overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 08 серпня 2014 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами поступову погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, конфліктів, з'ясування стосунків з різних причин. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року. Позивач, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї між ними є неможливим. Вони не ведуть спільне господарство тривалий час, будь-які відносини як чоловіка та дружини між ними не існують. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, прізвище не змінювати. (а.с.13). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. (а.с.14). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 08.08.2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2014 року, актовий запис 485 (а.с.6). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилися донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.09.2014 року, актовий запис 1310 (а.с.7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2000 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двохнеповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та [PERSON], [INFO] (а.с. 6), які мешкають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обов'язок батька утримувати неповнолітніх дітей, визнання позову у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З відповідача на користь держави та позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

28 грудня 2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 31 грудня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON], є батьком дитини, записаний таким в свідоцтві про його народження, але матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим, працює в Черкаському СІЗО №30 ДПС України в Черкаській області. Просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позов визнав. Розглянувши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Судом встановлено, що з 31 грудня 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2014 року шлюб між ними розірвано. Сторони є батьками неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Неповнолітній [PERSON], проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується даними довідки виданої квартальним комітетом №20 виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 24 грудня 2015 року за №744. Відповідач фізично здоровий, працездатний, працює в Черкаському СІЗО ДПС України в Черкаській області, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28 грудня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 3 січня 2010 року по червень 2015 року з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася дочка [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але не в повній мірі. Коштів позивачки на належне утримання дітей не вистачає. Відповідач працює неофіційно сам на себе та отримує доходи, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, тобто він має можливість забезпечувати дітей. Тому, посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка зменшила свої позовні вимоги і прохала стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, про що надала письмову заяву. Зменшені позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні зменшені позивачкою вимоги про стягнення аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 3 січня 2010 року по червень 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, про що вони підтвердили в суді. Від цих відносин [INFO] у них народилася дочка [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а. с. 4, 5). На даний час сторони проживають окремо. Діти залишилися проживати разом з позивачкою (а.с. 6) та знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час офіційно не працює, але він має задовільний стан здоров'я, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав змінені позивачкою вимоги у розмірі 500 грн. на кожну дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

28 грудня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 травня 2003 року у Костянтинівському міському відділі РАГС Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. 25 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірваний. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач з урахуванням наданих уточнень до позовної заяви просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі (а.с.6), який розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2015 року (а.с.8), від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

28 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах з 2010 року по 2015 рік. Від спільного подружнього життя з відповідачем народила доньку: [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому, позивач просила стягувати аліменти з відповідача на її користь, на утримання доньки: [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, але надав до суду заяву в якій не заперечував проти позовних вимог, та просив розглянути справу без його участі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у шлюбних відносинах з 2010 року по 2015 рік. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Заводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровської області та актовим записом № 670, де батьками зазначені позивачка та відповідач. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час дитина мешкає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «Інфо-Ком» про склад сім'ї, знаходиться на утриманні позивача, та позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач їй в змозі надавати. Так, згідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Тому, враховуючи зазначене суд вважає правильним стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини. Оскільки, при подачі позовної заяви позивача було звільнено від сплати судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає, що ці кошти необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

28 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що вона є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. Разом з позивачкою у вказаній квартирі зареєстрований також відповідач, який можливо проживав у квартирі раніше. Реєстрація відповідача тягне для позивачки додаткові витрати по утриманню квартири. У зв'язку з цим позивачка просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судове засідання позивач з»явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, вточнила свої позовні вимоги та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлена в порядку ст. ст. 74,76 ЦПК України. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2015 року вбачається, що [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. З довідки № 156 від 24.12.2015 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS], зареєстрований також [PERSON]. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про втрату [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

28 грудня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 05 серпня 2014 року, від якого дітей не мають, посилаючись на те, що шлюб було укладено, коли відповідач відбував покарання у виправній колонії та на той час їй здавалося, що поміж ними є порозуміння щодо утворення міцної сімї з метою спільного ведення господарства, народження дітей, виховання її сина від першого шлюбу, вирішення всіх життєвих проблем. З часом, спілкуючись з відповідачем , вона зрозуміла, що у них з відповідачем різні погляди на шлюб і сім*ю, до новоутвореної сім*ї відповідач ставиться безвідповідально, не бажає чути про будь-які проблеми, уникає їх вирішення.. На даний час позивачка вважає, що відповідач лише вирішив набути статусу одруженого чоловіка, а не утворювати сім*ю. Позивачка вважає, що їх сім*я існує формально, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05 серпня 2014 року ( а.с.4). Сторони спільних дітей не мають. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони шлюбні відносини не підтримують з 2014 року, наміру на спільне життя не мають, загальне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

28 грудня 2015 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 14 вересня 1996 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Брянка, актовий запис №174, і проживала з ним до червня 2014 р. Від спільного подружжя мають дитину: дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що вони не проживають разом довгий час. У зв'язку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе. Спільне майно сторони поділили добровільно. Угода про проживання дітей між ними досягнута. Питання щодо утримання неповнолітньої дитини відповідачем буде вирішуватися в іншій справі. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом направлення смс-повідомлення на номер його мобільного телефону, причину неявки не повідомив. Таким чином, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін, що відповідає положенням ст.ст.158,224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

28 грудня 2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]П ., в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 11.10.2008 уклала з відповідачем шлюб, мають спільного сина: [PERSON], 22.06.2005р.н.. Спільне життя не склалося, постійно виникають сварки, спільне господарство не ведуть. Позивачка та відповідач майже 3 роки проживають окремо. Позивачка вважає, що їх сімя розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачем. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, та просила позов задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів ( постановляє заочне рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивачки, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 11 жовтня 2008р. зареєстрували шлюб у виконкомі Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 08, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БП № 038516.( а.с.5) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України\~ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сімя розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову до суду в дохід держави судовий збір .

Outcome: approved