Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

27.05.2019 року [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 22.09.2015 року сторони у справі уклали між собою шлюб. З часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, виникли розбіжності у поглядах на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, шлюб носить характер суто формального, а тому існує лише юридично. Позивач вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з огляду на наступне. 22.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 168, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.05.2019 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с. 7) Спільні неповнолітні діти у сторін відсутні. Спору, щодо поділу спільного майна, між сторонами не виникає. Після розірвання шлюбу відповідачка просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». По причині відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, сімейне життя не склалося. Позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, наміру поновити шлюбних відносин не мають та вважають можливість збереження сім`ї остаточно втраченою. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберегти шлюб у зв`язку з чим, відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу згідно ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони не бажають підтримувати сімейні стосунки, оцінивши їх шлюбні взаємовідносини, суд вважає, що між сторонами склалися стосунки, при яких збереження сім`ї неможливе, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved