Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

28 квітня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи із 01.05.2020 і до закінчення навчання сином до 30.06.2021. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, вважають, що відповідач цілком здатен сплачувати визначений в позові розмір аліментів, оскільки працює лікарем-стоматологом як у Недригайлівській ЦРЛ так, і в приватній клініці, крім того веде підприємницьку діяльність пов`язану з сільським господарством, має в оренді і у власності земельні ділянки, автотранспорт, сільгоспмашини. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому позов визнав частково, в розмірі 1/4 власного доходу. Така позиція відповідача обґрунтована тим, що він постійно опікувався своїм сином, оплачував його навчання, необхідні витрати, придбав йому автомобіль. Однак на даний час його дохід значно зменшився порівняно з минулими роками, крім того, на його утриманні перебуває мати похилого віку, яка потребує його допомоги. У судовому засіданні [PERSON] уточнив свою позицію та зазначив, що згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 його доходу. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). На даний час син сторін досяг повноліття. З копії договору про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2016 №7849 вбачається, що [PERSON] навчається в університеті на контрактній основі. Строк навчання з 01.09.2016 по 30.06.2021 (а.с.8-10). З копії додаткової угоди встановлено, що вартість навчання збільшилась, і становить за 8 семестр 2020 року 17745 грн, 9-10 семестри за 2020-2021 роки відповідно по 19360 грн. З копії чека (а.с.23) вбачається, що 30.08.2019 було здійснено оплату за проживання в гуртожитку [PERSON] на суму 6240 грн. З пояснень позивача встановлено, що було оплачено рік проживання з розрахунку 520 грн. в місяць. З довідки про заробітну плату [PERSON] (а.с.26) вбачається, що він працює в КНП» Недригайлівська ЦРЛ» на посаді лікаря стоматолога, його посадовий окладі становить 4 772 грн. Із відомостей із центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України (а.с.43-46), наданих на запит суду, встановлено, що [PERSON] за 2018 рік отримав 92 902 грн доходу, а в 2019 році - 89 614 грн (заробітна плата, плата за передачу майна в лізинг). Також суду надані податкові декларації платника єдиного податку ФОП на ім`я [PERSON] (а.с. 47-64), з яких вбачається, що відповідач дохід за період 2017-2019 не декларував. Інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Сумській області (а.с.71) вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] зареєстровані транспортні засоби. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] встановлено, що він є власником квартири в [ADDRESS] , яку придбав в 2017 році, здає в оренду земельну ділянку, площею 4,8299 га та має право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) площею 4,0429 га, за яку сплатив у 41 264 грн. З пояснень відповідача, позивача встановлено, що відповідач має матір похилого віку, [PERSON] , 1947 року народження. Вона проживає в незарестрованому шлюбі, крім відповідача має ще повнолітню дочку, яка нею опікується. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що син відповідача [PERSON] продовжує навчання в учбовому закладі на денній формі на договірній основі. Вартість навчання до його закінчення 30.06.2021, яке завершиться через 14 місяців після звернення до суду з заявою про стягнення аліментів, відповідно до Додаткової угоди становить 56 465 грн. Оплата за гуртожиток до часу закінчення навчання складе 7280 грн (по 520 грн за 14 місяців). Суд вважає недоведеною позивачем суму щомісячних витрат на утримання [PERSON] в розмірі 5000 грн, та визначаючи розмір коштів на придбання продуктів харчування, зошитів, підручників, придбання одягу, взуття щомісячно виходить з розміру прожиткового мінімуму на працездатну повнолітню особу, який постійно збільшується щороку з 01.01, 01.07, 01.12. Із 01.07.2020 ця сума складає 2197 грн, а з 01.12.2020 - 2270 грн. Для розрахунку необхідних щомісячних витрат на утримання суд застосовує розмір прожиткового мінімуму на 01.12.2020, враховуючи, що в подальшому він ще збільшиться. Таким чином, сума необхідних витрат за 14 місяців складе 31780 грн. Всього на утримання [PERSON] до закінчення ним навчання необхідно 95525 грн, що становить 6823 грн. в місяць, половину з яких має сплатити мати, а половину батько. Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача, його доходи та видатки за останні два роки, ту обставину, що інших дітей він не має, суд вважає можливим, визначити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 3 400 грн., який є мінімально необхідним для забезпечення мінімальних потреб сина відповідача [PERSON] до закінчення ним навчання. Згідно зі ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7200 грн. суд вважає за необхідне заначити наступне. Згідно з положеннями ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших, витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченою нею судового збору. Відповідно до вимог ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позовна заява в даній справі подана до суду 28.04.2020, в ній заявлено про покладання судових витрат на позивача. Відповідно до вимог ст. 134 ЦПК попереднього розрахунку суми судових витрат позивачем не подано. До виходу суду в нарадчу кімнату, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. На підтвердження розміру цих витрат подана довідка про те, що позивач [PERSON] оплатила готівкою адвокату [PERSON] гонорар за підготовку позовної заяви до суду про стягнення аліментів в сумі 1200 грн та за представництво її інтересів у суді 6000 грн. Адвокат Валюх Ю.В., на підтвердження проведення розрахунку з ним клієнта за надані послуги, посилається на правову позицію, яка висловлена ВС КАС в Постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19. Також в матеріалах справи є ордер № 567 від 03.06.2020 на підтвердження повноважень адвоката даній справі. Ні договору про надання правничої допомоги, ні детального опису робіт (наданих послуг) та розрахунку їх вартості суду не надано. Судом досліджено правову позицію ВС КАС, висловлену в Постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19, на яку посилається адвокат. В ній зазначено, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Статтею 134 КАС України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. (п.п. 37,38). Але при цьому, інші вимоги щодо документального підтвердження та доведення витрат на правничу допомогу цією постановою не змінені (п.29-32 Постанови). З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено наявність та розмір витрат на првничу допомогу в даній цивільній справі, а тому у їх стягненні з відповідача слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь держави судовий збір з відповідача у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial