Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

27.05.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною 3 річного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з вона з відповідачем проживала однією родиною та зареєстрували шлюб 15.05.2009 року. Від шлюбу має сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. На данний час шлюбні відносини між ними фактично припинились, мешкають вони окремо один від одного. З березня 2014 року сторони спільно не проживають. Вважає, що подальше спільне життя між сторонами не можливо. Також зазначає, що відповідач не бажає належно забезпечувати свою дитину, хоча він отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. У зв'язку з чим просила розірвати шлюб між сторонами, та стягнути з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 25% з усіх видів доходів, щомісячно до досягнення дитиною три річного віку. Відповідач 10.07.2014 року надав суду заяву, у якій просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із його батьком [PERSON]. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, розірвавши шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на її утримання у розмірі 25% з усіх видів доходів, щомісячно до досягнення дитиною три річного віку відмовилась від позову. Суд приймає таку заяву позивача про відмову від позову, як таку що не суперечить чинному законодавству України. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні відмовився від своїх вимог в частині визначення місця проживання їх дитини [PERSON] з позивачем, про що надав письмову заяву. Відповідач не заперечував задоволення позовної заяви в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання його дитини - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони зареєстрували шлюб 15.05.2009 року (а.с.12), мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені, проживають вони окремо один від одного, суперечки щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю на час розгляду справи в суді відсутні. Позивач, зокрема, також наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився, [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2012 року січня місяця 28 числа зроблено відповідний запис № 72, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, працює та має постійний дохід. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка виховує і утримує дитину сама, відповідач має можливість утримувати дитину, так як здоровий, непрацездатних батьків не має, працює та має постійний дохід, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини і вони підлягають стягненню з відповідача. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 25% з усіх видів доходів, щомісячно до досягнення дитиною три річного віку, суд вважає, що в цій частині слід закрити провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень та на користь позивача в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved