Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

28.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 24.06.2011 року та зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 374. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що [INFO] від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти визначення місця проживання доньки разом із батьком. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає та просить визначити місце проживання доньки разом із ним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24.06.2011 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - [PERSON]/ уклали шлюб, який зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 374, що слідує із свідоцтва про шлюбу [NUMBER] /а.с. 5/. [INFO] народилася [PERSON], актовий запис № 1174, що вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 6/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з січня 2017 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно утримання доньки та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, оскільки погодили місце проживання дочки разом з батьком. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить визначити місце проживання дитини з ним, а позивач не заперечує проти проживання дитини з батьком, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved