Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

28 жовтня 2013 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, яка в подальшому була уточнена відповідно до ст. 31 ЦК України, в якій прокурор, який діє в інтересах: [PERSON] зазначив, що під час перевірки за зверненням громадянки [PERSON] щодо вимог діючого законодавства України органами місцевого самоврядування при прийнятті рішень щодо оформлення права власності на нерухоме майно, а саме в частині прийняття рішення виконкому Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (далії по тесту селищна рада) № 183 від 03.10.2003 року про передання у власність та видачу правоустановчого документу ТОВ «Україна», (правонаступник ТОВ «Україна 2010»). В зв'язку з чим просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Овідіопольської селищної ради Одеської області за № 183 від 03.10.2003 року в частині видачі Свідоцтва про право власності закритому акціонерному товариству « Україна» на адмінбудинок-гуртожиток по [ADDRESS] Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА за № 684753 від 30.10.2003 року. В судовому засіданні прокурор та позивачка підтримали позов та просять задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача - селищна рада в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви прокурора. Представник відповідача ТОВ «Україна 2010» в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд розглядає цивільну справу на підставі законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин між сторонами, та відповідно до ст.ст. 4, 15 Закону України «Про власність», ст.ст. 9, 65 - 1, 130 ЖК УССР. Так судом встановлено, що 03.10.2003 року виконкомом Овідіопольської селищної ради Одеської області винесено рішення за № 183 про видачу Свідоцтва про право власності на ЗАТ « Україна» на магазин, який розташований за адресою: [ADDRESS], адмінбудинок, будівлі та споруди мехзагіну бригади № 2 по [ADDRESS] будинок приміщення та споруди диспетчерської автопарку по [ADDRESS], адмінбудинок-гуртожиток по [ADDRESS] На підставі вказаного рішення ТОВ « Україна 2010» отримало Свідоцтво про право власності на вищезазначене нерухоме майно, а саме адмінбудинок-гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS] серії ЯАА № 265692 від 09.11.2003 року. Фактичний правовий статус даного нерухомого майна є гуртожиток. Позивачка [PERSON], яка є особою похилого вику тривалий час проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Передача гуртожитків відповідно до Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» здійснюються органами місцевого самоврядування відповідно до порядку, передбаченими компетентними установами в особи Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. Приймаючи рішення селищна рада про передачу у власність гуртожитка, та після цього видавши Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на вищевказаний гуртожиток, не приймала до уваги норми ст. З4 ЖК України та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яким передбачено право громадян на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку житлового приміщення у …у гуртожитках. Крім того, при переданні у власність гуртожитку органом місцевого самоврядування не було встановленні фактичні обставини, щодо осіб, які мешкали у гуртожитку на час передання нерухомого майна. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що селищною радою під час передання у власність ТОВ «Україна» гуртожитку були порушення діючого законодавства, які стосуються безпосередньо позивачки [PERSON], а тому рішення виконкому селищної ради щодо передачі у власність гуртожитку та видача правоустановчого документу є незаконним, а Свідоцтво про право власності підлягає скасуванню. Прокурор звернувся до суду з двома позовними вимогами немайнового характеру, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати в сумі 487 грн. 20к. підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Україна 2010».

Outcome: approved