Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

28.09.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому вказує, що 28.02.2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого він передав відповідачу грошову позику в розмірі 100000,00 грн. Відповідач зобовязався повернути позивачу позику протягом одного місяця з моменту отримання від позивача вимоги на повернення коштів. Грошові кошти у розмірі 100000,00 грн. були передані відповідачу в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] Вимогу на повернення коштів відповідач отримав 14.07.2015 року та 27.07.2015 року. Хоча термін повернення боргу давно минув відповідач відмовляється виконувати умови договору, а тому позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. На підставі вищенаведеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 100000 грн. 00.коп. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач 10.11.2015 року в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що разом з [PERSON] вони працювали. Вказана розписка була підписана без отримання коштів. Підпис на розписці його. Вказав, що на нього чинився тиск, внаслідок чого він підписав зазначену розписку, однак в правоохоронні органи з цього приводу не звертався. В судове засідання призначене на 26.11.2015 року відповідач не зявився по невідомим суду причинам про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання призначене на 01.12.2015 року відповідач [PERSON] не зявився надіслав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки він захворів на Гостре респіраторне захворювання, однак доказів які б підтверджували його хворобу суду не надав. В судове засідання призначене на 16.12.2015 року відповідач не зявився по невідомим суду причинам про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак, суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними і зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку учасників судового процесу розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 28 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, згідно якої останній отримав від позивача кошти в сумі 100000,00грн.. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦК України вказує, що: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі порушення зобов'язання згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.599, 610 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов'язання є його невиконання. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Із правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15 встановлено, що згідно ст.1046 ЦК України по договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В підтвердження укладення договору позики і його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України може бути предявлена розписка позикодавця або інший документ, який підтверджує передачу йому позичальнику певної грошової суми або певної кількості речей. Крім того, ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що по договору позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, розписка як документ, підтверджуючий боргове зобовязання, повинна містити умову отримання позичальником в борг коштів з зобовязанням їх повернення і дату отримання коштів. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ (договір позики) знаходиться у позивача з зазначенням суми отриманої відповідачем у позивача та вказано термін до якого зазначені кошти повинні бути повернуті, що свідчить про невиконання зобов'язання відповідачем, а саме про неповернення боргу позивачу, а відтак суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved