Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заява мотивована тим, що у 1999 році вона, її мама [PERSON] та [PERSON] відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. У свідоцтві про право власності на житло від 01 жовтня 1999 року, виданому «Райагроінвест» смт Турійськ, по батькові її помилково зазначено як «Михайлівна», замість «Миколаївна». На даний час виправити допущену помилку неможливо у звязку з тим, що організації, яка видала свідоцтво, не існує. Вказуючи, що факт належності правовстановлюючого документу є безспірним і необхідний їй для відчудження своєї частки у власності квартири, просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 1999 року, виданого «Райагроінвест» смт Турійськ на імя «Михалюк Інна Михайлівна». У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала із вказаних у ній підстав, просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, зясувавши всебічно, повно і об'єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 жовтня 1999 року, виданим Турійським районним агропромисловим відділенням інвестицій і капітального будівництва (а.с. 8). [PERSON] помер 25 вересня 2014 року (а.с. 7). З паспорта громадянина України серії АС № 565254, виданого 25 лютого 2000 року Любомльським РВ УМВС України у Волинській області, вбачається, що прізвище, ім'я, по батькові заявника «Максимук Інна Миколаївна» (а.с. 4). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 02 липня 2015 року заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і дошлюбне її прізвище, ім'я, по батькові «Михалюк Інна Миколаївна» (а.с. 10). Аналогічно прізвище, ім'я, по батькові заявника зазначено і в свідоцтві про народження серії І-ЕГ № 467387 від 13 лютого 1980 року (а.с. 9). Як встановлено в судовому засіданні, заявнику встановлення факту належності свідоцтва про право власності необхідно для відчудження належної їй частки рідній сестрі [PERSON], а наявні розбіжності у написанні її по батькові у вищевказаних документах унеможливлюють укладення будь-якого правочину. Організація, яка оформляла і видавала свідоцтво про право власності на даний час ліквідована (а.с. 13). За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, а також враховуючи, що написання по батькові заявника в правовстановлюючому документі не відповідає запису в її паспорті та свідоцтві про народження, що унеможливлює використання нею цього документу для розпорядження належною їй часткою у праві власності, представлені заявником докази на підтвердження правильності написання її по батькові в контексті положень ст.ст. 57-59 ЦПК України є належними та допустимими, то суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу є підставною та підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved