Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить визначити їй, як спадкоємцю за заповітом, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 11 травня 2015 року в м. Сімферополь АРК. Мотивує свої вимоги тим, що на день смерті матері відкрилася спадщина у вигляді земельного паю, який знаходиться на території [PERSON] сільської ради. Оскільки мати померла на тимчасового окупованій території, а свідоцтво про смерть видане органами окупованої АРК на території України є недійсним, то актовий запис встановленого зразка вона отримала лише 19 жовтня 2016 року. По цій причині вважає, що пропуск шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері стався з поважної причини. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи провести без її участі. Від відповідача [PERSON] сільської ради Липоводолинського району надійшла заява про визнання позову та прохання справу розглянути без участі представника ради. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] народилася 27 березня 1963 року, її батьками, згідно свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 31 березня 1987 року [PERSON] уклала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 8). За життя [PERSON] отримала державний акт Р2 № 675646 на право приватної власності на землю площею 2,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 9). 11 лютого 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений [PERSON] сільською радою Липоводолинського району за реєстровим № 07, яким все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с. 5). 11 травня 2015 року в м. Сімферополь АРК України [PERSON] померла, свідоцтво про смерть видано Новотроїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 19 жовтня 2016 року (а.с. 4). З наданих Липоводолинською райдержнотконторою № 1483/01-16 від 1 грудня 2016 року відомостей вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадкоємці з заявами не звертались, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями, які відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину немає, заповіт від імені [PERSON], відповідно до Спадкового реєстру посвідчувався [PERSON] сільською радою Липоводолинського району Сумської області 11 лютого 2004 року за реєстровим № 7 (а.с. 25). Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Зважаючи на те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, не звернулася протягом встановленого для подання заяви про прийняття спадщини строку з заявою про прийняття спадщини із тієї причини, що мати померла на тимчасово окупованій території України, а свідоцтво про смерть було видано тільки 19 жовтня 2016 року, суд вважає такі причини пропуску строку поважними і такими, що дають підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тому, дотримуючись вимог законності та справедливості, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з визначенням позивачу трьохмісячного додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Outcome: approved