Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

28.10.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, визначити способи участі у вихованні у вихованні дитини. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2011 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу спільне життя між подружжям погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин з серпня 2018 року. Вважає, що примирення не можливе, що стало причиною для звернення до суду. 04.11.2019 зазначену позовну заяву залишено без руху. 16 січня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 05 березня 2020 року ухвалою суду залучено як третю особу службу у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради. 24 червня 2020 року прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення вимог, відповідно до якої позивач уточнює вимоги, а саме висуває лише вимогу про розірвання шлюбу, уточнює склад осіб: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] . 21 вересня 2020 до суду надійшов зустрічний позов про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. 22 вересня 2020 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представники сторін до судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача адвокат Гезалян А.Ю. позов підтримав, представник відповідача адвокат Кліщов О.Б. зазначив, що позов визнає. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 828. [INFO] у сторін народилась дитина [PERSON] . Шлюбні стосунки сторони припинили, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved