Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

27 травня 2019 року, згідно поштового конверта, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 134 974 грн 02 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.05.2014 року було стягнуто з відповідача на його користь борг в сумі 198 560 грн, згідно боргової розписки від 18 травня 2013 року. 29 вересня 2015 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області з відповідача на користь позивача стягнуто 108 016,40 грн інфляційних втрат за час невиконання зобов`язання за період з 27.05.2014 року по 01.08.2015 року. Оскільки відповідач заборгованість за рішенням суду не сплатив, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати за період з 01.08.2015 року по 01.06.2019 року в сумі 99 200,58 грн та 3% річних за період з 31.05.2013 року по 01.06.2019 року в сумі 35 773,44 грн. Ухвалою судді від 29 травня 2019 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2014 року, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] 198 560 гривень. Даним рішенням суду встановлено, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 9 000 Євро та 5 000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 30 травня 2013 року, що підтверджується розпискою від 18 травня 2013 року. Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 8/04 від 07 березня 2014 року, [PERSON] надав [PERSON] право вимоги від [PERSON] боргу, який виник внаслідок неповернення коштів згідно боргової розписки від 18 травня 2013 року. [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а тому [PERSON] просив стягнути борг за борговою розпискою від 18 травня 2013 року в сумі 198 560 грн з урахування курсу гривні до долара США та курсу гривні до євро станом на 24 квітня 2014 року. (а.с.3) 29 вересня 2015 року заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 108 016 гривень 40 копійок інфляційних втрат за час невиконання зобов`язання за період з 27.05.2014 року по 01.08.2015 року. (а.с.4) Відповідач рішення суду не виконав, а тому позивач просить стягнути інфляційні втрати за період з 01.08.2015 року по 01.06.2019 року в сумі 99 200,58 грн та 3% річних за період з 31.05.2013 року по 01.06.2019 року в сумі 35 773,44 грн. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач має невиконані зобов`язання перед позивачем на загальну суму 198 560 грн. За період з 01.08.2015 року по 01.06.2019 року загальний коефіцієнт інфляції становить 149,96. З урахуванням цього коефіцієнту інфляційні втрати склали 99 200,58 грн. 3% річних від суми боргу за період з 31.05.2013 року по 01.06.2019 року становить 35 773,44 грн. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що за рішенням суду відповідач має сплатити позивачу 198 560 гривень, котрі на даний час не сплачені, за період з 1 серпня 2015 року по 1 червня 2019 року інфляційні втрати в межах заявлених вимог становлять 99 200 грн 58 коп. Щодо вимог про стягнення 3% річних за період з 31.05.2013 року по 01.06.2019 року в сумі 35 773,44 грн, суд вважає наступне. Розрахунок 3% річних проводиться наступним чином: - за 2013 рік: 198 560 грн ( прострочена сума) х 3% : 365 х 215 ( кількість прострочених днів), що становить 3 508,8 грн, - за 2014-2018 роки: 198 560 грн ( прострочена сума) х 3% х 5 років, що становить 29 784 грн, - за 2019 рік: 198 560 грн ( прострочена сума) х 3% : 365 х 152 ( кількість прострочених днів), що становить 2 480,64 грн. Позивачем визначена сума до стягнення 3% річних правильно і 35 773 грн 44 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, позов про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір згідно ст.141 ЦПК України, виходячи з ціни позову, в сумі 1 349 грн 74 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved