Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

27.10.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу та нараховані проценти в розмірі 2305,33 доларів США. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 28.08.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 1070,00 доларів США, зі сплатою за користування коштами в розмірі 8 % річних. В подальшому позивач, відповідно до п.3.4.1. договору банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 1070,00 доларів США та 860,11 доларів США. 21.10.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення готівкою належної йому суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу та нараховані проценти. Таким чином, позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Уточнив позовні вимоги та просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача суму банківського вкладу та нараховані проценти у розмірі 2010,02 доларів США. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 28.08.2014року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі начальника Київського відділення №32 Кравченко С.Д. був укладений договір банківського вкладу №90-в-17/340243, відповідно до умов якого останній приймає від вкладника грошову суму (вклад) у розмірі 1070,00 доларів США для обліку коштів і зобов'язується здійснювати операції по рахунку за дорученням вкладника, повернути позивачу суму вкладу і нараховані проценти з розрахунку 8% річних (а.с.4-6). 28.08.2014року позивач, відповідно до п.2.1. договору банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 1070,00 доларів США (а.с.6). 22.09.2014 року та 23.09.2014 року, відповідно до вимог п.3.4.1. банківського вкладу передав грошові кошти в розмірі 1011,00 доларів США та 860,11 доларів США (а.с.7) Відповідно до умов вказаного договору банк прийняв на себе зобов'язання повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти шляхом перерахунку на розрахунковий рахунок позивача. 21.10.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення залишку суми банківського вкладу та нарахованих процентів.(а.с.10) Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеним договором не виконав, а саме, не повернув на вимогу позивача належні позивачу грошові кошти, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. Як вбачається з виписки по особовому рахунку, сума належного позивачу вкладу станом на 10.11.2014року складає 2010,02 доларів США (а.с.25-31), що також не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач взяті на себе за вищезазначеним договором зобов'язання не виконав, а саме, не повернув позивачу у визначений договором строк суму вкладу та нараховані відсотки в розмірі 2010,02 доларів США, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в частині стягнення суми вкладу та нарахованих процентів. Ч.3 ст.533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. В абзацах 2,3 п.14 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 зазначено: «У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення». Враховуючи те, що відповідач взяв на себе зобов'язання повернути грошові кошти в доларах США, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача суму вкладу та нараховані проценти в розмірі 2010,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.11.2014 року (1 долар США - 15,20011грн.) складає 30552 грн.53коп. Враховуючи викладене, суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України задовольнити позов. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 305грн.52коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved