Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

27 грудня 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначив, що 11 жовтня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю Східна зернова група укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,3738 га, яка належить їй на праві приватної власності, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Жовтневому районі за № 482330004002989. Відповідно до умов договору орендна плата нараховується орендарем у розмірі 4% від грошової оцінки землі, наданої в оренду та з урахуванням встановленого коефіцієнту індексації. Остаточний рахунок за оренду проводиться в поточному році не пізніше 31 грудня поточного року. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2014, 2015 і 2016 роки, не виконує, неодноразові зверненняпро здійснення розрахунку за договором оренди відповідач ігнорує, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду та просила розірвати договір оренди земельної ділянки. Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника-Бершадського В.В. надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності та відсутності позивача та просив позов задовольнити, про винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку, виданого 01 грудня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 217, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,38 гектарів, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 09 липня 2004 року № 289-р для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с. 12). Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 29, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Жовтневому районі за №482330004002989 від 11 жовтня 2012 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю Східна зернова група в особі директора [PERSON], орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку розміром 2,3738 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до умов договору орендна плата нараховується орендарем у розмірі 4% від грошової оцінки землі, наданої в оренду та з урахуванням встановленого коефіцієнту індексації. Остаточний рахунок за оренду проводиться в поточному році не пізніше 31 грудня поточного року. Строк дії договору становить 5 років з правом його продовження. На виконання зазначеного договору [PERSON] передано в оренду земельну ділянку згідно акту приймання передачі земельної ділянки ( а.с. 10-11). Як вбачається з відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, немає інформації про доходи в ЦБД ДРФО відносно [PERSON], за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2016 року (а.с.9,14). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно з положеннями ст.14 Закону України Про оренду землі від 06 жовтня 1998 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин ) договір оренди землі укладається в письмовій формі. За змістом ст.ст. 93, 125 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України Про оренду землі). Згідно з ч.1 ст.32 Закону України Про оренду землі (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин ) на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічні положення виписані у ч.2 ст. 651 ЦК України, за якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотні умови договору оренди землі визначені у ст.15 Закону України Про оренду землі. Розірвання договору оренди земельної ділянки можливе з підстав, передбачених ст. ст. 21, 24, 25, 32 вказаного Закону та ст. 141 ЗК України. Зокрема, у разі систематичної несплати орендної плати, яка представляє собою платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що несплата орендної плати орендарем є підставою для розірвання договору оренди, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved