Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

28.03.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк», ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС», [PERSON] , який в подальшому уточнив та в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г. М. про державну реєстрацію права власності ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] ; витребувати з незаконного володіння [PERSON] вказану квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на зазначену квартиру [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 09.11.2006 між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір на суму 63 000 дол. США, а в забезпечення зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку було передано спірну квартиру. Позивач та її поручитель постійно сплачували за кредитом, але у 2019 році позивач дізналася, що Банк відступив своє право вимоги за договором ТОВ «ФК «Фінрайт», останнє - [PERSON] , а вони - ТОВ «Ей Ті Фінанс», яке в подальшому як іпотекодержатель в позасудовому порядку зареєструвало за собою право власності на спірну квартиру і за договором купівлі?продажу відчужило її на користь [PERSON] . Позивач стверджує, що підстав для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідача не було, позивач справно сплачував за кредитом, повідомлень про дострокове погашення боргу не отримував, як і вимог про усунення порушень, а процедура позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки була порушена. Також вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, у позасудовий спосіб було здійснено всупереч законодавчої заборони - в період дії мораторію на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. 03.04.2019 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 03.04.2019 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову. 02.05.2019 ухвалою суду позовну заяву повторно залишено без руху. 22.05.2019 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів. 07.06.2019 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г. М. копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.01.2019, який був посвідчений за реєстраційним номером 13. 07.06.2019 ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 67,1 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м. 24.06.2019 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г. М. до суду надійшли витребувані ухвалою документи. 05.07.2019 від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що у кредитному договорі між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» жодних обмежень щодо заміни кредитора не встановлено, тому 01.08.2018 ПАТ «ВіЕйБі Банк» в межах правового поля уклав з ТОВ «ФК «Фінрайт» догові № 24425 про відступлення права вимоги за кредитним договором з позивачем та договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, у зв`язку з чим всі права ПАТ «ВіЕйБі Банк» як кредитодавця та іпотекодержателя перейшли до нового кредитора та іпотекодержателя - ТОВ «ФК «Фінрайт». З огляду на що ПАТ «ВіЕйБі Банк» не має жодного відношення до купівлі-продажу квартири позивача, тому позовні вимоги є необґрунтованими. 24.02.2020 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Петренко О. В. про уточнення позовних вимог. Разом з заявою про уточнення позовних вимог позивач подав заяву про витребування доказів. 02.03.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова прийнято уточнений позов [PERSON] , витребувано з Департаменту реєстрації Харківської міської ради реєстраційну справу, в рамках якої державним реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Жамойда Г. М. здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Ей Ті Фінанс» на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] ; витребувано у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» копії договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором за № 24425 від 01.08.2018, які були укладені з ТОВ «ФК «Фінрайт». 17.03.2020 до суду від Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшли витребувані вищевказаною ухвалою суду документи. 28.08.2020 до суду надійшли пояснення третьої особи [PERSON] , у яких третя особа позовні вимоги підтримала, пояснила, що у вказаній квартирі вона мешкала постійно із своїми дітьми, де вони були зареєстровані. Додала, що вимоги про сплату заборгованості направлялися на інші адреси із неправильним зазначенням номеру квартири поручителя та іпотекодавця. Листи з вимогами повернулися у зв`язку з закінченням терміну зберігання, не були отримані іпотекодавцем, що унеможливлює проведення позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Також посилалася на дію мораторію на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. 07.09.2020 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 23.03.2021 до суду надійшли пояснення по справі відповідача [PERSON] , у яких відповідач проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що мораторій на спірну квартиру не поширюється, оскільки [PERSON] не проживав та не був зареєстрований у спірній квартирі. Крім того, неправильна оцінка вартості предмету іпотеки не може бути підставою для задоволення позову у цій справі. 08.06.2021 надійшли пояснення представника відповідача ТОВ «Ей Ті Фінанс» по суті справи, у яких представник позивача, посилаючись на існування боргу позивача, що мораторій на спірну іпотечну квартиру не поширюється, а порушення щодо вручення письмової вимоги не є підставою для визнання договору стягнення предмета іпотеки недійсним, просив у задоволенні позову відмовити. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Петренко О. В. подала до суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Представника відповідача ТОВ «Ей Ті Фінанс» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я представника відповідача. У судові засідання, що призначалися на 24.02.2020, 02.03.2020, 26.05.2020, 07.09.2020, 25.11.2020, 03.02.2021, 22.03.2021, 08.06.2021, 10.08.2021 представник ТОВ «Ей Ті Фінанс» також не з`являвся, неодноразово подава клопотання про відкладення судових засідань. Приватний нотаріус ХМНО Жамойда Г. М. подала до суду заяву, якою просила розглядати справу у її відсутність (т. 1, а.с. 174). Інші учасники у судове засідання також не з`явилися, що у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи вищенаведене, тривалість розгляду даної справи, що судові засідання неодноразово відкладалися для забезпечення процесуальних прав ТОВ «Ей Ті Фінанс», суд дійшов висновку, що неявка учасників не перешкоджає розгляду даної справи по суті. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.11.2006 між АТ «ВаБанк» (правонаступник - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 371, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 63000 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення до 09.11.2026 (том 1, а.с. 10). 09.11.2006 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу реєстр. № 2882, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т. І.Ю, придбав квартиру [ADDRESS] (том 1, а.с. 8). 09.11.2006 між АТ «ВаБанк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 371 укладено іпотечний договір реєстр. № 2886, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т. В., в якому предметом іпотеки виступає квартира [ADDRESS] (том 1, а.с. 14). 09.11.2006 між АТ «ВаБанк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 371 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручився солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням [PERSON] , які виникають по кредитному договору (том 1, а.с. 17). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особі з 08.02.2012 по 03.01.2019 у вказаній квартирі проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (том 2, а.с. 7,8). 01.08.2018 між АТ «ВаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки. 16.08.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» та [PERSON] укладено договір № 001/16-08-ОД про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки (том 1, а.с. 116). 30.10.2018 між громадянином [PERSON] та ТОВ «Ей Ті Фінанс» було укладено договір № 30-0/18-1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 371 від 09.11.2006 та договором поруки (том 1, а.с. 19). 30.10.2018 між громадянином [PERSON] та ТОВ «Ей Ті Фінанс» також укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором реєстр. № 2886, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т. В. 02.11.2018 приватний нотаріус ХМНО Жамойда Г. М. передала від ТОВ «Ей Ті Фінанс» на ім`я [PERSON] повідомлення із вимогою в 30?денний строк з дня отримання відповідної заяви погасити заборгованість по кредиту у сумі 716 061, 00 грн. Вказане повідомлення приватного нотаріуса з вимогою ТОВ «Ей Ті Фінанс» було направлене на ім`я [PERSON] на адресу [ADDRESS] поштовим відправленням № 6109903764523. Зазначене повідомлення згідно відмітки на поштовому конверті з відбитком канцелярського штемпеля пошти від 22.11.2018 та роздруківкою трекінгу з сайту Укрпошти за номером поштового відправлення повернулось відправнику неврученим у зв`язку з закінченням терміну зберігання. 05.11.2018 ТОВ «Ей Ті Фінанс» також самостійно направило [PERSON] (боржник, іпотекодавець) на адресу [ADDRESS] поштовим відправленням № 6100304343334 вимогу від 02.11.2018 про усунення порушення виконання зобов`язання з вимогою в 30?денний строк з дня її отримання погасити заборгованість по кредиту у сумі 716 061, 00 грн. Вказана вимога згідно відмітки на поштовому конверті з відбитком канцелярського штемпеля пошти від 22.11.2018 повернулась відправнику неврученою у зв`язку з закінченням терміну зберігання. 28.12.2018 представник ТОВ «Ей Ті Фінанс» Долобовський В. Ю. звернувся до державного реєстратора приватного нотаріусу ХМНО Жамойда Г. М. з заявою реєстр. № 32037394 про державну реєстрацію права власності, яка була прийнята державним реєстратором згідно картки прийому заяви № 151816012. 03.01.2019 державним реєстратором приватним нотаріусом ХМНО Жамойда Г. М. прийнято рішення № 44946075 провести державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Ей Ті Фінанс» (т. 1, а.с. 253). 04.01.2019 між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , реєстр. № 13, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Жамойда Г. М. (том. 1, а.с. 108). 18.04.2019 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/8042/15?ц скасовано заочне рішення Комінтренівського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 по справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 11.11.2019 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова позовну заву ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України) За ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Згідно зі статтею 33 Закону України № 898-IV «Про іпотеку» (в редакції на момент прийняття спірного рішення у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, зокрема, до переліку обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відносяться: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя. У постанові Верховного Суду від 12.06.2019 по справі № 344/3627/16-ц роз`яснено, що загальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу «доставки (одержання)» повідомлень, якщо сторони прямо не передбачили застосування принципу «відправлення». Зокрема: (а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу; (б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом. Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено їй за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання; (в) відповідно до пункту 4 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28 травня 1988 року письмове повідомлення може бути не підписане, але в ньому обов`язково повинна зазначатись особа, яка його зробила або від імені якої воно зроблене. «Письмове повідомлення» включає телеграми, телекси і будь-які інші види телекомунікаційних повідомлень, які можна відтворити у формі документа, але не обмежується ними. Письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом. Підхід стосовно застосування принципу «доставки (одержання)» юридично-значимих повідомлень висловлений і в українській судовій практиці. У постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі 6-2988цс15 вказано, що: «[…] розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. Отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей». З наявних в матеріалах справи документів реєстраційної справи, в рамках якої державним реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Жамойда Г. М. здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Ей Ті Фінанс» на квартиру [ADDRESS] вбачається, що остання не містить підтвердження факту завершення 30?денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень. Так, обидві вимоги за номерами поштового відправлення № 6109903764523 та № 6100304343334 повернулися адресанту неврученими у зв`язку з закінченням терміну зберігання. До того ж поштове відправлення № 6100304343334 на ім`я позивача було відправлено на адресу [ADDRESS] , однак відповідно до договору іпотеки місцем проживання іпотекодавця вказано квартиру [ADDRESS] . Таким чином, вказана вимога була направлена на неправильну адресу. Тому, вказані поштові відправлення не можуть бути належним доказом спливу завершення 30?денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги. За відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС», така реєстрація проведена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у відповідній редакції (подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 у справі № 306/1224/16-ц, Верховний Суд у постановах від 05.02.2020 у справі № 127/23920/18-ц, від 06.04.2020 у справі № 201/10123/17). Таким чином, у державного реєстратора - приватного нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС». Відтак позовні вимоги [PERSON] про скасування спірного рішення державного реєстратора підлягають задоволенню. Суд зауважує, що позивачем помилково в позові вказано номер спірного рішення № 29756979, який, як вбачається з інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно є номером запису про право власності, замість правильних реквізитів рішення державного реєстратора - № 44946075 від 03.01.2019, тому з метою ефективного захисту прав позивача, відповідно до матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г. М. від 03.01.2019 індексний номер рішення № 44946075 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ ТІ ФІНАНС» на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] . Крім того, суд враховує, що звернувшись у 2015 році до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення кредитної заборгованості Банк пред`явив вимогу про дострокове повернення кредиту згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після цього, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, Банк втратив право на нарахування процентів передбачених кредитним договором. Разом з тим згідно наявної в матеріалах справи виписки по заборгованості за кредитом, проведеної Банком станом на 16.01.2018, вбачається, що Банк в порушення чинного законодавства продовжував нараховувати такі проценти, у зв`язку з чим суттєво збільшувався розмір заборгованості позивача. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній контррозрахунок заборгованості, тому встановити дійсний розмір заборгованості позивача з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається можливим. В частині позовних вимог щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння [PERSON] суд зазначає, що у разі спростування презумпції правомірності правочину (скасування рішення нотаріуса) всі права, набуті сторонами правочину за ним, не повинні здійснюватися, а створені обов`язки та наслідки не підлягають виконанню. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України передбачено право власника витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Добросовісне придбання згідно зі ст. 388 ЦК України можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодателя з метою задоволення своїх вимог без згоди останнього на таке відчуження. Суд також вважає, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя) шляхом підписання відповідного застереження в договорі іпотеки, не є беззастережною згодою іпотекодавця на вибуття майна з його володіння шляхом звернення стягнення на нього в позасудовому порядку, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. За таких обставин вказана згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні ст. 388 ЦК України. Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння (вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 14.02.2018 у справі № 127/8068/16-ц). Інше тлумачення норми за вказаних обставин було б обмеженим, та фактично б позбавляло будь-якої ефективності можливого оскарження рішення іпотекодержателя про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, оскільки подальша одноразова зміна титульного власника спірного майна позбавить боржника будь-якої можливості на наступне його витребування. А такий підхід не відповідатиме загальній меті правосуддя. Судовий захист права має бути практичним та ефективним, а не теоретичним або ілюзорним. В іншому випадку втрачається сенс існування інституту судового захисту та зводиться нанівець всі зусилля як сторони по справі, так і самого суду. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)). Під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. В частині позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру суд зауважує, що судове рішення за загальним правилом не є підставою виникнення права власності. Водночас особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення права. Захист прав особи, яка вважає себе власником майна, за загальним правилом, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, що дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна може пред`явити також позов про визнання його права власності (вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 521/11064/15-ц). Таким чином, оскільки право власності [PERSON] порушене та не визнається, про що, зокрема, свідчить реєстрація такого права у державному реєстрі за іншою особою, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає можливим задовольнити позовну вимогу про визнання за ним права власності на спірну квартиру. Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved