Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

28 липня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.3-6) до реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області про визнання права власності на квартиру за Договором. 20 серпня 2014 року ухвалою суду замінено первісного відповідача на Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Новий». Свій позов позивачка аргументує тим, що вона інвестувала будівництво квартири в житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] - будівельна адреса). Між нею та ДП «Жилбуд» в особі директора Могильникова В.Д. 30.06.2005 року було укладено договір про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків відповідно до якого, останній зобов'язався виконати зобов'язання щодо будівництва будинку та передати у власність інвестора квартиру з будівельним номером 2 впродовж 1 місяця після введення будинку в експлуатацію, а інвестор зобов'язаний здійснити інвестування будівництва зазначеної у договорі квартири. Згідно п.2.2.1 Договору ДП «Жилбуд» було зобов'язане передати позивачці у власність об'єкт інвестування, а я була зобов'язана прийняти об'єкт інвестування і сплатити за нього інвестицію, яка дорівнює згідно п.2.1.1. Договору - 164146 гривень. Під об'єктом інвестування, згідно п.2.1.1. та п.2.1.3 Договору, розуміється безумовне майнове право на новозбудоване майно - квартиру, будівельний номер [ADDRESS], що після державної реєстрації стає моєю власністю. Так, на виконання договірних зобов'язань вона ([PERSON]) сплатила вартість квартири у повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів за 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS], у сумі 164146 грн.; Таким чином, позивач виконав всі свої зобов'язання по договору про співробітництво належним чином та в повному обсязі, тому у позивача є всі права на отримання у власність квартири. Відповідно до п. 2.1.4 Договору передбачено, що оформлення права власності на новозбудоване майно інвестора здійснюється з видачею свідоцтва про право власності на це майно, як на об'єкт нерухомого майна, на підставі цього Договору, акт - приймання передачі об'єкту інвестування та відповідного рішення (розпорядження) місцевих органів влади про затвердження акта Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта будівництва. Тобто інвестор, виконавши в повному обсязі свій обов'язок по сплаті інвестиційних внесків по договору, не може жодним чином вплинути на процес прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію та як наслідок, не може прийняти об'єкт інвестування та оформити право власності на квартиру передбаченої договором про інвестування. Згідно ст. 9 Закону «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно (п.1ч.1 ст.4), яка проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (п.1ч.1 ст.19). Будинок в якому знаходиться квартира прийнято в експлуатацію, що підтверджується Сертифікатом відповідності № 15001219 від 20.10.2010 року. У зв'язку з чим адреса будинку з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS], та після проведення інвентаризації замість робочих були присвоєні фактичні номери квартир. Так будівельний номер квартири [ADDRESS] інвестором якої був позивач, змінилась на квартиру [ADDRESS]. Сертифікат відповідності № 15001219 від 20.10.2010 року, замість ДП «Жилбуд» отримав Обслуговуючий кооператив « Житлово - будівельний кооператив « Новий» ( надалі ОК «ЖБК «Новий», кооператив) на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2010 року у справі № 2а-6437/09/1570. Це стало необхідним у зв'язку з тим, що Дочірнє підприємство «Жилбуд» ліквідовано та виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 15.03.2009 року № 3146907. Пунктом 2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2010 року по справі № 2а-6437/09/1570 замовником об'єкта будівництва визнаний Обслуговуючий кооператив «Житлово - будівельний кооператив «Новий». Згідно статті 876 Цивільного кодексу України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. А тому, ОК «ЖБК «Новий», являючись замовником, а відповідно і власником об'єкта будівництва згідно наведеної статті, тільки він і має право укладати будь - які угоди стосовно майна в даному житловому будинку ( власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд згідно ч.1 ст. 319 ЦК України). У цьому році вона вирішила отримати свідоцтво право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,85 кв.м, на підставі наявних у неї документів. Позивачка звернулась до реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області з проханням зареєструвати право власності на нерухоме майно з подальшим отриманням свідоцтва на права власності на зазначену вище квартиру, однак не отримала позитивної відповіді. Позивач просить суд визнати за [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших платежів [NUMBER] право власності на квартиру [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.55) Представник відповідача - Крисенко С.С. позов визнала, надала заяву про розгул справи за її відсутності (а.с.63). Третя особа - представник реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилась, про слухання справи сповіщена належним чином, про причини неявки не сповістили (а.с.56-58) Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Цивільного кодексу України, встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, Він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася - стаття 639 Цивільного кодексу України. Нормами ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Частиною 1 ст. 5 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни та юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків є юридичні факти, якими в цивільному праві є обставини, наявність, яких тягне встановлення, зміну, припинення або інші трансформації цивільних прав і обов'язків (цивільних правовідносин). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України одним із юридичних фактів, який є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» спори, що виникають в результаті здійснення інвестиційної діяльності, розглядаються відповідно судом або третейським судом. Згідно ст.ст. 4, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно. Однією з підстав для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно є наявність акту прийому нерухомого майна до експлуатації. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. 392 ЦК України захист права власності здійснюється шляхом його визнання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Outcome: approved