Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

26 травня 2021 року [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа ЖК «Брест-1», в якому просить: визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про смерть від 01 березня 2011 року серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, що належало йому на день смерті, серед якого двокімнатна кооперативна квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому як члену ЖК «Брест-1». Померлий набув право власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків, однак свідоцтво про право власності на квартиру за життя не одержав. Заповіту померлий не складав, у зв`язку з чим спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] (син померлого), [PERSON] (дружина померлого), [PERSON] (донька померлого). У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідачі у встановлений законом строк відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивача. Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець\~Ю. М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , через ненадання документів, що стверджують факт наявності спадкового майна на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Позивач зазначив, що на момент набуття права власності спадкодавцем [PERSON] на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. [PERSON] правомірно свого часу набув право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] , оскільки вказана квартира була надана йому у користування на підставі ордеру, а у подальшому як членом ЖК «Брест-1» було проведено повну виплату пайових внесків за зазначену кооперативну квартиру в сумі 5263,00 карб. Відтак, з посиланням на положення вимог національного законодавства, позивач просить визнати право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; залучено ЖК «Брест-1» до участі у справі в якості третьої особи; встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 07 червня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач погоджується з позовними вимогами позивача та просить їх задовольнити у повному обсязі. 08 червня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від ЖК «Брест-1» надійшли письмові пояснення по справі, в яких третя особа підтримує позовні вимоги позивача та просить їх задовольнити у повному обсязі. 09 червня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач погоджується з позовними вимогами позивача та просить їх задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування від Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію спадкової справи №\~713/2011, яка заводилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; залучено до участі у справі в якості третіх осіб Харківську міську раду та Харківську районну державну нотаріальну контору Харківської області; третім особам встановлено строк для подання письмових пояснень. 03 вересня 2021 до Московського районного суду м. Харкова від Харківської міської ради надійшла заява, в якій третя особа просить справу розглядати за відсутності її представника та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права відповідачів та інших осіб. 13 вересня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від Харківської районної державної нотаріальної контори надійшли матеріали спадкової справи, а також заява, в якій третя особа просить ухвалити рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства, та розглядати справу без участі її представника. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити позов. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлені належним чином. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити позов. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, встановив таке. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 березня 2011 року Русько-Тишківською сільською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 01 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 13. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 27 січня 1973 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно наявних в матеріалах справи свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб від 29 липня 2006 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але державним нотаріусом Кормілець Ю. М. відмовлено постановою від 18 травня 2021 року № 1726/02-31 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано документів, що стверджують факт наявності спадкового майна на квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] . Також з матеріалів спадкової справи слідує, що дружина спадкодавця [PERSON] та дочка померлого [PERSON] звернулися до держконтори із заявами про відмову від прийняття спадщини. Заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили. Відповідно до ордеру № 015557, виданого 21 січня 1976 року на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської Ради депутатів трудящих міста Харкова від 10 липня 1974\~року № 184, [PERSON] надано право на зайняття двох кімнат в окремій квартирі [ADDRESS] ). Згідно довідки № 84, виданої ЖК «Брест-1» від 21 квітня 2015 року, [PERSON] дійсно проживав за адресою [ADDRESS] та був власником квартири [ADDRESS] , кооперативу ЖК\~«Брест-1». Вартість квартири виплачено повністю у розмірі 5263, 00 карб. Перший пайовий внесок виплачено в 1975 році в сумі 2105,00 карб. Останній пайовий внесок виплачений в 1989 році. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 листопада 2021 року відсутні відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження у зазначених реєстрах про об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів, виданої 18\~листопада 2021 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради слідує, що згідно інформації з паперових носіїв до 31 грудня 2012 року, а також інформації за результатами перевірки внесених відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно до 31 грудня 2012 року: відомості щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Згідно примітки зазначеної довідки слідує, що відповідно до облікових відомостей КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, зокрема списку Житлово-будівельного кооперативу «Брест» залученого до матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] за вказаною адресою обліковується за [PERSON] (російською мовою). Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У суду відсутні мотиви для відхилення наданих суду доказів. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Згідно зі ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) (далі за текстом ЦК України) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За змістом ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 січня 2013 року) державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 128 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. На підставі ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в силу ЦК України, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК України, де зазначено, що в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. За змістом п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність», набувають права власності на квартиру. Згідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» слідує, що за ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 слідує, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. На підтвердження повної виплати пайового внеску ЖК «Брест-1» видано довідку 21\~квітня 2015 року № 84, зокрема, що [PERSON] сплатив фактичну вартість квартири у розмірі 5263 карб., перший внесок склав 2105 карб. у 1975 році, останній пайовий внесок виплачений у 1989 році. Відсутність проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , натомість підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Реєстру прав власності на нерухоме майно (наявність відповідної інформації перевірено КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради). За змістом ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до пп. 1 п. 80 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015\~року № 1127, для державної реєстрації прав на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, подається довідка житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, а також технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо). Отже, на підставі дослідження перелічених письмових доказів суд вважає, що під час розгляду було встановлено, що померлий [PERSON] правомірно набув право власності на спірну квартиру, оскільки йому вказана квартира була надана, як члену кооперативу, ним проведено повну сплату пайових внесків за вказане житлове приміщення. При цьому суд зазначає, що за п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від\~30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, вона включається до складу спадкового майна. Відтак, зазначена квартира увійшла до складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , оскільки останній набув свого часу на законних підставах право власності на зазначену квартиру. Суд у цьому сенсі зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 2004 року. Суд зазначає, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998\~року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми, суд доходить висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] на спірну квартиру законодавством не була передбачена як обов`язкова видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так й обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. Оскільки у подальшому спадкодавець не отримав свідоцтва про право власності на таке житло та не зареєстрував його у БТІ, виник спір щодо набуття за життя права власності [PERSON] на вказану квартиру. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відтак, суд доходить висновку, що у позивача, як спадкоємця померлого [PERSON] , існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами правомірного набуття спадкодавцем права власності на кооперативну квартиру. З огляду на те, що до складу спадщини входять усі права, належні спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та які не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи, що до позивача перейшли спадкові права померлого, то таким чином його дружина та діти мають право на спадкування на спірне житлове приміщення. Отже, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved