Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати укладений між ними договір оренди землі від 09.11.2012 року та стягнути з нього заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 553,88 грн., пеню 1330,70 грн., суму інфляційних витрат 880,70 грн., 3% річних від простроченої суми 21,87 грн. і судовий збір 974,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного договору оренди земельної ділянки від 09.11.2012 року між нею та відповідачем, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконує та не вносить орендну плату, у звязку з чим у нього виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позові. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками, про причини неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 статті 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Це положення відбите і в ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон). Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу належить земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,04 га, яка розташована на території Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі [PERSON] ділянка). 09.11.2012 року між позивачем з однієї сторони та відповідачем, з іншої, був укладений договір оренди землі (далі Договір), відповідно до умов якого позивач (орендодавець) зобовязується надати відповідачу в строкове платне користування свою земельну ділянку строком на 5 років для сільськогосподарського користування (п. 2, 8, 15 Договору), а відповідач (орендар) зобовязався сплачувати за її користування щорічно до 31 грудня кожного року орендну плату в розмірі 5 % від нормативно-грошової оцінки землі з урахуванням індексів інфляції, а за несвоєчасне внесення орендної плати у визначені строки, сплачувати пеню у розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. (п. 9-11, 14 Договору) . Перед укладенням Договору відповідач був вільним в погодженні всіх його умов та погодився з ними, про що свідчить підпис директора ПСП «Случ-Агро» [PERSON] Актом прийому-передачі [PERSON] ділянки в оренду від 09.11.2012 року, який є невідємною частиною Договору, засвідчено передачу [PERSON] ділянки від позивача до відповідача. ПСП «Случ-Агро», стороною по справі, не заперечувався, як факт укладення Договору, так і факт невиконання ним його умов щодо внесення орендної плати. На час звернення [PERSON] до суду з даним позовом розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 1884,58 грн., яка включає в себе: заборгованість по сплаті оренди 553,88 грн., пеню 1330,70 грн. Матеріали справи не містять, а відповідачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази виконання своїх зобов'язань за Договором у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються з моменту їх належного виконання. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання орендної плати за користування [PERSON] ділянкою, що дає йому також право на отримання сум, передбачених ч.1 ст. 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1884,58 грн. заборгованості по Договору, 880,70 грн., інфляційних витрат та трьох процентів річних в сумі 21,87грн. за несвоєчасне виконання зобов'язання є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Претензій щодо наданого позивачем розрахунку сум, що підлягають стягненню, ПСП «Случ-Агро» не висловлював, як і не надав власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною сумою. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону, договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених [PERSON] кодексом України та іншими законами України. Як вбачається зі ст. 34 Закону у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Відтак, позовні вимоги про розірвання Договору та передачу позивачу [PERSON] ділянки в стані придатному для цільового використання також підлягають задоволенню. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved