Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

28.07.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 5600 грн 28 коп., та 2000 грн у відшкодування завданої цим моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні їй суми, чим завдав моральної шкоди. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Представник відповідача позов не визнав і просив відмовити в його задоволенні. Він пояснив, що в день звільнення позивач перебувала на лікарняному. Крім того, до 24.06.2014 року казначейська служба затримувала виплату позивачеві коштів, а тому відповідач не має вини в затримці її розрахунку при звільненні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та цивільну справу № 750/6484/14 суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. Наказом від 27.05.2014 року № 132-к її було звільнено з роботи 30.05.2014 року за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України (а.с. 5). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Як убачається з пояснень сторін та розрахунково-платіжної відомості за липень 2014 року (а. с. 25), в день звільнення відповідач не виплатив усі належні позивачеві суми, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 2871 грн 10 коп., яка була виплачена лише 02.07.2014 року. Згідно статті 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За період з 31 травня по 01 липня 2014 року затримка розрахунку при звільненні позивача склала 20 робочих дні. Згідно довідки відповідача (а. с 29) за два повних місяці роботи перед звільненням (березень, квітень 2014 року) позивач отримала 10934 грн. Таким чином, її середньоденний заробіток складає 254 грн 27 коп. [10934 : 43, де: 43 - загальна кількість робочих днів у березні - квітні 2014 року]. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача, становить 5085 грн 40 коп. [254.27 х 20, де: 20 - загальна кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 31 травня по 01 липня 2014 року включно, з урахування загальнодержавного свята Трійці]. Одночасно суд не приймає до уваги при вирішенні спору заперечення представника відповідача, оскільки, як встановлено судом, в день свого звільнення позивач була на робочому місці та особисто отримала трудову книжку; а затримка виплати позивачеві грошових коштів з боку казначейської служби нічим по справі не підтверджується. Статтею 2371 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. По справі доведено, що порушенням права на оплату праці позивачу завдано моральних страждань; крім того, зазначене змусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим в сукупності завдано моральної шкоди. Вирішуючи питання розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих страждань, і виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою сатисфакцією стягнення на користь позивача 300 грн.

Outcome: partial