Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

26 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив: встановити факт що він [PERSON] є рідним сином померлої [INFO] [PERSON] ; встановити належність [PERSON] , яка померла [INFO] свідоцтва про право на спадщину по закону виданого 18 жовтня 2006 року державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори Наконечною Н.П. на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі №1-1594 та зареєстровано в електронному реєстрі за №16105625; встановити, що померла [INFO] [PERSON] дійсно доводиться рідною сестрою померлому [INFO] [PERSON] ; встановити, що [PERSON] на момент смерті [INFO] постійно проживав зі своєю рідною сестрою [PERSON] в її будинковолодінні по [ADDRESS] . На підтвердження заявлених вимог [PERSON] зазначає, що в с. Цисеве, Миргородського району проживали його дід та баба (батьки матері): [PERSON] та [PERSON] , яким на праві власності належало будинковолодіння [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. На момент його смерті з ним проживали та були зареєстровані в одному помешканні його дружина [PERSON] та син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла.На момент смерті своєї матері [PERSON] був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою тому вважається таким , що спадщину прийняв. На момент смерті, [INFO] , [PERSON] постійно проживав без реєстрації в своєї рідної сестри - матері позивача у [ADDRESS] . Про відмову від спадщини мати не заявляла тому вважається такою , що спадщину після померлого [PERSON] , прийняла, але юридично її не оформила. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . В установлений законодавством строк останній звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , що відкрилася після смерті матері. Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Карбан Є.О. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння по [ADDRESS] що за життя належало матері та будинковолодіння по [ADDRESS] , що за життя належало батькам матері і яке спочатку успадкував , але юридично не оформив її брат [PERSON] , а після його смерті успадкувала мати позивача. У зв`язку з тим, що у свідоцтві про смерть матері прізвище та по батькові померлої зазначено [PERSON] , а в правовстановлюючому документі вказано [PERSON] , на іншу частину спадщини, а саме будинковолодіння по [ADDRESS] , нотаріус взагалі відмовився розглядати заяву і видавати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії і лише в усному порядку пояснив , що жодних нотаріальних дій не може вчинити оскільки родинні відносини між позивачем та померлим [PERSON] не доведені та також не доведено факт спільного постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останнього ( так як були зареєтровані за різними адресами) і на підставі його звернення нотаріус не має права навіть входити в електронний реєстр спадкових справ. Таким чином надати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по будинковолодінню, що знаходиться в с.Цисеве, не має можливості. Оскільки документально довести факти, що мають юридичне значення не можливо, позивач вимушений звернутися до суду з заявою. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання (а.с.33). Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, свої позовні вимоги підтримав (а.с.57). Представник заінтересованої особи Великобайрацької сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився, установа надіслала заяву, в якій просила справу розглянути у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували (а.с.42,53). Заслухавши пояснення свідків, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] про що було складено актовий запис про смерть №9 від 11.04.1973 року виконавчим комітетом Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.24). На день смерть останній був зареєстрований і проживав разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] в будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.16). [PERSON] померла [INFO] про що було складено актовий запис про смерть № 26 від 22.12.1987 року Виконавчим комітетом Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.24). На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , що підтверджується копією довідки Великобайрацької сільської ради Миргородського району Полтавської області від 28.04.2020 року (а.с.20). Внаслідок їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку [ADDRESS] (а.с.13). Враховуючи, що [PERSON] помер у 1973 році а [PERSON] померла у 1987 році, правовідносини щодо спадкового майна регулюються ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 р. який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 549 ЦК 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадщину після своїх батьків [PERSON] та [PERSON] прийняв їх син [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав разом зі своїми батьками в будинку [ADDRESS] . Після смерті батьків [PERSON] був зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але фактично проживав разом зі своєю рідною сестрою [PERSON] в її будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Великобайрацької сільської ради Миргородського району від 28.04.2020 року (а.с.13). [INFO] [PERSON] помер про що складено актовий запис про смерть № 19 від 04.07.2009 року виконавчим комітетом Великобайрацької сільської ради Миргородського району (а.с.24). Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] на момент смерті [INFO] разом зі своєю рідною сестрою [PERSON] в її будинковолодінні [ADDRESS] , оскільки цей факт знайшов підтвердження в судовому засіданні, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Щодо встановлення інших фактів суд приходить до наступного. В свідоцтві про народження позивача батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , прізвище ім`я по батькові дитини зазначено « [PERSON] , [INFO] , уродженець с.В.Байрак Миргородського району» (а.с.8). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] на підставі реєстрації актового запису про шлюб від 18.02.1960 року змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » одружившись з [PERSON] (а.с.23). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.60), після його смерті відкрилася спадщина яка складалася з житлового будинку [ADDRESS] . Після його смерті свідоцтво на право на спадщину по закону отримала його дружина [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи на майно померлого [INFO] [PERSON] (а.с.59-66). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у свідоцтві про право на спадщину по закону виданого 18 жовтня 2006 року державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори допущено неточність в написанні по батькові матері заявника - [PERSON] , усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу має для заявника юридичне значення, а саме для переоформлення документів, а відтак суд вважає заяву заявника в цій частині обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. В паспорті громадянина України виданого 16 квітня 2002 року Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області прізвище ім`я по батькові позивача зазначено як « [PERSON] », [INFO] , уродженець с.В.Байрак Миргородського району (а.с.7). При зверненні позивача до нотаріуса, для оформлення спадкового майна, а саме будинку [ADDRESS] , останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища родинний зв`язок з померлою матір`ю документально не підтверджується, крім того не підтверджується належність спадкового майна померлій. В свідоцтві про народження позивача в графі «мати» зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть вказано « [PERSON] », свідоцтво про право на спадщину по закону видано на ім`я [PERSON] . Проаналізувавши вище перелічені докази на предмет відповідності у них прізвищ, імен та по батькові, дати і місця народження, дати і місця смерті у їх хронологічному, а також родинному зв`язку, оцінивши їх в своїй сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, доведеність факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю позивача [PERSON] , а також, що [PERSON] , що померла [INFO] доводиться рідною сестрою померлому [INFO] [PERSON] . Дані факти в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які показали, що їм достовірно відомо, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] . Відповідно до ч.7ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved