Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

26 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідачка не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості в сумі 31 810,27 грн. з урахуванням процентів, неустойки та комісії (а.с.а.с. 3 - 5, 72). Представник позивача до суду не з'явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 70). Відповідачка до суду також не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 6 066,71 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом (18% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.а.с. 8 - 58). Відповідачка неналежно виконувала свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у неї перед позивачем станом на 16.05.2017 року утворилася заборгованість у сумі 31 810,27 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 6, 7), а саме: -6 066,71 грн. - основна заборгованість; -2 827,07 грн. - проценти; -7 037,14 грн. - пеня та комісія; -15 879,35 грн. - штраф відповідно до пункту 2.2 генеральної угоди від 28.10.2014 року. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачці певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідачка дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні приведеної норми. Частиною першою статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки компенсацію судових витрат позивача в сумі 1 600,00 грн. (а.с.а.с. 1, 2).

Outcome: approved