Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 06 листопада 1999 року. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони однією сім'єю не проживають. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе, позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав, на розірванні шлюбу наполягав, від стягнення судових витрат з відповідачки відмовився. Відповідачка [PERSON] позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON]. Заслухавши сторони, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до \~ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 06 листопада 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 34. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 5). Від подружнього життя сторони у справі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 6). Як встановлено в судовому засіданні, сторони у справі однією сім'єю не проживають з травня 2016 року. Причинами розпаду сім'ї є несхожість характерів та різні погляди на сімейне життя, що привело до розпаду сім'ї. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі клопотання відповідачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні [PERSON]. Від стягнення із відповідачки судового збору, сплаченого при зверненні з даним позовом до суду, позивач відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved