Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

27 червня 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, третя особа без самостійних вимог Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що батько позивачки був власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою м.\~Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2. За життя батько позивачки склав заповіт на імя позивачки яким він заповів їй все своє майно. Після смерті батька, позивачка звернулась до нотаріуса за отриманням спадщини та отримала свідоцтво на спадщину на 55/100 частин житлового будинку та земельної ділянки. Проте в видачі свідоцтва на 45/100 частин домоволодіння позивачці було відмовлено, через те, що батько за своє життя не зареєстрував в законному порядку право власності на 45/100 частин домоволодіння та земельної ділянки. Тому позивачка просить в судовому порядку визнати за нею право власності на 45/100 часток домоволодіння №\~2 по вул.\~Гродненській в м.\~Дніпрі, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька, визнати за нею право власності на земельну ділянку за адресою: м.\~Дніпро вул.\~Гродненська, буд.\~2, площею 0,0410 га порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], [INFO], померлого 04 квітня 2015 року. (а.с.2-4) Позивачка в судові засідання не зявилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити. Вказував, що у звязку із не оформленням батькам позивачки документів на спадкове майно, позивачка наразі позбавлена можливості отримати спадщину за заповітом. Представник третьої особи Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належними чином. Від нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач у судові засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батько позивачки був власником будинку № 2 по вул. Гродненській в м. Дніпропетровську та земельної ділянки на якому він розташований. 30 березня 2015 року [PERSON] склав заповіт яким усі його права та обовязки, які йому належать на момент складення цього заповіту, а також ті права та обовязки, які будуть належати йому у майбутньому, та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] [INFO], що підтверджується фотокопією заповіту від 13 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 180 (а.с.93). Позивачка по справі є донькою померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії V-КІ № 332043, актовий запис № 1694 (а.с.128). 27 листопада 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Хачатурова», що підтверджується свідоцтвом про одруження від 27 листопада 2004 року, серії 1-КИ № 227248, актовий запис № 718 (а.с. 129), даний шлюб 15 вересня 2009 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КИ № 128674, актовий запис № 286. (а.с.130) 20 серпня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Лабадзе», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 313118, від 20 серпня 2015 виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.131) 04 квітня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №\~621450, яке видано 07 квітня 2015 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2884 (а.с79). 15 квітня 2015 року була заведена спадкова справа № 243/2015 рік до майна померлого [PERSON] (а.с.77).15 квітня 2015 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про отримання спадщини (а.с. а.с. 78). 09 листопада 2015 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо майна померлого [PERSON], а саме на 55/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 28 квітня 1992 року, зареєстрованого Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16 листопада 1999 року, записано в реєстрову книгу за № 531, за реєстровим № 146, на земельній ділянці знаходиться: А-1 житловий будинок (шл.бет.), житловою площею 62,7 кв.м., загальною площею 99,3 кв.м. та такі господарці будівлі та споруди: Г-сарай (цегла, дер. маз.), Д, Е сараї (шл.\~блок), К, Л вбиральні (дощаті), № 1-5 огорожі, № 6 водо колонка, І- мостіння (а.с.10). Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47223568 від 09 листопада 2015 року, позивачка зареєструвала вказану частину домоволодіння. (а.с.11) 09 листопада 2015 року позивачка звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на 45/100 частин житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2, яка належала померлому батьку, який заповів їй все майно, яке вона прийняла. (а.с.117) 09 листопада 2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 45/100 частин житлового будинку та земельну ділянку, що знаходиться за адресою м.\~Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2, після померлого 04 квітня 2015 [PERSON] через те, що за життя [PERSON] не зареєстрував у відповідному органі право власності на 45/100 житлового будинку та земельної ділянки. Запропоновано [PERSON] звернутись до суду для встановлення права власності на вказану нерухомість. (а.с.8) Вирішуючи питання щодо наявності в [PERSON] права на 45/100 частин домоволодіння суд виходить з такого. 19 лютого 2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір міни за умовами якого [PERSON] поміняв належну йому частину земельної ділянки площею 0,0154 Га (із загальної площі 0,0504 Га), що знаходиться в м. Дніпропетровську по вул. Гродненська, буд. 2 надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 45/100 част. житлового будинку №\~2, з відповідною част. господ. Та побутових будівель та споруд, розташовану на земельній ділянці пл. 900 кв.м., що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Гродненська, буд. 2 на належну [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0220 Га (із загальної площі 0,0458 Га) розташовану в м. Дніпропетровську по вул. Гродненській, буд. 2 надану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується фотокопією договору міни від 19 лютого 2000 року ABI №\~519747, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 731. (а.с.12) 08 червня 2000 року на імя [PERSON] який мешкає за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю у тому, що на підставі рішення договору міни земельних ділянок [PERSON] народних депутатів від 19 лютого 2000 року №\~731 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0410 г. в межах згідно з планом, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, про що в книзі записів державних актів на право власності на землю було здійснено запис № 030009, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 105696. (а.с. 13) Відповідно до ч.1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно п.а ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. За цих обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] був власником 45/100 частин домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Гродненська, буд. 2. Відповідно до\~статей 1216-1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1233 Цивільного кодексу України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів того, що вказаний вище заповіт було визнано недійсним до справи не надано, відомостей про те, що інші особи претендують на вказане майно до справи не надано, відомості про інші заповіти та спадкові договори в Спадковому реєстрі відсутні. (а.с.83-92) При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивачка набула право на спадщину після смерті свого батька за заповітом на все його майно. Відповідно до ч.1\~ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у тому разі, коли в нього відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачка набула права власності на успадковане майно як спадкоємець за заповітом, проте не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, так як за життя батько позивачки не зареєстрував своє право власності на майно, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі і визнати за позивачем відповідне право в судовому порядку. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі\~ст. 88 ЦПК України, враховуючи позицію позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного

Outcome: approved