Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

28 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області до Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що її батько - [PERSON] 15 січня 1992 року уклав з радгоспом імені Тельмана договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області. Даний договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Улянівської сільської ради народних депутатів Миколаївського району Миколаївської області Прядко Т.М. 15 січня 1992 року та зареєстровано в реєстрі за №15. [INFO] року помер її батько, після смерті якого відкрилась спадщина, яку її мати - [PERSON] прийняла, однак, належним чином оформила лише на земельну ділянку і [INFO] року померла, після смерті якої відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку та земельної ділянки. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з`явились, однак подали заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача - Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу у відсутності його представника, не заперечував проти задоволення позову. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. З копії типового договору купівлі продажу від 15 січня 1992 року вбачається, що [PERSON] - батько позивачки, уклав з радгоспом імені Тельмана договір купівлі-продажу житлового будинку, присадибного типу з надвірними спорудами на умовах, передбачених постановою Ради Міністрів СРСР від 01.07.1983 року №593, що розташований за адресою: [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області. Балансова вартість житлового будинку становила 2422 рублів. Купівля-продаж житлового будинку здійснювалась за умови виплати працівником 50% балансової вартості житлового будинку, що склала 1211 рублів, розмір виплати становив не менше 1/12 частки від суми річного платежу, вказаного в зобов`язанні, щомісячно, починаючи з місяця наступного після реєстрації даного договору. Робітник, який купив житловий будинок мав право достроково розрахуватися з господарством до закінчення строку платежу. Даний типовий договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Улянівської сільської ради народних депутатів Миколаївського району Миколаївської області Прядко Т.М. 15 січня 1992 року та зареєстровано в реєстрі за №15. Відповідно до довідки радгоспу імені Тельмана від 22.12.1992 року [PERSON] сплатив радгоспу імені Тельмана балансову вартість житлового будинку, відповідно до в договору-купівлі-продажу в розмірі 2422 грн., тобто повну вартість житлового будинку. Згідно повідомлення радгоспу імені Тельмана від 22.12.1992 року господарством знято заборону на вказаний житловий будинок, у зв`язку з виплатою покупцем в повному обсязі вартості житолового будинку. Відповідно до довідки Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 08.02.2012 року [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована з 25.10.1961 року по день смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS] Миколаївського району Миколаївської області. Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.03.2015 року, 14.06.2006 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи - АТ ім. Тельмана - правонаступника радгоспу імені Тельмана, у зв`зв'язку з визнання її банкрутом. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] прийняла спадщину та15 липня 1999 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 1999 року спадкоємницею майна [PERSON], який помер [INFO] року є дружина - [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ ім. Тельмана с. Улянівка, Миколаївського району Миколаївської області, розміром 6,53 в умовних кадастрових гектарах, належного спадкодавцю - [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 07.10.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 08.10.1996 року за №437. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, відкрилася спадщина. З повідомлення Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори від 13.02.2015 року вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON] не відкривалась. Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2004 року встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини в тому числі на житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS], Миколаївського району Миколаївської області та земельної ділянки, площею 6,92 га, розташованого на території Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Як вбачається з тексту позовної заяви та встановлено судом позивачка [PERSON] лише 05 березня 2012 року звернулась до Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2012 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року матері - [PERSON] на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], Миколаївського району Миколаївської області, в зв`язку з тим, що зазначений житловий будинок не оформлено та не зареєстровано належним чином правовстановлюючого документа про підтвердження права власності спадкодавця на зазначений житловий будинок відповідно до вимог чинного законодавства та на земельну ділянку, що розташована на території Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, в зв`язку з тим, що, державний акт на спадкову земельну ділянку виданий та зареєстрований 14.08.2000 року, тобто після смерті власника. Проте, відповідно до ст. 4 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно ст. 128 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Судом встановлено, що померлий [PERSON] та його дружина - [PERSON] відкрито володіли та користувалися спірним житловим будинком. Ані продавець, ані представник відповідача, як представник органу місцевого самоврядування претензій щодо володіння та користування спірним житловим будинком до покупця на протязі майже 24 років не заявляли і не заявляють на даний час. Крім того, сумнівів щодо дієздатності покупця [PERSON], або правоздатності юридичної особи і повноваження її представника при укладенні спірного договору ніхто не висловлював. Вирішити питання щодо належної реєстрації вказаного договору купівлі - продажу неможливо у зв`язку зі визнання банкрутом продавця - АТ ім. Тельмана , правонаступника Радгоспу імені Тельмана та смертю покупця - [PERSON] Отже, в судовому засіданні встановлено, що при укладенні зазначеного договору сторони домовились щодо усіх істотних умов та відбулося повне виконання договору. За таких обставин відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) договір укладений між Радгоспом імені Тельмана та [PERSON] є дійсним. Щодо визнання права власності позивачки на житловий будинок та земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25 лютого 2000 року №3 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 6,92 гектарів, в межах згідно з планом, яка розташована на території Улянівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний державний акт на землю видано [PERSON] 14 серпня 2000 року, тобто після її смерті. Відповідно до частин 4 та 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України в редакції 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно вимог ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є позивачка - донька померлої [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження останньої. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, окрім позивача судом не встановлено. Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути також і визнання права. Вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку для звернення до суду за судовим захистом, суд приходить до такого. Наявність на утриманні у позивачки чотирьох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, який потребував постійного догляду не є достатньою підставою вважати причину пропуску строку поважною. Разом з тим, суд бере до уваги визнання позову відповідачем - Улянівською сільської радою Миколаївського району Миколаївської області, яка є органом місцевого самоврядування і якій згідно ст. 1277 ЦК України належить право подачі заяви про визнання спадщини відумерлою у разі відсутності спадкоємців або не прийняття ним спадщини. Судом встановлено, що позивачка заяву про відмову від прийняття спадини не подавала, від права на спадкування не усунута і інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає. Згідно ст. 174 ч.4 УПК України, якщо відповідач визнає позов, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. .

Outcome: approved