overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 серпня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. \~ \~ \~ \~Так, позивачка зазначила, що 24 червня 2008 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка в заяві просила провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 24 червня 2008 року виконкомом Ольшанської селищної ради Миколаївського району між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під №24. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених\~під час\~судового засідання\~обставин суд\~вважає,\~що подальше\~сумісне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечило б\~інтересам кожного\~з них,\~що має\~істотне значення\~і шлюб\~між сторонами,\~відповідно до\~вимог ст.112,\~ч.3\~ст.105\~Сімейного кодексу\~України,\~ має\~бути розірвано. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

26 серпня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 18 лютого 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області України, за актовим записом № 27, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через відсутність взаєморозуміння з причини різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, судові витрати просить залишити за нею, прізвище просить залишити шлюбне - [PERSON] . Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 27 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується наданою копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.5). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

26 серпня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 26 серпня 2006 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 157, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, через відсутність взаєморозуміння з причини різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідачки не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище, а також просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивачки, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Первомайським відділом державного реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за актовим записом № 157 (а.с.6). Від шлюбу подружжя дітей не має. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

26 січня 1991 року сторони по справі зареєстрували шлюб у Дніпрорудненській міськраді Запорізької області за актовим записом № 18. Шлюбні відносини та ведення спільного господарства фактично припинено. За глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Майнових спорів немає, шлюб розривають уперше. Тому, [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем і шлюбне прізвище залишити без змін «Скібінська». У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без її участі, на уточнених позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути цивільну справу без його участі. Уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: - сторони зареєстрували шлюб 26 січня 1991 року в Дніпрорудненській міськраді Запорізької області за актовим записом № 18, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 4); - подальше спільне проживання позивачки з відповідачем неможливе; - примирення між сторонами виключається. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

26 січня 1997 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в адміністративних межах Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належала померлій на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ЧР № 0322783 від 27 березня 2000 року. Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] крім позивачки немає. Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], оскільки не зберігся оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Відповідач позов визнав повністю, про що направив до суду заяву відповідного змісту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно довідки виконавчого комітету Сунківської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 389 від 30 липня 2015 року, на підставі запису погосподарської книги № 3 за 1996-2000 роки, стр. № 67, особовий рахунок № 257, [PERSON], яка померла 26 січня 1997 року, до дня своєї смерті постійно проживала в [INFO], разом з нею з 1990 року до дня її смерті постійно проживала та вела спільне господарство [PERSON], остання доглянула [PERSON] несла витрати по її похованню та прийняла спадщину після смерті [PERSON] вступивши в управління спадковим майном. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 1842/01-16 від 01 вересня 2015 року, вбачається, що після смерті 26 січня 1997 року [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Приймаючи до уваги, що позивачка довела факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], а саме зазначеної земельної ділянки, суд відповідно до положень ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1220, 1223, 1264, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1220, 1223, 1264, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

26 січня 2002 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАГС Золотоніського МУЮ Черкаській області за актовим записом №4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 066881 від 26.01.2002 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає із сторонами по справі. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, на цьому грунті між нами виникають постійні сварки, які негативно впливають на виховання дитини та формування її світогляду, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала повністю та просила суд не надавати терміну для примирення, розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити набуте у шлюбі прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направивши до суду заяву від 26.09.2017 року, в якій просив надати сторонам термін 6 (шість) місяців для примирення. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності учасників процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і позивач на примирення не згідна, вільної згоди дружини на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити її інтересам. При цьому суд не надає сторонам термін для примирення, так як позивач з цим не згідна та повідомила суд, що із часу подачі нею позову до суду відповідач жодних дій, спрямованих на примирення сторін не вчинив. Суд, задовольняючи позов, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідача на користь позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

26 січня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 2500 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 3398 грн. 62 коп., за відсотками в сумі 13265 грн. 60 коп., у звязку з чим їй було нараховано пеню в сумі 2438 грн. 58 коп., 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 955 грн. 14 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з неї цих коштів. Сторони в судове засідання повторно не зявились. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено з оглянутої судом заяви [PERSON] від 26 січня 2006 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами складає її договір з позивачем про надання банківських послуг) та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, відповідачка оформила в ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 2500 грн. В подальшому ліміт кредитування неодноразово збільшувався і з 3 вересня 2013 року становить 3400 грн. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становила 3% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Щомісячний платіж становив 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 120 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. Позивач станом на 31 січня 2016 року нарахував [PERSON] 3398 грн. 62 коп. заборгованості за кредитом, 13265 грн. 60 коп. заборгованості за відсотками, 2438 грн. 58 коп. пені, 500 грн. штрафу(фіксована частина) і 955 грн. 14 коп. штрафу (процентна складова) . Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст.ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

26 січня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 11643,20 грн., заборгованність за кредитом 684,80 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 7227,77 грн, заборгованність за пенею та комісією 2700,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 530,63 грн., всього загальна сума забогованості склала 11643,20 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 січня 2010 року в розмірі 11643,20 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 26 січня 2010 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2600,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 11643,20 грн., заборгованність за кредитом 684,80 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 7227,77 грн, заборгованність за пенею та комісією 2700,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 530,63 грн., всього загальна сума заборгованості склала 11643,20 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved