Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

27.04.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними виявився невдалим і його 13.12.2005 було розірвано. 04 травня 2006 року позивач уклала повторний шлюб з [PERSON], з яким наразі спільно проживає. Відповідач, нехтуючи батьківськими обов'язками самоусунувся від виховання та особистого спілкування з дитиною, не дбає про її фізичний, психічний та духовний розвиток, не цікавиться шкільним життям, успішністю доньки, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, матеріально не забезпечує. Сам [PERSON] дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його дочки [PERSON], [INFO]. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач та її представник не з'явились. Від представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просить позов задоволити, а судовий розгляд провести без його участі та усті позивача. Відповідач та представник органу опіки і піклування - Служби у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації в судове засідання також не з'явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється через неявку всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановленим фактам відповідають правовідносини, які витікають з прав та обов'язків батьків та дітей, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на них відповідальності. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Шлюб між сторонами розірвано 13.12.2005 (а.с. 5). 04.05.2006 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідки № 1897 від 19.04.2017 та акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.04.2017 [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] [ADDRESS] і знаходиться на їх утриманні (а.с. 10-11). Довідкою Волочиської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5 від 20.04.2017 за № 89 стверджується, що [PERSON] навчається у 7-В класі вказаного навчального закладу. Зі слів класних керівників - батько [PERSON] за весь період навчання (з 01.09.2010 і по даний час) батьківські збори не відвідував та в школу щодо навчання та виховання доньки не звертався (а.с. 12). Відповідач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно з висновку Волочиської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 03.06.2016 № 26-29-1092/16, даний орган вважає можливим та доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від свого батьківського обов'язку по вихованню доньки, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться нею та не проявляє до неї належної турботи, не забезпечує належно матеріально, що негативно впливає на її розвиток як на складову виховання, офіційно відмовився від дитини, подавши нотаріально посвідчену заяву. Вищенаведені фактори суд розцінює як винну поведінку батька по відношенню до дитини, як свідоме нехтування своїми обов`язками і байдужість до долі дитини, тому [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. При ухваленні рішення суд, відповідно до вимог п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959, враховує, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини. Крім того, відповідно ст.ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що [PERSON] в судовому засіданні зазначила про відмову отримувати аліменти від [PERSON] суд зобов'язаний в силу вищевказаної статті прийняти рішення про перерахування відповідачем аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язати матір відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дочки, хоча працює в ПАТ «Мотор Січ» (довідка від 24.05.2017- а.с. 34), суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.04.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнутий сплачений нею судовий збір. У відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved