Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

27.06.2018р. служба у справах дітей виконавчого комітету Шосткинської міської ради звернулась до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхнього спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнення з них аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, не приділяють належної уваги своїй спільній дитині, не займаються її вихованням та утриманням. Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, кожен окремо надали до суду заяви про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] /а.с. 5/. На даний час дитина сторін перебуває в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком служби у справах дітей Шосткинської міської ради від 20.06.2019р. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього сина [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги той факт, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини /а.с. 3/. Оцінюючи обґрунтованість вказаного висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дитини відповідачів, суд враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з листа Обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей мати вихованця [PERSON] - [PERSON] відвідала дитину у закладі лише чотири рази (28.03.2015р., 13.05.2019р., 17.05.2019р., 31.05.2019р.) частково забезпечила гігієнічними засобами та шкільним приладдям, необхідним одягом та взуттям - в недостатній кількості. Мати не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням та потребами дитини. В бесіді з педагогом дитина повідомила, що він не має наміру повертатися додому, так як має деякі занепокоєння та страхи, з приводу того, що вітчим та мати знущалися над ним фізично та морально. Емоційний стан дитини змінюється коли він розповідає про своє життя з матір`ю та вітчимом, у дитини на очах з`являються сльози, тремтять руки. Батько [PERSON] жодного разу не відвідав сина у закладі, не забезпечує його матеріально, не турбується про його життя та здоров`я, зв`язок з адміністрацією не підтримує /а.с. 6 (зворотній бік)/. 12.06.2017р. адміністрація Шосткинського навчально-виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 - дошкільний навчальний заклад, звернулась до начальника служби у справах дітей Шосткинської міської ради з клопотанням про взяття на облік сім`ї, у якій виховується [PERSON] та проведення з ними відповідних заходів, зазначаючи, що життю дитини загрожує небезпека, мати вживає спиртні напої, сина не контролює, не приймає участі у його вихованні, на зауваження адміністрації навчального закладу не реагує. На момент обстеження в будинку, де проживає родина, брудно, речі розкидані, багато немитого посуду, ліжка не застелені /а.с. 7 (зворотній бік)/. З акту обстеження неповнолітнього за місцем проживання від 05.05.2017р. вбачається, що [PERSON] проживає у приватному будинку, власної кімнати не має. В будинку брудно, речі розкидані, ліжка не застелені, немитий посуд. Дитина не забезпечена всім необхідним для навчання, завжди має неохайний вигляд, школу відвідує регулярно. Поведінка дитини незадовільна, часто свариться з однолітками, в розмові використовує ненормативну лексику. Мати - [PERSON] вживає спиртні напої, не реагує на виклики адміністрації батьків до школи, не слідкує за виконанням домашнього завдання /а.с.8/. З повідомлення адміністрації Шосткинського навчально-виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 - дошкільний навчальний заклад від 19.06.2019р. вбачається, що мати [PERSON] приділяє недостатньо уваги своєму сину, не цікавиться навчанням сина, останній приходить до шкоди в брудному одязі, не має необхідних учнівських предметів, не харчується у шкільній їдальні. Мати зловживає спиртними напоями, агресивно реагує на зауваження адміністрації навчального закладу, запевняє, що дитина всім необхідним забезпечена /а.с.8 (зворотній бік)/. Також 15.03.2019р. до служби у справах дітей звернулась адміністрація Шосткинського ліцею-інтернату спортивного профілю, в якому зазначила, що [PERSON] з 05.11.2018р. навчається у закладі, дитина залишилась без піклування дорослих, у нього є тільки зимовий одяг, мати не забирає сина з ліцею-інтернату на вихідні та святкові дні. В одній з телефонних розмов мати [PERSON] повідомила представнику адміністрації навчального закладу, що має намір відмовитись від сина /а.с. 9/. Слід зазначити, що тривалий час не приділяючи належної уваги сину, не забезпечуючи його в достатньому обсязі одягом, харчуванням, шкільним приладдям, у період з 01.09.2017р. по 01.03.2019р. [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, отримання останньої також свідчить про те, що батько належної фінансової допомоги сину не надає /а.с. 10 (зворотній бік)/. 19.06.2019р. малолітній [PERSON] особисто звернувся до начальника служби у справах дітей з заявою про позбавлення його батьків батьківських прав, у зв`язку з тим, що вони не турбуються про нього, не забезпечують засобами гігієни, одягом, взуттям тощо. За змістом заяви дитина зазначає, що вітчим разом з матір`ю морально та фізично знущаються над ним, а свого батька він вже давно не бачив, на зв`язок останній не виходить, аліментів не сплачує /а.с.7/. З урахуванням викладеного у сукупності та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідачі, будучи батьками неповнолітнього сина, не цікавляться його життям та розвитком, не беруть участь у його вихованні та утриманні. Судом не встановлено, що відповідачам будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов`язків, що вказує на свідоме ухилення батьків від їх виконання. Така поведінка батьків не змінюється тривалий час. Суд розцінює поведінку відповідачів як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому висновок служби у справах дітей Шосткинської міської ради суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам неповнолітньої дитини, узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону. За таких обставин, а також зважаючи, що відповідачі позов визнають, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідачів батьківських прав. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам можливість поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та ставлення до дитини. За приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідачі є особами працездатного віку, доказів, що вони внаслідок незадовільного стану здоров`я, матеріального стану, наявності інших утриманців або інших обставин, що мають істотне значення, не спроможні сплачувати аліменти суду не надано. За таких підстав, суд вирішує стягнути з кожного з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідачів понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved