Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

28.08.2018 р. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач), в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 115 804,16 (сто пятнадцять тисяч вісімсот чотири) гривні 16 копійок. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 14.09.2011 р. укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 (тридцяти) на рік від суми залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання, за вказаним договором, належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.03.2018 р., перед позивачем виникла заборгованість (по кредиту, процентам) у сумі 115 804,16 (сто пятнадцять тисяч вісімсот чотири) гривні 16 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення боргу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 5/. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, на підставі ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) прийняти рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши письмові матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню із наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, повязані з ухиленням боржника від виконання своїх обовязків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору слід керуватися Цивільним Кодексом України (далі за текстом ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між АТ КБ «ПРИВАТБАНКом» та [PERSON] на підставі анкети-заяви й умов та правил надання банківських послуг від 14.09.2011 р. укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач передав кредит відповідачу у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 (тридцяти) річних на суму залишку заборгованості за кредитом /а. с. 11-42/. В порушення умов, зазначеного кредитного договору, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 31.03.2018 р., з урахуванням заборгованості за кредитом та процентів склала загальну суму 115 804,16 (сто пятнадцять тисяч вісімсот чотири) гривні 16 копійок /а. с. 8-10/. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобовязані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем надано кредит в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, однак відповідач, всупереч вимогам чинного законодавства й умов та правил надання банківських послуг, належним чином свої зобовязання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав, не здійснив повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені договором строки. Ці обставини по даній справі не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено у позові і вони не спростовані відповідачем. Згідно із розрахунком, наданим позивачем, загальна сума заборгованості станом на 31.03.2018 р. становить 115 261,80 (сто пятнадцять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 80 копійок, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 3 982,70 (три тисячі девятсот вісімдесят дві) гривні 70 копійок; заборгованість по процентам у розмірі 111 821,46 (сто одинадцять тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 46 копійок /а. с. 8-10/. Доказів, у розумінні ст. ст. 76, 77, 81 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАНКом» відповідач до суду не надав, тому розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні даного спору. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНКу» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 115 804,16 (сто пятнадцять тисяч вісімсот чотири) гривні 16 копійок. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки позов задоволено та понесені витрати, підтверджені відповідним платіжним дорученням /а. с. 44/. На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved