Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

26 травня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду. В обґрунтування позовних вимог представник послався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2015 року позивачу було відмовлено у прийняті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв'язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.11.2010 року по 31.03.2015 року у сумі 11\~847,15 гривень. У зв'язку з викладеним представник позивача і був змушений звернися до суду. Представник позивача[PERSON], яка діє на підставі довіреності від 19.01.2015 р., в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити уточнений позов. Відповідачі по справі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.04.2015 року КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання. (а.с. 9) Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, представник позивача звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованості за послуги теплопостачання в порядку позовного провадження. Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], б. 97, кв. 24. (а.с. 15-17) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку №2818 за адресою: м. Харків, пр. Ново-Баварський, б. 97, кв. 24, відкритого на [PERSON] (а.с. 5-6) В судовому засіданні встановлено, що відповідачі мають заборгованість по сплаті послуг теплопостачання у сумі 11\~847,15 грн. за період з 01.11.2010 року по 31.03.2015 року, що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію, яку додав до матеріалів справи позивач. (а.с. 5-6) У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обовязок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Отже, заборгованість відповідачів становить 11\~847,15 грн., та підлягає стягненню в солідарному порядку. Крім того, представник позивача просила суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 4\~764,58 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 497,55 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, суд не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, та зазначає, що сума інфляційних витрат та трьох відсотків річних має нараховуватися на суму боргу, що виникла з 01.11.2010 року по 31.03.2015 року та має розраховуватися станом на дату подачі позовної чи дату проведення відповідного розрахунку. Так, сума інфляційних витрат за період з 01.05.2013 р. по 30.04.2016 р. за сумою боргу з 01.11.2010 року по 31.03.2015 р. становить 4\~614,66 грн., а розмір трьох відсотків річних за вказані періоди становить 417,23 грн., що у сумі становить 5\~031,89 грн. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Так, з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 378 грн., сплачений позивачем за подання заяви про видачу судового наказу та за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial