Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

27.08.2020р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31.10.2003 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі «ВА-БАНК». На теперішній час позивач має намір відчужити вказану нерухомість, однак через відсутність нотаріального посвідчення правочину, за яким вказаний будинок було придбано, останній позбавлений можливості оформити відповідну угоду в нотаріальній конторі. В зв`язку з цим, [PERSON] просить суд визнати дійсним договір № 2-2963 від 31.10.2003 року, який був укладений між ним та [PERSON] , посвідчений в товарній біржі «ВА-БАНК». В судове засідання позивач не з`явився, письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 15.10.2020р., просив розглянути справу без його участі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання також не з`явився. 29.09.2020р. подав до суду письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. Проти задоволення позову не заперечує, оскільки дійсно між ним та позивачем було укладено договір, за умовами якого він відчужив [PERSON] житловий будинок в [ADDRESS] . З`ясувавши позицію сторін щодо предмету спору, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.10.2003 року на товарній біржі «ВА-БАНК» в м. Херсон був посвідчений договір купівлі-продажу № 2-2963. За даним договором [PERSON] продав, а [PERSON] купив домобудівлю [ADDRESS] . Відповідно до п. 3 угоди, домобудівля була продана за 5500 гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцю» повністю при підписанні даного договору. До правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов`язки відповідно до правочину виникли в 2003 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктами 7, 13 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на домобудівлю з моменту підписання даного договору. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 14 листопада 2003 року право власності на домоволодіння зареєстровано за [PERSON] у Херсонському державному бюро технічної інвентаризації. Враховуючи, що всі зобов`язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved