Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

28 лютого 2013 року померла мати позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка № 550 площею 1,4257 гектара, яка розташована на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Рівненської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 22). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). 28 лютого 2013 року в с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 6). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 92 від 02 лютого 2016 року (а.с. 8), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 9), технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 10-12) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON], входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4257 га, яка розташована на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із повідомлення завідувача Мурованокуриловецькою державною нотаріальною конторою № /01-16/321 від 27 липня 2016 року (а.с. 21) вбачається, що заповітів посвідчених на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області від імені [PERSON] немає. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст. 1258 ЦК України). До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки ( ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), свідоцтвом про своє народження (а.с. 7), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 92 від 02 лютого 2016 року (а.с. 8) стверджується, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що має право спадкувати у першій черзі після смерті [PERSON]. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44547781, виданої 22 липня 2016 року (а.с. 22-23), вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] ніким не оформлялася. Зазначена обставина стверджується і постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 15). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» № 6 від12 лютого 2016 року (а.с. 13-14), слідує, що оригінал державного акта на право власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 15). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved