overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що 10 жовтня 2005 року йому було видано державний акт на право власності на землю. Проте , під час внесення запису в даний правовстановлюючий документ було допущено помилку, а саме: помилково було вказане його прізвище «Алейников» замість правильного-«Алєйников». Той факт , що вказаний документ належить йому-Алєйникову [PERSON] підтверджується тим, що в ньому правильно вказане імя, по батькові, а також його паспортом, його свідоцтвом про народження , військовим квитком, в яких вірно записано його прізвище, імя , по батькові. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на оренди своєї земельної ділянки, оскільки існують розбіжності в правовстановлюючих документах щодо правильного написання його прізвища, а тому за захистом свого порушеного права він вимушений був звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився , проте направив до суду свою заяву від 12.10.2015 року, в якій просить розгляд заяви провести у його відсутності. Заінтересована особа -представник Погребищенської міської ради [PERSON] направив до суду свою телефонограму, в якій повідомив, що зявитися в судове засідання не має змоги, просить розгляд справи провести у його відсутності , не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, достеменно встановлено, що заявнику [PERSON] 10 жовтня 2005 року Погребищенською районною державною адміністрацією було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 803691, площею 4.3078 га , в якому помилково було зазначене прізвище «Алейников» ( а.с. 7 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 6 ), копією паспорта серії АВ № 428716 на імя [PERSON] ( а.с. 4 ); копією військового квитка серії НТ №1429732 на імя [PERSON] ( а.с. 8 ); копією аповіту вчиненого [PERSON] 2.09.2015 року та посвідченого секретарем Павлівської сільської ради ( а.с. 5 ). Дані правовідносини регулюються п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. прізвище, .імя по батькові , місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям по батькові прізвищем місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON] 10.10.2005 року Погребищенською районною державною адміністрацією серії ЯА № 803691, площею 4.3078 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташована на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, дійсно належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , то цей факт необхідно встановити на підставі п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 16.05.1996 року міським відділом РАЦС Новоград-Волинського МУЮ, актовий запис № 113. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання зявився, позов свій підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання зявилась, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши\~\~у\~\~судовому\~\~засіданні\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 130979 від 22.09.2015р., виданого відділом ДРАЦС Новоград-Волинського МУЮ. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказував, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 29.07.2006 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивував тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року. Сторони з липня 2015 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер 11.12.2014 року, мотивуючи тим, що встановлений строк шість місяців для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, так як не знала про необхідність подачі до нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, а потім тривалий час не могла знайти правовстановлюючі документи. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов визнала та просила справу слухати без її участі. Визнання відповідачкою позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 11.12.2014 року після смерті [PERSON], що підтверджено ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 211719 виданого Міським відділом державної РАЦС Миколаївського міського управління юстиції від 16.12.2014 року (а.с.6) відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,0565 га, розташована по вулиці Бузькій 42 в СТ Соснове в межах території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області для ведення садівництва, що підтверджено ксерокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №503527, виданого на ім`я [PERSON] відділом Держкомзему у Новоодеському районі Миколаївської області від 25.09.2009 року (а.с.7). Згідно Заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], серії НАВ 997192, зареєстрованого в реєстрі за №1111 від 13.11.2014 року (а.с.8), [PERSON], [INFO], заповідав [PERSON], [INFO] земельну ділянку для ведення садівництва, що розташована по вулиці Бузькій 42 в СТ Сосонове в межах території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Позивачка [PERSON], як спадкоємиця за заповітом пропустила, встановлений ст.1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини після смерті батька, так як не знала про необхідність подачі до нотаріальної контори заяви для прийняття спадщини, а потім тривалий час не могла знайти правовстановлюючі документи. Встановлені в судовому засіданні факти свідчать, що позивачка з поважної причини пропустила встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому на підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України суд визначає позивачці додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2006 року, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили в березні 2013 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дітей на час розгляду справи не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що з 14.01.2006 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.4 Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], - а.с.5, 6. Шлюбні відносини припинили в березні 2013 року. На теперішній час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дітей на час розгляду справи не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON], [INFO].В даний час син повнолітній, продовжує навчання в Криворізькому коледжі національного авіаційного університету, строк навчання по 30.06.2016 року. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина відповідач [PERSON] не надає, тому позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], - а.с.4. Син вже повнолітній, однак продовжує навчання в Криворізькому коледжі національного авіаційного університету, - а.с.6, 7. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України, стягувати з [PERSON] щомісяця аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, до закінчення ним навчання - по 30.06.2016 року у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, починаючи з 28.09.2015 року. На підставі ст.ст.182, 198-200 Сімейного Кодексу України та ст.ст.61, 88, 130 ч.4, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 10.04.2009 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2009 року. Сторони з 2014 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві [PERSON] вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.10.2012 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сім'ї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2012 року. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сторони з липня 2015 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 22.10.2004 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2006 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 22.10.2004 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №454. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2006 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає залишити собі прізвище «Кропивка». Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487,20 грн., документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає можливим покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюб був зареєстрований 26.02.2013 року, актовий запис 334, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 16.09.2015 року видане повторне свідоцтво про шлюб серії І-АМ № 168217. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO] Сімейне життя фактично припинене, оскільки між ними часто виникали конфлікти. З 19.10.2014 року сторони спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують, тому позивач звернулась до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала,, пояснила, що з 19.10.2014 року вони з [PERSON] разом не проживають, а примирення і збереження сімї вважає неможливим, оскільки відповідач неодноразово принижував її, ображав, обманював, морально пригнічував, чинив насилля, погано ставився до дитини. Така поведінка відповідача змусила її звертатись за захистом до правоохоронних органів і з цього приводу з [PERSON] проводили профілактичну бесіду. Категорично заперечила щодо надання строку на примирення, оскільки з боку відповідача будуть лише знущання. Просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «Барабан». Відповідач [PERSON] позов не визнав, оскільки кохає жінку і любить дитину, тому хоче зберегти їх сімю. Вважає, що думка [PERSON] про нього сформована під впливом інших осіб. Дійсно, з жовтня 2014 року вони не проживають разом, проте просив надати їм строк для примирення. Враховуючи пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Барабан») [PERSON], [INFO], був зареєстрований 26.02.2013 року, актовий запис 334, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 16.09.2015 року видане повторне свідоцтво про шлюб серії І-АМ № 168217 (а.с. 4). 25.09.2014 року народився син [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Разом з тим, в судовому засіданні позивач повідомила, що у неї відсутнє бажання зберегти сім`ю через жорстоку поведінку відповідача по відношенню до неї і до дитини, тому наполягала на розірванні шлюбу. З цих причин строк для примирення сторонам не надавався. З жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] не проживають разом, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Формальне перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 487,20 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved