Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

27 серпня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] . Донька проживає спільно із нею, знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої доньки у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду\~від 23\~вересня 2020\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження без\~виклику сторін\~та,\~з-поміж\~іншого,\~надано відповідачу\~строк для\~подання відзиву\~на позовну\~заяву (а.\~с.\~15),\~копія якої надіслана учасникам справи 23 вересня 2020 року за вихідним № 19972/20-вих/2/204/1618/20 (а. с. 16). 19 листопада 2020 року на адресу суду з відміткою «по истечении срока хранения» повернуто конверт, яким відповідачу, направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження. 03 грудня на адресу суду від відповідача надійшла заява (а. с. 19), в якій позовні вимоги він визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 березня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 198, підтвердженням чого є копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2011 року (а. с. 3). 24 вересня 2019 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а. с. 5). Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утримані. Відповідач матеріальної допомоги добровільно на утримання дитини не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст.\~15\~СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України\~від 14\~листопада 2019\~року №\~294-IX «Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, який з 1 липня 2020 року становить 1859 гривень, та для дітей від 6 до 18 років, який з 1 липня 2020 року становить 2 318 гривень. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] , на час розгляду справи виповнилось 9 повних років. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Враховуючи вищевикладене, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Через те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 серпня 2020 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved