overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2002 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №201. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Також, відповідач на даний час перебуває у фактично-шлюбних відносинах з [PERSON], від яких у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалась повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення у нього немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує, визнає себе батьком [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з 31.05.2002 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.4. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.5. Шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. Також, відповідач на даний час перебуває у фактично-шлюбних відносинах з [PERSON], від яких у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є останній, - а.с.6. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чином позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 130, 174 ч.4, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] у звязку з прийняттям спадщини після тітки [PERSON], померлої 13.01.2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.06.2011 року його дядько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому, згідно свідоцтва про право власності на житло №738 від 06.06.1994 року, 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Заповіту немає. Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON] - дружина спадкодавця, яка прийняла спадщину отримавши в нотаріальній конторі відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, але через похилий вік та хворобу не змогла вчасно зареєструвати право власності на спадкове майно. 29.07.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після тітки [PERSON], померлої 29.07.2014 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно не зареєстровані згідно чинного законодавства. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить встановити, що за життя [PERSON], померлій 29.07.2014 року, на праві приватної власності належала 1/2 частина квартири [ADDRESS] у звязку з прийняттям спадщини після чоловіка [PERSON], померлого 04.06.2011 року, та визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] після тітки [PERSON], померлої 29.07.2014 року, як за спадкоємцем за заповітом. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Оскільки представник відповідача позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Таким чином, на підставі ст.ст.328, 1216, 1218, 1225, 1261 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку тривалістю чотири місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої 18.09.2004 року [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини у зв'язку з важним матеріальним становищем, через відсутність коштів для її оформлення; просив розглянути справу за його відсутності, вимоги позову задовольнити (а.с.17). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Гайсинського району письмово просив суд розглядати справу у його відсутність, вимоги позову визнав, не заперечував проти їх задоволення (а.с.13). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за \~ необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 18.09.2004 року внаслідок смерті [PERSON], яка померла в с. Кузьминці Гайсинського району Вінницької області, відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) та майновий пай із пайового фонду КСП Хлібороб с. Кузьминці (а.с.5,6,9). За заповітом складеним 21.03.2003 року і посвідченим секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Гайсинського району, зареєстрованим в реєстрі за №р/37, [PERSON] на випадок смерті заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.10). Згідно повідомлення Гайсинської державної нотаріальної контори № 663/01-16 від 02.04.2015 року спадкова справа після померлої 18.09.2004 року [PERSON] не заводилась (а.с.14). Спірні відносини регулюються: - ч. 1 ст. 1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч. 3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної \~ причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої 18.09.2004 року [PERSON] і відповідачем визнається причина пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на квартиру у зв'язку з прийняттям спадщини після [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому, згідно договору дарування частки секції від 24.09.2011 року, 15/100 частку секції №17 в будинку [ADDRESS], кімнати №133, 134, 135, 136, 137 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме кімнату №136. Заповіту немає. Позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом, тому, що не менш як п'ять років до відкриття спадщини, а саме з весни 2002 року, проживала однією сім'єю разом з [PERSON], померлим [INFO] року, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом вирішували різні побутові питання. Крім позивача інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO] року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та в усній формі роз'яснено про необхідність вирішення цього питання в судовому порядку, оскільки був відсутній факт її проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON], померлим [INFO] року. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить встановити факт її проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON], померлим [INFO] року, та визнати за [PERSON] право власності на 15/100 частку секції №17 в будинку [ADDRESS], кімнати №133, 134, 135, 136, 137 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а саме кімнату №136 після [PERSON], померлого [INFO] року, як за спадкоємцем четвертої черги за законом. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Оскільки представник відповідача позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Відповідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі ст.ст.1222, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, розташованої на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за законом. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, а саме державного акта про право власності на земельну ділянку, про що було подано оголошення у районну газету «Колос». В судове засідання позивачка не з'явилась, просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Представник Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, просив розгляд даної справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померлий [INFO] [PERSON]. (свідоцтво про смерть а.с. 6) був власником земельної ділянки, що розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті спадкодавця позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за законом, позивачка має намір успадкувати майно померлого батька, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: · ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; · ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; · ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. · ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], був власником земельної ділянки, що розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємець за законом має намір успадкувати майно, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа, а саме державного акта про право власності на земельну ділянку, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала її померлому батьаку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала тим, що з 19 липня 2001 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося внаслідок втрати порозуміння та поваги один до одного. З цих причин подружні стосунки фактично було припинено з середини 2013 року. Збереження шлюбу за викладених обставин вона вважає неможливим, так як це суперечить її інтересам, та інтересам їх дітей. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з нього судові витрати. Вказала, що спір з приводу розподілу майна відсутній, діти проживають разом з нею. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, позов підтримувала, проти постановлення заочного рішення в разі неявки відповідача не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони 19.07.2001 року зареєстрували шлюб у Горбівській сільській раді Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Через виникнення непримиренних протиріч шлюбно-сімейні стосунки припинили з середини 2013 року, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами. Від жодного з подружжя клопотання про надання терміну для примирення не надходило. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дітей. Шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач наданням квитанції підтвердила сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в якій посилалася на те, що під час розгляду справи за її позовом до [PERSON] третя особа [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності нею було внесено на депозитний рахунок суду в якості компенсації вартості частки [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] грошові кошти в сумі 60205 грн. В подальшому рішенням суду яке набрало законної сили у задоволенні позовних вимог в частині припинення права [PERSON] на вищевказане нерухоме майно було відмовлено. Проте, судом при ухваленні рішення не вирішено питання про повернення заявниці внесених на депозитний рахунок суду грошових коштів. Просила суд ухвалити додаткове рішення про повернення їй грошових коштів в сумі 60205 грн. з депозитного рахунку суду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] просила заяву задовольнити з підстав викладених у ній. [PERSON] та його представник, [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується поданої заяви та матеріали, які мають значення для ухвалення додаткового рішення суд приходить до наступних висновків. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 30.10.2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.01.2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності - відмовлено за безпідставністю. Рішення в цій частині набрало законної сили. Під час розгляду позовних вимог в цій частині [PERSON] було внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в якості компенсації вартості частки [PERSON] згідно квитанції ПАТ «КБ «Приватбанк» № 0.0.305461107.1 від 13.10.2014 року в сумі 60000 грн. Також під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку [PERSON] за квитанцією ПАТ «Банку Національний кредит» №26-3688569/С від 26.01.2015 року було здійснено доплату в якості компенсації вартості частки [PERSON] в сумі 205 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного та враховуючи, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині припинення права [PERSON] на частку у спільному майні та визнання права власності відмовлено і рішення набрало законної сили, суд вважає, що має передбачені законом підстави для повернення [PERSON] грошових коштів з депозитного рахунку суду, оскільки це питання в рішенні суду не вирішено. Таким чином заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 17 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 12 січня 2014 року. Спільне життя не склалося з причини, що за час перебування в шлюбі постійно виникали непорозуміння, кожен має різні погляди на життя, ведення домашнього господарства та виховання доньки. Окрім того, відповідач зловживає спиртними напоями, що дуже заважає нормальним відношенням у сім'ї. Спір про поділ майна відсутній. Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідач до суду також надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 17 жовтня 2012 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини припинені з 12 січня 2014 року. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. За спільною домовленістю сторін дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матір'ю. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

27.03.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна. В позові позивач посилався на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавчий лист №315/495/13-ц, виданий 13.08.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки Анни, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постановою державного виконавця від 03.02.2015 року накладено арешт на все його майно з забороною його відчуження, що порушує його право як власника майна, він сплатив заборгованість по аліментам, що підтверджується листом начальника відділу виконавчої служби, посилаючись на ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.391 ЦК України, п.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження, прохає зняти арешт з усього належного йому майна, накладений постановою державного виконавця № 43528174 від 03.02.2015 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавчий лист №315/495/13-ц, виданий 13.08.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки Анни, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постановою державного виконавця від 03.02.2015 року накладено арешт на все його майно з забороною його відчуження, що порушує його право як власника майна, він сплатив заборгованість по аліментам, що підтверджується листом начальника відділу виконавчої служби, посилаючись на ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.391 ЦК України, п.5 ст.60 Закону України Про виконавче провадження, прохає зняти арешт з усього належного йому майна, накладений постановою державного виконавця № 43528174 від 03.02.2015 року. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала В судовому засіданні представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача: відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, суду пояснивши, що заборгованість по аліментам у позивача відсутня. Суд,

Outcome: dismissed