Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

28 січня 2015 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 28.04.2007 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу її прізвище змінене на «[PERSON]». Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з позивачем. Зі свого боку позивач прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє позивачу повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дочки на її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та інші життєві потреби дитини. На неодноразові прохання позивача про сплату аліментів на утримання їхньої дитини відповідач не звертає уваги. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхньої дитини в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 42). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.04.2007 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.04.2007 року, серії [NUMBER], актовий запис № 148 (а.с. 9). Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження від 07.08.2007 року, серії [NUMBER], актовий запис № 460 (а.с. 8). 08.09.2009 року між позивачем та відповідачем шлюб розірвано, позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 08.09.2009 року, серії [NUMBER], актовий запис № 186 (а.с. 7). Станом на 19.01.2015 року позивач зареєстрована та проживає разом із дочкою, відповідно до довідки виданої квартальним комітетом № 29 (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. Право на звернення до суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, якщо батьки мешкають окремо, належить тому з батьків з яким мешкає дитина. З матеріалів справи встановлено, що на даний час дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, оскільки відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved