Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

28.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Судацької міської ради АР Крим про визнання право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Судацького міського суду від 11 грудня 2013 року, за клопотанням представника позивача за довіреністю - [PERSON] було проведено заміну первісного відповідача - Судацьку міську раду АР Крим, належним відповідачем - Новосвітською селищною радою м. Судаку АР Крим. Уточнені позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть с. [NUMBER] від 28 квітня 2012 року. Він та дочка померлої - [PERSON] є спадкоємцями за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері на підставі заяви від 28.04.2012 року. Він звернувся до приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Київської обл. з заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу за № 6-2013 року. Однім із об»ектів спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця [PERSON] є квартира [ADDRESS], яка належить спадкодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, засвідченого державним нотаріусом Судацької державної нотаріальної контори 06.04.2004 року. У зв»язку з тим, що реєстрація право власності на нерухоме майно [PERSON] в органах БРТІ м. Судаку не проводилась, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезгадану квартиру, що є перешкодою спадкоємцеві реалізувати своє право на отримання спадщини за законом. Позивач посилається у позові на те, що вищезгадана квартира є об»ектом спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказане нерухоме майно було придбано у період його перебування у шлюбі з [PERSON] Квартира [ADDRESS] була придбана у власність спадкодавцем [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 06.04.2044 року, який в силу приписів Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 ( чинний на момент укладення договору ) є правовстановлюючим документом. Позивач [PERSON] вважає, що йому належить 1/2 частки квартири на праві власності, як спільне майно подружжя та 1/2 частки квартири, у порядку спадкування за законом, як спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини [PERSON] У зв»язку з викладеним позивач просить визнати за ним право власності в цілому на квартиру, яка розташована за адресою : [ADDRESS], з якої 1/2 частка квартири у порядку спадкування за законом, та інша 1/2 частка, яка частка в спільній сумісній власності подружжя. У судове засідання позивач не з»явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином , його представник за довіреністю - [PERSON] уточнені заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Новосвітської селищної ради м. Судаку до судового засідання не з»явився, у заяві на ім »я суду просить розглянути справу за відсутністю їх представника, на підставі матеріалів справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі матеріалів, зі згоди представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення осіб, з»явившихся в судове засідання, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть с. [NUMBER] від 28 квітня 2012 року (ас.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] та належить спадкодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, який засвідчено державним нотаріусом Судацької держнотконтори 06.04.2004 року у реєстрі за № 534 (а.с.14-15). Довідкою приватного нотаріуса Вишгородського р-ну нотаріального округу у м. Київі підтверджується, що спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті [PERSON] за законом є ії чоловік - [PERSON] та дочка померлої [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини ( а.с. 22 ). Позивач [PERSON] звернувся із заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON], проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезгадану квартиру, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації, про що свідчить постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с. 21 ). Відповідно до довідки КРП БРТІ м. Судака від 27.08.2013 року вбачається, що за [PERSON] право власності на нерухоме майно в м. Судаку та Судацькому регіоні не зареєстровано. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві власності [PERSON], яка померла [INFO], на підставі договору купівлі - продажу нотаріально посвідченому державним нотаріусом Судацької держнотконтори 06.04.2004 року у реєстрі за № 534, який в силу приписів Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року за № 7/5, є правовстановлюючим документом, який підтверджує право спадкодавця на спірне майно. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов»язкі, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України ). Однак, лише відсутність факту державної реєстрації прав власності на нерухоме майно в органах БРТІ м. Судаку перешкоджає позивачеві [PERSON] оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача, оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності у порядку спадкування, захистити своє порушене право не може. У ч.3 ст. 368 ЦК України зазначено, що майно набуте подружжям, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Даними свідоцтва про одруження с. [NUMBER], яке видано 27 грудня 1961 року (а.с.11) підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 27 грудня 1961 року. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об»ектом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, вищезгадана квартира є спільним майном подружжя, оскільки була набута за життя [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем. Частки кожного із них в даній квартирі є рівними тобто позивачеві та його дружині належали по 1/2 частки у спільній сумісній власності спільно нажитого майна. Таким чином частка позивача у спільній сумісній власності складає 1/2 частку квартири. Оцінивши та перевіривши усі докази по справі суд йде до висновку , що позивачеві [PERSON], як подружжю, на праві власності належить 1/2 частка вищезгаданої квартири та інша 1/2 частка квартири, у порядку спадкування за законом. Суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в цілому на квартиру [ADDRESS], з якої 1/2 частка квартири, належить позивачеві на праві власності у порядку спадкування за законом, та інша 1/2 частка квартири, як частка в спільній сумісній власності подружжя.

Outcome: approved