Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

28.02.2017 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Бориспільського нотаріального округу Мороз О.А. провизначення, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] становила ?; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за законом від [PERSON], померлого [INFO] року (т.1 а. с. 5-9). В подальшому позивач доповнила позовні вимоги 02.11.2017 вимогою: визнати факт проживання однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 2006 і до 04.11.2011 року включно (т.2 а.с.10-14) Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] року при нез'ясованих обставинах був виявлений труп її сина [PERSON], [INFO]. На момент смерті [PERSON] на праві спільної сумісної власності з [PERSON], крім іншого належало наступне нерухоме майно : квартира за адресою [ADDRESS], яка була придбана її сином на його дружиною в період перебування у законному шлюбі шляхом придбання купівлі-продажу майнових прав з подальшим введенням будинку в експлуатацію та оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Таким чином ? частина квартири належала її померлому сину на праві спільної власності з відповідачем. В 2016 році вона звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського нотаріального округу Мороз О.А. з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу №59617493 до майна [PERSON], померлого [INFO] року. Крім того зазначено, що 27.02.2017 вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом. Однак їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючих документів, які б підтвердили право власності померлого на ? частину вказаної квартири. Ознайомившись із зустрічним позовом, позивач вважає, що з метою повного, всебічного та об'єктивного вирішення спору, є необхідність визнання факту проживання однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу відповідача [PERSON] та [PERSON] з 2006 року і до 04.11.2011 (весілля) у відповідності до ст.74 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що даний факт слід встановити, оскільки між спадкоємцями виник майновий спір з приводу спадкового майна, набутого в шлюбі, але придбаного за кошти, набуті ним під час їх спільного проживання однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Як стверджує позивач, [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатись ще в 2004 році, з 2006 року і до 04.11.2011 року включно (до весілля) вони проживали однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстраціє шлюбу спочатку у м.Львів, а потім у смт.Чубинське. При цьому [PERSON] вже працював, а відповідач за первісним позовом навчалась. Одночасно з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка ухвалою від 02.03.2018 була задоволена та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (т.1 а.с. 25-31). 13.05.2017 [PERSON] подала зустрічний позов та 05.07.2017 уточнену зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], третя особа : ТОВ «Інвестментфінанс груп» про визнання 58/100 часток квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON]; визнання 42/100 часток квартири - сумісною власністю подружжя; визначення, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] становила 1/3 частину; визнання за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за законом від [PERSON], померлого [INFO] (т.1 а.с. 80-82, 108-112). 01.08.2017 [PERSON] подала доповнену зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON], треті особи : ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання 58/100 часток квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON]; визнання 42/100 часток [ADDRESS] - спільною сумісною власністю подружжя; визнання за [PERSON] право власності на відповідну частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року; визначення, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] становила 1/3; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на ? частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «УкрСиббанк», а саме : 524 долари США 49 центів разом з нарахованими щомісячними відсотками ( на дату, що передує даті видачі вкладу), які знаходяться у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку № [NUMBER]; 238,39 гривень разом з нарахованими щомісячними відсотками ( на дату, що передує даті видачі вкладу), які знаходяться у ПАТ «УкрСиббанк» на картковому рахунку № [NUMBER]; 1572,55 гривень разом з нарахованими щомісячними відсотками ( на дату, що передує даті видачі вкладу), які знаходяться у ПАТ «УкрСиббанк» на вкладному рахунку № [NUMBER] (т.1 а.с. 119-125). Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05.11.2011 року, через рік їх сумісного проживання вони вирішили придбати квартиру та у листопаді 2012 року за 298 120,00 гривень придбали нежитлове приміщення на мансардному поверсі, в якому можливо було проживати. 27.11.2012 на її ім'я був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 49,7 кв.м., житловою - 21,5 кв.м., у житловому будинку за адресою : [ADDRESS]. Згідно умов договору в строк до 29.11.2012 необхідно було внести перший внесок у сумі 100 000,00 гривень, а основну суму 198 120,00 гривень за рахунок кредитних коштів. Оскільки своїх сумісних коштів у них не було, вона зняла особисті кошти з валютного депозитного рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», які були відкриті до реєстрації шлюбу. Крім того зазначено, що 27.11.2012 з доларового депозитного рахунку вона зняла 10 179, 38 доларів США, що складає в гривні - 82 941,59 гривень. За період шлюбу із сумісних коштів за основною сумою кредиту вони з чоловіком сплатили 125 082,30 гривень, що складає 42/100 частки вартості квартири. Таким чином вона вважає, що 42/100 частки квартири є спільною сумісною власністю подружжя, а частка померлого чоловіка в праві спільної сумісної власності становила 21/100, а частка квартири, яка належить їй в порядку спадкування за законом складає - 21/200. Також вказано, що зі свого депозитного рахунку № [NUMBER] у ПАТ КБ «Приватбанк», 27.11.2012 вона зняла 2203,89 євро, що складає в гривні - 23 173,90 гривень. Вказані кошти у розмірі 100 000,00 гривень було сплачено у якості першого внеску за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 27.11.2012. Крім того зазначено, що після смерті її чоловіка вона продовжувала сплачувати платежі за кредитним договором № 27/11/2012 від 30.11.2012, згідно графіку платежів. За період з 02.08.2016 по 10.05.2017 за кредитним договором за основною сумою кредиту вона особисто сплатила 34 172,44 гривень, що підтверджується довідкою від 10.05.2017 та 29.06.2017 вона сплатила ТОВ «Інвестментфінансгруп» - 39 371,59 гривень та згідно довідки умови кредитного договору виконано в повному обсязі та вчасно. Враховуючи зазначене, а також те, що за рахунок її особистих коштів, які вона сплатила: 100 000,00 гривень, 38 865,26 гривень, 34 172,44 гривень, що становить - 173 037,70 гривень, що відповідає 58/100 частки квартири є її особистою приватною власністю. До складу спадкового майна увійшли також кошти, які знаходяться на депозитних рахунках в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі - 2097,96 доларів США та ПАТ «УкрСиббанк» картковий рахунок - 953,55 гривень та вкладений рахунок - 6290,18 гривень. 01.07.2017 приватним нотаріусом за її заявою було видано свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя стосовно грошових коштів. Постановою № 106/02-31 від 01.07.2017 було відмовлено у видачі свідоцтва на інше майно, в зв'язку з відкриттям кримінального провадження. Крім того 02.11.2017 позивачем за первісним позовом [PERSON] було подано заяву про зміну предмету позовної заяви, відповідно до якої позивач просить : визнати факт проживання однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу [PERSON] та[PERSON]. з 2006 року і до 04.11.2011 року включно; визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] становила 1/2 ; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири за адресою : [ADDRESS] в порядку спадкування за законом від [PERSON], померлого [INFO] року (т. 2 а.с. 10-14). Одночасно представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано заперечення від 02.10.2017 на зустрічний позовну заяву про визнання особистої власності на частку квартири, про визнання спільною сумісною власністю подружжя і визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування (а. с. 30-32). В якому зазначено, що ознайомившись із зустрічною позовною заявою, зустрічною позовною заявою (уточненою) від 05.07.2017, зустрічною позовною заявою (доповненою) від 01.08.2017 та доданими до них документами, позивач та її представник вважають, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що вказані доводи не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами (т.2 а.с. 30-32). 21.12.2017 [PERSON] було подано відзив на заяву про зміну предмету позовної заяви про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом від 02.11.2017, яким вона просила відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про зміну предмету позовної заяви про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом від 02.11.2017 повністю (т.2 а.с. 62-65). 14.02.2018 ПАТ «УкрСиббанк» було подано письмові пояснення, відповідно до яких третя особа покладається на думку суду, оскільки ніякі дії банку не оскаржуються, вимог до банку не пред'явлено (т.2 а.с. 108). Ухвалою суду від 13 травня 2017 року (т.1 ас.69-70) було задоволено клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського районного нотаріального округу Мороз О.А. копію спадкової справи, відкритої щодо майна померлого [PERSON]. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] - підтримали позовні вимоги та просили задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти первісного позову, а зустрічний позов просили задовольнити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Мороз О.А., просила справу слухати без її участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечувала (т.1 а.с. 38, 59, 64). Представники третіх осіб АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов висновку, що первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 04 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 11). Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його матір [PERSON], та дружина [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи та відповідними свідоцтвами про народження та реєстрацією шлюбу(т.1 а.с. 129-177). Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї ( т.1 а с. 15). Так, з дослідженої у судовому засіданні копії спадкової справи № 26/2016 відкритої 07 жовтня 2016 року до майна померлого [INFO] року [PERSON], встановлено, що до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз О.А., 07 жовтня 2016 року - [PERSON] та 24 листопада 2016 року - [PERSON] були продані заяви про прийняття спадщини (т.1 а.с. 129-177). Постановою приватного нотаріуса Мороз О.А., № 23/02-31 від 28.02.2017 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], [INFO], померлого [INFO] року, який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( т.1 а.с. 18-19, 165). Крім того постановами приватного нотаріуса Мороз О.А. № 21/02-31 від 14.02.2017 та № 106/02-31 від 01.07.2017 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS], після смерті її чоловіка [PERSON], оскільки вказана квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без зазначення розміру часток, у яких належить їм дана квартира та на ? частку грошових вкладів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УкрСиббанк» (т.1 а.с. 105, 126, 158, 177). Встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 35182581 від 19.03.2015 квартира [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем за первісним позовом [PERSON] (т.1 а.с. 20, 103). Судом встановлено, що право власності на спірну квартиру було набуто [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбу з [PERSON]. Зокрема встановлено, визнано сторонами та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що 27 листопада 2012 року відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір з [PERSON] щодо укладення в майбутньому, не пізніше 31 березня 2013 року Договору-купівлі-продажу або передати іншим незабороненим чинним законодавством України способом (оформити свідоцтво на право власності) об'єкт нерухомого майна- нежитлове приміщення за умовним номером [ADDRESS] (в подальшому змінено на [ADDRESS]) на мансардному поверсі житлового будинку по [ADDRESS] орієнтовною ціною продажу 298120грн., яка підлягала оплаті за графіком: 1-й етап розрахунків - до підписання договору 3150грн., ІІ-й етап розрахунків - до 29 листопада 2012 року - 98850грн., ІІІ-й етап розрахунків до 01 грудня 2012 - 198120грн. (ст.1 а.с.99-100). Та, як слідує з нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 29 листопада 2012 року реєстровий №1179 (т.1а.с.104) [PERSON] повністю виконала свої зобов'язання щодо розрахунків І-ІІІ етапів у сумі 298120грн. Так, з досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що 30 листопада 2012 року між ТОВ «Інвестментфінанс груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27/11/2012 (т.1 а.с. 88-92). Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору, фінансова установа надає позичальнику грошові кошти в сумі 198 120 гривень на придбання об'єкту нерухомості - нежитлового приміщення за умовним номером [ADDRESS] розташованого за адресою : [ADDRESS], яке знаходиться на мансардному поверсі будинку, загальною площею 51,40 квадратних метри зі сплатою 18 відсотків річних, строком на 7 років та повернення у строк не пізніше 01 грудня 2019 року (т.1 а.с. 88-92). Крім того відповідно до п. 2.1.4 Кредитного договору,однією з умов надання кредиту було надання згоди (засвідченої нотаріально) з боку іншого члена подружжя (чоловіки, дружини) на підписання даного договору ( т.1 а. с. 88). Відповідно до вимог ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. 30 листопада 2012 року між ТОВ «Інвестментфінанс груп» та [PERSON] (поручителем), [PERSON] (позичальником) було укладено договір поруки № 27/11/2012 (т.1 а.с. 97-98). Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язувався відповідати перед кредитором усім своїм майном за виконання [PERSON], зобов'язань за кредитним договором № 27/11/2012. 31 липня 2013 року між ТОВ «Інвестментфінанс груп» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір предметом якого було нежитлове приміщення [ADDRESS] розташованого за адресою : [ADDRESS] (т.1 а. с.94-96). Як зазначено в п.5.3 Іпотечного договору від 31 липня 2013 року предмет іпотеки є об'єктом права спільної сумісної власності та передається в іпотеку [PERSON] за згодою її чоловіка [PERSON], викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 31 липня 2013 році за реєстровим №621 (т.1 а.с.94-96) . Згідно довідки від 10 травня 2017 року № 9, станом на 10 травня 2017 року за кредитним договором №27/11/2012 від 13 листопада 2012 року була наявна заборгованість в сумі 39240,77грн., в т.ч. 38865,26- заборгованість за основною сумою кредиту, 375,51грн.- заборгованість за процентами; за вказаним кредитним договором в погашення кредиту було зараховано: - з 13.11.2012 по [INFO] - за основною сумою кредиту -125082,30грн. за процентами -92705,57грн., разом - 217787,87грн. - з [INFO] по 10.0.2017 - за основною сумою кредиту -34172,44грн. за процентами -5444,08грн., разом - 39616,52грн. (т.1 а.с. 116). Згідно довідки від 30 червня 2017 року № 12, станом на 30 червня 2017 року у [PERSON] відсутня заборгованість за кредитами та відсотками перед ТОВ «Інвестментфінанс груп» (т.1 а. с. 116). Згідно квитанції №1625222D33 від 29 червня 2017 року [PERSON] перераховано 39371,59грн. в рахунок сплати відсотків та повернення кредиту згідно Кредитного договору №27/11/2012 від 30.11.2017 року (т.1 а.с.113). Наведене підтверджує доводи відповідача [PERSON], що після смерті чоловіка [PERSON]. вона продовжувала виконати зобов'язання за укладеним кредитним договором, загальна сума, сплачена після смерті [PERSON] становить 78857,29грн. Проте, як визнано сторонами, вартість спірної квартири збільшилась внаслідок проведеного ремонту та, як вбачається зі змісту первісного та зустрічного позову визначена та визнана сторонами вартість квартири [ADDRESS] становить 675000 грн., а отже сплачена відповідачем частка в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором коштів є незначною в порівнянні з вартістю спірної квартири та не може бути врахована судом для збільшення частки відповідача у праві власності на квартиру. В цьому зв'язку суд зауважує, що представники позивача визнали обов'язок щодо відшкодування відповідачу [PERSON] ? частини здійснених нею після смерті спадкодавця платежів за кредитним договором в рахунок виконання обов'язку померлого спадкодавця [PERSON], що виник за кредитним договором, укладеним відповідачем [PERSON] в інтересах ім'ї. Проте, відповідних зустрічних вимог відповідачем [PERSON] заявлено не було. Суд також враховує, що та обставина, що спірна квартира [ADDRESS] була переобладнана з вищезазначеного нежитлового приміщення, розташованого на мансардному поверсі за вказаною адресою, щодо якого відповідачем [PERSON] були укладені зазначені Попередній договір від 27 листопада 2012 року та Іпотечний договір 31 липня 2013 року, повністю визнана сторонами та ними не оспорюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : майно, набуте нею, ним до шлюбу. Частинами 1 та 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, за змістом ч.2 та 3 цієї статті при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На підставі встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, суд прийшов до висновку що в частині спірної квартири [ADDRESS] позовна вимога за первісним позовом є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а за зустрічним позов частковому задоволенню, а саме: слід визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] становила ? та відповідно за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід визнати право власності по ? частині спірної квартири, за кожною, в порядку спадкування після смерті [PERSON]. При цьому суд виходить з того, що зустрічна позовна вимога [PERSON] щодо визнання 58/100 часток квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], визнання 42/100 часток спільною сумісною власністю подружжя, задоволенню не підлягає, оскільки частки дружини та чоловіка в спірному майні повинні бути рівними, а обставини, якими відповідач обґрунтовувала свої зустрічні позовній вимоги в цій частині не знайшли свого підтвердження з наступних підстав. Так, за змістом п.1, 3 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги щодо визнання 58/100 частині спірної квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] зазначала, що здійснила перший внесок за укладеним нею Попередніми договором від 27.11.2012 року за рахунок власних коштів, в зв'язку з чим вони з чоловіком вирішили оформити квартири на неї. При цьому суд звертає увагу, що в поданій зустрічній позовній заяві від 13.05.2017 року (т.1 а.с.80-82) відповідач зазначила, що кошти на перший внесок в сумі 100000 грн. вона була вимушена позичити, в той час, як в уточненій позовній заяві від 05.07.2017 (т.1 а.с.108-112) відповідач [PERSON] зазначила, що оскільки своїх сумісних грошей у них не було, кошти на перший внесок в сумі 1000000,00грн. вона вимушена була зняти 27.11.2012 із своїх валютних депозитних рахунків у ПАТ КБ «Приватбанк», які були відкриті до реєстрації шлюбу. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, виписок по рахункам, відкритим на ім'я [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» до реєстрації шлюбу з [PERSON] (т.1 а.с.114,115), вбачається, що 27.11.2017 з доларового депозитного рахунку [PERSON] зняла 10179,38 доларів США, а також 27.11.2017 року зняла 2203,89 євро, що аголом, як стверджує, відповідач станом на 27.11.2012 року було еквівалентом 106115,49грн. Проте, будь-яких належних і допустимих доказів, що зняті відповідачем [PERSON] кошти були втрачені саме на здійснення першого внеску в сумі 100000 грн. за вищевказаним Попереднім договором від 27.11.2012 суду не надано (т.1 а.с.99-100). Крім того, суд враховує, що при укладенні вищезазначеного Іпотечного договору від 31.07.2013 року, предметом якого було нежитлове приміщення [ADDRESS], зареєстроване на праві власності за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції 31.05.2013, індексний номер 4216200 (т.1 а.с.94) відповідач [PERSON] визнавала, що передане в іпотеку нерухоме майно є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя (п.5.3 Іпотечного договору), в зв'язку з чим передавалось в іпотеку за згодою її чоловіка [PERSON]. Також, судом враховано, що обидва подружжя працювали, та їх спільний дохід свідчив про те, що вони мали можливість придбати квартиру та визначених у Попередньому договорі умовах, про що свідчать дані їх трудових книжок, а також довідки про доходи (т.2 а.с. 19-21, 22-25,67-68,137). Будь-яких угод щодо визначення часток у спільному майні, зокрема, спірній квартирі, не укладали. Отже за життя [PERSON] протягом тривалого часу, право спільної сумісної власності на вказану квартиру відповідачем [PERSON] не оспорювалось. Підстави для збільшення частки відповідача управі власності не встановлені. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що спірна квартира [ADDRESS] є спільною сумісної власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], і частки подружжя у праві власності слід визнати рівними. Крім того, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що до складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] увійшла належна йому частина у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], а також у грошових вкладах, що знаходяться на рахунках у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «УкрСиббанк». Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить : [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (після зміни імені [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 27 грудня 1994 року (т.2 а.с. 26). Оригінал вказаного свідоцтва був досліджений в судовому засіданні. Та обставина, що вказана квартира належала померлому [PERSON] та відповідачам за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] в рівних частках повністю визнана сторонами. Крім того, з дослідженого судом свідоцтва про право власності від 01 липня 2017 року, реєстровий №935, спадкова справа №26/2016, виданого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А. (т.1 а.с.127), встановлено, що відповідачу за первісним позовом [PERSON] яка дружині [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, належить ? частка у праві сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, та яке складається з : - вкладу з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку [NUMBER] (дата відкриття 28.08.2013), в сумі 2097 доларів США 96 центів, - вкладу з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку у ПАТ «УкрСиббанк» на картковому рахунку [NUMBER] (дата відкриття 05.05.2014), в сумі 953 гривні 55 копійок, - вкладу з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку у ПАТ «УкрСиббанк» на вкладному рахунку [NUMBER] (дата відкриття 190.05.2014), в сумі 6290 гривень 18 копійок. Таким чином ? частина вказаних грошових вкладів, відкритих на ім'я [PERSON] є спадковим майном, яке належить його спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? кожного вкладу кожній спадкоємиці. Водночас, відповідач [PERSON] не має можливості подати необхідні правовстановлюючі документи для видачі свідоцтва про права на спадщину, а відповідачами зазустрічним позовом (позивач [PERSON] -як спадкоємець за законом першої черги та [PERSON] як уповноважений представник [PERSON], якою подано від імені спадкоємиці заяву про видачу свідоцтва про права на спадщину) такий документ поданий нотаріусу не був, в зв'язку з чим приватним нотаріусом Мороз О.А. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2017 року, за змістом якої роз'яснено, що відповідач [PERSON] може оформити свої спадкові права на частку квартири [ADDRESS], шляхом звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на відповідну частку спадкового майна (квартири) (т.1 а.с.158). Крім того, дослідженням спадкової справи, відкритої щодо майна померлого [PERSON], встановлено, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] 12.01.2017 звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А. із письмовим клопотанням про зупинення вчинення нотаріальних дій, що полягають в оформленні спадщини, видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що згідно з ч.1 ст.1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя, а також на ту обставину, СВ Бориспільського відділу поліції ГУ НП України в Київській області [INFO] відкрито кримінальне провадження №12016110100001567 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і досудове розслідування не завершено, особа, винна у вчиненні правопорушення не встановлена, спадкоємці з кола підозрюваних не виключені. (т.1 а.с.147). Також встановлено, що 01.07.2017 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мороз О.А. винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку спадкового майна, яким є ? частка грошових вкладів, що знаходяться на зберіганні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «УкрСиббанк», які належали її покійному чоловіку [PERSON], обґрунтовуючи яку, зазначила, що кримінальне провадження триває, особа, винна у вчиненні злочину не встановлена. Враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] оспорює право позивач на спадщину, що вбачається зі змісту поданого нотаріусу клопотання щодо зупинення вчинення нотаріальних дій, суд приходить до висновку, що зустрічні вимоги відповідача [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/6 частку у квартирі [ADDRESS] та на ? частку вкладів, відкритих на ім'я [PERSON] у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «УкрСиббанк», є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що належних і допустимих доказів того, що позивач за первісним позовом [PERSON] та відповідач [PERSON] позбавили життя спадкодавця [PERSON], або причетні до цього злочину, суду надано не було. Зазначені в постанові приватного нотаріуса ст.ст 42,49 Закону України «Про нотаріат» не містять такої підстави для зупинення або для відмови у вчиненні нотаріальних дій як невстановлення особи, яка позбавила життя спадкодавця, оскільки не виключена мо ливість, що така особа не буде встановлена взагалі, або протягом тривалого часу, що не може бути підставою для позбавлення спадкоємців [PERSON] та [PERSON] права на спадщину. При цьому суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 - 2ст. 1228 Цивільного кодексу України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Згідно ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, первісний позов [PERSON] слід задовольнити частково та визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] становила ? та відповідно за нею слід визнати право власності на ? частину вказаної квартири. Зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме за нею слід визнати право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS],- в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], - становила 1/3 та відповідно визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири за адресою: [ADDRESS],- в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/4 частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «УкрСиббанк», а саме: 524 долари США 49 центів разом з відповідною частиною нарахованих відсотків, які знаходяться у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на депозитному рахунку [NUMBER], 238 гривень 38 копійок разом з відповідною частиною нарахованих відсотків, які знаходяться у ПАТ «УкрСиббанк» на картковому рахунку [NUMBER], 1572 гривні 54 копійок разом з відповідною частиною нарахованих відсотків, які знаходяться у ПАТ «УкрСиббанк» на вкладному рахунку [NUMBER]. В частині позовних вимог про визнання 58/100 часток квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], визнання 42/100 часток спільною сумісною власністю подружжя слід відмовити з вищенаведених підстав. Крім того, суд прийшов до висновку, що доповнені позивачем вимоги про визнання факту проживання однією сім'єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 2006 року і до 04.11.2011 року включно задоволенню не підлягають за недоведеністю даного факту позивачем за первісним позовом. В цьому зв'язку суд зазначає наступне. За положеннями ч. ч. 1, ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Діюче законодавство - ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні прав та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до вимог ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян, якщо діючим законодавством не передбачено інший порядок їх встановлення. Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року справа № 6-2253цс15, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Водночас, встановлені на підставі допитаних в судовому засіданні свідків обставини, не дають суду достатніх підстав встановити, що протягом зазначеного позивачем періоду спадкодавець [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю, оскільки відсутні докази того, що протягом всього зазначеного періоду вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство та мали спільні витрати. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені сторонами підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, у зв'язку з частковим задоволенням первісного позву належні до відшкодування понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового бору становлять 1% від ? частки вартості спірної квартири [ADDRESS], що дорівнює 1687,50 грн. (675000грн./4/100=1687,50грн.). У зв'язку з частковим задоволенням зустрічного позову відшкодуванню підлягають понесені відповідачем [PERSON] витрати по сплаті судового збору: - в розмірі 1% від ? частки вартості спірної квартири [ADDRESS], що дорівнює 1687,50 грн. (675000грн./4/100=1687,50грн.); -в розмірі 1% від 1/6 частки вартості спірної квартири [ADDRESS], що дорівнює 1546,60грн. ((927900,00грн. /6/100=1546,50грн.); -в розмірі 1% від ? частки вкладів, що дорівнює 170,93грн.((13594,78грн. (еквівалент 524 доларів США 49 центів.)+238,39грн.+1572,55грн.)/100=170,93 ). Враховуючи вимоги ч.10 ст.141 ЦПК України суд вважає можливим зобов'язати позивача, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю судових витрат в сумі 1717 грн.43коп. на користь відповідача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial