Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

28.01.2021 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 15.02.2021 року, обґрунтовуючи тим, що вироком Добропільського міського суду було встановлено, що [PERSON] 22.04.1983 року проходячи повз лінію електромережі, ухопився рукою за пружину, що висіла на дроті високовольтної лінії електричних мереж, внаслідок того, що дроти були під напругою 6000 вольт, його вдарило струмом і він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді опіку правої руки, правого плеча та своду голови, та було засуджено двох посадових осіб Добропільських РЕМ Кіровських електричних мереж за ст. 167 КК УРСР. Після проходження реабілітації у 1991 році [PERSON] було встановлено 3 групу інвалідності з дитинства - безстроково. З 1992 року він працевлаштувався на шахту «Добропільська», отримавши кваліфікацію гірничого робітника підземного 2 розряду дільниці водовідлив, з повним робочим днем у шахті, але з 2001 року був змушений звільнитися з роботи. На підставі висновку судово-медичної експертизи від 12.05.2010 року, проведеної в рамках розгляду цивільної справи 2-12/10 у Добропільському міськрайонному суді Донецької області, йому було встановлено втрату працездатності у розмірі 60%. Рішенням апеляційного суду Донецької області № 22ц-16294-2010 від 16.09.2010 року було стягнуто з ВАТ «Донецькобленерго» на його користь в рахунок втраченого заробітку, спричиненого ушкодженням здоров`я 1577 грн. 19 коп., починаючи з 12 травня 2010 року. На сьогоднішній день відповідач, АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», є правонаступником Добропільських РЕМ Кіровських електричних мереж та ВАТ «Донецькобленерго». Оскільки при розгляді цивільної справи № 2-12/10 від 01.07.2010 року, було встановлено відсоток втрати працездатності у розмірі 60 %, ці обставини не потребують подальшого встановлення та доказуванню. На підставі ст.440,441,455,462,465 ЦК УРСР, ч. 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, ст.1195, ч.1 ст.1199 ЦК України (у редакції 2003 року), у зв`язку із збільшенням розміру середньої заробітної плати працівників його кваліфікації, необхідно розглядати питання згідно частини четвертої статті 462 ЦК УРСР 1963 року про право на збільшення відшкодування за шкоду, пов`язану зі зменшенням його працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, яке мало місце 22.04.1983 року. Крім цього, у зв`язку з каліцтвом він, [PERSON] , позбавлений можливості влаштуватися на постійне місце роботи, систематично перебуває у депресії, має порушення фізичного і психологічного стану здоров`я. З моменту ухвалення рішення Добропільського міськрайонного суду у 2010 році, про стягнення відшкодування втраченого заробітку, розмір заробітної плати працівників його кваліфікації постійно зростав. Законом передбачено право потерпілого на перерахунок раніше визначеного розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. У зв`язку з цим, просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у вигляді втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності у розмірі 230572,16 грн. за період з 01 лютого 2018 року по 31 грудня 2020 року та зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі Електромережі» з 01 січня 2021 року щомісячно йому виплачувати по 9828,00 грн. відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у вигляді втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності з урахуванням раніше виплачених сум. 18.02.2021 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 24.03.2021 року представник відповідача, адвокат Дем`яненко О.І., надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач вже неодноразово звертався до територіально різних судів, також судів різних інстанцій із вимогами до відповідача про збільшення щомісячного відшкодування за шкоду, пов`язану із зменшенням його працездатності внаслідок ушкодження здоров`я. Суди всіх інстанцій по всіх аналогічних позовах позивача дійшли висновків про те, що позивач не має права на збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки у зв`язку із збільшенням розміру середньої заробітної плати або мінімальної заробітної плати (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі№ 227/4556/18; постанова Апеляційного суду Донецької області від 21.05.2019 року по справі 227/4556/18; рішення Добропільського міськрайонного суду від 03.09.2019 року по справі №227/2721/19, постанова Донецького апеляційного суду від 19.12.2019 по справі №227/2721/19,справа 357-1225-20 та ін.). Суди дійшли такого висновку на підставі того, що ст. 1208 ЦК «збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати» визначає, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту наведеної норми, при розгляді справи необхідно з`ясувати, як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати. Залежно від встановлених обставин, необхідно зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Оскільки при призначенні судом вперше розміру відшкодування шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, суд виходив саме від середнього місячного заробітку (доходу) за посадою гірничого робітника другого розряду дільниці водовідлив шахти «Добропільська», де позивач працював та визначив, що розмір призначеного відшкодування [PERSON] складає 1 577,19 грн. (рішення апеляційного суду Донецької області від 16.09.2010 р. по справі № 22ц-16294-2010), то розмір призначеного відшкодування підлягає індексації, а не збільшенню розміру відшкодування відповідно до мінімальної заробітної плати чи збільшенню розміру відповідно до середнього заробітку. Отже, чинне законодавство України не передбачає в цьому випадку збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати на даний час чи збільшення розміру відшкодування в залежності від підвищення розміру мінімальної заробітної плати, а передбачає лише індексацію такої шкоди. Аналогічного висновку дійшли суди при розгляді справ за участю позивача та відповідача в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду справі № 227/4556/18 та постанові Апеляційного суду Донецької області від 21.05.2019 року справі 227/4556/18. При виконанні рішень зазначених судів відповідач повністю сплатив позивачеві індексацію в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 409725 від 27.12.2019 р. Щодо посилань позивача на нечинні нормативні акти, то окремо слід зауважити, що статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спірні правовідносини продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, даний позов та два позови до нього повинні розглядатись на підставі чинних на день подання процесуальних та матеріальних норм ЦК 2004 року. До позовної заяви позивач додає статистичні дані середніх заробітних плат гірників, вибуховиків, різальників каменю, а також середні заробітну плату робітників у добуванні кам`яного та бурого вугілля. Однак у додатках до позовної заяві (рішення Добропільського міськрайонного суду від 01.07.2010 р.) зазначено, що позивач працював на посаді гірничого робітника підземного другого розряду дільниці водовідлив та позивач жодним чином не наводить даних щодо середніх заробітних плат працівників саме його кваліфікації «гірничого робітника підземного розряду дільниці водовідлив». 06.04.2021 року позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що при прийнятті рішень по справам №227/4556/18 та №227/2721/19 суди застосовували до спірних правовідносин ч. 1 ст. 1208 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом підлягає індексації на підставі рішення суду. В даній позовної заяві про збільшення розміру відшкодування за шкоду, пов`язану зі зменшенням працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, він посилається на положення ч. 4 ст. 462 ЦК УРСР 1963 року. Постанова Касаційного цивільного Верховного Суду по справі 227/4556/18 не є обов`язковою до застосування у справі № 357/1540/21, бо різні підстави позову. Враховуючи те, що шкода йому була завдана 22.04.1983 року, тобто у 7-річному віці, а повноліття він досяг [INFO] , до набрання чинності ЦК України 2003 року, питання про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у вигляді втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності має вирішуватися за нормами ЦК Української РСР 1963 року, відповідно до статті 462 ЦК України. Після початку трудової діяльності відповідно до одержаної потерпілим кваліфікації він має право вимагати збільшення відшкодування за шкоду, пов`язану зі зменшенням його працездатності внаслідок ушкодження здоров`я, виходячи з розміру винагороди працівника його кваліфікації. З метою отримання інформації щодо середньомісячної заробітної плати на посаді гірничого робітника другого розряду дільниці водовідлив до шахти «Добропільська» було направлено запит. Згідно відповіді, яка є у справі, запит не виконано у зв`язку з введенням в дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби та зазначено, що після повернення працівників до звичайного режиму роботи буде надана відповідь на запит, але до даного часу відповіді не надано, хоча минув вже рік. Відповідно до даних ЄДРПОУ Шахта «Добропільська ДТЕК Добропіллявугілля» має основний код виду економічної діяльності за КВЕД-2010 - 05.10 «Добування кам`яного вугілля». Статистична інформація з питань статистики праці по підприємствах, які здійснюють діяльність із зазначеним кодом за КВЕД, угруповується за видом економічної діяльності у промисловості «Добування кам`яного та бурого вугілля». Відповідно до інформаційних листів Головного управління статистики у Донецькій області від 30.03.2020 року вих.. № 01-03/1115-20 та від 25.01.2021 року вих. № 01-03/239-21 надана середня заробітна плата штатних працівників Донецької області за видом економічної діяльності у промисловості «Добування кам`яного та бурого вугілля» за 2018-2020 роки. Щодо зловживання своїми процесуальними правами, то у зв`язку з каліцтвом, отриманим у 7-річному віці, він був позбавлений дитячої мрії стати військовим, в подальшому можливості влаштуватися на «будь - яке» постійне місце роботи, систематично перебуває у депресії, має порушення фізичного і психологічного стану здоров`я. Предметом позовних вимог є захист його немайнових прав й відшкодування шкоди, завданої каліцтвом. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тобто, його законне звернення до суду - це не зловживання процесуальними правами, а захист своїх цивільних прав та інтересів, тому, просив позов задовольнити. 25.03.2021 року, 25.05.2021 року та 07.07.2021 року судом постановлені ухвали, про забезпечення участі у підготовчому засіданні та судовому засіданні для розгляду справи по суту в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» учасників справи: представника відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» - адвоката Мудрик Ганни Сергіївни та адвоката Єжової Анастасії Олександрівни. 07.04.2021 року судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача, про винесення окремої ухвали та застосування штрафу за зловживання процесуальними правами у справі щодо позивача. 07.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача, адвокат Гляков Олександр Анатолійович, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача, адвокат Єжова Анастасія Олександрівна, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити та 27.05.2021 року надала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що цивільна справа № 2-12/10 за позовом [PERSON] була розглянута на підставі норм ЦК УРСР, отже, зазначаючи про те, що даний позов подано із підстав, які ще не було розглянуто, позивач вводить суд в оману. При цьому, при призначенні судом вперше розміру відшкодування шкоди внаслідок ушкодження здоров`я, суд виходив саме від середнього місячного заробітку (доходу) за посадою гірничого робітника другого розряду дільниці водовідлив шахти «Добропільська», де позивач працював та визначив, що розмір призначеного відшкодування [PERSON] складає 1 577,19 грн. Отже, суд визначив, що розмір призначеного відшкодування підлягає індексації,а не збільшенню розміру відшкодування відповідно до мінімальної заробітної плати чи збільшенню розміру відповідно до середнього заробітку. Вищезазначене рішення було виконано, позивачу сплачено суму індексації на підставі рішення суду. Тому, на сьогоднішній день відсутні підстави для повторного перегляду рішення, яке вступило в силу і було виконано з боку АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» в повному обсязі. Крім того, відповідач не може бути повторно притягнений до відповідальності, оскільки будь-якої іншої шкоди [PERSON] не спричиняв. Як вже зазначалось, Касаційним цивільним судом Верховного суду по справі № 227/4556/18 було розглянуто позов [PERSON] з аналогічних підстав та встановлено, що чинне законодавство України не передбачає у випадку [PERSON] збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати на даний час чи збільшення розміру відшкодування в залежності від підвищення розміру мінімальної заробітної плати, а передбачає лише індексацію такої шкоди. При цьому, Касаційним цивільним судом були застосовані норми, передбачені ЦК України. Правовідносини, що склались між АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та [PERSON] є абсолютно тотожними в даній справі, а, отже, при прийнятті рішення у справі,

Outcome: approved