Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

26 січня 2021 року до суду надійшла вказана заява [PERSON] , в якій заявниця просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , видане 30 листопада 1998 року Комісією по приватизації державного житлового фонду Комбінату «Колос» згідно з розпорядженням №518-П від 30.11.1998. Свої вимоги заявниця мотивує тим, що 1998 року вона разом з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] приватизувала квартиру [ADDRESS] , про що було отримано свідоцтво комісії по приватизації державного житлового фонду комбінату «Колос» від 30.11.1998. У вказаному свідоцтві було допущено помилку у викладенні прізвища заявниці, яке зазначене як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », що відповідає її паспорту громадянина України. Вказана помилка є перешкодою для оформлення спадкових прав заявниці після смерті чоловіка, а саме у спадкуванні його частини у вказаній квартирі. Так, заявниця позбавлена можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим вона вимушена була зараз звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Квітки О.О. від 28.01.2021 заяву було прийнято, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку окремого провадження. В судове засідання заявниця з`явилася, пояснила, що дійсно в 1978 році вийшла заміж за [PERSON] , після чого змінила своє прізвище. Свідоцтво про шлюб оформлювалося російською мовою і там було зазначено « [PERSON] ». В подальшому, при оформленні свідоцтва про право власності на житло в 1998 році також було зазначено її прізвище як « [PERSON] », хоча в паспорті - « [PERSON] ». У зв`язку виниклими розбіжностями, вона не може оформити спадщину після смерті свого чоловіка. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка в отриманні ухвали про відкриття провадження у справі, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 липня 1978 року між « [PERSON] » (мовою оригіналу), [INFO] , та « [PERSON] » (мовою оригіналу), [INFO] , уродженкою с. Івашки Золочівського району Харківської області, укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом РАГС Харківської області, про що складено актовий запис № 99, та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації подружжя обрало спільне прізвище - « [PERSON] » (мовою оригіналу). За розпорядженням комісії по приватизації державного житлового фонду комбінату «Колос» № 518-П від 30.11.1998 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1998 належить квартира [ADDRESS] , що зареєстровано Дергачівським МБТІ у реєстровій книзі за № 2-667-П. З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Золочівським РВ УМВС України в Харківській області [PERSON] (російською мовою - [PERSON] ) народилася [INFO] в с. Івашки Золочівського району Харківської області, з 16.07.1978 перебуває у зареєстрованому Золочівським відділом РАГС Харківської області шлюбі з [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З посвідчення № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] (мовою оригіналу), 1947 року народження, має другу групу інвалідності. [INFO] у віці 69 років в смт Золочів Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] , про що 14 серпня 2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено актовий запис № 284 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявниця мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу вона не має можливості. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що написання прізвища заявниці [PERSON] у свідоцтві про право власності на житло від 30.11.1998 як «Мирошниченко» зроблено помилково, а отже факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1998, підтверджується дослідженими доказами, у тому числі її паспортом громадянина України, свідоцтвом про шлюб, в яких її прізвище російською мовою викладено однаково як « [PERSON] », та чоловіком якої зазначений мовою оригіналу [PERSON] , а тому заяву необхідно задовольнити. Відтак, порушені права підлягають захисту у обраний заявницею спосіб, шляхом встановлення факту належності спадкодавиці правовстановлюючого документу.

Outcome: approved