overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 17.07.2004 року відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 111. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував, однак заперечував проти стягнення судового збору в повному обсязі, просив стягнути 1/2 від суми судового збору на користь позивача. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004 року, який зареєстрований відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 111. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відсутній спір про місце проживання дітей, які проживають з відповідачем, суд вважає можливим при розгляді справи вирішити питання про залишення дітей на виховання матері. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи предмет позову та обставини справи, суд вважає за необхідне покласти судові витрати зі сплати судового збору на обидві сторони в рівних частках та стягує з відповідача на користь позивача 1/2 суми судового збору, сплаченого під час подання позовної заяви, що становить 275 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 30.11.2002 року Лебедівською сільською радою Новоград-Волинського району, актовий запис № 05. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, спільних дітей не мають. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання з'явилась, надала суду пояснення по суті позову, просила позов задовольнити, залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2002 року, який зареєстрований Лебедівською сільською радою Новоград-Волинського району, актовий запис № 05. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з травня 2015року з відповідачем проживали у фактичному шлюбі, від спільного проживання у них народився син, батьком якогоє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по [ADDRESS], але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду двічі за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO]аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку(доходу). Судом встановлено, свідоцтвом про народження що відповідач будучи батьком дитини, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулась\~\~до суду із позовом до [PERSON] про визнання\~\~дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, та визнання права власності. У заяві позивачка\~\~вказала, що 18.04.1996 року між нею та \~[PERSON]\~був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №1 «А» по вул. Скороходова №189 у м. Миколаєві. Договір\~\~зареєстрований\~\~на\~\~Універсальній товарній біржі «Виконт-Т» № 115 від 18.04.1996 року. Нотаріально даний договір не посвідчувався, що перешкоджає їй (позивачу)\~\~в даний час розпорядитися квартирою.\~\~ У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. У судове засідання\~\~відповідач не з'явилась, про день слухання справи була\~\~повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.\~\~Суд вважає можливим\~\~постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 18.04.1996 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири №1 «А» по вул. Скороходова №189 у м. Миколаєві. Даний договір був оформлений на Універсальній товарній біржі\~ «Виконт-Т» і зареєстрований за №115 від 18.04.1996 р., а також 21.04.1996 р. в КП ММБТІ за реєстр.№17506.\~\~ Нотаріально даний договір не посвідчувався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири (житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.\~\~\~ Таким чином суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.04.1996 року дійсним. Крім того, беручи до уваги, що єдиною перешкодою у розпорядженні своїм майном позивачем є оформлення договору купівлі-продажу квартири неналежним чином, а також враховуючи, що право власності позивача на дану квартиру зареєстровано у МБТІ і ніким не оспорюється, суд вважає, що в частині позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру № 1- А по вулиці Скороходова 189 в м. Миколаєві слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якого є вона - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді їй пояснили, що спадщину вона може оформити через шість місяців після смерті батька, оскільки вступила у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача Руданської сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.8), спадкоємцем по заповіту якого є його дочка - [PERSON] (а.с.7), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 18.08.2007 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з листопада 2015 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 18 серпня 2007 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1681. Відповідно до Свідоцтва про народження, подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.ч. 1,2 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей де вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 листопада 2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], діти проживають з нею. Відповідач на утримання дітей матеріальну (грошову) допомогу не надає, самій матеріально тяжко утримувати дітей, тому змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30 листопада 2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (копії) серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Казанківської селищної ради Миколаївської області діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи майнове становище відповідача [PERSON], який працює та з врахуванням вимог ст. 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивує тим, що нормальне подружнє життя у них не склалося, відповідач почав зловживати спиртними напоями, між ними згасли подружні почуття, кожен почав по-різному дивитися на головні критерії шлюбу, на життя, сімю. як наслідок зникла довіра один до одного, постійно виникають сварки та конфлікти. 29.02.2016 року ухвалою Городоцького районного суду за заявою відповідача (а.с.17) провадження у справі зупинено, та надано строк на примирення три місяці. 30.05.2016 року провадження у справі відновлено та призначено дату розгляду. В судове засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.25). Позов підтримує. Відповідач був повідомлений про розгляд справи (а.с.24), проте в судове засідання не явився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки позивачка просила розглядати справу відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, фіксування судового засідання не проводилось. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. З обставин позову, долученого до справи свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 205357 (а.с.4), копій свідоцтва про народження серії 1-СГ № 380804 (а.с.5), вбачається, що сторони уклали шлюб 16.03.2013 року, від подружнього проживання народилася донька [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Строк, який було надано судом для примирення результатів не дав. Спору щодо майна немає, дитина залишаються проживати з позивачкою. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на корсть якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.11.2013 року, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 889. 11.01.2013 року, за заявою [PERSON] був внесений актовий запис № 29 про визнання ним батьківства відносно [PERSON], [INFO]. В період спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає, інших аліментних зобов'язань не має. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки його доходу, щомісячно, до досягнення ним повноліття. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені. Відповідач заперечень проти вимог позивача не надав ( а.с. 14, 15, 16, 17, 20). Представник позивача [PERSON] до суду надав заву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 21 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 22.11.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 889 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] ( а.с. 9,10 - копії свідоцтв про народження). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням ним повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. За таких обставин, враховуючи, що відповідач заперечень щодо позовних вимог не надав, суд вважає необхідним позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, на користь позивача до досягнення сином повноліття. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved