Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

27 серпня 2012 року позивач звернулася з позовом про визнання за нею права власності на самочинно збудоване майно: жилу прибудову А1 до житлового будинку, прибудову а, гараж Г на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво, розташовані по [ADDRESS]. 18.09.2012 року відповідач звернувся з зустрічним позовом, яким просив визнати за ним право власності на ? частину самочинно побудованих споруд: жилої прибудови А1 до житлового будинку, прибудови а, гаражу Г, погребу ПГ. В подальшому за заявою позивачки ухвалою суду від 12.10.2012 року позовні вимоги в частині ? частки самочинно побудованих об'єктів нерухомості залишені без розгляду. 22.10.2012 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на ? частину самочинно збудованих: жилої прибудови А1 до житлового будинку, прибудови а, гаражу Г на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво, розташовані по [ADDRESS]; зустрічні позовні вимоги задовольнити частково, відмовивши в задоволенні вимоги про визнання права власності на ? частину погребу; стягнути з відповідача на її користь ? частину витрат, понесених в зв'язку з підготовкою звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта по місцю розташування об'єктів самочинного будівництва в сумі 231,71 грн. 07.11.2012 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на самочинно збудоване майно: жилу прибудову А1 до житлового будинку, прибудову а, гараж Г на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво, розташовані по [ADDRESS] та відмовити в задоволенні зустрічних вимог. Ухвалою суду від 22.01.2013 року за заявами сторін було прийнято відмову від частини позовних вимог сторін та закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] ? частини реально понесених витрат у зв'язку з підготовкою звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта по місцю розташування об'єктів самочинного будівництва в сумі 231,71 грн. та в частині позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на ? частину погребу. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 22.01.2013 року позов [PERSON] задоволено частково, позов [PERSON] задоволено повністю; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині на жилу прибудову А1 до житлового будинку, прибудову а, гаражу Г, розташованих по [ADDRESS]. Вирішено питання щодо судових витрат. Рішенням колегії суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області від 21.02.2013 року рішення Охтирського міськрайонного суду від 22.01.2013 року змінене, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 376 ЦК України та висновки про визнання права власності на нерухоме майно, як на самочинно побудоване; виключено з абзацу четвертого резолютивної частини рішення слова: « на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво». В іншій частині рішення залишене без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2013 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.01.2013 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 21.02.2013 року скасовані, справа направлена на новий розгляд. Ухвалою суду від 08.07.2013 року справа прийнята до розгляду. Позивачка [PERSON] свої вимоги мотивувала тим, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2010 року визнана укладена між нею та відповідачем мирова угода, згідно якої сторони в поряду реального поділу спільного сумісного майна стали власниками по ? частині кожен домоволодіння з господарськими прибудовами по [ADDRESS]. Під час розгляду судом її позову про реальний поділ будинку, за наслідками проведення судової будівельно-технічної експертизи було з'ясовано, що земельна ділянка за зазначеною адресою не приватизована, та на ній маються самочинні об'єкти нерухомого майна, а саме: жила прибудова А1, прибудова а, гараж Г. Зазначені обставини перешкодили вирішити питання про реальний поділ будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. На даний час нею приватизована земельна ділянка площею 0,0650 га за зазначеною адресою. Вона зверталася до інспекції ДАБК у Сумській області з заявою про прийняття в експлуатацію об'єктів самочинного будівництва, однак її заява була повернута в зв'язку з відсутністю письмової згоди відповідача на узаконення об'єктів самочинного будівництва. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач за зустрічним позовом свої вимоги мотивує тим, що в 2001 році уклав шлюб з позивачкою. За час шлюбу ними придбаний старий будинок по [ADDRESS]. За час шлюбу вони прибудували жилу прибудову А1, прибудову а, гараж Г, тому зазначене майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в якому частки є рівними. Невизнання позивачкою за ним права на ? частину зазначеного майна стали підставою для звернення до суду з позовом. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та вирішення вимог відповідно до норм чинного законодавства. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Представник відповідача вимоги позивачки визнав частково, заявлені вимоги за зустрічним позовом підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник інспекції ДАБК суду пояснила, що позивачка зверталася до інспекції ДАБК з заявою про узаконення самочинних будівель по [ADDRESS]. Так як позивачкою не був наданий повний пакет документів, а саме письмова заява співвласника, заява була їй повернута. В наступному позивачка зверталася з заявою повторно, весь пакет документів був наданий. Як вбачалося з матеріалів інвентарної справи, самочинною на зазначеній земельній ділянці була житлова прибудова А1. 13.12.2012 року була зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Представник Охтирського МБТІ суду пояснила, що прибудова а та гараж Г були узаконені на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 404 від 09.08.2012 року, в зв'язку з чим в інвентарній справі було знято відмітку про самочинну побудову щодо цих об'єктів. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника відповідача та представника Інспекції ДАБК, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Сторони не оспорюють, що в період з 21.07.2001 року по 19.10.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі та у зазначений період придбали житловий будинок по [ADDRESS], в якому без відповідних дозволів здійснили будівництво житлової прибудови А1, прибудови а та гаражу Г. Як вбачається з матеріалів інвентарної справи, при виготовленні технічної документації на домоволодіння нерухомі об'єкти прибудова А1, прибудова а, та гараж Г були внесені як об'єкти самочинного будівництва. В подальшому, на підставі Наказу Мінрегіонбуду № 404 від 09.08.2012 року примітка щодо самочинності об'єктів а та Г була виключена. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10497037 від 09.10.2013 року вбачається, що 08.01.2013 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 18457 від 10.01.2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. ( реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - 311659102 ). Підстава виникнення права власності - ухвала Охтирського міськрайсуду 2-75/10 від 05.02.2010 року; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯК № 421306, виданий Охтирською міською радою 20.12.2011 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10496193 від 09.10.2013 року, 12.09.2013 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6038248 від 19.09.2013 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. ( реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - 311659102 ). Підстава виникнення права власності - ухвала Охтирського міськрайсуду 2-75/10 від 05.02.2010 року; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ЯМ № 759069, виданий Управлінням Держкомзему у м. Охтирка Сумської області 08.11.2012 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 25427732, виданий 26.02.2010 року КП «Охтирське МБТІ». Відповідно до положень ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином встановлено, що за сторонами зареєстроване право власності по 1/2 частині на житловий будинок, в тому числі і прибудови до нього, які були побудовані без відповідного дозволу за час перебування у шлюбі. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сторонами не надані докази в підтвердження порушення їх прав, натомість з досліджених доказів вбачається відсутність спору про право. За таких обставин не вбачається підстав для задоволення як первісних так і зустрічних вимог. Судом встановлено, що при зверненні як з первісним так і з зустрічним позовами сторонами понесені витрати по сплаті судового збору, а також витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, що підтверджується договорами про надання правової допомоги та відповідними квитанціями. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Разом з тим, в задоволені як первісного так і зустрічного позову відмовлено внаслідок відсутності спору про право, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про залишення понесених витрат за сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed