Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

28.08.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. 23.10.2014 року позивач подала уточнену позовну заяву, в якій відповідачем зазначила Павлоградську міську раду Дніпропетровської області, треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, [PERSON], в позові просила визнати право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON]. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з цим позивач звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 24.06.2014 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не було зареєстровано за життя померлої [PERSON] В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовну заяву підтримала. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи, Першої Павлоградської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). 07 квітня 2014 року [PERSON] звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON]. Відповідно до листа від 23 червня 2014 року Першої Павлоградської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] не було зареєстровано за життя померлої в реєстрі прав власності на нерухоме майно, хоча про реєстраціє померла [PERSON] була попереджена в самому тексті договору. Відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна. Разом з тим, законодавцем не встановлено правових наслідків недотримання правила щодо обов'язкової державної реєстрації прав власності на майно. Згідно зі ст.657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до частин 3,4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності на майна виникає з моменту такої реєстрації. Вказані норми встановлюють особливий порядок виникнення права власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. При цьому, за змістом даних норм, державна реєстрація договору та державна реєстрація майна (прав власності на майно), яка здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», не є тотожними поняттями. Реєстрація речових прав, на відміну від державної реєстрації договору, не має правовстановлюючого значення. Договір купівлі-продажу, укладений 18 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], був нотаріально посвідчений та зареєстрований відповідно до чинного законодавства в Державному реєстрі правочинів, номер правочину № 4371211. Відповідно до Інструкції про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженого наказом МЮ України від 18 серпня 2004 року №86/5, який діяв на момент укладення зазначеного вище договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину проводиться нотаріусом шляхом унесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Таким чином, право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], що є предметом договору, укладеного 18 березня 2011 року між нею та [PERSON] виникло в момент його посвідчення та державної реєстрації в Державному реєстрі правочинів. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 218/2014 [PERSON], спадкоємиця майна [PERSON] за законом, донька померлої, відмовилась від належної їй спадщини, на користь доньки померлої та своєї сестри - [PERSON]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України cпадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Позивач, донька померлої [INFO] року [PERSON], звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 07 квітня 2014 року вчасно до спливу шестимісячного строку з дати смерті спадкодавця. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved