Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

27.07.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить ухвалити рішення про надання дозволу на багаторазовий виїзд на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітньої доньки [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 24.04.1999. Шлюб розірвано на підставі рішення Євпаторійського міського суду АР Крим від 06.04.2011. Від шлюбу сторони мають двох доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, аліменти не виплачує, участі у вихованні дітей не приймає. На даний час діти проживають з нею за фактичною адресою: [ADDRESS]. В червні місяці 2015 року вона з доньками приїхали в місто Херсон навідати її батька, дідуся доньок, який тут проживає. Через прийняття Постанови Кабінету Міністрів від 04.06.2015 р. № 367, а саме положень щодо перетину кордону між материковою частиною України та тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим особами, які не досягли 16 років, її малолітня та неповнолітня доньки не можуть перетнути кордон без згоди їх батька та повернутися додому. Разом з цим з 2011 року відповідач постійно проживає у м. Москва Російської Федерації. Його адреса проживання не відома. Перед від'їздом на материкову частину України вони спілкувались за допомогою телефонного зв'язку, під час якого він говорив про те, що ніби то надасть згоду на перетин дітьми кордону. Проте, ніяких документів, які б свідчили про його згоду він не надіслав. Останнім часом зв'язатись з ним не має можливості, на зв'язок він не виходить. На сьогоднішній день згоди на виїзд на тимчасово окуповану територію доньками відповідач не надав. Вважає, що обставини, які склались шкодять інтересам її доньок, адже діти не мають змоги перетнути кордон з Автономною Республікою Крим та не мають змоги повернутись додому де зареєстровані та навчаються. Малолітня донька, якій на даний час 11 років, навчається в загальноосвітній середній школі № 11 м. Євпаторія, де повинна продовжити своє навчання з 01 вересня 2015 року. Крім того, старша донька, якій на даний час 15 років, з 01.09.2014 року навчається в Київському вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв», а тому їй необхідно повернутись додому, до м. Євпаторії Автономної Республік Крим, щоб в серпні місяці вирушити до м. Києва на новий навчальний рік. В судове засідання позивачка не з'явилася, згідно п. 2 прохальної частини позовної заяви просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи за його відсутності не просив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Рішенням Євпаторійського міського суду АР Крим від 06.04.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано . Від шлюбу сторони мають двох доньок - неповнолітню [PERSON], [INFO], та малолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серія 1-КГ №031905 від 04.11.1999 та серія 1-АП №250368 від 02.04.2004. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Частина 2 ст. 3 зазначеного Закону визначає, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. 04.06.2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про затвердження Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» № 367. Відповідно до даного Порядку, перетин кордону з тимчасово окупованою територією України здійснюється через контрольні пункти. Громадяни України, що не досягли 16-річного віку перетинають кордон на тимчасово окуповану територію України з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57. Встановлено, що діти постійно проживають разом з позивачкою за фактичною адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з домової книги наявної в матеріалах справи. Згідно наданих позивачкою довідок слідує, що малолітня донька [PERSON] навчається в загальноосвітній середній школі № 11 м. Євпаторія, старша донька [PERSON] з 01.09.2014 року навчається в Київському вищому навчальному закладі Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв». Разом з цим, в червні місяці 2015 року позивачка з доньками приїхали в місто Херсон навідати її батька, дідуся доньок, який тут проживає. Проте повернутися додому до м. Євпаторія не мають можливості через відсутність документу, який засвідчує згоду батька на перетин дітьми кордону на тимчасово окуповану територію України. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що неможливість неповнолітніх дітей повернутись до свого постійного місця проживання не відповідає їх інтересам та не сприяє забезпеченню умов життя, необхідних для їх розвитку. У відповідності до положень ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Встановлено, що відповідач не надає згоди на на виїзд неповнолітніх дітей на тимчасово окуповану територію. Враховуючи викладене вище, зважаючи на те, що обмеження неповнолітніх дітей у праві виїзду на теимчасово окуповану територію не відповідає їх інтересам, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та задоволенння позову.

Outcome: approved