Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

26 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22 серпня 1996 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 291. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось, примирення є неможливим. Фактично спільне життя припинено у 2015 році. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] , в особі представника - адвоката Надоля Є.В., до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. До позову додано клопотання позивача про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов. Крім цього, 23 листопада 2021 року представник позивача адвокат Надоля Є.В. подав до суду заяву, в якій просить задовольнити позов та зазначає, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки [PERSON] суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. У судовому засіданні встановлено, що з 22 серпня 1996 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 291, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюб на даний час носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням та втратою почуття взаємної поваги та любові, що привело до розпаду сім`ї. Згідно положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Outcome: approved