Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

28.09.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит від 13.02.2018 року № 4345_01657. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2018 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 4345_01657, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав суму кредиту у загальному розмірі 20000,00 грн, на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 лютого 2023 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався сплачувати банку відповідну плату за користування кредитом в розмірі 56 процентів річних. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зі своєї сторони порушив взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та має заборгованість, що в загальному розмірі становить 22017,36 грн, та яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем її проживання, причини неявки суду не відомі. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалами справи встановлено, що 13 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4345_0657, відповідно до якого відповідачу видано кредит в сумі 20000,00 грн. зі сплатою 56% річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12 лютого 2023 року, що підтверджується копією договору про споживчий кредит (а.с. 10-18). Відповідно до п. 2.1 Договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов'язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 2.2, 2.3 Договору, Кредит надається в загальному розмірі 20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 копійок) на строк 60 (шістдесят) місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше «12» лютого 2023 р., якщо інший строк та або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Кредит надається на споживчі цілі. Відповідно п. 2.4.1 Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 (п'ятдесят шість) процента (-ів) річних. Зазначена в цьому пункті Договору процентна ставка є фіксованою. Свої зобов'язання за Договором позивач виконав у повному обсязі, надавши грошові кошти відповідачу. В свою чергу, відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками належним чином не виконала , у зв'язку із чим, станом на 13.08.2018 року виникла заборгованість в розмірі 22017,36 грн, яка складається з: - 19000,01 грн - загальна сума простроченого кредиту (основний борг); - 2755,01 грн - загальна сума прострочених загальних платежів по нарахованим відсоткам; - 139,92 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; - 98,88 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; - 12,83 грн - загальна сума 3% річних від прострочених сума заборгованості по основному боргу з квітня 52018 року по серпень 2018 року; - 10,71 грн - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам за квітень 2018 року по серпень 2018 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України або ч.8 ст.178 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved