Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

27.08.2015 позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує наступним. 20.05.2015 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено безпроцентний договір позики за умовами якого вона передала у власність відповідача грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути суму позики до 20.08.2015. В зазначений термін відповідач свого обов'язку за договром позики не виконав. З наведених підстав позивачка просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10.09.2015 до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, про визнання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності відповідача. З урахуванням положень ст. 169 ЦПК України, думки представника позивачки, та наведених вище обставин, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 20.05.2015 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено безпроцентний договір позики за умовами остання передала у власність відповідача грошові кошти у розмірі 40000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути суму позики до 20.08.2015. У відповідності до умов договору позики відповідачем на підтвердження отримання грошових коштів видано відповідну розписку, оригінал якої було представлено представником позивачки суду, а копія долучена до матеріалів справи. На час розгляду справи відповідач прострочив виконання за договором позики. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги факт невиконання відповідачем обов'язку повернути позивачці позичені грошові кошти, суд знаходить вимоги позивачки про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 40000,00 грн. законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 400,00 грн.

Outcome: approved