Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

27 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення про скасування арешту на квартиру [ADDRESS], накладений Першою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження [NUMBER] від 21.12.2006 року та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження [NUMBER], зареєстрованого 21.12.2006 року за № [NUMBER] Першою Львівською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є співвласником квартири [ADDRESS], що стверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 16 січня 1998 року, зареєстрованого ЛОДК БТІ ЕО і записаного у реєстрову книгу за №24735. Відповідно до вказаного Свідоцтва про право власності на квартиру співвласниками вказаної квартири також є [PERSON] та [PERSON]. 18 лютого 2018 року померла [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19 лютого 2018 року. Після смерті дружини, після спливу шестимісячного строку [PERSON] звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини, проте з'ясувалося, що квартира є під обтяженням, а саме накладено арешт. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 08.11.2018року, зокрема, з Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що за квартирою [ADDRESS] зареєстровано тип обтяження арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження [NUMBER], зареєстровано 21.12.2006 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення 1144/Ч, 09.12.1999р., ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, вх.77. Власником зазначено [PERSON]. Додаткові дані: архівний номер: [NUMBER], Архівна дата: 21.01.2000, Дата виникнення: 21.01.2000, № реєстр.: 125500-101, внутр. [NUMBER], комментарий: 7/2. Листом-відповіддю Львівського державного нотаріального архіву від 11.10.2018 року №2447/01-17 отримано копію листа ВДВС Шевченківського РУЮ м. Львова від 09.12.1993 року за №1144/Ч, з якого вбачається, що такий був адресований начальнику БТІ м. Львова та Першу нотаріальну контору м. Львова зі змістом про повідомлення про наявність нерухомого майна, зареєстрованого на праві приватної власності [PERSON], [INFO]., прож. [ADDRESS], засудженого з конфіскацією всього особистого належного йому майна. За наявності нерухомого майна ніяких операцій з ним не проводити, оскільки ВДВС Шевченківського району РУЮ м. Львова на нього накладено арешт. [PERSON] звернувся із заявою в Шевченківський відділ ДВС м. Львова у Львівській області про зняття арешту з квартири. У листі- відповіді Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 22.10.2018року №/В-2/17216 повідомлено, що станом на 22.10.2018року, відповідно до відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь фізичних чи юридичних осіб. Також зазначено, що відомості про виконавче провадження вносились систему лише з 2007 року при появі Єдиного реєстру виконавчих проваджень. А відтак, у відділу відсутні правові підстави для зняття арешту з квартири [ADDRESS]. [PERSON] був сином позивача [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області 25.07.2017 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] не є і ніколи не був ані власником, ані співвласником вказаної квартири, на яку Шевченківським районним управлінням юстиції у 1999 році накладено арешт. Оскільки накладений арешт на вищевказану квартиру порушує позивача право як власника вільно розпоряджатися своїм майном, що належить йому на праві приватної власності, тому він звернувся в суд про скасування даного арешту. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив уточнити позовну вимогу, а саме просив зняти арешт з вищевказаної квартири, позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник відповідача Сеньків А. М. надав пояснення щодо накладеного арешту на вищевказану квартиру, не заперечив щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 16 січня 1998 року, зареєстрованого ЛОДК БТІ ЕО і записаного у реєстрову книгу за №24735 квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам його сім'ї - [PERSON] та [PERSON] (а. с.5). 18 лютого 2018 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 19 лютого 2018 року (а. с. 7). Після смерті дружини, після спливу шестимісячного строку позивач [PERSON] звернувся в Третю Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини, проте він з'ясував, що на квартиру накладено арешт. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [NUMBER] від 08.11.2018року, зокрема, з Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що за квартирою [ADDRESS] зареєстровано тип обтяження арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження [NUMBER], зареєстровано 21.12.2006 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення 1144/Ч, 09.12.1999р., ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, вх.77. Власником зазначено [PERSON]. Додаткові дані: архівний номер: [NUMBER], Архівна дата: 21.01.2000, Дата виникнення: 21.01.2000, № реєстр.: 125500-101, внутр. [NUMBER], комментарий: 7/2 (а. с. 6). Згідно відповіді Львівського державного нотаріального архіву від 11.10.2018 року вих. №2447/01-17 позивачем отримано копію листа ВДВС Шевченківського РУЮ м. Львова від 09.12.1993 року за №1144/Ч, з якого вбачається, що такий був адресований начальнику БТІ м. Львова та в Першу нотаріальну контору м. Львова зі змістом про повідомлення про наявність нерухомого майна, зареєстрованого на праві приватної власності [PERSON], [INFO]., який проживає [ADDRESS], засудженого з конфіскацією всього особистого належного йому майна. За наявності нерухомого майна ніяких операцій з ним не проводити, оскільки ВДВС Шевченківського району РУЮ м. Львова на нього накладено арешт. [PERSON] звернувся із заявою в Шевченківський відділ ДВС м. Львова у Львівській області про зняття арешту з квартири. Відповіддю Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 22.10.2018 року №/В-2/17216 повідомлено, що станом на 22.10.2018року, відповідно до відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь фізичних чи юридичних осіб. Також зазначено, що відомості про виконавче провадження вносились в систему лише з 2007 року при появі Єдиного реєстру виконавчих проваджень. А відтак, у відділу відсутні правові підстави для зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] був сином позивача [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області 25.07.2017 року (а. с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] не є і ніколи не був ані власником, ані співвласником вказаної квартири, на яку Шевченківським районним управлінням юстиції у 1999 році накладено арешт. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність безпідставно накладеного обтяження на належну позивачу квартиру, що порушує його права. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню. В силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved