Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

28.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі еквівалентному 15000 доларів США. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 жовтня 2013 року між нею та [PERSON], [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, які відповідач зобов'язалася повернути 08 листопада 2013 року. Позивач стверджує, що в порушення умов договору позики, відповідач суму позики, грошові кошти у розмірі 15 000 дол. США у встановлений строк не повернула, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Обгрунтовуючи вимоги до відповідача [PERSON], позивач вказувала, що зазначене боргове зобов`язання [PERSON] було забезпечено заставою житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 09 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно п. 1 якого Позикодавець надає Позичальникові безпроцентну грошову позику у сумі 15 000 доларів США строком до 08 листопада 2013 року. На підтвердження укладення даного договору, відповідачем 09 жовтня 2010 року була написана розписка. Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, строк дії зазначеного договору позики вже закінчився, [PERSON] до теперішнього часу грошові кошти не повернула, посилаючись на особисті майнові труднощі. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно пояснень представника позивача, свої зобов'язання за договором вона виконала у повному обсязі, а саме передала відповідачу гроші у розмірі 15 000 дол. США, а відповідач зобов'язалась повернути гроші після закінчення дії договорів, однак свої зобов`язання не виконала, гроші не повернула. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що боргові документи (розписка) перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У зв`язку з тим, що оригінал боргової розписки перебуває до теперішнього часу у позивача, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 15 000 доларів США, що на момент винесення рішення за курсом НБУ (100 доларів США=1 218, 3059грн.) складає 182 745,89грн. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України -гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.. Крім того, згідно умов п. 3 договору позики від 09 жовтня 2013 року сторони дійшли згоди про те, що [PERSON] надає предмет застави - нерухоме майно - житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, на що [PERSON] дала свою згоду, підписавшись під даною розпискою. Посилаючись на викладене, представник позивача просив стягнути суму боргу також і з відповідача [PERSON] Однак, суд не погоджується з таким твердженням, виходячи з наступного. По-перше, з наданої розписки вбачається, що грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США отримала саме [PERSON], а відповідач [PERSON] коштів від позивача не отримувала, так як доказів цьому у судовому засіданні надано не було. Більш того, в матеріалах справи відсутній договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилась за виконання [PERSON] боргових зобов`язань перед позивачем. Згідно вимог ч.1 ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 вказаної статті, застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Як вбачається з матеріалів справи, договір застави нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], який належить на праві приватної власності [PERSON], передбачений статтею 584 ЦК України, сторонами не укладався та в нотаріальному порядку не посвідчувався. Наведене, на думку суду, унеможливлює задоволення позову до [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial