Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

27.07.2020р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2009р., який розірвано 17.08.2012р. за рішенням суду. За час подружнього життя [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час син проживає разом з ним у [ADDRESS] . Дитині потрібно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Відповідачка добровільно не надає кошти на утримання дитини, хоча є здоровою людиною, офіційно працює і має таку можливість. У зв`язку з наведеним, просить стягувати з неї аліменти в заявленому розмірі. Провадження у справі відкрито 30.11.2020р. 01.02.2021р. відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково, а саме в межах виплати аліментів на сина [PERSON] в розмірі, що не перевищує 1500 грн. щомісячно. Свою позицію мотивує тим, що її сукупний місячний дохід складає близько 4700 грн. Також вона має на утриманні шестирічну дочку, яка народилась у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, яка також потребує матеріального забезпечення. Окрім того зазначила, що вона намагається матеріального допомагати синові, однак позивач усіляким чином заважає їй спілкуватись та бачитись з ним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, зіславшись на викладені в позові обставини та факти, просили такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позов. Крім того зазначила, що завжди допомагала в утриманні та вихованні сина. Вона хотіла , щоб дитина проживала з нею, проте тривалий конфлікт з цього питання був вирішений в судовому порядку і на даний час син дійсно проживає з позивачем. [PERSON] перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною. Вона ж постійно цікавиться життям дитини, спілкується з вчителями. За інформацією, яка викладається батьківським комітетом школи за місцем навчання дитини вона неодноразово перераховувала кошти на підручники та інші необхідні речі. Також вона сплачує по страховому полісу кошти, які в подальшому будуть виплачені дитині. Крім того відповідач зазначила, що вона має постійне місце праці, де отримує регулярний заробіток. Вона також утримує ще одну дитину, батько якої помер. Наведене просила врахувати при винесенні рішення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2009 року. В даному шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження, долученого до матеріалів справи (а.с. 5). Рішенням Буського районного суду Львівської області від 17.08.2012р. шлюб між сторонами розірвано. Як встановлено судом, на даний час вони проживають окремо. Дитина від шлюбу проживає з батьком по [ADDRESS] , що стверджується актом ЛКП «Варшавське -407» від 03.07.2020р. (а.с.6). Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка офіційно працює бухгалтером в ТзОВ «Авіон+» та її сукупний дохід за шість місяців складає 30 440 грн. Крім того остання має дохід від здачі в оренду земельної ділянки, близько 2500 грн. щорічно. Також суд враховує наявність у платника аліментів на утриманні дочки [PERSON] , [INFO] , яка народилась у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Батько вказаної дитини помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме про необхідність присудження аліментів з відповідачки в користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно дост.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] в користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial