Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

27 жовтня 2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчатись. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 липня 2016 року Любомльським районним судом Волинської області було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], в користь [PERSON], [INFO], аліментів зокрема на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року і до її повноліття. Вважає, що на теперішній час є підстави для збільшення розміру аліментів, оскільки така сума аліментів не є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім цього, друга їх дитина, син [PERSON] [INFO], на даний час є студентом 2-го курсу Луцького національного технічного університету. Останній проживає також з нею та перебуває на її повному утриманні. У звязку з викладеним, просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та на утримання сина - [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, на весь період навчання, до досягнення сином 23 років, а саме до 21.10.2022 року. Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що він немає можливості щомісячно сплачувати аліменти в розмірі визначеному позивачем, оскільки останній становить половину його заробітної плати. Вказує, що сину, який навчається в університеті, він добровільно надає кошти. Третя особа [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 21.07.2016 року ухвалено стягувати з [PERSON], [INFO], в користь [PERSON], [INFO], аліментів зокрема на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи вищевказане рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог. Довідкою про доходи №4 від 17.01.2014 року виданої Волинською обласною організацією УТМР стверджується, що відповідач [PERSON] на даний час працює у Любомльській райорганізації на посаді єгеря. Разом з тим, з довідки Згоранської сільської ради Любомльського району Волинської області №1835 від 18.10.2017 вбачається, що [PERSON] проживає [INFO] разом сином [PERSON], [INFO], та донькою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1ст. 183 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року)). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2ст. 182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017 року)). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка як одержувач в судовому засіданні довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, має регулярний дохід у виді заробітної плати, суд, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, які необхідно стягувати з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, на весь період навчання, до досягнення сином 23 років, а саме до 21.10.2022 року, то суд вважає, що остання підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного Довідкою Луцького національного технічного університету №1774.17 від 14.09.2017 року доводиться та обставина, що [PERSON] на даний час є студентом 2-го курсу технологічного факультету денної форми навчання. Частиною 1\~ст. 199 СК України\~передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3\~ст. 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує\~ 18, але не менше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку\~з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів\~на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до зазначених норм та роз'яснень, судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття і його вік перевищує 18 років та є меншим 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] має регулярний дохід у виді заробітної плати та, відповідно, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, у зв'язку з його навчанням в учбовому закладі, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у частці від його доходу. Разом з тим, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, щомісячно, в розмірі 1/5 частини від його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідної особи, і до закінчення останнім навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у\~ст.7 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial