Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області про витребування особистого майна, вилученого незаконним шляхом співробітниками Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 28.02.2008 року співробітниками Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області з його домоволодіння розташованого за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул.. Суворова, д 37, незаконним шляхом було вилучено його майно: автомобіль Газ-69А «Фоетон», ваги на 500 кг., ваги на 150 кг., два швелери , дві металеві драбини, дві буфти алюмінієвого електропроводу 150 метрів, дві буфти мідяного проводу 150 метрів. Вилучені речі були долучені до матеріалів кримінальної справи відносно нього, порушеної за ч. 1 ст. 213 КК України в редакції 1960 року, у якості речових доказів. Дана кримінальна справа декілька разів зупинялася, відновлювалася з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, однак питання щодо повернення належного йому майна вирішено не було. В звязку з тим, що ваги (500 кг) на теперішній час коштують 1500 грн., ваги (150 кг) коштують 1000 грн., алюмінієвий кабель коштує 7 грн. за 1 метр, тобто вартість вилученого у нього складає 150 м. х 7 = 1050 грн., мідяний кабель 150 метрів х 8 = 1200 грн., дві металеві драбини вартістю по 350 грн. кожна дорівнює 700 грн., два швелера 160 мм по 3 м х 117 грн. + 702 грн., вилучений автомобіль Газ-69А «Фоетон» він оцінює у 100000 грн. Крім того йому, неправомірними діями працівників Красноармійського МВ ГУМВС України у Донецькій області. йому було спричинено моральну шкоду. Оскільки він у 2011 році повинен був вийти на пенсію за віком, однак через провину Позивач просить відшкодувати йому матеріальну шкоду у розмірі 106152 грн., та моральну шкоду у 1000000 грн., які просить стягнути з державного бюджету України. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Представник прокуратури [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги не підтримав, просив відмовити у їх задоволенні. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків. Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так в судовому засіданні встановлено, що 25.02.2008 до ЧЧ Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області надійшла заява [PERSON]І, про те що по вул. Суворова, 37, на приватному подвірї мається пункт прийому металобрухту. За даним фактом 29.02.2008 дізнавачем СД Красноармійського МВ [PERSON] порушено кримінальну справу №42-25398. 29.02.2008 на підставі постанови Красноармійського міськрайонного суду від 29.02.2008 проведено огляд домоволодіння за адресою м. Красноармійськ, вул. Суворова, 37, що належить [PERSON], під час огляду виявлено та вилучено дрібний побутовий металобрухт, дві бухти мідного кабелю, дві бухти алюмінієвого дроту, деталь карданного валу, шестерні в металевому корпусі, ваги на 150 кг без номеру, ваги на 500 кг з №27651, все загальною вагою 590 кг, які передані зберігання ваговику [PERSON] в ТОВ «Донмет» за адресою: м. Красноармійськ, вул. Артема,1 (а.с. 103-106). 17.06.2009 постановою Красноармійського міськрайоннного суду кримінальна справа повернута прокурору для проведення додаткового розслідування. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.08.2009 постанову Красноармійського міськрайонного суду від 17.06.2009 відмінено, а кримінальну справу повернуто на судовий розгляд (а.с. 107-112). Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 16.02.2010 кримінальна справа відносно [PERSON] направлена для додаткового розслідування (а.с. 113-115). 22.07.2010 [PERSON] притягнуто в якості обвинуваченого. 26.07.2010 до Красноармійського міськрайонного суду направлено клопотання про направлення кримінальної справи для вирішення питання про закриття кримінального провадження у звязку спливу строків давності (а.с. 116-117). Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 03.09.2010 кримінальну справу повернуто для проведення додаткового розслідування (а.с. 118-119). Постановою слідчого від 06.09.2011 кримінальне переслідування [PERSON] зупинено (а.с. 120). 05.02.2015 відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №12015050410000271 від 05.02.2015, за ознаками ч.1 ст.213 КК України. 10.04.2015 року старшим слідчим СВ Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження №12015050410000271 відносно [PERSON], у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України. Постановою Красноармійського міжрайонного прокурора від 31.08.2015 року скасовано постанову від 10.04.2015 року про закриття кримінального провадження №12015050410000271 відносно [PERSON], у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України (а.с. 82-83). На теперішній час досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває. Відповідно до ч. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконної діяльності ОВС (крім незаконного притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності), відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди визначено ст. ст. 1166 та 1167 Цивільного кодексу України. Виходячи з цих норм, підставою для відшкодування є цивільно-правове правопорушення, яке складається з протиправного діяння, шкоди,причинно-наслідкового вязку між ними та вини заподіювача. Згідно з ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем в судовому засіданні не підтверджено протиправність дій відповідача. Під час вилучення майна, що належить [PERSON] працівники Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області діяли як представники органу державної влади субєкта владних повноважень, доказів зворотнього позивачем в судовому засіданні надано не було. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 та п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України спори фізичних осіб із субєктами владних повноважень вирішуються адміністративними судами, виключно які уповноважені визнавати рішення, дії або бездіяльність таких субєктів протиправними. Згідно з ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. До теперішнього часу адміністративними судами постанови про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області під час вилучення майна, що належить [PERSON] не приймались, до матеріалів справи таких рішень долучено не було. За ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Ураховуючи, що протиправність дій або бездіяльності відповідачів не встановлено постановами адміністративного суду, які є виключним засобом доказування цього, вони є правомірними та не можуть виступати підставою для відшкодування шкоди. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому шкоди: не доведено її розмір та не підтверджено ті негативні явища, які з ним сталися внаслідок незаконних, на його думку, рішень, дій або бездіяльності відповідачів. Так, позивач просить суд стягнути на його користь відшкодування матеріальної шкоди у сумі 106152 грн. та моральної шкоди у сумі 1000000 грн. На підтвердження цього позивачем не надано жодних підтверджуючих чеків, які б підтверджували, що витрати за даними чеками ніс саме позивач [PERSON] Також, позивачем не надано доказів перенесення ним будь-яких негативних наслідків (моральної шкоди), визначених ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, позивачем [PERSON] не доведено вчинення відповідачем цивільно-правового правопорушення та наявності підстав для відшкодування ним матеріальної або моральної шкоди. Оскільки кримінальне провадження відносно нього не закрито, продовжується, а ті матеріальні цінності на які посилається [PERSON] у своєму позові, долучені до цієї кримінальної справи у якості речових доказів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed