Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

28.09.2021 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що 16.11.2018 року між позивачем (далі - позивач, Банк) і [PERSON] (далі - Відповідач 1) укладено Кредитний договір № CL - 147838 ( далі - Договір), відповідно до умов якого Банк надав у власність Відповідачу 1 грошові кошти у розмірі 80 000, 00 грн на строк до 15.11.2023 року і відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] . За користування кредитом Відповідач сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 47, 69 % річних. Всього Відповідач 1 був зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3 555, 00 грн кожного останнього числа відповідного місяця. Відповідач 1 своїх зобов`язань за кредитним Договором належним чином не виконує і станом на 03.06.2021 року заборгованість Відповідача 1 перед Банком становить 109 069, 24 грн, що складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 71 458, 24 грн; - заборгованості за відсотками - 37 611, 00 грн, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, оскільки [PERSON] на день укладення Договору перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем 1, а при вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Крім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн і витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 906, 92 гривень. 05.10.2021 року на запит суду від 29.09.2021 року (ас 48, 49) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідачів (ас 50, 51), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Встановлено, що на даний час інформація про зареєстроване місце проживання відповідачів відсутня. Останнє відоме місце реєстрації відповідачів: [ADDRESS] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 21.10.2021 року, яке було відкладено на 04.11.2021 року і на 19.11.2021 року. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про відправлення електронних листів (ас 57, 58, 67, 68, 69). У позовній заяві просили провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення (ас 6). Крім того, 29.10.2021 року і 12.11.2021 року подали суду клопотання про розгляд справи без участі представника Банку, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують, просять позов задовольнити (ас 73-76, 94-95). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, суд вчасно і належним чином повідомив їх про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про виклик осіб, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме (ас 54, 55, 65, 66, 88, 89, 90), згідно частини 11 статті 128 ЦПК України. Відповідачі відзиву на позовну заяву до суду не подали. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. 16.11.2018 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «КРЕДОБАНК», і [PERSON] укладено Кредитний договір № CL - 147838, відповідно до пунктів 2.1., 2.5., 3.1., 4.1., 4.2., 6,1, 6.2. умов якого, Банк надав у власність Відповідачу 1 грошові кошти у розмірі 80 000, 00 грн на строк до 15.11.2023 року і відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] . За користування кредитом Відповідач сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 47, 69 % річних. Всього Відповідач 1 був зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3 555, 00 грн кожного останнього числа відповідного місяця. Дані обставини підтверджуються Договором від 16.11.2018 року (ас 15-17), паспортом споживчого кредиту (ас 18 -19), анкетою заявою № CL - 147838 від 16.11.2018 року (ас 20), паспортом та ідентифікаційним кодом Відповідача 1 (ас 21- 24), меморіальним ордером № 64796086 від 16.11.2018 року на суму 65 723, 90 грн (ас 8), меморіальним ордером № 64796101 від 16.11.2018 року на суму 14 276, 10 грн (ас 9), рухом коштів по рахунку з 16.11.2018 року по 03.06.2021 року (ас 10 - 14), Статутом АТ «КРЕДОБАНК» і випискою з ЄДРЮО (ас 32 - 37). Встановлено, що Відповідач 1 своїх зобов`язань за кредитним Договором належним чином не виконує і станом на 03.06.2021 року заборгованість Відповідача 1 перед Банком становить 109 069, 24 грн, що складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 71 458, 24 грн; - заборгованості за відсотками - 37 611, 00 гривень. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за Договором (ас 7), рухом коштів по рахунку з 16.11.2018 року по 03.06.2021 року (ас 10 - 14). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідач 1 не надав своєчасно позивачу АТ «Кредобанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що розрахунок, проведений позивачем АТ «КРЕДОБАНК», є обґрунтованим та проведеним відповідно до умов кредитного договору. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що Відповідачем 1 були порушені умови кредитного Договору, позовні вимоги АТ «КРЕДОБАНК» є обґрунтованими. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке. 16.11.2018 року між сторонами було підписано Анкету-заяву № CL - 147838 фізичної особи на отримання готівкого кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю Відповідача 1 із [PERSON] . Відповідно до копії паспорту Відповідача 1 зазначено, що відповідач 1 з 28.10.2005 року перебуває у шлюбі з [PERSON] і факт розлучення не був зафіксований, тобто на день укладення Договору [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстованому шлюбі. Відповідно до Анкети - заяви № CL - 147838 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети - заяви, Відповідач 1 підтверджує, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого з подружжя. Згідно частини 3 статті 61 СК України, у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас, відповідно до частини 4 статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 року. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 109 069, 24 грн, що складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 71 458, 24 грн; - заборгованості за відсотками - 37 611, 00 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 906, 92 грн, то суд виходить з такого. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3 статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до позовної заяви додано копію ордеру серії КС № 573217 (ас 38) , копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (ас 39), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531 (ас 42), копію посвідчення адвоката України (ас 42). Разом з тим, жодних доказів оплати витрат на правничу допомогу та доказів обсягу наданих послуг позивачем надано не було. Крім того, з пункту 14.11. договору від 11.02.2019 вбачається, що сторони узгодили додатки до цього договору, зокрема: додаток №5 - акт про виконані роботи, додаток №8 - звіт про судову роботу та виконані провадження, проте таких додатків суду не надано. За таких обставин вимога щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомоги у розмірі 10 906, 92 грн не підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень у рівних частках з кожного, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законодавством не передбачено.

Outcome: partial