Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 26.02.2013 р. між ним та [PERSON] було досягнуто згоди щодо оренди ним земельної ділянки, площею 10,93 га, що знаходиться території Спаської сільради та належить відповідачу на праві власності на підставі державного акту. В рахунок виконання зазначеної домовленості, в цей же день, відповідач написала розписку, відповідно до якої зобов'язалася передати йому в оренду на 49 років земельну ділянку, орендна плата за яку за весь період становила 80000 грн., які він повинен був сплатити трьома частинами. Позивач зазначив, що 26.02.2013 року він передав 20\~000,00 грн. [PERSON], а остання зобов'язалася зареєструвати земельну ділянку, вчинити дії щодо присвоєння кадастрового номеру та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Після оформлення [PERSON] зазначених вище документів, 17.01.2014р. він передав їй 60\~000, 00 грн., між ними був підписаний договір оренди земельної ділянки, крім того, [PERSON] підписала заяву про отримання всієї суми - 80тис. грн. орендної плати за весь період оренди. [PERSON] зазначив в заяві, що пізніше йому стало відомо, що [PERSON] договір оренди належним чином не зареєструвала, передала земельну ділянку в оренду іншій особі, отримані грошові кошти не повертає. Позивач зазначив, що оскільки відповідачем грошові кошти отримані безпідставно, у відповідності до ст. 1212 ЦК України, вони підлягають поверненню. В звязку з наведеним, [PERSON] просив суд стягнути на його користь з [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти в сумі 80\~000,00 грн., а також судові витрати в сумі 800,00 грн. В судовому засіданні представник позивача, підтримав позов [PERSON] в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. На підставі ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства Договір оренди землі вважається укладеним з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що 26.02.2013 р. між позивачем [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди щодо оренди [PERSON] земельної ділянки, площею 10,93 га, що знаходиться території Спаської сільради та належить відповідачу на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 058680, виданого Спаською сільською радою. Згідно розписки від 26.02.2013 року [PERSON] зобов'язалася передати [PERSON] в оренду на 49 років земельну ділянку, орендна плата за яку за весь період становила 80000 грн., які він повинен був сплатити трьома частинами. Також у відповідності до розписки [PERSON] від 26.02.2013 року, [PERSON] передав, а [PERSON] отримала 20\~000,00 грн. Згідно розписки від 17.01.2014р. [PERSON] передав, а [PERSON] отримала 60\~000, 00 грн., , крім того, [PERSON] підписала заяву про отримання нею всієї суми 80 тис. грн. орендної плати за весь період оренди. Судом встановлено, що договір оренди землі між сторонами не був зареєстрований у відповідності до законодавства, в звязку з чим, є неукладеним, встановлено, що 25.07.2014 року [PERSON] уклала договір оренди належної їй земельної ділянки з [PERSON] і [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.12.2016 року № 75710024. Таким чином, грошові кошти в сумі 80\~000,00 грн. отримані [PERSON] без відповідної правової підстави, тобто, безпідставно У відповідності до ст. 1212 ЦК України, 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В звязку з наведеним, суд приходить до переконання, що [PERSON] зобовязана повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти в сумі 80\~000,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 800,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved