Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

27 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 2, 4-5,12-13,28,41,45,47,59,62,80-81,84,175 ЦПК України, ст. 370 ЦК України, просить: - визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , що залишилася, як спадок після смерті [PERSON] , яка померла у віці 46 років [INFO] у м. Чернігові, складає 1/2 частину даного жилого приміщення. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08 грудня 2003 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4976, [PERSON] , що діяла від себе та від імені неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , купила квартиру [ADDRESS] . 11 грудня 2003 року право приватної спільної сумісної власності на об`єкт нерухомого майна за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано у КП АРБ Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації у книзі № 57-09-30/8 номер запису 18/39, частка 1/1, що підтверджується витягом № 2255304 від 11 грудня 2003 року. Під час набуття вищевказаного об`єкта нерухомого майна на праві спільної сумісної власності за договором купівлі- продажу від 08 грудня 2003 року, зареєстрованому в реєстрі № 4976, у договорі не було визначено розмір часток кожного із співвласників цього майна. [INFO] [PERSON] померла у віці 46 років. 13 липня 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. та склала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] .. 14 липня 2020 року позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, тому державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі № 66107501 ( у нотаріуса за № 54/2020). [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцем по закону першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України є її дочка - позивач по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). 03 вересня 2014 року позивач уклала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружини « [PERSON] ». Відповідно до листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області № 275/02-14 від 14.07.2020 року, у зв`язку з тим, що не визначена частка померлої [PERSON] у спільній сумісній власності на нерухоме майно, була надана відповідь про неможливість вчинення нотаріальних дій без визначення спадкової частки померлої у праві спільної сумісної власності та роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Таким чином, позивач не має можливості оформити належним чином спадщину, оскільки під час набуття жилого приміщення у приватну спільну сумісну власність за договором купівлі-продажу від 08 грудня 2003 року, зареєстрованому в реєстрі за № 4976, не було визначено розмір часток кожного із співвласників цього майна. За таких обставин, для визначення частки померлого у спільній сумісній власності, позивач змушена звернутися з даною позовною заявою до суду. У підготовче засідання позивач не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання свого представника не направив, подавши до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 вересня 1993 року міським відділом РАГС Київської області, [PERSON] народилася [INFO] у м. Славутич, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 03 вересня 2014 року шлюб, про що було здійснено актовий запис за № 114. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Згідно договору купівлі- продажу, посвідченого 08 грудня 2003 року державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4976, [PERSON] , яка діяла від себе та неповнолітньої [PERSON] , купила квартиру номер [ADDRESS] . Право приватної спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , 11 грудня 2003 року зареєстровано в Комунальному підприємстві АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації за номером запису 18/39, в книзі: 57-09-30/8. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2255304, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] .. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 лютого 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 14 липня 2020 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 54/2020. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 54/2020, [PERSON] за життя не залишила заповіт. Позивач [PERSON] 14 липня 2020 року подала заяву про прийняття спадщини до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі якої 14 липня 2020 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було відкрито спадкову справу № 54/2020. Згідно листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області від 14.07.2020 року № 275/02-14, частка квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 08 грудня 2003 року Славутицькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 4976, не визначена. Таким чином, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення частки померлого у спільному майні. З урахуванням наведеного, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] , жилого приміщення - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі- продажу, посвідченим 08 грудня 2003 року Славутицькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 4976, не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Як зазначено у ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що розмір частки у жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , складає 1/2 частку даного жилого приміщення, набутого нею та [PERSON] у спільну сумісну власність за договором купівлі- продажу, посвідченим 08 грудня 2003 року Славутицькою державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 4976. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 840,80 гривень. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач в особі міського голови подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 420,40 гривень. Позивач в поданій до суду заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судові витрати по оплаті судового збору. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved