Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

27.10.2017 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до заяви № б/н від 07.02.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідач на підставі п.2.1.1.5.5 Договору зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення умов Договору відповідач зобовязання за Договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.09.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 35171 грн. 80 коп., з яких: 3817 грн. 21 коп. тіло кредиту; 15913 грн. 26 коп. нараховано відсотків за користування кредитом; 13290 грн. 29 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1651 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 35171,80 грн. за кредитним договором № б/н від 07.02.2014 року та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3817,21 грн. зазначивши, що Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки він не був з ними ознайомлений і не підписував їх, а в підписаній ним Анкеті-заяві відсутні умови щодо розміру процентів та неустойки, тому позивач не має права їх стягувати. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні підтримала думку свого клієнта та просила позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] лише тіло кредиту у сумі 3817 грн. 21 коп. Ухвалою суду від 10.11.2017 року по справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду. Під час судового розгляду стороною відповідача заявлялись клопотання про витребування письмових доказів у позивача, які були судом витребувані та долучені до матеріалів справи. Заходи забезпечення позову не вживались та провадження у справі не зупинялось і не поновлювалось. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого відповідачу на картковий рахунок перераховано кредитні кошти у розмірі 15000 грн. Однак у Анкеті-заяві про приєднання до Умові Правил надання банківських послуг у ПриватБанку взагалі не зазначений кредитний ліміт, що не відповідає відомостям зазначених у позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 07.02.2014 року відповідно до якого зазначає, що станом на 17.09.2017 р. утворилася заборгованість у розмірі 35171 грн. 80 коп., з яких: 3817 грн. 21 коп. тіло кредиту; 15913 грн. 26 коп. нараховано відсотків за користування кредитом; 13290 грн. 29 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1651 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова). (а.с. 8-9). Наданий розрахунок щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг та Тарифами банку. Проте у наданому розрахунку заборгованості відсутні відомості про те, яким чином були нараховані відсотки за користуванням кредитом та саме тіло кредиту. Ухвалою суду від 16.01.2018 року зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати суду пояснення щодо нарахування відсотків за користуванням кредитом, а також про можливу суму відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України за спірний період. 29.01.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь, з якої вбачається, що при розрахунку заборгованості за кожний період застосовувалась різна відсоткова ставка, а посилання на відповідну відсоткову ставку, за якою нараховувалась заборгованість за відсотками не зазначена безпосередньо у позові. Крім того, витребуваний у позивача альтернативний розрахунок заборгованості по процентам за кредитним договором № б/н від 07.02.2014 року відповідно до облікової ставки Національного банку України суду не надано. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] 23.01.2018 року сплатив позивачу кошти у сумі 1500 грн. та 19.03.2018 року - у сумі 2370 грн., 2630 грн. в рахунок погашення заборгованості, тобто всього сплатив під час розгляду справи 6500 грн. Ухвалою суду від 29.03.2018 року зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» надати суду інформацію про те, на які платежі були зараховані сплачені [PERSON] кошти, відповідно до квитанцій від 23.01.2018 року у сумі 1500 грн. та від 19.03.2018 року у сумі 2370 грн., 2630 грн., а також оригінал анкети-заяви або читабельної копії про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позичальника [PERSON] 19.04.2018 року на виконання ухвали суду від 29.03.2018 року позивачем надано відповідь, що кошти, які сплачені [PERSON] зараховані в рахунок погашення штрафних санкцій. При цьому з доданого розрахунку заборгованості вбачається, що також зменшилось і тіло кредиту з 3817 грн. 21 коп. до 1068 грн. 25 коп. Тобто з відповіді позивача вбачається, що відповідач погасив не тільки штрафні санкції, а і частину тіла кредиту. Враховуючи, що позивачем штрафні санкції у виді штрафу та пені були нараховані безпідставно, оскільки Анкетою-заявою передбачені не були, тому суд доходить висновку, що під час судового розгляду відповідачем була повністю погашена заборгованість у виді тіла кредиту та відсотків за користування. Але після проведеного судом перерахунку заборгованості з урахуванням первісної відсоткової ставки, суд доходить висновку, що відповідач здійснивши оплату у сумі 6500 грн., тим самим сплатив все тіло кредиту з урахуванням відсотків. Таким чином, штрафні санкції стягненню з відповідача не підлягають, так як вони не були обумовленіАнкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Оригінал анкети-заяви або читабельної копії про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позичальника [PERSON], у яких наявний підпис відповідача суду не надані. Тобто не надано суду належних і допустимих доказів отримання відповідачем під підпис Памятки, яка містить тарифи і умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг, не надано суду доказів, які б підтверджували, що відповідач взяв на себе зобовязання зі сплати відсотків за користування кредитом, пені, а також штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Дослідивши розрахунок заборгованості, який наданий позивачем вбачається, що суму заборгованості [PERSON] сплатив у повному обсязі. Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються… Тому докази не надані позивачем суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень. Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 35171,80 грн. за кредитним договором № б/н від 07.02.2014 року задоволенню не підлягають у звязку з їх необгрунтованістю.

Outcome: dismissed