Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

28.11.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 07.11.2015 року, індексний номер 47165426. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб між якими розірвано на підставі рішення суду від 11.11.1987 року. [PERSON] , після розірвання шлюбу, виїхав з будинку у 1990 році та по сьогоднішній день його фактичне місце перебування позивачу є невідомим. У зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд, на підставі ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] До початку проведення судового засідання позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] , є колишнім подружжям, шлюб між якими розірвано на підставі рішення Синельниківського районного суду від 11 листопада 1987 року, яке набрало законної сили 22 листопада 1987 року (а.с. 12-13). Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.11.2015 року (а.с.7). У вказаному будинку є зареєстрованим, окрім позивача [PERSON] , [PERSON] , 1951 року народження, але фактично з 1990 року він за адресою: [ADDRESS] , не проживає, відповідно до довідки виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 20.11.2019 року (а.с.11). Відповідно до розпорядження селищного голови від 11.02.2016р. №14-р, вулицю Червоноармійська, [ADDRESS] на вул [ADDRESS] Армійська у смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Окрім того, положення\~статті 405 ЦК України\~регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з\~ним сімейних\~відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (Постанова Верховного Суду від 17.10.2018 року №521/17805/16-ц). У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Згідно ст. 7 Закону України від 11. 12. 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Виходячи з того, що закон №1382-ІV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, з огляду на вищевикладене, судом встановлено, що позивач є власником зазначеного вище будинку, реєстрація в ньому відповідача, як колишнього члена сім`ї власника, створює позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні ним, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved