Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

27 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 10 лютого 1990 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя є повнолітній син [PERSON]. Зараз син вже одружений, живе окремо. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, поступово вони з чоловіком стали чужими людьми. Шлюбні відносини припинено з липня 2016 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Вважає, що можливості зберегти сім'ю немає, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] обставини, викладені в позовній заяві, визнав, проте вважає, що збереження шлюбу можливе і він вживає заходи щодо цього. Ухвалою суду від 28 січня 2019 року провадження у справі було зупинено і призначено подружжю строк для примирення. Після відновлення провадження, позивачка [PERSON] в судовому засіданні наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши, що відповідач проживає з іншою жінкою і наміру на примирення не мав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 10 лютого 1990 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 16 (а.с. 8). Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який зараз повнолітній, одружений та проживає окремо. Подружнє життя не склалось через різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На грунті цього в сім'ї відбувалися сварки, поступово позивачка та відповідач стали чужими людьми. Шлюбні відносини припинено з липня 2016 року, з цього часу подружжя проживають окремо, не підтримують стосунків, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладені позивачкою обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Під час подання позову до суду, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с. 1, 2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України зазначені судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved