Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

26 лютого 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачів батьківських прав, стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка на теперішній час перебуває у будинку дитини «Сонечко». Відповідачі вихованням дитини не займаються, матеріальну допомогу на її утримання не надають, ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків. З наведених підстав позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно дитини, а також стягнути з відповідачів на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) кожного з батьків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді від 27 лютого 2018 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13 квітня 2018 р. Ухвалою від 13 квітня 2018 р. справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, що відповідно до ст. 223 ч.4 ЦПК України є підставою для розгляду справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 23 травня 2018 р. визначено проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є батьками малолітньої [PERSON] покладені на них сімейним законодавством обовязів щодо виховання дитини не виконують. Вказаний висновок суду ґрунтується на доказах, наданих позивачем, відомостях, що містіться в заяві головного лікаря будинку дитини «Сонечко», висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. Згідно відомостям, що містіться в заяві головного лікаря будинку дитини «Сонечко», неповнолітня дитина [PERSON] та [PERSON] знаходиться в дитячому будинку з 12 жовтня 2016 р. Відповідач [PERSON] останній раз відвідала дитину 21 травня 2017 р., відповідач [PERSON] дитину жодного разу не навіщав, умовами виховання і утримання дитини не цікавився. (а.с 15) Висновком органу опіки та піклування встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обовязків, вихованням дитини не займаються, матеріально не допомагають, її життям, розвитком не цікавляться, в звязку з чим доцільним є позбавлення їх батьківських прав. (а.с. 18-19) У відповідності зі ст.164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки в судовому засіданні вірогідно встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне позбавити їх батьківських прав щодо дитини. Згідно зі ст. 166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини; одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом приймається рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав, з них необхідно стягнути аліменти на утримання дитини. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 ч.2 СК України, згідно яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідачів підлягають аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) кожного з відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved