Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

28 вересня 2015 року, заявник [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення юридичного факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, заінтересовані особи [PERSON], Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. В обгрунтування заяви зазначив, що після смерті його батька [PERSON], померлого 13 квітня 2015 року, відкрилася спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна. Бажаючи прийняти вказану спадщину, він як рідний син та спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріусу із відповідною заявою. Але йому було відмовлено, оскільки у свідоцтві про його народження, яке було видано відділом ЗАЦС Жовтневого райвиконкому м.Маріуполя 28.08.1986 року, відомості про батька в книзі реєстрації актів про народження, запис №1543 від 28.08.1986 року, внесені зі слів матері. В графі батько, імя та по батькові зазначено [PERSON] з присвоєнням йому прізвища матері [PERSON]. Також зазначив, що його батьки фактично почали проживати з червня 1984 року в квартирі [ADDRESS], мали спільні заощадження т вели спільне господарство. Батько дбав про мати в період її вагітності, відвідував її у пологовому будинку та забирав його з нього. Виховував та утримував заявника протягом усього свого життя. В свідоцтві про народження заявника, у графі «відомості про батька», прізвище матері було внесено за проханням мого батька та наполяганням його батька, мого діда. Посилаючись, зокрема на ст.53 КпШС України, просив суд встановити факт батьківства [PERSON] Емірсовіча, народженого 9 липня 1960году в г.Темір-Тау Карагандинської області, і померлого 13 квітня 2015 у м.Маріуполі Донецької області, щодо мене, [PERSON], народженого 2 червня 1986 року в Маріуполі Донецької області у [PERSON]; внести зміни до актового запису №1543 від 28 серпня 1986 року про народження [PERSON], народженого 2 червня 1986 року у м.Маріуполі Донецької області в Книзі реєстрації актів про народження Жовтневого відділу РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, а саме: у графі «батьки» змінити відомості про батька з «[PERSON] Емірсовіч» на «[PERSON] Емірсовіч». В судовому засіданні, заявник [PERSON] та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримали заяву та просили її задовольнити. Заінтересованаособа [PERSON], в судовому засіданні, пояснила, що з [PERSON] вони познайомилися у 1984 році та почали спільно проживати. В 1986 році у них народився [PERSON]. Чоловік дбав про них, забирав дитину з садочка та школи, кілька років був членом батьківського комітету, тренував футбольну команду. Зі своїм батьком, [PERSON] не спілкувався, оскільки відносини в них були не кращі. В 1991 році вона пропонувала чоловікові переоформити документи, але він відповів їй, що [PERSON] залишиться на її прізвищі. Представник заінтересованоїособа Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, в судове засідання не зявився, але до суду надійшов лист з проханням розглянути справу без присутності представника відділу та на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися в 1984 році, потім у них народився син [PERSON]. [PERSON] був хорошим батьком та вони усі постійно жили разом, окрім поїздки до Чорнобилю. Вона часто навідувалася до них у гості та вважала, що [PERSON] любив [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та показання свідка, дослідивши письмові матеріали по справі та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 1986 року народився [PERSON], про що 28.08.1986 року відділом ЗАЦС Жовтневого райвиконкому м.Жданова в книзі реєстрації актів про народження було складено актовий запис №1543 та видане відповідне свідоцтво про народження /а.с.11/. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], у графі батьки, батьком записано [PERSON], а матірю [PERSON] /а.с.11/. З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON], [INFO], народився у місті Темір-Тау Карагандинської області, Казахстан та помер 13 квітня 2015 року у м.Маріуполі Донецької області. При цьому, відомості щодо наявності у нього дітей в матеріалах справи відсутні /а.с.8-10/. Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснює, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України (далі -СК) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного Кодексузастосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Заявник [PERSON] народився 02 червня 1986 року, тобто до 01.01.2004 року, а тому суд вважає за необхідне враховуючи розяснення Пленуму Верховного Суду України при розгляді зазначеної справи та застосувати відповідні норми КпШС, які регулювали зазначені правовідносини. Відповідно до ст.51 КпШС, взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. За зальним правилом, встановленим ст.52 КпШС, походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Згідно зі ст.53 КпШС, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що заявник [PERSON], 02.06.1986 року, був народжений не в шлюбі і відомості про батька [PERSON], відділом ЗАЦС Жовтневого райвиконкому м.Жданова були внесені зі слів матері заявника [PERSON] Відповідно до вимог ст.55 КпШС, що також передбачено ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пункт 7 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Згідно з п.9 Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 53 КпШС в сукупності із розясненнями Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що при встановленні батьківства, достатньо встановити одну із трьох обставин, визначених у ч.3 ст. 53 КпШС, а саме спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, на підставі належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України. Судом встановлено, що 09 січня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Палацем одруження виконавчого комітету Міської ради народних депутатів м.Маріуполя було зроблено актовий запис №51 та видане відповідне свідоцтво. Після укладання шлюбу прізвище у чоловіка залишилося [PERSON], у дружини [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 02.12.1999 року Управлінням міського майна м.Маріуполя, квартира [ADDRESS] була приватизована та належить на праві спільної власності в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.19/. З наданої копії паспорту [PERSON] вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.03.1993 року /а.с.8,9/. З паспорту [PERSON] також вбачається, що останній зареєстрований за адресою: [INFO] з 21.02.2003 року, тобто майже через місяць після отримання паспорту громадянина України майже /а.с.5,6/. Відповідно до свідоцтва по реєстрації транспортного засобу ЯНС №004940 від 14.05.2004 року, [PERSON] проживав за адресою: [INFO] /а.с.12/. Згідно зі свідоцтвом по реєстрації транспортного засобу САК 108655 від 27.09.2011 року, [PERSON] також проживав за адресою: [INFO], а право керування транспортним засобом мав [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до психолого педагогічної характеристики, яка була надана директором НВК «Школа ліцей №69» та класним керівником на імя [PERSON], батько останнього [PERSON] займався вихованням сина, завжди відвідував батьківські збори, допомагав в організації позашкільних заходів, був у складі батьківського комітету класу та школи /а.с.50/. З інформації наданої приватним нотаріусом Маріупольського міськог онотаріальног округу [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смертіі [PERSON] звернулися лише [PERSON] та [PERSON], які проживають за адресою: [INFO]. Суд вважає, що чинним цивільно-процесуальним кодексом України, учасникам цивільних правовідносин надано право на звернення до суду із заявами про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а також визначено переліки зазначених фактів та встановлено порядок розгляду зазначеної категорії справ. Враховуючи, що вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, беручи до уваги показання свідка, суд приходить до висновку про доведеність заявником факту спільного проживання його матері [PERSON] та [PERSON], ведення ними спільного господарства, а також участі [PERSON] у вихованні та утриманні [PERSON], а тому вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved