Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійним та скасувати рішення [PERSON] міської ради Сумської області від 27 лютого 2009 року в частині передачі їй земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Залізнична, 44; визнати недійним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 392983, виданий 10.06.2009 року [PERSON], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010962200581. Позов мотивований незаконністю передачі їй, як власниці квартири, 17/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, кадастровий № 5910700000:03:052:0127, розташованої за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Залізнична, 44, оскільки законом не передбачена передача земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, у власність окремих громадян. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] міська рада надала заяву про розгляд справи у відсутності представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Представник третьої особи Відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області також не зявився в судове засідання, в заяві до суду просив провести розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Судова влада України. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири № 2, що знаходиться в м. Ромни по вул. Залізнична, буд. № 44, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Органом приватизації 13-ої [PERSON] дистанції колонії 05.07.1994 р. та зареєстрованим в БТІ у реєстрову книгу № 81 , реєстр. № 2100, та Договором дарування посвідченим державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] 28.12.1994 року за реєстр. № 2-2889, зареєстрованим в БТІ 31.01.1995 року в реєстрову книгу № 62 за реєстровим № 365 (а.с. 10, 11-12). 10 червня 2009 року [PERSON] на підставі рішення тридцять першої сесії V скликання [PERSON] міської ради від 27.02.2009 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 392983, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 010962200581, згідно з яким позивач отримала у власність 11/100 часток земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Залізнична, 44 (а.с. 9). Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу місцевого самоврядування, яке прийняте з порушенням закону та на підставі якого виданий Державний акт, позивач зазначає, що факт перебування у її власності 17/100 часток спірної земельної ділянки позбавляє її права на відчуження належної їй квартири. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України (далі ЗК України ) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Стаття 116 ЗК України\~\~регламентує, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Отже, законом не передбачена можливість передачі земельних ділянок прибудинкової території багатоквартирного будинку у власність окремих громадян, а порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах. За таких обставин, оскільки судом встановлене порушення [PERSON] міською радою закону при прийнятті 27.02.2009 року рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки згідно згаданим вище Державним актом від 10.06.2009 року і відповідач проти цього заперечень не висловив, то позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved