overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 25 червня 2016 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 червня 2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.4). Відповідно до рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у справі № 185/2972/17 (провадження № 2/185/2330/17) було встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], 27 березня 2017 року (а.с.5). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 10 січня 2006 року вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з серпня 2016 року ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 10 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 7. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], актовий запис № 755. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2014 року. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON], які між собою являлися відповідно рідним братом і сестрою, що необхідно для оформлення спадщини. Заявник [PERSON] під час розгляду справи підтримала подану заяву та просила її задовольнити. Представник заявника - адвокат [PERSON] заяву [PERSON] підтримав та просив її задовольнити, виходячи з обставин, що у ній викладені. Встановлення вказаного факту необхідно для оформлення заявником спадщини після померлої баби [PERSON] Незважаючи на своєчасність повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився представник заінтересованої особи - Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області. 11 квітня 2018 року на адресу суду від голови Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області Паліводи В.П. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника, ввіреної їй, установи / а. с. 26 /. У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявника, її представника, свідків, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що на її ім'я було видано свідоцтво про право власності на житло виданого відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 29 вересня 1993 року №5385 на квартиру [ADDRESS]. Однак при видачі свідоцтва було допущено помилку в написані прізвища та імені замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». З огляду на викладене, заявник просить її вимоги задовольнити та встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло виданого відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 29 вересня 1993 року №5385. В судовому засіданні представник заявника та заявник подану заяву підтримали та просили задовольнити. Представник Хмельницької міської ради в судовому засіданні при вирішення питання про встановлення факту належності правовстановлюючого документа поклався на думку суду. Представник заінтересованої особи Управління комунального майна Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що подану заяву слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло виданого відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 29 вересня 1993 року №5385 на квартиру [ADDRESS]. Однак при видачі свідоцтва було допущено помилку в написані прізвища та імені заявника, замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Відповідні обставини підтверджуються копією паспорта заявника, з якого вбачається що її прізвище та ім'я є [PERSON], зареєстроване місце проживання заявника співпадає із зазначеним у свідоцтві про право власності на житло, ордері на житлове приміщення, технічному паспорті, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження. Враховуючи викладене суд вважає, що підстави для відмови у задоволенні заяви відсутні, оскільки факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло повністю підтверджується зібраними у справі доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

28 березня 2018 року до Варвинського районного суду Чернігівської області суду надійшов вказаний позов, провадження в якому відкрито 05 квітня 2018 року. Справа розгадалась в порядку спрощеного позовного провадження, і сторони висловили свою позицію у письмових заявах по суті наступним чином. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31 липня 2017 року при перевірці дотримання споживачем [PERSON] Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН) було виявлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника відкритим типом прокладання шляхом накиду. Місце самовільного підключення виявлено, воно знаходилось за ізоляторами встановленими на будівлі. Споживач демонтував накид під час проведення відеофіксації та відмовився надати провід для проведення виміру перерізу. Електроенергія споживалася, приладом обліку не враховувалася.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

28 березня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що 23 січня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір на надання послуг № 6, згідно якого відповідач повинен сплатити за надання послуг 28 000 грн., позивач свої зобов`язання виконав, при цьому відповідач, будучи продавцем по договору купівлі-продажу нерухомого майна, свої зобов`язання не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням санкцій, які передбачені договором грошові кошти в розмірі 40 426.17 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, відзив на позов не надав. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так судом встановлено, що дійсно 23 січня 2018 року між товариством та відповідачем [PERSON] , [INFO] (код [NUMBER] ) був укладений договір послуг, відповідно до п. 2.1 договору товариство зобов`язане здійснити комплекс заходів, направлених на пошук покупця на об`єкт нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З договору про надання послуг № 6 від 23.01.2018 року видно, що стороною по договору є виконавець - товариство, в особі фізичної особи [PERSON] . При цьому в ході розгляду справи з боку позивача відповідно до ст. 77,78 ЦПК України не були надані належні та допустимі докази того, на підставі чого діяла фізична особа [PERSON] (а.с.5) Крім того, в обґрунтування своїх позовних вимог надав докази того, що він виконував умови договору, а саме інформаційну довідку від 20.02.2018 року (а.с.8) з якої видно, що дійсно 05.02.2018 року був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири - що розташована за адресою: [ADDRESS] , власник нерухомого майна є фізична особа [PERSON] . При цьому позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що продавцем вищевказаного нерухомого майна був відповідач по справі. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що в доводах позивача щодо стягнення грошей не має обґрунтування, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, вини відповідача у подані позову не має, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

28 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. З 2014 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодний. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву суду не надала. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 22 липня 2011 року та зареєстрували свій шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 580 (а.с.7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

28 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 19.08.2000 року, від якого мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася відповідно до вимог Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19.08.2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

28 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 липня 2011 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Представник позивача у підготовче засідання подала заяву, у якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 липня 2011 року, актовий запис № 25 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved