Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

26 травня 2017 року заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури, звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 6322,00 грн. Посилався на ті підстави, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності з іспитовим строком на 1 рік. Внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON] потерпілому [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров'я на строк більше ніж 21 добу. Останній перебував на стаціонарному лікуванні у Чернігівській міській лікарні № 2 з 21.10.15 року по 13.11.15 року, з 14.11.2015 року по 20.11.2015 року та на його лікування було витрачено 6322,00 грн, які прокурор просив стягнути з відповідача, у відповідності до ст. 1206 ЦК України. В судове засідання представник Чернігівської місцевої прокуратури, представник позивача та відповідач не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Чернігівської місцевої прокуратури та відповідач через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначили, прокурор - про підтримання позову, відповідач - про визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури, поданого в інтересах держави в особі Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради, підлягає задоволенню з наступних підстав. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування призначеного покарання звільнено, встановлено іспитовий строк 1 рік. Також прийнято рішення по цивільному позову потерпілого [PERSON], а саме, стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 22455 грн 42 коп . матеріальної шкоди та 8000,00 моральної шкоди. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 березня 2016 року встановлено, що 21 жовтня 2015 року близько 06 години 00 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухався в м. Чернігові, по вул. Івана Мазепи, зі сторони вул. Толстого, в напрямку вул. Малясова. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по вул. Івана Мазепи, в районі будинку № 60-А, [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не зменшив швидкості руху та не зупинився щоб дати дорогу пішоходу [PERSON], який почав переходити проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу та в подальшому перетинав проїзну частину з лівого на правий бік, відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїв нього наїзд. В результаті наїзду [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток правої гомілки у верхній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням уламків, закритого двохкісточкового перелому лівого гомілково-ступневого суглобу без зміщення фрагментів, закритого перелому зовнішнього виростка лівої малогомілкової кістки без зміщення уламків, закритого перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки без зміщення, перелому лонної кістки зліва без зміщення уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелому правої вилицевої кістки, відкритого перелому кісток носа, рваної рани лівої вушної раковини, множинних саден обличчя і волосистої частини голови, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 1130 від 01.12.2015 в своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров'я на строк більше ніж 21 добу. В даній дорожній обстановці [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б), 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 17-19). Згідно довідки-розрахунку Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради від 11 січня 2016 року № 24 вбачається, що [PERSON] перебував на лікуванні 29 ліжко-днів і вартість лікування за цей період становить 6 322 грн. 00 коп. (а.с 8). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зокрема п. 3 передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно пункту 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Оскільки витрати на лікування потерпілого обраховані закладом охорони здоров'я у відповідності до вимог Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день, враховуючи визнання відповідачем позову, і таке визнання позову, на думку суду, не порушує його права, інтереси і не суперечить закону, що в силу положень ч.1 ст.61, ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, у відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, сплачений при подачі позову, судовий збір в сумі 1600 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved