Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

27.10.2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи це тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована колишня дружина сина позивача [PERSON] та її малолітня донька від попереднього шлюбу [PERSON] , але у вказаному будинку вони не проживають з січня 2018 року. Просить визнати [PERSON] та малолітньої [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним вище будинком. Позивач та представник позивача адвокат Калімбет Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі до судового засідання не з`явились, причини не явки суду не повідомили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Новотроїцької РДА Херсонської області Томашевська Т.А. та представник органу опіки та піклування Сиваської селищної ради Херсонської області Чекірова О.В. проти позовних вимог не заперечували. Просили позов задовольнити. [PERSON] допитаний в якості свідка в судовому засіданні пояснив що відповідачі [PERSON] та малолітньої [PERSON] , являються громадянами Молдови, і прописувалися в будинку позивача з метою отримання права проживання на території України. Фактично в будинку не проживають з 2018 року. [PERSON] в 2000 році звернулася до суду позовом про розлучення з його сином, і шлюб розірвано. Сама [PERSON] виїхала за кордон, але дитина залишилася в селі, ходила до школи в смт. Сиваське. Потім виїхала разом з мамою. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів [PERSON] та малолітньої [PERSON] за адресою [ADDRESS] на протязі останніх два роки. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Заслухавши доводи позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 21.10.2020 року № 228952756 власником будинку за адресою [ADDRESS] є позивач [PERSON] . Відповідно до акту-обстеження від 20.01.2020 року відповідача [PERSON] та малолітня [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживають на протязі останніх двох років. Копією домової книги та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні підтверджується факт реєстрації відповідачів [PERSON] та малолітньої [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що дійсно в будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] та малолітньої [PERSON] , які за місцем реєстрації не проживають більше двох років без поважних причин. У висновку орган опіки та піклування Новотроїцької РДА Херсонської області від 15.01.2021 року №01-26-310/0/21/615-13 вважає доцільним надати дозвіл на визначення неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування житлом [PERSON] . Відповідно до статті 29 ЦК України, яка дає визначення поняттю «місце проживання» та встановлює особливості визначення місця проживання дітей залежно від їх віку, градуюючи осіб до 10 років, від 10 до 14 років та від 14 років (неповнолітніх), а також положення сімейного законодавства й законодавства, яке регламентує охорону дитинства. Так згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Беручи до уваги ту обставину що малолітня [PERSON] , [INFO] , виїхала за кордом разом з мамою [PERSON] та не являється членом сім`ї позивачу [PERSON] , таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи, що відповідачі [PERSON] та малолітня [PERSON] відсутня за місцем реєстрації: [ADDRESS] , більш ніж два роки без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого вони не заперечують проти того, щоб малолітня [PERSON] була визнана такою, що втратила право користування, суд вважає необхідним визнати відповідачів [PERSON] та малолітню [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved