Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

28.01.2017 у мережі Інтернет за адресою http://strelaua.com/vlast-zaporozhe/yaka-vona-nova-vlada-v-novomikolayivskomu-rayoni-zaporizkoyi-oblasti.html було розміщено статтю [PERSON], депутата Новомиколаївської районної ради Запорізької області, голови постійної комісії з питань законності, боротьби з корупцією, регламенту, депутатської діяльності, етики та прав людини, під назвою «Яка вона нова влада в Новомиколаївському районі Запорізької області?». У вказаній статті зокрема зазначається таке: - «В 2015 році в районну раду було обрано 26 депутатів. Депутатам [PERSON] та [PERSON] дуже хотілося стати керманичами районної ради. Тому вони почали вести підкилимні перемовини, умовляння, «задобрення» окремих депутатів, щоб вони проголосували за обрання [PERSON] головою районної ради, а [PERSON] заступником голови районної ради. В результаті їхньої «наполегливої роботи» з депутатами в листопаді 2015 року [PERSON] було обрано головою районної ради, а [PERSON] - його заступником. Причому, за [PERSON] проголосувала мінімальна кількість депутатів, яка необхідна для обрання, лише 14 з 26 депутатів»; - «Одразу після обрання ці керівники почали активну, але дивну діяльність: в першу чергу «продавили» через сесію районної ради з третьої спроби рішення про значне підвищення своєї заробітної плати. Це питання ними виносилося на розгляд трьох позачергових сесій ради, і лише з третьої спроби вони зуміли «вмовити» чи «вмотивувати» 18 депутатів, які проголосували за величезні зарплати [PERSON] та [PERSON]І.»; - «Після цього вони вирішили зробити комфортними умови своєї роботи: купити новий автомобіль за кошти районного бюджету. І знову була «проведена робота» з депутатами, і 18 депутатів проголосували за виділення 180 тисяч гривень для придбання легкового автомобіля. Придбали автомобіль не простий, а з кондиціонером. Зараз в районній раді на два керівника є два автомобілі: на новому автомобілі їздить [PERSON], на іншому - [PERSON] ... Ось список депутатів, які проголосували за те, щоб забрати гроші в лікарнях, школах, дитячих садочках, закладах культури. Своїм голосуванням вони ці гроші віддали на великі зарплати голови ради та його заступника та на їхній комфортабельний автомобіль»; - «На цьому керівництво районної ради не заспокоїлось. На початку 2016 року вони вирішили змінити всі назви посад в апараті районної ради. Почалася безглузда реорганізація, що призвело до катастрофічних наслідків. Всі працівники, які працювали в апараті районної ради, звільнилися, а це були досвідчені, кваліфіковані працівники». Зважаючи на посилання на сайті, вказаний Інтернет-ресурс належить ТОВ «РИО, ЛТД. Так у верхньому правому куті сторінки міститься посилання на сторінку «РИО Аналітичний центр РКС». На сторінці «РИО Аналітичний центр РКС» В нижньому правому куті, в розділі «Наші ресурси», серед інших, міститься посилання на «Стрелаuа.соm», а в верхньому правому куті сторінки в розділі «О компанії» міститься інформація, згідно з якою сайт належить ТОВ «РИО, ЛТД». Позивач під час розгляду справи визнав, що його дійсно було обрано головою Новомиколаївської районної ради, за що проголосувало 14 депутатів, що питання про підвищення його заробітної плати дійсно не було ухвалено з першого разу, але з причин неналежного обґрунтування необхідності підвищення, що рішенням ради було виділено кошти на придбання службового автомобіля, а також проведену реорганізацію, що за твердженням позивача була обумовлена необхідністю приведення назв посад працівників у відповідність до вимог чинного законодавства. Недостовірною інформацією позивач вважає звинувачення його у тиску на депутатів та їх підкупі, у незаконному впливі на депутатів, у недофінансуванні соціальних закладів внаслідок купівлі автомобіля, а також у масовому звільненні працівників через проведену реорганізацію. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами ст. 277 ЦК України: фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1); спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4); спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7). За змістом ст.ст. 297, 299 ЦК України, на які посилається позивач, кожен має право на повагу до його гідності та честі (ч. 1 ст. 297), фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації (ч. 1 ст. 299). Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-ХІІ, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною другою цієї статті визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм свою оцінку. Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, твердження позивача про те, що вжиті [PERSON] у статті висловлювання свідчать про незаконний вплив, тиск, підкуп позивачем депутатів районної ради з метою прийняття ними відповідних рішень, мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки стаття 277 ЦК України на даний час не містить презумпції недостовірності негативної інформації щодо особи. Частиною другою статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до підпункту 2.1.2 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, передбачено можливість проведення семантико-текстуальної експертизи, якою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не повязаних із встановленням фактичних даних про автора. Оскільки у статті [PERSON] не міститься прямих вказівок на здійснення позивачем незаконного впливу, тиску, підкупу у відношенні депутатів районної ради, питання про можливість тлумачення в цьому контексті вжитих у статті слів: «підкилимні перемовини»; «умовляння»; «задобрення»; «наполегливої роботи»; «продавили»; «проведена робота»; «вмовити» чи «вмотивувати» може бути вирішено виключно в ході проведення відповідної експертизи цієї статті. Проте, позивач не заявив клопотання про проведення семантико-текстуальної експертизи статті «Яка вона нова влада в Новомиколаївському районі Запорізької області?», обмежившись лише власним тлумаченням вжитих автором статті слів, словосполучень, фраз, що судом визнається необґрунтованим припущенням. У статті [PERSON] прямо не стверджується, як зазначає позивач, про те, що внаслідок придбання районною радою автомобіля було недофінансовано обєкти соціальної сфери, а зазначається про «список депутатів, які проголосували за те, щоб забрати гроші в лікарнях, школах, дитячих садочках, закладах культури». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у даному твердженні йдеться про те, що гроші, виділені на придбання автомобіля, могли бути спрямовані на лікарні, школи тощо. При цьому, і позивач в ході розгляду справи не виключив такої теоретичної можливості спрямування цих коштів, за умови прийняття районною радою відповідного рішення. Питання про те, яке саме значення має даний фрагмент статті, також може бути достовірно вирішено виключно в рамках проведення відповідної експертизи. Так само, припущенням суд визнає і твердження позивача про те, що працівники районної ради звільнилися з роботи не внаслідок реорганізації, а у звязку з бажанням отримувати більшу заробітну плату на іншій роботі, оскільки мотиви звільнення з посади працівника можуть бути достовірно відомі лише йому самому. Водночас, клопотань про допит у якості свідків будь-кого з числа звільнених працівників районної ради, під час розгляду справи заявлено не було. Отже, не може бути визнано недостовірною інформацією таке ж припущення щодо мотивів звільнення працівників, зроблене [PERSON] у його статті. Таким чином, недоведеність обставин, на які посилалася позивач в обґрунтування заявленого позову, є підставою для відмови у його задоволенні в частині вимог про визнання недостовірною інформації, викладеної у статті [PERSON] Як наслідок не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобовязання відповідача ТОВ «РИО, ЛТД» видалити статтю з сайту, який йому належить. При цьому, суд зазначає, що зміст коментарів, залишених невстановленими особами до цієї статті, судом не береться до уваги під час розгляду даної справи у звязку з тим, що у позовній заяві не міститься обґрунтування необхідності спростування будь-якої інформації саме у коментарях до статті з метою захисту гідності, честі чи ділової репутації позивача. Щодо позовної вимоги про зобовязання [PERSON] вибачитися перед позивачем публічно на черговій сесії Новомиколаївської районної ради Запорізької області та в засобах масової інформації шляхом публікації відповідного оголошення за свій рахунок в газеті «Наше життя», яка також безпосередньо повязана з вимогою про визнання недостовірною інформації у вищезазначеній статті, слід зазначити, що суд в будь-якому разі не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. З огляду на викладене, суд визнає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачами, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: dismissed