Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-03 00:00:00

27 травня 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь», в якому позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки розрахунку під час звільнення ( за період з 26 вересня 2018 року до 13 лютого 2019 року) в розмірі 26481,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01 квітня 2004 року до 25 вересня 2018 року він працював у Житлово-комунальному підприємстві Миколаївської міської ради «Південь». Наказом № 352-к від 25 вересня 2018 року його було звільнено з посади слюсаря-техніка 4 розряду у зв`язку зі скороченням штату працівників. Проте, в порушення статті 47 КЗпП України, заборгованість із заробітної плати в розмірі 17681,54 грн була виплачена йому лише 16 листопада 2018 року, а заборгованість в розмірі 6000 грн - стягнута Інгульським відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 13.02.2019 року в порядку примусового виконання рішення суду. За такого, на думку позивача наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. У період з травня 2019 року до 16 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 01 квітня 2021 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Справа призначалася до розгляду по суті на 18 червня та 30 серпня 2021 року. Позивач просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився з невідомих причин. Відповідач станом на час розгляду справи до суду не з`явився правом на подання відзиву не скористався. Враховуючи думку позивача, який просить розглянути справу за його відсутності, суд ухвали розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у Житлово-комунальному-підприємстві з 01 квітня 2004 року по 25 вересня 2018 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія трудової книжки серії [NUMBER] . Згідно наказу директора Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» № 352-к від 25 вересня 2018 року [PERSON] звільнено з посади слюсаря-сантехніка 4 розряду у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Згідно із довідкою житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» № 105 від 26 вересня 2018 року станом на 26 вересня 2018 року заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] становила 20954,47 грн. Згідно довідки житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» від 13 травня 2019 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 275 грн 85 коп. З виписки особового рахунку від 26 травня 2019 року вбачається, що позивачу [PERSON] 16 листопада 2018 року було виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 17681,54 грн. 13 лютого 2019 року заборгованість по заробітній платі в розмірі 6000 грн стягнута Інгульським відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Частиною першою статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (частина друга статті 116 КЗпП України). Згідно із частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Судом встановлено, що кількість днів затримки розрахунку з 26 вересня 2018 року по 13 лютого 2019 року становить 96 днів. За такого, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати - це середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за період з 26 вересня 2018 року по 13 лютого 2019 року (включно) із розрахунку 275,85 грн (середньоденна заробітна плата) х на 96 днів: 275,85 х 96 = 26481,60 грн. Відповідно до змісту частин першої та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Outcome: approved