Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

28 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 22 серпня 1997 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка зараз навчається у ВУЗ та проживає у м. Одеси, та сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки відповідач ставив свої власні інтереси вище інтересів сімї та дітей, у вихованні не приймав належної участі, грошові кошти витрачав за власним бажанням, без врахування інтересів сімї, відсутності поваги та почуттів. Фактично шлюбні відносини припинені в серпні 2012 року, після чого продовжували вести спільне господарство, проживаючи разом у одній квартирі до 08.02.2013 року. Спільне життя та збереження сімї неможливе. Спір про розділ майна буде вирішено в іншому провадженні. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, судові витрати просив поділити між сторонами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО № 434788, виданого повторно 06 жовтня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та Никитюк (дошлюбне прізвище Челишева) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1997 року, актовий запис № 593. Згідно свідоцтва про народження Латвійської республіки серії LV FD 338050 виданого 14 грудня 1998 року Відділом ЗАГСу міста Риги, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з статтею 160 ч.3 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1. ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квітанції про сплату судового збору позивачем сплачено 487,20 грн., задовольняючі позов суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонвми та відповідно до наведених вимог законодавства стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved