад сімї (а.с. 6-7, 21, 22), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №72406668 від 07.11.2016 р. є власником домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Центральна, буд. 43а. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є доньками позивача. Всі вони зареєстровані на цей час у будинку № 43а по вул. Центральній у м. Кривому Розі, але за вказаною адресою не проживають із 2001 року, тобто понад рік. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність підстав для визнання відповідачів, членів сімї позивача, такими, що втратили право користування житлом, так як вони без поважних причин понад рік відсутні в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved