Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

29.03.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором № HAXRRX12750258 від 30.03.2007, яка станом на 22.03.2021 становить 72172 грн. 25 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування позовної заяви вказано, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX12750258 від 30.03.2007 [PERSON] , 30.03.2007 отримав кредит у розмірі 2008 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 22.03.2021 має заборгованість - 72172 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 1681,35 грн. - заборгованість за кредитом; 35406,60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 492,20 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 34592,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Оскільки заборгованість не погашена АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 19.04.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 12.05.2021. Представник позивача [PERSON] в позовній заяві просив судовий розгляд справи проводити за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 30.03.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № HAXRRX12750258, згідно умов якого [PERSON] 30.03.2007 отримав кредит у розмірі 9210 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується доданою до позовної заяви копією заяви позичальника № HAXRRX12750258 від 30.03.2007, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (а.с. 12-21). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 22.03.2021 має заборгованість - 72172 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 1681,35 грн. - заборгованість за кредитом; 35406,60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 492,20 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 35492,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 8-11). Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення [PERSON] від виконання зобов`язань за кредитним договором від 30.03.2007 суду не надано. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили умови договору кредиту, зокрема визначили процентну ставку, тощо. Згідно зі ст. 634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доказів на спростування вказаної заборгованості відповідачем не надано. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України у Постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14. Заборгованість за кредитом та по відсоткам за користування кредитом у відповідача становить 37087 грн. 95 коп. (1681,35 грн. + 35406,60 грн.). В той же час розмір пені - 34592 грн. 10 коп. Враховуючи, що розмір пені не є співмірним із сумою заборгованості по кредиту та відсоткам та значно перевищує збитки, які завдані позивачу, суд вважає необхідним з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, застосувати вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, а саме зменшити розмір пені до 18543 грн. 98 коп. (37087,95 грн. / 2). За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 22.03.2020 у сумі 56114 грн. 13 коп., яка складається з наступного: 1671,35 грн. - заборгованість за кредитом; 35406,60 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 492,20 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18543,98 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial