Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

28.08.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19.12.1994 року . В квартирі зареєстровані її син, невістка та онука - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно, які з 2014 року в квартирі не проживають, особистих речей в квартирі не мають. Оскільки відповідачі не мешкають у вказаній квартирі вже більше семи років, а їх реєстрація в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладання судового розгляду не надали. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до договору дарування № 3-4057 від 19.12.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Причепою В.Р., власником спірної квартири є [PERSON] (а.с. 7) З довідки № 67 від 08.07.2021 року, виданої ЖБК № 27 «Родина», вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно Акту ЖБК № 27 «Родина» м. Слов`янська Донецької області № 71 від 17.08.2021 року, вбачається, що з червня 2014 року по теперішній час [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не мешкають (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. За змістом ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування квартирою [ADDRESS] перешкоджає позивачу, як володільцю житла, користуватися даним житлом на свій розсуд. Позивач не ставить питання про стягнення судового збору з відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved