Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

28 вересня 2018 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом в якому просить: встановити факт проживання [PERSON], [INFO], зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 24 січня 2018 року, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини; визнати за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], що належала померлій [PERSON], яка померла 24 січня 2018 року. Позовна заява мотивована тим, що 24 січня 2018 року помер [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, оригінал якого загублено спадкодавцем за життя, та які успадкувала позивач як спадкоємець четвертої черги за законом, так як з 2003 року і по 24 січня 2018 року проживала однією сімєю з спадкодавцем, вели спільне господарство. На сьогоднішній день позивач [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з питанням видачі їй свідоцтва про прийняття спадщини за законом, але отримала відмову з підстав, що нею не подано документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на вказану житлову квартиру, а також документ, який би підтверджував факт спільного проживання разом зі спадкодавцем не менше пяти років до моменту відкриття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду з питанням визнання власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 206\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24 січня 2018 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ №248388 від 29.01.2018 року, актовий запис № 07, виданим виконавчим комітетом Асканія-Нова селищної ради Чаплинського району Херсонської області. На момент смерті їй належала житлова квартира [ADDRESS] загальною площею 44,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14 лютого 1994 року виданого Асканія-Нова селищною радою народних депутатів на підставі розпорядження №626. Згідно довідки №92 від 14.08.2018 року наданої КП «Каховське БТІ» державна реєстрація права на нерухоме майно (квартиру) [PERSON] в органах БТІ не проводилась. Відповідно до довідок Асканія-Нова селищної ради від 09 серпня 2018 року №847/2 та №847/3 [PERSON], [INFO], з 2003 року і по день смерті 24 січня 2018 року [PERSON], проживали разом в [INFO] та вели спільне господарство. Відповідно до наданої суду копії спадкової справи вбачається, що позивачка [PERSON] 15 лютого 2018 року звернулася до державного нотаріусу Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини та винесено постанову від 03 вересня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що полягає у відмові видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житлову квартиру [ADDRESS], яка належала померлій 24 січня 2018 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14 лютого 1994, оскільки [PERSON] не подано документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на вказану житлову квартиру, а також документ, що підтверджує факт спільного проживання разом зі спадкодавцем не менше пяти років до моменту відкриття спадщини. В матеріалах спадкової справи також міститься заява [PERSON] про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті 24 січня 2018 року [PERSON] на користь позивача [PERSON]. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої\~статті 1217 \~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.\~Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (пункт 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року). У пункті 21 вказаної Постанови роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивачка є спадкоємцем четвертої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], шляхом постійного проживання з нею, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід власності належної спадкодавцю до неї у порядку спадкування. Факт проживання позивача з померлою однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини встановлений із факту їх проживання за однією адресою в період часу з 2003 року по 24 січня 2018 року та тих обставин, що останніми спільно велося господарство, і позивач за свій кошт проводила поховання. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця, у виді житлової квартири, яка належала останньому на момент смерті. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved