Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

29.05.2014 позивач звернувся досуду з позовом в якому просить визначити, що частка його померлого батька [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 799 кв.м, становить 3/5 частин; визначити, що частка позивача [PERSON] в праві спільної сумісної власності на зазначену спірну земельну ділянку становить 2/5 частин. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Заповіту батько не залишив. Позивач зазначив, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді 3/5 частини земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності разом з Позивачем. Після його смерті право на спадщину за законом отримали позивач, його матір [PERSON] та його рідний брат [PERSON]. Однак, [INFO] мати позивача померла прийнявши спадщину після батька, але не встигнувши оформити свої спадкові права, а відповідач [PERSON] відмовився від своєї частки у спадковому майні. 03.02.2007 року державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори позивачеві було видано свідоцтво на право на спадщину за законом на 3/5 частин житлового будинку, розташованого за спірною адресою, відповідно до якого позивач є спадкоємцем майна [PERSON]. Разом з цим, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з посиланням на необхідність визначення частки померлого у праві спільної власності на ділянку. Крім цього, 05 червня 1979 року Першою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 5Дн-5399 посвідчено договір дарування відповідно до якого [PERSON] подарував позивачеві [PERSON] 2/5 частин житлового будинку [ADDRESS]. Враховуючи, що спадкодавцеві на час відкриття спадщини належало 3/5 частин житлового будинку за спірною адресою, а позивачеві належить 2/5 частин зазначеного будинку, позивач просить визначити, що право на спірну земельну ділянку, яка належить позивачеві і спадкодавцеві на праві спільної власності, належить їм в таких же частках як і будинок. У судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі і не заперечував проти задоволення позову. Наслідки визнання відповідачем позовних вимог, передбачені ст. 174 ЦПК України, відповідачеві були роз'яснені і зрозумілі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка, загальною площею 799 кв.м, кадастровий номер 8000000000:69:213:0009, розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована на праві спільної власності без визначення часток (тобто сумісної власності) за [PERSON] та [PERSON], що підтверджується двома державними актами на право власності на земельну ділянку № ІV-КВ 145711 та № ІV-КВ 145710 від 26.03.1999 року. [INFO] [PERSON] помер, не залишивши заповіту. Після смерті [PERSON] право на спадщину за законом отримали позивач, його матір [PERSON] та його рідний брат [PERSON]. Однак, [INFO] мати позивача померла прийнявши спадщину після батька, але не встигнувши оформити свої спадкові права, а відповідач [PERSON] відмовився від своєї частки у спадковому майні. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] залишився позивач [PERSON]. Зазначені обставини відповідач [PERSON] (брат позивача) визнав у судовому засіданні під час розгляду справи в суді і не оспорював їх. Наслідки визнання позову йому роз'яснені і зрозумілі. Позивач, який є спадкоємцем після померлого [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте зміг отримати свідоцтва про право на спадщину лише щодо будинку по [ADDRESS]. Для видачі аналогічного свідоцтва на земельну ділянку Позивачу нотаріусом було роз'яснено необхідність визначення у судовому порядку частки померлого у спільній сумісній власності на цю ділянку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за запільними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором між ними, законом, або рішенням суду. Згідно ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Разом з цим, частиною 2 ст. 89 Земельного Кодексу України (в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини) визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників будинку. Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття право власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як зазначено вище, на час відкриття спадщини спадкодавцеві належало 3/5 частин житлового будинку [ADDRESS], на які в подальшому позивачеві було видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Крім цього, 05 червня 1979 року Першою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 5Дн-5399 посвідчено договір дарування відповідно до якого [PERSON] подарував позивачеві [PERSON] 2/5 частин житлового будинку [ADDRESS]. Таким чином, частки позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] у праві власності на житловий будинок розподілялися наступним чином: позивачеві [PERSON] належить 2/5 частин будинку [ADDRESS], а спадкодавцеві [PERSON] на час відкриття спадщин належало - 3/5 частин цього будинку. Враховуючи, що частки позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] у праві власності на житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці визначені та фактично встановлені як 2/5 - належних позивачеві та 3/5 - належних спадкодавцеві, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення позову і встановлення часток у праві спільної власності на спірну земельну ділянку у такому ж співвідношенні, а саме, визначити, що позивачеві належить 2/5 частин спірної земельної ділянки, а спадкодавцю [PERSON] - 3/5 частин цієї земельної ділянки.

Outcome: approved