Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

27 листопада 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до закінчення навчання. У своїй позовній заяві позивач посилалась на те, що її батьком є [PERSON]. Позивач є студенткою денної форми навчання 5 курсу юридичного факультету Університету митної справи та фінансів, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просила суд ухвалити рішення про щомісячне стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 30% частини від усіх видів доходів боржника до закінчення нею навчання (а.с. 3-4) Позивач надала суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за своєї відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 16). Відповідач в судове засідання не зявився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про свідчить повідомлення про вручення поштової кореспонденції суду (а. с. 15), про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши матеріли даної цивільної справи, суд дійшов висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявною в матеріалах справи (а. с. 10). Зі свідоцтва про зміну імені серії І-КИ № 014449, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 08 липня 2015 року, вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на «Михальчук» (а. с. 8). Судом також встановлено, що згідно з довідкою № 1036 від 14 вересня 2015 року [PERSON] є студенткою Університету митної справи та фінансів, навчається на V курсі денного відділення, навчання закінчується у липні 2016 року (а. с. 9). З довідки № 72 від 23 вересня 2015 року, виданої Університетом митної справи та фінансів вбачається, що доходів, окрім аліментів, [PERSON] не має (а. с. 5). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, приймаючи до уваги те, що позивачка потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але менше 30% прожиткового мінімуму на працездатну особу, до 15 червня 2016 року, починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме: з 27 листопада 2015 року, частково задовольнивши таким чином позовні вимоги позивача. У задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити як у необґрунтованих та недоведених, а саме: суду не було надано доказів на підтвердження розміру доходів відповідача. Крім того, приймаючи таке рішення суд також виходив з того, що відповідно до довідки № 378 від 14 червня 2015 року Сухоставської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області (а. с. 6) відповідач фактично мешкає у своїх батьків похилого віку, які, вочевидь, також потребують матеріальної допомоги від свого сина. Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач у справах щодо стягнення аліментів, при зверненні до суду, звільняється від сплати судового збору. Враховуючи вищезазначене суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial