Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

27 жовтня 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Банку, яким просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 10% від заборгованості у розмірі 1078,08 дол. США, що еквівалентно 13 961,13 грн., 3% річних у розмірі 166,11 дол. США, що еквівалентно 2\~151,12 грн., стягнуту комісію у сумі 0,50 дол. США, що еквівалентно 6,47 грн. Крім того, посилаючись на те, що він зазнав моральних страждань, що полягали у погіршенні стану здоров'я через сильні душевні хвилювання, позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 8 000,00 грн. Також судові витрати в розмірі 2 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 липня 2012 р. між Позивачем та Банком був укладений договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки № 040000251665, згідно умов якого [PERSON] відкриває та здійснює обслуговування поточного рахунку на його ім'я у доларах США та видає йому міжнародну платіжну картку Visa. Станом на 19 березня 2014 р. на поточному рахунку позивача доступний залишок становив 19 880,82 дол. США, однак на його прохання отримати всі кошти було відмовлено у зв'язку з відсутністю грошових коштів у касах банку. Далі, при неодноразових зверненнях до кас різних відділень Банку у м. Миколаєві, він декілька разів отримав по 100-300 дол. США. Таким чином, станом на 16 жовтня 2014р. залишок грошових коштів на поточному рахунку позивача складає 10\~185 доларів США. В судовому засіданні позивач позов підтримав, зазначив, що з моменту першого звернення позивача до банку за поверненням своїх коштів, відповідачем не було виконано грошове зобовязання в повному обсязі, а тимчасова адміністрація запроваджена лише 21 листопада 2014р., тобто вже після звернення позивача до суду. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. 16 липня 2012 року між Банком та позивачем був укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 040000251665. Відповідно до п. 1.1 Договору, Банк відкриває і здійснює обслуговування поточного рахунку на ім'я держателя № 040000251665 (далі - ПР) у доларах США та видає держателю міжнародну платіжну картку Visa Electron AC BASE NO PERS. Термін дії картки до 3,5 років. Згідно з випискою за поточним (картковим) рахунком позивача, доступний залишок на 16 жовтня 2014 становить 10 185,36 дол. США. Згідно з наданим позивачем розрахунком сума пені станом на 20.10.2014 становить 1 078,08 дол. США, що еквівалентно 13 961,13 грн.; 3% річних станом на 23.09.2014 становить 166,11 дол. США, що еквівалентно 2 151,12 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2014р. на підставі постанови правління Національного банку України від 20 листопада 2014р. № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON] до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації» у ПАТ [PERSON], згідно з яким з 21 листопада 2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» і розпочату процедуру виведення банк з ринку. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1,2 частини пятої статті 36 Закону, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів на майно банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти на майно банку. Пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Зазначена правова позиція вбачається з ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 06 квітня 2016р. при розгляді касаційної скарги на ухвалені рішення при попередньому розгляді даної справи, а також з у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016р. у справі № 6-2001цс15, що має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed