Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

27.06.2018 року до суду надійшла позовна заява неповнолітньої [PERSON], в якій вона просила позбавити батьківських прав її матір [PERSON] відносно себе, і призначити [PERSON] її піклувальником. Позов обґрунтований тим, що неповнолітня [PERSON] з народження, протягом 15 років, проживає разом зі своєю бабусею [PERSON] (матір'ю [PERSON].), яка її виховує і утримує, тобто виконує роль матері. В свою чергу її мати [PERSON] її життям не цікавиться, не приїжджає, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись і піклуватись про позивачку. В кінці грудня 2016 року вона приїхала до матері в с. Гамівку Приазовського району, але відносини не склались і в березні 2017 року вона втекла до бабусі. Вже протягом десяти років мати не здійснює утримання позивачки, внаслідок чого в 2013 році бабуся звернулась до суду і з матері були стягнуті аліменти на моє утримання. Станом на день подання позову, мати має заборгованість по аліментам в сумі 19000 грн. Крім того, за злісне ухилення від сплати аліментів мати засуджувалась вироком суду. На сьогоднішній день у матері інша сім'я, з вітчимом вона у шлюбі з 2006 року, та має ще двох дітей - [PERSON] і [PERSON]. Матері відомо місце проживання позивачки, і бабусею не чинились перешкоди у спілкуванні, але мати не бажає спілкуватись із дочкою. Все викладене свідчить, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується письмовими доказами, і дає підстави для позбавлення її батьківських прав. Крім того, наявність у [PERSON] батьківських прав негативно позначається на житті позивачки, яка без неї не може вчиняти ряд дій цивільно-правового характеру, зокрема, отримання паспорту, реєстрації місця проживання, вступ до навчального закладу та інше. Ухвалою судді Апалькової О.М. від 05.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Діденка Є.В. від 30.07.2018 року справа прийнята до провадження на підставі повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку з тимчасовим відрядженням судді Апалькової О.М. на роботу до іншого суду. Цією ж ухвалою призначено підготовче засідання на 27.08.2018 року, зобов'язано органи опіки і піклування дати висновки про доцільність позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 27.08.2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання [PERSON] і залучено її до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. В судовому засіданні оголошено перерву до 19.09.2018 року. Ухвалою суду від 19.09.2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 12.10.2018 року. В судовому засіданні 12.10.2018 року оголошено перерву до 24.10.2018 року. В судовому засіданні 24.10.2018 року судом допитано свідків і оголошено перерву до 31.10.2018 року. В судовому засіданні позивачка - неповнолітня [PERSON], і її представник [PERSON] позов підтримали, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона майже все життя прожила з бабусею [PERSON], певні періоди часу проживала з матір'ю - до 7 років, та з 12 до 13 років, взимку 2016 року вона переїхала до матері і проживала з нею до квітня 2017 року. Відносини в сім'ї матері не склались, вона відчувала себе чужою, у них з вітчимом постійно виникали конфлікти, з сестричкою [PERSON] були дружні стосунки, конкретних претензій до матері за час проживання вона не має. За час проживання з матір'ю вона відвідувала школу, мати приходила у школу до вчителів. Потім, у них виник конфлікт, суть якого дівчинка не пояснила, і вона повернулась проживати до бабусі [PERSON] Вважає, що мати для неї є чужою людиною, вона не бажає спілкуватись з матір'ю і не хоче від неї залежати у випадку, якщо буде необхідна якась її участь або згода на вчинення юридичних дій, мати її матеріально не забезпечує. З того часу, як вона переїхала до смт. Гвардійське, мати жодного разу її не відвідувала, не телефонувала, але [PERSON] визнала, що після переїзду вона змінила номер телефону, і був випадок, коли мати телефонувала її класному керівнику і спілкувалась з нею по телефону, та просила [PERSON] дати номер свого телефону, але вона матері відмовила, бо не вважала це за потрібне. В судовому засіданні [PERSON] не змогла відповісти, в чому причина того, що у них з матір'ю не склались стосунки, та пояснити причину переїзду від матері до бабусі, але вважає, що мати нічого не може зробити для того, щоб стосунки покращились. Мати і бабуся між собою відносини не підтримують. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що вона бажає спілкуватись з дитиною, але їй важко це робити на відстані, крім того зараз у неї маленька дитина [INFO], з якою вона не може виїжджати, також вона не може залишити домашнє господарство. Коли [PERSON] проживала разом з нею, між дівчинкою і вітчимом часто виникали конфлікти, які [PERSON] намагалась владнати, але їй не завжди це вдавалось. Вона знає, що [PERSON] не хоче з нею спілкуватись, і вважає, що це пов'язано з бажанням бабусі [PERSON], а [PERSON] не хоче мати конфлікт з бабусею. Крім того, [PERSON] не подобається жити в селі, де треба фізично працювати. Після переїзду [PERSON], вона втратила її номер телефону, але періодично підтримувала телефонний зв'язок з класним керівником [PERSON] у школі в Дніпропетровській області, цікавилась навчанням дочки. Також, вона просила класного керівника дати номер телефону [PERSON], на що та їй відповідала, що не може це зробити без згоди дитини, і потім дала слухавку [PERSON], вони поговорили, але свій номер [PERSON] так і не дала. Також, вона і молодша сестра [PERSON] намагались писати їй в соціальній мережі, але їх заблокували. Зазначила, що вона не працює, отримує лише державну допомогу по народженню дитини, сім'ю утримує чоловік, у них є домашнє господарство, від якого отримують переважно продукти, які споживаються у сім'ї. Раніше за рахунок коштів її чоловіка вони купляли [PERSON] планшет та мобільний телефон, але у зв'язку з останніми подіями чоловік не хоче виділяти кошти для утримання [PERSON]. У лютому, березні, квітні 2018 року вона сплатила аліменти в сумі 2000 грн. Також, відповідачка пояснила, що вона не бажає відмовлятись від [PERSON] і сподівається на налагодження відносин між нею і дитиною, оскільки зараз дитина почала проживати у гуртожитку окремо від бабусі. За час судового процесу, вона встигла поспілкуватись з [PERSON], і та їй повідомила, що в неї є сторінка в соціальні інтернет-мережі «Інстаграм». Після цього, [PERSON] залишила їй там кілька повідомлень, але відповіді не отримала. Третя особа [PERSON] і її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлений позов з викладених у ньому підстав та письмових пояснень, [PERSON] додатково пояснила, що [PERSON] не виконує своїх обов'язків по вихованню [PERSON], не любить дочку і матеріально її не забезпечує, у неї ([PERSON].) з її дочкою [PERSON] неприязні відносини і вона не бажає, щоб між [PERSON] та [PERSON] налагодились стосунки. [PERSON] за власним рішенням не бажає спілкуватись з матір'ю. Зазначила, що вона бажає і має можливість виконувати обов'язки піклувальника [PERSON]. Приазовська районна державна адміністрація, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, надала заяву про розгляд справи без їх участі, а також висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила, надала заяву про розгляд справи без їх участі, а також висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. В частині встановлення піклування просили в позові відмовити (а.с. 90). Вислухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] є бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO], і матір'ю відповідачки [PERSON] Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 30 липня 2014 року відповідач [PERSON] за позовом [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року [PERSON] за її позовом до [PERSON] та Приазовської районної державної адміністрації поновлена в батьківських правах відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Після поновлення в батьківських правах, з грудня 2016 року по березень 2017 року [PERSON] проживала разом з відповідачкою [PERSON] в с. Гамівка Приазовського району Запорізької області, разом з сестричкою [PERSON] і вітчимом. Під час спільного проживання між матір'ю і дитиною не склались відносини, вони не змогли порозумітись, оскільки дитина змінила звичне для неї оточення, не змогла знайти спільну мову з вітчимом (чоловіком [PERSON].), дитині здавалось, що мати любить її менше, ніж сестру [PERSON]. В результаті виниклого конфлікту, [PERSON] за її власним бажанням повернулась до бабусі [PERSON], і з 15 квітня 2017 року дитина знову почала проживати разом з бабусею [PERSON], спочатку на території Приазовського району Запорізької області для того, щоб закінчити школу, а з вересня 2017 року вони повернулись до смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, де мешкають і на даний час. 20.04.2017 року [PERSON] склала заяву, в якій дозволила тимчасове проживання дитини разом з бабусею [PERSON] В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до Приазовського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно [PERSON], посилаючись на ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29.11.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2018 року та постановою Верховного Суду від 18.10.2018 року, відмовлено в задоволенні позову. Під час розгляду вказаної справи судами встановлено, що між [PERSON] і її дочкою [PERSON] існують вкрай неприязні відносини, що впливає і на [PERSON], яка проживає з [PERSON] і відчуває образу на свою матір [PERSON] Під час розгляду даної справи, з пояснень сторін судом також встановлено, що відносини між [PERSON] і [PERSON] не покращились і є суто негативними, як пояснила суду [PERSON] вона не бажає, щоб відносини між [PERSON] і [PERSON] налагодились. Як свідчать надані документи (а.с. 21, 22, 31, 37, 38 158-161) [PERSON] добре піклується про [PERSON], забезпечує її всім необхідним, дитина навчалась у школі, відвідувала школу мистецтв та гурток «Циркова студія». На даний час [PERSON] навчається у КУ вищої освіти «Дніпропетровський педагогічний коледж» (м. Дніпро), проживає у гуртожитку, за який сплатила [PERSON], що підтверджується довідкою № 106 від 04.10.2018 року (а.с. 147). Як зазначено у висновках психолога від 26.01.2018 року, 09.02.2018 року та 03.10.2018 року, під час проживання [PERSON] з матір'ю, взаємовідносини у родині матері не виправдали очікувань дівчинки, [PERSON] відчувала себе непотрібною, порівнюючи відносини матері до молодшої сестри [PERSON] відчувала різницю не на свою користь, сформувалась образа на матір і її чоловіка. З появою молодшого братика [PERSON] дівчинка відчула себе ще більш непотрібною. В той же час дівчинка вважає бабусю [PERSON] близькою і рідною людиною, хоча емоційної близькості між ними не відчувається, відносини у них нестабільні, бабуся не завжди в змозі контролювати дівчинку, коли та веде себе зухвало (а.с. 25, 150, 162). Відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 24 396,50 грн., а також їй нараховано штраф в сумі 12198,25 грн., що підтверджується Розрахунком Приазовського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 12.09.2018 року (а.с. 98-99). Відповідно до довідки Приазовської селищної ради від 11.10.2018 року № 3414, [PERSON] мешкає в [ADDRESS], разом з чоловіком [PERSON], дочкою [PERSON], [INFO] і сином [PERSON] [INFO] (а.с. 153). Згідно з довідками УПСЗН № 2334 та № 2335, [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини в сумі 860,00 грн. щомісячно (а.с. 151-152). Як пояснила в судовому засіданні відповідачка, вона доглядає маленького сина [PERSON], який народився в грудні 2017 року, і займається домашнім господарством, інших доходів у неї немає, сім'ю утримує її чоловік [PERSON], а тому вона не має можливості сплачувати аліменти в повному обсязі. Тим паче, згідно з наданим Розрахунком і квитанціями, [PERSON] сплатила аліменти в лютому 2018 року - 1000 грн., в березні 2018 року - 500 грн., в квітні 2018 року - 500 грн. (а.с. 98-100). В березні, квітні і червні 2018 року [PERSON] зверталась до [PERSON] з листами про виділення їй коштів на навчання, лікування і предмети одягу (а.с. 40-45). В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вказані листи вона отримала, але у неї не було коштів, про які йшлось у листах, і крім того, вона вважала, що ці листи написані не [PERSON], а адвокатами. В березні 2018 року [PERSON] зверталась до Приазовської районної державної адміністрації із заявою про вжиття заходів до її матері, яка не забезпечує їй виділення коштів на консультацію лікаря (а.с. 127). Як пояснила [PERSON] в судовому засіданні, з даного приводу її до органу опіки та піклування не викликали. У вересні 2018 року [PERSON] звернулась до Приазовського відділення поліції із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, і вказані відомості внесені до ЄРДР 13.09.2018 року (а.с. 104, 168). Згідно з висновком Приазовської районної державної адміністрації, складеним 30.08.2018 року, визнано не доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 96). Згідно з висновком Новомосковської районної державної адміністрації від 27.09.2018 року, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 181). В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що вона є депутатом місцевої ради за місцем проживання [PERSON], приймала участь в обстеженні умов проживання [PERSON] для складення висновку органом опіки та піклування, позитивно характеризувала [PERSON] і її умови проживання, [PERSON] вона бачила востаннє десь два роки назад, з [PERSON] вона особисто не знайома. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що вона є приватним підприємцем і працює в магазині в с. Гамівка Приазовського району. [PERSON] проживала у [PERSON] з грудня 2016 року по березень 2017 року, тоді [PERSON] періодично приходила в магазин щоб купити продукти, бувало що разом з сестричкою [PERSON], було видно, що у них нормальні відносини, продукти купляли регулярно. Після березня 2017 року вона [PERSON] не бачила. Одного разу [PERSON] приходила до неї і її син надавав їй доступ до комп'ютера і допоміг [PERSON] залишити для [PERSON] повідомлення на її сторінці в соціальній мережі. Позитивно характеризувала [PERSON] В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який пояснив, що він протягом семи років знає [PERSON] і [PERSON]. Він ніколи не спілкувався з дитиною з приводу її відносин з матір'ю. Колись в серпні 2016 року він з [PERSON] і [PERSON] відпочивали в пансіонаті «Світлий берег». Тоді він на прохання [PERSON] зателефонував і запропонував [PERSON] приїхати, щоб відпочити і поспілкуватись з дитиною, але [PERSON] відмовилась, пославшись на зайнятість. Він позитивно характеризував [PERSON] і їх відносини з [PERSON]. В силу ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 2 ст. 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як роз'яснено в пунктах 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На переконання суду, під час розгляду справи позивачкою не було надано переконливих доказів і доведено достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд приймає до уваги, що внаслідок тривалого перебування [PERSON] на вихованні бабусі [PERSON], та наявністю неприязних відносин між [PERSON] та [PERSON], був втрачений психологічний зв'язок між матір'ю [PERSON] та дочкою [PERSON]. На цьому фоні у дитини виникла образа на свою матір, та між матір'ю [PERSON] та її неповнолітньої дочкою [PERSON] склались такі стосунки, які не дають їм порозумітись. Проживання з матір'ю протягом трьох з половиною місяців було невдалим, [PERSON] відчувала себе зайвою в сім'ї [PERSON] Зараз сама [PERSON] не хоче спілкуватись з матір'ю, що вона підтвердила в судовому засіданні. Бабуся [PERSON], яка виховала [PERSON], також не сприяє налагодженню відносин між матір'ю і дитиною, а навпаки, як вона пояснила, не бажає, щоб відносини між ними налагодились. В свою чергу, [PERSON] пояснила суду, що вона бажає спілкуватись з дитиною і допомагати їй в міру своїх можливостей, відмовлятись від [PERSON] вона не бажає, і сподівається на те, що їх відносини налагодяться, особливо зараз, коли дівчинка почала проживати окремо від бабусі у гуртожитку. Крім того, суд звертає увагу, що зараз [PERSON] проживає в іншому місті окремо від матері [PERSON] виключно за власним бажанням, свій номер телефону вона матері в присутності класного керівника не надала, в соціальні мережі на зв'язок вона також не виходить. При цьому, суд вважає слушними доводи відповідачки, що через значну відстань від місця проживання [PERSON], наявність маленького сина [PERSON] [INFO], якого складно залишити на довгий час, вона обмежена у можливості приїжджати до [PERSON], а сама дитина через образу не хоче приїжджати до матері. Після переїзду [PERSON] до смт. Гвардійське Дніпропетровської області [PERSON] кілька разів телефонувала класному керівнику і цікавилась успіхами дівчинки, намагалась отримати її номер телефону, також з нею спілкувались по телефону голова батьківського комітету, практичні психологи. Крім того, вона залишала повідомлення [PERSON] у соціальній інтернет-мережі, але відповіді не отримала. Суд враховує, що [PERSON] має заборгованість по аліментам, але це само по собі не свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками. При цьому, як свідчать надані докази зараз [PERSON] доглядає маленьку дитину, з доходів має лише державну допомогу по народженню, що є цільовими коштами. Даючи оцінку різним за змістом висновкам органів опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, суд вважає, що висновок Новомосковської районної державної адміністрації є непереконливим, і віддає перевагу висновку Приазовської районної державної адміністрації. Так, даючи висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, Новомосковська районна державна адміністрація виходила з того, що дитина мешкає з бабусею, мати не відвідувала навчальний заклад дитини, має судимість за ухилення від сплати аліментів та заборгованість з аліментів. При цьому, у висновку необґрунтовано не враховано віддаленість проживання матері від дитини, сімейний та матеріальний стан матері, хоча одночасно зазначено, що [PERSON] періодично цікавилась навчанням дівчинки у класного керівника, надавала на вимогу необхідні документи. Також, суд відхиляє посилання представника [PERSON] на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 16.08.2017 року, оскільки такий вирок скасовано ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.12.2017 року, і [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із втратою нею суспільної небезпеки (а.с. 201-203). Крім того, суд враховує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, позбавлення батьківських прав є втручанням у право особи на повагу до приватного і сімейного життя, що передбачено статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому в даному випадку суду необхідно оцінити, наскільки таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві (п. 47 рішення у справі «Савіни про України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»). В пред'явленому позові необхідність позбавлення батьківських прав обґрунтована інтересами дитини, а саме для надання дитині незалежності від матері у цивільно-правових відносинах. Проте, під час розгляду справи, не було доведено того, що [PERSON] якимось чином перешкоджала дитині в реалізації своїх цивільних прав. В обґрунтування позову у цій частині зазначено, що [PERSON] тривалий час не могла отримати паспорт громадянина України, бо для цього була необхідна присутність матері. Проте, в судовому засіданні було встановлено, що у зв'язку з необхідністю отримання паспорта [PERSON] звернулась до матері лише в березні 2018 року, після чого [PERSON], попередньо з'ясувавши у [PERSON], які від неї необхідні документи, 11 квітня 2018 року відправила їй поштою свій паспорт, ідентифікаційний номер і свідоцтво про народження дитини, та 05 травня 2018 року [PERSON] отримала паспорт (а.с. 204, 9). Для вирішення будь-яких інших питань, які потребують участі матері, ні [PERSON], ні [PERSON] до [PERSON] не звертались. Таким чином, на переконання суду, з урахуванням встановлених судом обставин справи під час розгляду справи не було доведено необхідності позбавлення відповідачки батьківських прав, та що це буде відповідати інтересам дитини. Небажання дитини залежати від матері та відсутність порозуміння з нею не свідчить про дійсну відповідність позбавлення батьківських прав інтересам дитини. У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, позов в частині встановлення піклування і призначення піклувальника також задоволенню не підлягає, оскільки такі вимоги є похідними. Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] піклувальником, що є обов'язковим відповідно до ст. 60 ЦК України, до того ж Новомосковська районна державна адміністрація в своїй заяві просила в цій частині позову відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed