overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, з березня 2015 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде. Позивач в судове засідання не прибув, в поданій заяві від 05.10.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув без поважних причин. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.12.2014 року та є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки з березня 2015 року спільне господарство та бюджет подружжя не веде, позивач відмовляється від надання судом строку для примирення сторін, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним та призвів до стійкого розладу подружніх стосунків - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору в розмірі 14346,60 доларів США, мотивуючи вимоги тим, що 28.07.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №CNKMGF00320279, згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 20000 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом, термін дії договору - до 25.07.2025 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконує. В судове засідання представник позивача не прибув, в поданій заяві від 10.02.2012 року просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач без поважних причин повторно в судове засідання не прибув. Суд вважає за можливе постановити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів у справі і проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 28.07.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №CNKMGF00320279 (додаткова угода №1 від 04.03.2015 року), згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 20000 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом, термін дії договору - до 25.07.2025 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором не виконує, внаслідок чого станом на 12.07.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 47250,63 доларів США (з них - 14343, 26 доларів США заборгованість по тілу кредиту, 3,43 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 32904,03 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання), яку позивач має намір стягнути з відповідача частково в розмірі 14346,60 доларів США, що в національній валюті України складає 356513,01 грн. Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг у розмірі 14346,60 доларів США, так як зобовязання не виконується позичальником належним чином. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернувся з позовом і вимоги мотивує тим, що з 30.06.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З відповідачем мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Втім сімейне життя не склалося, з 2013 року шлюбні відносини припинені. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим. Відповідач не надає коштів на утримання дитини. Тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов підтримує. Відповідач не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 30.06.2012 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом ДРАЦС Сумського міського управління юстиції у Сумській області , актовий запис № 590. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Стан здоровя дитини задовільний. Шлюбне життя у сторін не склалося, подружні стосунки остаточно припинені з 2013 року. Відповідач працездатний. Однак він не надав доказів свого матеріального стану та наявності інших утриманців. Встановлені факти, підтверджуються, свідоцтвом про шлюб та народження дитини, копії яких додані до справи, довідкою з місця проживання позивача. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 СК України, відповідно до положень яких, шлюб необхідно розірвати. Також з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у заявленому розмірі, починаючи з дня подачі позову. Визначений розмір аліментів є прийнятним для сторін і дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати за позов про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір за позов про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

28.07. 2016 року позивач звернувся з указаним позовом до відповідача, указав, що відповідач мешкає за адресою м. Бахмут вул. Ювілейна,24/89, послуги за теплопостачання сплачує не своєчасно, має заборгованість за надані послуги з 01.10.2008 року по 01.05.2016 року 11612,710 гривень. Добровільно сплатити зазначений борг відповідач відмовився, просив стягнути з відповідача указану заборгованість за надані комунальні послуги та за судові витрати. Представник позивача підтримав позовні вимоги Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним чином шляхом оголошення у газеті «Донеччина» №32 від 09.09.2016 року. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: Відповідач мешкає у зазначеній квартирі, що свідчить про сформовані між сторонами відношеннях , звязна з наданням і одержанням комунальних послуг у процесі експлуатації житлового фонду, вказана заборгованість підтверджується наданою довідкою позивача , зазначену суму і слід стягнути з відповідача на користь позивача , так як відповідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги стягується крім квартплати по затверджених тарифах і повинна вноситися власниками житла вчасно . Не виконання відповідачем цього зобов'язання спричинило порушення прав позивача на одержання плати за надані комунальні послуги і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Сторони з 20.07.2004 року по 22.07.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадського стану про народження 24 грудня 2004 року зроблено відповідний запис за № 4769, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 295864 від 24.12.2004 року. Дитина мешкає з матірю [PERSON]. З позову вбачається, що донька мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. На теперішній час домовленість між сторонами з питання утримання неповнолітньої доньки не досягнута, тому позивач змушена була звернутися з позовом до суду. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України засоби виконання батьками обов'язків по утриманню дитини визначаються батьками за згодою. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини не досягнуто. У відповідності зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітної плати/доходу/ матері, батька, що буде утримуватися як аліменти, визначається судом. Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 14.04.1999 року виконкомом Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №3, зазначивши в обґрунтування позову, що від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом з нею. З відповідачем шлюбні стосунки припинили півтора року тому з його вини, оскільки він її зрадів. На цьому ґрунті між ними постійно стали виникати сварки, втрачено почуття любові та порозуміння. Спільне життя стало не можливе, тому строк на примирення просить не надавати. Спору про місце проживання дитини між ними не має, донька залишається проживати разом з нею. За викладених обставин просить позов задовольнити, справу розглянути за її відсутність та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 14.04.1999 року [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у виконко-мі Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №3. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №068678 /а.с.8/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви, суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні, шлюб між сторонами існує формально, тому підстав для надання сторонам строку на примирення не вбачається. За таких обстави, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

28.07.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 04.06.2011 року. Шлюб реєструвався виконкомом Новоолексіївської сільської ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 2. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Спірного майна не мають. Однією родиною мешкали до червня 2014 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, постійно відбуваються сварки тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заперечень до суду не надав, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач у судове засідання не з'явився , будь яких заперечень суду не надав, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

28.07.2016 року позивачка звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач після припинення шлюбних відносин допомоги на утримання дитини, яка проживає із нею, не надає, хоча працездатний, офіційного місця роботи не має, заробіток мінливий. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, а справу розглядати в її відсутність, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, заперечень по суті позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії свідоцтва про народження видно, що [PERSON] народилась 11.08.1999 року і її батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 77 ч.2 СК України передбачає, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій сумі. Ст. 80 ч. 1, 2 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахування можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків, та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Ст. 184 ч.1 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного та враховуючи відсутність заперечень та відповідних доказів відповідача, суд знаходить що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

28.07.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що вона, згідно свідоцтва №1013 на право власності на житло від 22.04.2016 є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є рідним сином позивача, хоча і зареєстрований в зазначеній квартирі, але з квітня 2016 року за даною адресою не проживає. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не з'являвся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на нього не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу [PERSON] у здійсненні її права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Представник позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Виконкому Тернівської районної в місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження слід проводити заочний розгляд справи та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5). У вищевказаній квартирі зареєстрований її син - відповідач [PERSON], який з квітня 2016 року в зазначеній квартирі не проживає. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved