Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

28.09.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні. Стверджує, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не надає жодної матеріальної допомоги. Зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначає, що згідно висновку органу опіки та піклування Мостиської РДА Львівської області від 11.08.2016 року є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON]. З огляду на наведене, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких міркувань. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що сторони у справі з 14.11.2014 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24.06.2016 року, і з того часу вони проживають окремо. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 21.04.2015 року батьком малолітньої [PERSON] є відповідач [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачкою - з червня місяця 2016 року не приймає участі у вихованні своєї дочки [PERSON], з дитиною зовсім не контактує, не спілкується, матеріально не допомагає, до дитини не приїжджає, не відвідує дитину у школі, не забирає її за місцем свого проживання, не забезпечує одягом та взуттям, не цікавиться її життям, навчанням та вихованням, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 13.06.2016року заборгованість [PERSON] по аліментах становить 8800 грн. (всього нараховано 8800грн.). Вищенаведені обставини в сукупності, на думку суду, свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання своєї дитини та свідомо нехтує батьківськими обов'язками. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та представника третьої особи: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 24.06.2016 року; копією свідоцтва про народження дитини - [PERSON] серії [NUMBER] від 21.04.2015 року; Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання мешканки [ADDRESS] [PERSON], [INFO]; копією довідки - розрахунку заборгованості по аліментах Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 13.06.2016 року; Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, згідно Висновку органу опіки та піклування Мостиської РДА Львівської області №02-29/2045 від 11.08.2016 року є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO] Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. Також із матеріалів справи вбачається, що відповідач не прикладав зусиль для сплати заборгованості по аліментах на утримання дочки [PERSON], у зв'язку із чим весь тягар утримання дитини постійно лежить на позивачці. Таким чином, виходячи із вищевказаних положень закону враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, винної поведінки (бездіяльності) відповідача у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками, беручи до уваги рекомендований органом опіки і піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав, враховуючи особу відповідача,

Outcome: approved