overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

27 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. До січня 2017 року вони з відповідачем сумісно утримували та виховували дітей, потім сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені. З зазначеного часу відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач не працює, коштів на утримання та забезпечення дітей не вистачає, тому була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач звернувся до суду з заявою в якій також просив справу розглянути у його відсутність позовні вимоги визнає. Згідно ст. 10, ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до копій свідоцтв про народження серії І-КИ №462232, серії І-КИ №526960, виданих Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області на імя [PERSON] народженої [INFO] та [PERSON] народженого 21 лютого 2015 року, що містяться в матеріалах справи (а.с. 4,5), відповідач є батьком дітей. Як убачається з матеріалів справи, шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Неповнолітні діти проживають з матірю, батько дітей у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на їх утримання. У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей ґрунтується на вимогах ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якого, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Проти такої позиції позивачки не заперечує відповідач, про що свідчить заява останнього. Судом встановлено, що відповідач аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб, інших дітей, непрацездатних батьків, дітей не має, позов визнав, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у зазначеному позивачем розмірі. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується\~ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

27 березня 2017 року позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів. У позовній заяві зазначила, що проживала у цивільному шлюбі із відповідачем. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання їх спільного сина не надає. У звязку з цим позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Сторони у судове засідання не зявилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України, розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ №217439, виданого 30.04.2015 року виконавчим комітетом Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно пояснень позивачки, викладених у позовній заяві, відповідач кошти на утримання їх спільного сина не надає. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.180 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

27 березня 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вказує на те, що з 17 червня 2000 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 17 червня 2000 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

27 березня 2017 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вказує на те, що з 24.12.2011 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньок не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 24.12.2011 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до їх повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

27 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 13085 грн. 50 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09 квітня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала у звязку з чим станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 13085 грн. 50 коп., з якої 299 грн. 65 коп. заборгованість за кредитом, 8686 грн. 54 коп. заборгованість по процентам, 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 599 грн. 31 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

27 березня 2018 року [PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що на підставі рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 2006 року [PERSON] сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повнолітня. На теперішній час його сімейний стан змінився. Так, у цивільному шлюбу в нього народився син [PERSON] , [INFO] , що значно змінило і його матеріальний стан. Його цивільна дружина, [PERSON] зараз не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Крім того, він має матір - пенсіонерку, яка також потребує його матеріальної допомоги. На підставі викладеного просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/6 частини заробітку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 квітня 2018 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання, а ухвалою від 07 травня 2018 року продовжено проведення підготовчого провадження. 25 червня 2018 року відповідачкою надане до суду клопотання про витребування документів та заява про проведення підготовчого судового засідання без її участі. Представником позивача [PERSON] 25 червня 2018 року надана заява про витребування доказів та про проведення підготовчого судового засідання без її участі. Ухвалою суду від 25 червня 2018 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні. Цією ж ухвалою витребувано з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради відомості про отримання [PERSON] допомоги; з Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області розрахунку сплати аліментів [PERSON] ; з Управління Федеральної податкової служби по Ростовській області та з відділення ПФУ Росії по Ростовські йобалсті відомості щодо отримання [PERSON] доходів. 19 березня 2019 року представником відповідачки [PERSON] , діючою на підставі довіреності, подане клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року витребувано з Приморського відділу ДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області оригінали довідок про доходи [PERSON] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , діюча на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відрядженні. При цьому, суд звертає увагу, що попереднє судове засідання, що було призначене на 22 квітня 2019 року, не відбулося на підставі заяви відповідачки по причині знаходження її у відрядженні. Справа перебуває у провадженні суду з 27 березня 2018 року. Тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

27 березня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 29 березня 2018 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 21 червня 2018 року було закрите підготовче провадження у справі, справа була призначена до судового розгляду по суті вимог. 21 червня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені ним вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про місце, дату і час розгляду справи, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 04 листопада 1978 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним і відповідачем, актовий запис № б/н. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначив, що він та дружина тривалий час не проживають спільно, не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство, через відсутність взаєморозуміння, конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним і відповідачем. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 листопада 1978 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № б/н, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не проживають спільно, позивач втратив почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, після розірвання шлюбу [PERSON] має право надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у звязку з реєстрацією шлюбу. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

27 березня 2018 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], яким просив про розірівання шлюбу. Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2001 року, подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2001 року. Подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

27 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №169. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач та відповідач не зявились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 серпня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №169, про що свідчить свідоцтво про шлюб(а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

27 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved