Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду до відповідача [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. У червні 1974 року батько позивача [PERSON] розлучився з матір'ю позивача [PERSON], а в 1986 році перейшов на постійне місце проживання до [PERSON], з якою став проживати в [INFO]. 7 червня 1989 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] В період з 1986 по 1988 роки останні, проживаючи спільно, загальними зусиллями, за свої спільні кошти, побудували житловий будинок з надвірними спорудами по вул.Чапаєва,17-а в м.Татарбунари Одеської області. Документи на будинок були оформлені на [PERSON], однак будинок є їх спільною сумісною власністю, як подружжя, відповідно до вимог Сімейного кодексу України, так як придбаний ними за час сумісного проживання однією сім'єю та за їх спільні кошти. Частка батька позивача в зазначеному будинку становила 1/2 частину. 4 грудня 2009 року [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями його майнам залишилися позивач та дружина покійного [PERSON] Однак, 05 січня 2015 року [PERSON] також померла. Спадкоємицею майна [PERSON] залишилася її онука [PERSON] Після смерті [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса за оформленням своєї частки спадщини батька, проте отримав відмову, так як ним не надані правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Оскільки вказані обставини позбавляють його можливості прийняти спадщину після смерті його батька, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину будинку, розташованого по вул.Чапаєва,17а в м.Татарбунари. В судове засідання позивач та його представник надали уточнену позовну заяву, залучивши до участі в розгляді справи в якості відповідача також [PERSON], в звязку з тим, що нею отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу яікої ввійшов також і будинок по вул..Чапаєва 17а. В своїх поясненнях позивач та його представник наполягали в задоволенні позовних вимог з урахуванням уточнення, та їх обгрунтування, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, але подав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та проти позовних вимог не заперечував. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON] та державним нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої ввійшов будинок по вул.Чапаєва,17а в м.Татарбунари. Відповідачка підтвердила той факт, що її бабуся та батько позивача дійсно проживали разом, однак їй відомо, що спірний будинок бабуся будувала разом з покійним першим чоловіком ще до спільного проживання з [PERSON], про що свідчать також надані копії документів на забудову, але введений будинок був в експлуатацію пізніше часу закінчення забудови з ряду обєктивних причин, тому документи бабусею були отримані вже під час проживання з [PERSON] Вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-УР №888465 від 12.08.1961 року (а.с.11) що 12.08.1961 року був зареєстрований шлюб між (російською мовою) [PERSON] та Мошлевською /[PERSON]/ Л.В. у Білоліській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №13. Копією свідоцтва про народження серії І-ЯК №371031 від 28.09.1967 року (а.с.8) підтверджується, що батьками (російською мовою) [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 454488 від 07.06.1989 року (а.с.71) підтверджується, що 07.06.1989 року був зареєстрований шлюб між (російською мовою) [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ Е.Н. у відділі ДРАЦС в м.Татарбунари Одеської області, про що було зроблено актовий запис за №49. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 205259 від 09.12.2009 року (а.с.35) [PERSON] помер 04.12.2009 року в м.Татарбунари Одеської області. Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 418163 від 08.07.2015 року (а.с.72) [PERSON] померла 05.01.2015 в м.Татарбунари Одеської області. Із рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.02.2015 року (а.с.9-10) вбачається, що встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], який помер 04.12.2009 року і визнано його батьком [PERSON], [INFO]. З копії технічного паспорту на житловий будинок №17-а по вул.Чапаєва в м.Татарбунари Одеської області, виготовленого 22.06.2015 року (а.с.12-14, а.с.26-30), вбачається, що власник цього будинку не вказаний, що свідчить про відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно. Як видно зі звіту про незалежну оцінку житлового будинку індивідуального житлового фонду, загальною площею 61,1 кв.м на земельній ділянці площею 0,0907 га, що розташований по вул. Чапаєва, 17а в м.Татарбунари Одеської області (а.с.15-25) ринкова вартість обєкта становить 144 906 (сто сорок чотири тисячі девятсот шість) грн. 00 коп. Листами нотаріуса (а.с.а.с.36,73) підтверджується, що Саратською районною державною нотаріальною конторою Одеської області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що позивач не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно житловий будинок. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42266088 від 27.11.2015 року (а.с.51) вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], Саратською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №20/2015 від 30.01.2015 року за номером у спадковому реєстрі 57048119. Свідоцтвом про право на спадщину за законом НАН 573039 від 27.11.2015 року (а.с.50) підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку по вул.Чапаєва, 17а в м.Татарбунари Одеської області, який залишився після смерті [PERSON] Копією виписки з протоколу № 3 про затвердження актів про введення будинків в експлуатацію за І квартал 1989 року від 20.03.1989 року (а.с.68) підтверджено, що виконкомом [PERSON] міської ради вирішено затвердити подані до розгляду акти про введення будинку в експлуатацію та видачі свідоцтва про право власності гр.[PERSON] на будинок № 17-а по вул.Чапаєва в м.Татарбунари Одеської області. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] скористалася наданим їй законом правом на отримання спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON], подавши відповідну заяву у встановлений 6-місячний строк до нотаріальної контори та отримавши відповідно свідоцтво про право на спадщину, згідно якого до спадщини ввійшов і спірний будинок по вул.Чапаєва,17а в м.Татарбунари Одеської області. На теперішній час вказане свідоцтво є дійсним, ніким не оспорене, а отже саме [PERSON] є спадкоємцем вказаного майна, яке залишилося після смерті її бабусі та визначене нотаріальною конторою як таке, що ввійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] Відповідно до вищевказаного свідоцтва за [PERSON] зареєстровано право власності на спірний будинок. Копія свідоцтва про смерть, наявна в матеріалах справи, доводить, що батько позивача [PERSON] помер 04 грудня 2009 року. Позивач є сином померлого, що підтверджується долученими до позовної заяви копією свідоцтва про його народження та копією рішення Татарбунарського районного суду про встановлення факту родинних відносин. З огляду на наведене, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька на підставі ст.1261 ЦК України. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Однак, з огляду на досліджені докази, суд вважає, що відповідно до ст.60 ЦПК України позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження доводів стосовно визнання за останнім права власності на 1/4 частину будинку в порядку спадкування за законом по вул.Чапаєва,17-а в м.Татарбунари Одеської області, оскільки в ході судового розгляду не доведено набуття батьком позивача права власності на спірне будинковолодіння. Поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на думку суду, не підтверджено придбання спірного будинку під час сумісного проживання батька позивача [PERSON] з [PERSON], з якою вони в подальшому уклали офіційний шлюб, так як дані свідчення є неточними, жоден свідок не вказав конкретної дати чи якоїсь події, посиланням на яку підтверджувався би факт будівництва та вводу в експлуатацію даного будинку саме під час проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та ведення ними спільного господарства як подружжя. Навпаки, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] спростовуються доводи сторони позивача щодо належності спірного будинку [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності як подружжя. З їх пояснень вбачається, що вказаний будинок було побудовано [PERSON] під час перебування її у шлюбі з [PERSON], який помер у 1985 році, до початку спільного її проживання сімєю з [PERSON] Таким чином, оскільки на теперішній час єдиною спадкоємицею (а.с.50) і у встановленому законом порядку власницею житлового будинку по вул.Чапаєва,17а в м.Татарбунари (а.с.52) є відповідачка [PERSON], а позивачем не надано суду достатньо доказів належності на праві власності 1/2 частини будинку по вул.Чапаєва,17-а м.Татарбунари Одеської області спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини, тому відсутні підстави для визнання за [PERSON]М права власності на 1/4 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Outcome: dismissed