Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

28 червня 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом з вимогою стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № CNHORX01500797 від 29.04.2006 р. в розмірі 22323,92 грн., яка складається з наступного: 1080,91 грн. - заборгованість за кредитом; 7819,36 грн. - заборгованість по процентах; 11884,42 грн. - пеня; 500 - штраф (фіксована частина); 1039,23 грн. - штраф (процентна складова). Позивач посилався на те, що відповідно до вказаного договору надав відповідачу кредит у розмірі 2821,50 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями договору відповідач станом на 16.05.2014 р. має заборгованість у зазначеному розмірі. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення Славутицького міського суду Київської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судове засідання не з'явились сторони чи їх представники, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим за правилами ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Представник позивача не з'явився за наявності у справі заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не з'явився за наявності поданої заяви про застосування строку позовної давності та відмови у задоволенні позову. Представник відповідача за довіреністю не з'явився за наявності у справі заяви про розгляд справи за його відсутності, невизнання позову та застосування строку позовної давності. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що згідно заяви позичальника № CNHORX01500797 від 29 квітня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 2821 грн. 50 коп. на строк 24 місяці до 29 квітня 2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 50,22 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 256,50 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів, винагороди, комісії в оговорених у заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж в сумі 199,87 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов) (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № CNHORX01500797 від 29.04.2006 р, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], рахується прострочена заборгованість за кредитом - 1080,91 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 7819,36 грн.; заборгованість з пені - 11884,42 грн.; всього заборгованість за кредитом - 20784,69 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1039,23 грн.; разом - 22323,92 грн. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 цього Кодексу позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1). Відповідно до ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період з 20 по 25 число кожного місяця щомісячними платежами в сумі 199,87 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов, а остаточне погашення заборгованості по кредиту, процентах, винагородах, комісії повинне бути здійснено не пізніше дня закінчення строку кредиту, - 29 квітня 2008 року (а.с.6). З розрахунку заборгованості видно, що станом на 30 квітня 2008 року, яке є початком перебігу строку загальної позовної давності у три роки, сальдо простроченої заборгованості по кредиту становило - 1080,91 грн.. Позивач звернувся до суду з цим позовом, який включає суму боргу по кредиту, 28 червня 2014 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, у якому була здана на пошту позовна заява з додатками, тобто після закінчення строку загальної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. З розрахунку заборгованості також видно, що 26 травня 2009 року відповідачем було сплачено 151,88 грн. боргу по процентах, що може свідчити про переривання строку загальної позовної давності для цього платежу відповідно до ст. 264 ЦК України, внаслідок чого він почав обчислюватися заново з 27 травня 2009 року і більше не переривався. Заборгованість по прострочених процентах нарахована станом на 16.05.2014 р., що передувало зверненню до суду, на загальну суму 7819,36 грн. (а.с.4-5). Позивач звернувся до суду з цим позовом, який включає суму боргу по процентах, 28 червня 2014 року, тобто також поза межами строку загальної позовної давності у три роки, який закінчився 27 травня 2012 року. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Як видно з розрахунку заборгованості, 26 травня 2009 року відповідачем було сплачено 48,12 грн. пені, що може свідчити про переривання строку спеціальної позовної давності в один рік, який застосовується до вимог про стягнення неустойки відповідно до ст. 264 ЦК України, внаслідок чого він почав обчислюватися заново з 27 травня 2009 року і більше не переривався. Заборгованість по нарахованій пені на прострочену суму кредиту і прострочені проценти станом на 16.05.2014 р., що передувало зверненню до суду, становить 11884,42 грн. (а.с.4-5). Крім того, позивачем нараховано неустойку у виді штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) плюс 1039,23 грн. (процентна складова) (а.с.4-5). Згідно ст. 266 цього Кодексу зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обчислення пені та штрафу прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основних вимог, не ґрунтується на вказаних положеннях закону. Згідно правила ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності, у якій він просить відмовити у позові з підстави пропуску строку позовної давності (а.с.29-31). Крім того, про застосування строку позовної давності просив представник відповідача у поданій до суду заяві (а.с.32, 33). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Беручи до уваги встановлені обставини справи, які свідчать про сплив позовної давності щодо кожного платежу, які складають ціну позову, у задоволенні позову необхідно відмовити. Суд не бере до уваги положення п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), згідно якого терміни позовної давності до всіх вимог становлять 5 років, на які посилається позивач у позовній заяві, виходячи з наступного. Відповідно до 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем до позовної заяви додано копію Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), підписаних головою правління банку, які не мають жодних ідентифікаційних ознак документа (номера, дати). Суду не надано відомостей про те, що у заяві позичальника № CNHORX01500797 від 29.04.2006 р. йдеться саме про ці Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), що відповідач був ознайомлений з ними і дав свою згоду на збільшення строку позовної давності. Виходячи з цього, надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), є неналежним доказом укладення договору про збільшення строку позовної давності, встановленого законом і до уваги судом не беруться, тобто позивачем не доведено цієї обставини. На підставі викладеного, у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з підстави спливу строку позовної давності.

Outcome: dismissed