overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

27 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.02.2014р. о 17 год. 16 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.02.2014р. о 17 год. 16 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош С.І. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, тривожний, агресивний до сина та дружини, сам із собою розмовляє, галюцінує. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

27 лютого 2014 року між Публічним Акціонерним Товариством АКЦЕНТ- БАНК та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту зі сплатою за користування кредитом та відсотків в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач кошти отримав. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконала. Станом на 16 лютого 2015 року заборгованість відповідачки за кредитом становить 16223,57 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства АКЦЕНТ - БАНК, заборгованість по кредитному договору б\\н від 27 лютого 2014 року на загальну суму 16223,57 грн. Стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій він вказує, що він позов підтримує, просить справу розглядати в його відсутності і проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не зявилась хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась в встановленому законом порядку, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору № б/н від 27 лютого 2014 року про надання кредиту в сумі 8600,00 грн. вбачається, що Кредитор Публічне Акціонерне Товариство Акцент-Банк надав Позичальнику [PERSON] кредит, який відповідачка зобовязалась повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором договору № б/н від 27 лютого 2014 року станом на 16 лютого 2015 року позичальник не виконав повністю умов кредитного договору, а саме не сплатив кредит та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Станом на 16 лютого 2015 року розмір заборгованості становить 16223,57 грн. яка складається з: заборгованість по кредиту 8656,10 грн.; відсотки за користування коштами 5518,73 грн.; заборгованість по комісіям 800 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 748,74 грн., Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України Позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконала в строки взяті на себе зобовязання, щодо умов кредитного договору, що привело до значної заборгованості то суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

27 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача - спеціаліст ПАТ КБ «Приватбанк» Капустіна Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких міркувань. 14.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідачці був наданий кредит у розмірі 5484.38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 7255.10 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до Умов та правил надання батьківських послуг Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодного із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. Крім того, із заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору вбачається, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної карти. При цьому в матеріалах справи відсутня заява позичальника про припинення дії договору, а тому відбулась його пролонгація зі збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Оскільки відповідачка станом на 11.02.2014р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 7255.10 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 10 жовтня 2009 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені у зв'язку з несумісністю характерів та різних поглядів на життя. Збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодний. Майновий спір відсутній, оскільки спільно нічого придбано не було. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати.. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Також вказала, що остаточно сімейні відносини з позивачем припинені з травня 2013 року, на розірвання шлюбу згодна, прізвище просить залишити без змін Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 16 березня 2012 року, актовий запис № 560. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 10, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2005 року. Шлюб було зареєстровано у відділі РАЦС Харцизького МУЮ в Донецькій області, актовий запис № 170. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка народилась ще до укладення шлюбу, під час спільного проживання в цивільному шлюбі. Подружні відносини були припинені з січня 2014 року, в зв'язку з тим, що в них різні характери, різний світогляд та погляд на подружнє життя. В теперішній час подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо за різними адресами. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Вважає, що при сформованих взаємовідносинах подальше збереження сім'ї неможливо, на примирення не згодна. Суперечок про розподіл майна та місце мешкання дитини немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, дівоче прізвище - «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 26 серпня 2005 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка народилась ще до укладення шлюбу, під час спільного проживання в цивільному шлюбі. Сторони припинили подружні стосунки з січня 2014 року через те, що в них різні характери, різний світогляд та погляд на подружнє життя. Суперечок про розподіл майна та про місце мешкання дитини немає. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Одночасно суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивачки про залишення їй, після розірвання шлюбу дівочого прізвища - «[PERSON]». З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.08.2005 року вбачається, що при одружені відповідачка змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.1996 року при одружені з [PERSON] відповідачка змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість, після розірвання шлюбу з [PERSON], залишити відповідачці [PERSON] дівоче прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання малолітньої дитини з тих підстав, що з 7 грудня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилась донька [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження зареєстрований відповідач. В теперішній час сторони не мешкають однією сім'єю, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, добровільної згоди між позивачем та відповідачем на сплату аліментів для утримання дитини не досягнуто, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду до досягнення сином повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до відповідача із вищезазначеним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у шлюбі було народжено [PERSON] 29 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва прийнято рішення, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини. 30 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2013 року. Позивач в судове засідання з`явився, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце сліхання справи повідомлений належним чином (а.с. 44, 49). Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви не заперечував. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що в належному йому на праві власності будинку [ADDRESS] зареєстрована донька - [PERSON], яка у будинку не проживає і не проживала раніше. Зазначив, що він має намір відчужити будинок, а реєстрація відповідача, яка в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстру перешкоджає йому у цьому. Крім того він змушений сплачувати за неї комунальні послуги. З посиланням на ст. 405 ЦК України просив визнати відповідача такою, що втратила право проживання у вищевказаному житловому будинку та зобов'язати районний сектор зняти її з реєстраційного обліку. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач будучи своєчасно та належним чином неодноразово повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явилася. Представник позивача погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Судом з'ясовано, що відповідач у справі, а саме, [PERSON] є його донькою та зареєстрована у будинку з 7 вересня 1989 року. Представник позивача суду пояснив, що з 2008 р. відповідач у спірному будинку не проживає. Факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації більше року підтверджується актами обстеження цього будинку складеним працівниками комунального підприємства «Правопорядок» та депутатом міської ради за участю сусідів позивача. За такого, суд дійшов висновку, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, а тому наявні правові підстави вважати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку. Не підлягають задоволенню вимоги позивача до третьої особи Новоодеський РС УДМС України в Миколаївській області щодо зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», така дія вчиняється вказаним органом на підставі рішення суду, що набрало законної сили, про втрату права користування житловим приміщенням. Отже ця вимога у цивільному позові є зайвою і безпідставною.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 25 вересня 2010 року. З березня 2012 сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-25 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором №001-14979-110408 від 11 квітня 2008 року в сумі 5315 грн. 44 коп. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений договір №001-14979-110408 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відповідачу відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується позивачем самостійно, та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Відповідно до п. 2.3 Договору, відповідач зобов'язався сплатити позивачу проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Відповідно до п.5.2, договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, тіло кредиту - 2504 грн. 14 коп., прострочене тіло кредиту - 928 грн. 96 коп., заборгованість за комісіями - 1882 грн. 34 коп.-станом на 25.11.2013 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 5315 грн. 44 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 526, 527, 530,1049,1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими й підлягають задоволенню. Тому, враховуючі заявлені позивачем вимоги, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №001-14979-110408 від 11 квітня 2008 року в сумі 5315 грн. 44 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved