Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

28 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка настала 09 червня 2009 року. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері, оскільки її брат (син померлої) [PERSON], який також був зазначений у заповіті, помер 02 листопада 2011 року, також не прийнявши спадщину після матері. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини вказує свою необізнаність про існування на своє імя заповіту, у звязку з чим вважала, що спадщину прийняв ще за життя її брат. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримала, відповідач фактично визнав позовні вимоги, просили розглянути справу без їх присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матірю [PERSON], 12 лютого 1962 року родження (а.с.5). 27 березня 1979 року [PERSON] уклала шлюб, узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.6). 13 та 19 серпня 2002 року [PERSON] отримала державні акти на право приватної власності на розташовані на території Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,708 га, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,822 га (а.с.7-8). 28 квітня 1992 року [PERSON] заповіла усе своє майно сину [PERSON] та дочці [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Кімличанської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 28 квітня 1992 року за реєстровим №33 (а.с.9). 09 червня 2009 року померла [PERSON] (а.с.10) Із 2006 року та до часу смерті [PERSON] самотньо проживала та була зареєстрована у [INFO] (а.с.11-12). 02 листопада 2011 року помер [PERSON] (а.с.13). За даними Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 31 березня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, відомості про прийняття спадщини особами, які постійно на час смерті спадкодавця проживали разом з нею та вважаються такими, що прийняли спадщину відсутні. Заповіт від імені [PERSON] відповідно до Спадкового реєстру не посвідчувався. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 3 ЦК України, зокрема, передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. У звязку з тим, що [PERSON] не була обізнана про існування заповіту та вважала, що спадщину після смерті матері прийняв її брат, у звязку з чим вона не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, суд, з огляду на дотримання вимог законності та справедливості, вважає вказані причини пропуску строку такими, що дають підстави для задоволення позову.

Outcome: approved