Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

27 травня 2020 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , з урахування уточнених вимог, просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з останнього на її користь, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття дитини. А також просить суд вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 15 вересня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося, оскільки вони перестали розуміти один одного, а їхні погляди на сімейне життя розійшлися. Більше місяця сторони проживають окремо, адже позивач разом з сином проживає у своїх батьків, з підстав неможливості спільного проживання з відповідачем. У зв`язку з цим, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, примирення з відповідачем неможливе. Позивач стверджує, що їх спільний син знаходиться на її повному утриманні, адже відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. Разом з тим, відповідач має гарний стан здоров`я, постійне місце роботи та отримує дохід. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення зазначеного спору в добровільному порядку, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 13 липня 2020 року. 23 червня 2020 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнає частково, зокрема, зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем та готовий сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх його доходів щомісячно. Обґрунтовує свою позицію тим, що заявлений позивачем розмір аліментів є значно завищеним та не відповідає обставинам справи. Крім того, просить суд вирішити питання щодо стягнення з нього судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (а.с. 24-26) В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Вказала, що від шлюбу з відповідачем в них народилась одна дитина, яка на даний час проживає разом з нею. Подружжя не проживає разом з 03 травня 2020 року. Вона працює, отримує заробітну плату близько 6000 грн. на місяць. Дитина має задовільний стан здоров`я, на її утримання в середньому необхідно близько 1500 грн на місяць. Вказала, що вона не має у власності нерухомості або іншого цінного рухомого майна, житло винаймає. Відповідач працює, отримує мінімальну заробітну плату, у власності нерухомого майна, автомобілів не має. Наполягала на необхідності розірвання шлюбу. Після дослідження матеріалів справи повідомила, що не заперечує проти стягнення з відповідача ј частини розміру аліментів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу та зазначив, що готовий сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх його доходів щомісячно. Пояснив, що він отримує мінімальну заробітну плату, у власності нерухомості, іншого цінного рухомого майна не має, інші утриманці відсутні. Дитина проживає разом з матір`ю, на її утримання витрачається в середньому близько 1000 грн на місяць. Подружжя проживає окремо з 03 травня 2020 року, збереження шлюбу не можливе. Представник відповідача підтримав письмові заперечення, надавши аналогічні ним пояснення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 15 вересня 2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ) [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №50 (а.с. 5). Від шлюбних стосунків у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, подружнє життя не склалось, вони не знаходять спільної мови, мають різні погляди на сімейне життя, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище - [PERSON] , оскільки вона виявила таке бажання. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає наступне. Під час розгляду справи судом встановлено, що спільний син сторін [PERSON] , проживає разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] , окремо від батька -відповідача [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються відомостями, які вказані в заявах по суті справи сторін. Позивач [PERSON] працює в ТОВ «Журавка» та займає посаду оператора свинарських комплексів. За період з 07 лютого 2020 року по 30 квітня 2020 року отримала заробітну плату в розмірі 17 686, 78 грн, що підтверджується довідкою №78 від 22 травня 2020 року (а.с. 10) З довідки про заробітну плату №623 від 22 червня 2020 року, вбачається, що [PERSON] з 17 червня 2017 року працює охоронником в східній філії ТОВ «Секьюрайті». За період з грудня 2019 року по травень 2020 рік отримав заробітну плату в розмірі 29 136, 68 грн (а.с. 27). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату. Доказів того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я чи інших утриманців, суду не надано. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, факт наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також інформація щодо витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, а також враховуючи стан здоров`я дитини, оскільки відомості щодо його інвалідності чи наявності у нього хронічних захворювань у суду відсутні, орієнтовний розмір, вказаний позивачем на витрати по утриманню сина, матеріальний стан платника аліментів, беручи до уваги розмір його доходів та зважаючи на необхідність рівного обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання сина у розмірі однієї четвертої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд звертає увагу, що стягнення аліментів в даному випадку виконується у частці від заробітку/доходу платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень, у відповідності до рівня доходу платника, і одночасно обмежує мінімальний розмір платежів, гарантований законом на рівні не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу в повному обсязі, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 420, 40 грн (840, 80 х 50%), а інші 50 відсотків судового збору у сумі 420, 40 грн стягнути з відповідача. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору, за звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на користь держави (50 %).

Outcome: partial