Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

27 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. Вони обґрунтовували свої вимоги тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Будучи власниками вказаної квартири, вони обмежені у своєму праві, тому що в домі зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком їхньої дочки, [PERSON] Відповідач у квартирі не проживає з січня 2012 року, його особистих речей у квартирі немає і по теперішній час не знявся з реєстрації. Він права власності на вказане житло чи права користування ним не має і у зв'язку з наведеними обставинами вони змушені нести додаткові витрати по утриманню квартири. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим вони просять визнати [PERSON] особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві, а позивач [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача [PERSON], дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.9-10), в якій зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.17), який є колишнім чоловіком дочки позивачів, - [PERSON], шлюб між якими розірваний 26 червня 2013 року (а.с.12). Суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] в цій квартирі не мешкає без поважних причин з січня 2012 року про що свідчать встановлені у рішенні суду від 26 червня 2013 року обставини, покази свідків [PERSON], [PERSON], не бере участі у сплаті платежів по утриманню квартири, де він зареєстрований, що порушує право власності позивачів на вказану квартиру. У свою чергу, відповідач [PERSON] права власності на вказану квартиру чи права користування нею не має. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на те, що відповідач [PERSON] відсутній у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для нього не мається, і він не скористувався своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача [PERSON] такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Outcome: approved