Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

27.04.2017 позивач звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 550,00 грн. щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що відповідач являється батьком зазначеної дитини та повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи\~ чи\~ інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову,\~ обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі, а саме 550,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд розяснює сторонам, що, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved