Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

29.01.2019 року Київське учбово-виробниче підприємство №3 Українського товариства сліпих звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, посилаючись на те, що 01.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення №385, а саме: приміщення під офіс та студію звукозапису площею 520 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Розмір орендної плати становить 40,00 грн. за один квадратний метр, тобто 20800,00 гривень на місяць. 31.03.2014 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі приміщення. 31.03.2015 року між сторонами укладено додатку угоду №1 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої було продовжено строк дії договору до 30.06.2015 року та змінено банківські реквізити УВП-3 УТОС. 30.04.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої змінено розмір оплати послуг з вивезення сміття, починаючи з 01.05.2015 року. 30.06.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої було продовжено строк дії договору до 31.10.2015 року. Та 30.10.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої було продовжено строк дії договору до 30.04.2016 року. У зв`язку з тим, що відповідачем умови договору не виконуються, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на свою користь 46878,49 гривень, а також інфляційні витрати в сумі 16244,01 гривень, три проценти річних в сумі 4036,53 гривень. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2019 року [PERSON] відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 05.03.2019 року позивачем збільшено позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на свою користь додатково окрім заявлених штрафних санкцій 468,76 гривень інфляційних втрат від прострочення боргу та 131,00 гривень 3% річних. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019 року цивільну справу №766/1860/19 передано судді Майдан С.І. Ухвалою від 14.06.2019 року суддею Майдан С.І. прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив проти позову від відповідача до суду не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами, надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України). Судом установлено, що 01.04.2014 року між Київським учбово-виробничим підприємством №3 Українського товариства сліпих та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди нежилого приміщення №385, а саме: приміщення під офіс та студію звукозапису площею 520 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Розмір орендної плати становить 40,00 грн. за один квадратний метр, тобто 20800,00 гривень на місяць. Згідно п.3.3 Договору орендар сплачує витрати, понесені орендодавцем у зв`язку із забезпеченням орендованого приміщення електроенергією, водопостачанням, телефонним зв`язком, витрати, пов`язані з вивозом сміття. Згідно п.3.5 Договору орендна плата сплачується орендарем авансом на розрахунковий рахунок орендодавця до 10-го числа поточного місяця, рахунки за постачання електроенергії та інших послуг сплачуються до 28-го числа поточного місяця. Договір укладено на строк з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року. 31.03.2014 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі приміщення. 31.03.2015 року між сторонами укладено додатку угоду №1 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої було продовжено строк дії договору до 30.06.2015 року та змінено банківські реквізити УВП-3 УТОС. 30.04.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої змінено розмір оплати послуг з вивезення сміття, починаючи з 01.05.2015 року. 30.06.2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої було продовжено строк дії договору до 31.10.2015 року. 30.10.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору №385 від 01.04.2014 року, відповідно до якої було продовжено строк дії договору до 30.04.2016 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач оновив свій статус та з 21.01.2020 року змінив своє найменування на Підприємство об`єднання громадян «Київське учбово-виробниче підприємство №3 Українського товариства сліпих». Згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач [PERSON] з 14.05.2015 року припинила свою підприємницьку діяльність фізичних особи-підприємця. Пунктом 3.1 Договору зокрема встановлено, що орендар за користування об`єктом вносить плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Внаслідок порушення [PERSON] умов Договору оренди у відповідача перед орендодавцем виникла заборгованість в сумі 46878,49 гривень, яка складається з наступного: -компенсація послуг інтернету та витрат на абонплату за січень 2016 року (рахунок фактора СФ-0000200 від 17.02.2016 року) 226,88 гривень; -оренда приміщення за березень 2016 року (рахунок фактора СФ-0000265 від 26.02.2016 року) 20800,00 гривень; -вивезення ТПВ за лютий 2016 року (рахунок фактора СФ-0000078 від 27.01.2016 року) 360,00 гривень; -компенсація витрат за електроенергію та водопостачання у лютому 2016 року (рахунок фактора СФ-0000226 від 23.02.2016 року) 13015,87 гривень; -компенсація послуг інтернету та витрат на абонплату за лютий 2016 року (рахунок фактора СФ-0000319 від 17.03.2016 року) 219,40 гривень; -вивезення ТПВ за лютий 2016 року (рахунок фактора СФ-0000163 від 26.02.2016 року) 360,00 гривень; -компенсація витрат за електроенергію та водопостачання у лютому 2016 року (рахунок фактора СФ-0000344 від 17.02.2016 року) 11896,34 гривень. Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.8.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань згідно з даним Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Починаючи з березня 2016 року по січень 2019 року відповідач має заборгованість щодо сплати за надання орендних послуг та комунальних послуг перед, а тому позивач має право нарахувати штрафні санкції у відповідності до вимог цивільного законодавства України, зокрема, суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Так, сума заборгованості згідно наданих позивачем розрахунків з урахуванням індексу інфляції становить 16712,77 гривень: -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000200 від 17.02.2016 року в сумі 226,88 гривень за період з 29.03.2016 року по 24.01.2019 року 76,43 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 2,26 гривень, а всього 78,69 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000265 від 26.02.2016 року за період з 11.03.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 200800,00 гривень 7313,28 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 208,00 гривень, а всього 7521,28 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000078 від 27.01.2016 року за період з 29.01.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 360,00 гривень 124,63 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 03,60 гривень, а всього 128,23 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000226 від 23.02.2016 року за період з 29.02.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 13015,87 гривень 4505,79 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 130,15 гривень, а всього 4635,94 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000319 від 17.03.2016 року за період з 29.03.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 219,40 гривень 74,07 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 2,19 гривень, а всього 76,26 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000136 від 26.02.2016 року за період з 29.02.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 360,00 гривень 126,58 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 3,60 гривень, а всього 130,18 гривень;; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000344 від 22.03.2016 року за період з 29.03.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 11896,34 гривень 4023,23 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 118,96 гривень, а всього 4142,19 гривень. Так, сума заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від прострочених сум згідно наданих позивачем розрахунків становить 4167,53 гривень: -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000200 від 17.02.2016 року в сумі 226,88 гривень за період з 29.02.2016 року по 24.01.2019 року 19,16 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 0,63 гривень, а всього 19,79 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000265 від 26.02.2016 року за період з 11.03.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 200800,00 гривень 1793,69 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 58,13 гривень, а всього 1851,82 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000078 від 27.01.2016 року за період з 29.02.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 360,00 гривень 31,37 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 01,01 гривень, а всього 32,38 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000226 від 23.02.2016 року за період з 29.02.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 13015,87 гривень 1134,08 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 36,37 гривень, а всього 1170,45 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000319 від 17.03.2016 року за період з 29.03.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 219,40 гривень 18,56 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 0,61 гривень, а всього 19,17 гривень; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000136 від 26.02.2016 року за період з 29.02.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 360,00 гривень 31,37 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 10,01 гривень, а всього 32,38 гривень;; -на суму заборгованості за рахунком фактурою СФ-0000344 від 22.03.2016 року за період з 29.03.2016 року по 24.01.2019 року в сумі 11896,34 гривень 1008,30 гривень, за період з 25.01.2019 року по 27.02.2019 року 33,24 гривень, а всього 1041,54 гривень. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, відповідно до ст.625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, враховуючи надані позивачем розрахунки заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складається із заборгованості по сплаті орендної плати та комунальних послуг у розмірі 46878,49 гривень, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 16712,77 гривень, а також суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми 4167,53 гривень. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по договору оренди підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1921,00 гривень згідно платіжного доручення №866 від 23.01.2019 року.

Outcome: approved