Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

28 липня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони не знайшли спільного взаєморозуміння в зв'язку із вживанням відповідачкою алкогольних напоїв, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинилися, а шлюб носить формальний характер. У судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог та враховуючи їх визнання відповідачкою, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 21 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON]. 23 липня 2014 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 1022. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу в них дітей немає. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідачки не склалося в зв'язку із вживанням останньою алкогольних напоїв, що призводило до постійних конфліктів та припиненню шлюбних відносин. На час розгляду справі в суді сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, в кожного окремий бюджет. З листопада 2014 року позивач намагався переконати відповідачку розірвати шлюб через органи РАГСУ, але вона відмовлялася. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з позовної заяви, спору щодо розподілу сумісно нажитого майна у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища відповідачка до суду не подала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved