Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

28.03.2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), треті особи: [PERSON] , [PERSON] , товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок триваючого залиття квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] , а над квартирою позивача знаходиться квартира № 68 , власником якої є третя особа-1 [PERSON] 14.04.2014 року відповідач купила квартиру [ADDRESS] , після чого незаконно, без будь-яких дозволів та погоджень, здійснила захоплення місць загального користування, зруйнувала дах будинку, що призвело до триваючого постійного затоплення квартири позивача. Вказані обставини були встановлені рішеннями Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 року у справі № 2-10146/2011 та від 13.12.2017 року у справі № 761/12608/15-ц. Так було встановлено, що залиття в квартирі третьої особи-1 [PERSON] стались з вини відповідача та внаслідок пошкодження даху будинку, що в подальшому призвело до залиття квартири позивача. Вказані обставини були зафіксовані актами обслуговуючої організації третьої особи-3 товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс». Окрім того, висновками експертів, здійсненими на замовлення позивача було встановлено факт залиття квартири позивача з вини відповідача та розмір матеріальної шкоди, який їй було завдано внаслідок такого залиття. Також, під час досліджень, було виявлено окремі культури грибків, що утворились внаслідок триваючого залиття, які є небезпечними для проживання. Посилаючись на викладене позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь суму матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири в розмірі 16368377,68 грн., що складається з: 192872,16 грн. вартості комплексу робіт з антисептичної обробки, 1403925,52 грн. вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 41580,00 грн. вартості послуг з перевезення та зберігання меблів, 9605,00 грн. судового збору, 6200,00 грн. вартості експертного будівельно-технічного обстеження та 17000,00 грн. вартості судово-експертного дослідження Окрім того, позивач також вважала, що внаслідок дій відповідача їй було також завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 100000,00 грн. та просила стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 02.04.2019 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.05.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2019 року. 05.06.2019 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення від третьої особи-1 [PERSON] 13.06.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні 14.06.2019 року розгляд справи було відкладено на 02.08.2019 року. Ухвалою суду від 02.08.2019 року було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено судовий розгляд справи по суті на 26.09.2019 року. 26.09.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він не погодився із позовними вимогами та просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що над квартирою позивача знаходяться технічне приміщення № 28, яке незаконно було переплановано в квартиру № 68 ; знаходиться дах будинку на рівні 11 поверху; частина даху будинку на рівні 12 поверху та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку. Таким чином, залиття могло статись також із вказаних приміщень. Окрім того, в актах про залиття, наданих позивачем не було встановлено причини залиття квартири позивачки у зв`язку із тим, що власник квартири 68 - [PERSON] не надав доступу до своєї квартири. Тобто матеріали справи не містять доказів, які безпосередньо вказують на потрапляння води до квартири позивача з тераси відповідача. Окрім того, надані висновки експерта не підтверджують дійсних обставин залиття квартири позивача, оскільки містять поверхневий аналіз пошкоджень, та у випадку оцінки суми завданого збитку, виходять за межі компетенції експерта. Рішення судів, на які посилається позивач, не мають преюдиційного значення для сторін, оскільки позивач не була учасником спорів. Окрім того, названі рішення стосуються факту залиття квартири третьої особи-1, які стались до 2015 року, тоді ж як залиття квартири позивача відбуваються з 2016 року. Також відповідачем було надано власні експертні дослідження, з яких вбачається, що перепланування технічного приміщення № 28 на 11 поверсі в житловому будинку [ADDRESS] в квартиру № 68 спричинило частковий демонтаж трасування систем внутрішнього водостоку, а також причинами залиття квартири [ADDRESS] можу бути потрапляння води з просторі, які знаходяться вище вказаної квартири, а саме з технічного поверху (квартира № 68 ), покрівлі на рівні 11 та 12 поверхів. Також представник відповідача звертав увагу суду на те, що відповідачем в період з 17.09.2018 року по 29.11.2018 року проводились додаткові роботи щодо відновлення первісного стану даху і покрівлі будинку на виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2012 року у справі № 2-10146/2011. 26.09.2019 року представником відповідача також було подано заяву про застосування позовної давності, в якій він зазначав, що позивачу стало відомо про залиття її квартири починаючи з 2014 року, а розмір завданої шкоди також розраховано починаючи з 2014 року та тому просив суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. 03.10.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Також 03.10.2019 року представник позивача подав заяву про відвід судовому експерту [PERSON] . 07.10.2019 року від третьої особи-1 [PERSON] надійшла відповідь на відзив. 10.10.2019 року представник відповідача надав клопотання про витребування у позивача оригіналів доказів, що були додані до позовної заяви. В судовому засіданні 10.10.2019 року було розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву в судовому розгляді для виклику судового експерта Веця В.В. в судове засідання. 25.10.2019 року від представника відповідача надішли заперечення на відповідь на відзив. 13.11.2019 року від третьої особи-1 надійшло клопотання про доручення додаткових документів до матеріалів справи. 22.11.2019 року від ТОВ «Київський експертний дослідний центр» надійшла заява про неможливість явки експерта в судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2019 року в задоволенні заяви представника позивача про відвід експерту Вецю В.В. було відмовлено. 02.12.2019 року представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні 02.12.2019 року позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Третя особа-1 [PERSON] та його представник позов підтримали та просили про його задоволення. Треті особи [PERSON] та ТОВ «Житло-Сервіс» в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який є власником квартири № 68 та сусідом позивача та відповідача, надав пояснення, що [PERSON] заблокувала всі виходи на дах будинку, побудувала на даху басейн, в зв`язку із чим було спричинено протікання даху. Квартира [PERSON] є затопленою, з його квартири вода в подальшому потрапляє до квартири позивача та до нижчих поверхів. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який працює архітектором, пояснив суду, що квартира 68 , власником якої є [PERSON] була переобладнана з технічного приміщення в квартиру та, можливо, там була невірно зроблена каналізація або система опалення, що може призводити до затоплення квартир, що знаходяться нижче. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2016 року, 12.12.2016 року, 03.01.2017 року, 12.06.2017 року, 06.09.2017 року, 18.12.2017 року, 26.07.2018 року стались залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу [PERSON] , про що було складено акти ТОВ «Житло-Сервіс», копії яких наявні в матеріалах справи. Причини залиття встановлено не було, оскільки власник квартири № 68 не надав доступу до своєї квартири. В процесі судового розгляду третя особа-1 [PERSON] пояснював ненадання доступу до квартири тим, що його не повідомляли про таку необхідність, а в квартирі він не проживає оскільки її було зруйновано внаслідок тривалого залиття. Згідно із висновком судового експерта Веця В.В. № 14734, складеного 28.12.2018 року за результатами обстеження 18.07.2018 року та дослідження документів, було встановлено наявність пошкоджень в квартирі [ADDRESS] та встановлено, що залиття квартири виникло в результаті протікання води з вище розташованого простору, а саме квартири № 68 , до якої вода потрапляє з даху будинку в результаті руйнації кахельного покриття, руйнації захисного шару парапету, недостатнього водовідведення води з покрівлі будинку над даною квартирою. Вартість відновлювально-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення недоліків, які виникли при пошкодженні неодноразовим залиттям квартири станом на час складання висновку становить 1199996,40 грн. Відповідно до висновку № 178 судового експертно-будівельного дослідження від 18.03.2019 року Науково-технічним центром «Будівельна експертиза», було встановлено, що наслідком перепланування частини даху багатоквартирного будинку по [ADDRESS] стало затоплення квартири [ADDRESS] через [ADDRESS] 68 внаслідок руйнації покрівлі у зв`язку із порушенням власником квартири [ADDRESS] Левчук гідроізоляційного шару покрівлі. Затоплення квартири має тривалий характер. Виявлені окремі культури грибків є небезпечними для проживання. Вартість комплексу робіт з антисептичної обробки приміщення квартири [ADDRESS] становить 192872,16 грн. , у тому числі ПДВ 32145,36 грн. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири [ADDRESS] становить 1403925,52 грн., у тому числі ПДВ 233987,59 грн. Окрім того, згідно із рішенням Шевченківського районного суду міста Києва в від 13.07.2012 року у справі № 2-10146/2011, було встановлено, що затоплення квартири [PERSON] сталося внаслідок порушення з боку відповідачки [PERSON] гідроізоляції покрівлі та зобов`язано останню власними силами та за власні кошти відновити первісний стан даху і покрівлі будинку [ADDRESS] , очистивши весь дах від забудови - паркану, альтанки та інших приміщень, в тому числі клумб, газонів, сміття та іншого забруднення, і здійснити належну гідроізоляцію покрівлі. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 27.03.2018 року у справі № 761/12608/15-ц було встановлено, що [PERSON] без будь-яких дозволів і погоджень, на даху в будинку [ADDRESS] підсобні приміщення, альтанку, камін, облаштовано по периметру клумби і газони, які огороджено високим 3-х метровим цегляним парканом. Під час даного будівництва було порушено гідроізоляцію даху, що призвело до систематичного, триваючого протягом останніх 3-х років залиття квартири [ADDRESS] . Внаслідок тривалого залиття квартири [ADDRESS] проживання в останній стало неможливим і квартира потребує капітального ремонту. Із отриманих від ТОВ «Житло-Сервіс» відповідей вбачається, що дозволів, необхідних на проведення перепланування даху будинку відповідачкою у встановленому порядку отримано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, позивач зобов`язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, враховуючи наведені висновки судових експертиз та складені акти про залиття, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та необхідності відшкодування позивачу завданих з вини відповідача збитків. Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Разом із тим, збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов`язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди. На момент судового розгляду ремонтні роботи в квартирі позивача не проведені, а також суду не надано доказів укладення договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому підстави для стягнення з відповідача сум ПДВ в розмірі 32145,36 грн. та 233987,59 грн. на користь позивача суд не вбачає. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача необхідно стягнути 1169937,93 грн. вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 160726,80 грн. вартості комплексу робіт з антисептичної обробки. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача, з вини відповідача, внаслідок якого було пошкоджено його майно, також вказане залиття спричинило у позивача тривалий стресовий стан та душевні переживання та призвело до необхідності вжиття додаткових заходів задля відновлення порушеного права, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню у розмірі 10000,00 грн. Також із матеріалів справи вбачається, що позивачкою було укладено договір про надання комплексу послуг щодо перевезення вантажу 03.08.2018 року та договір оренди складського приміщення від 26.07.2018 року та сплачено 38845,00 грн. за навантажувально-розвантажувальні роботи та 41580,00 грн. за оренду складського приміщення, що підтверджується копіями квитанцій про оплату. Оскільки вказані витрати були понесені позивачем у зв`язку із залиттям її квартири, з метою недопущення пошкодження речей, її вимоги в частині стягнення 41580,00 грн. вартості послуг з перевезення та зберігання меблів також підлягають задоволенню. Окрім того, позивач також просила суд стягнути з відповідача 9605,00 грн. судового збору, 6200,00 грн. вартості експертного будівельно-технічного обстеження та 17000,00 грн. вартості судово-експертного дослідження. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки витрати на проведення експертиз, які були понесені позивачем є судовими витратами в розумінні закону та підтверджені документально, суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача 6200,00 грн. вартості експертного будівельно-технічного обстеження та 17000,00 грн. вартості судово-експертного дослідження підлягають задоволенню. Разом із тим, оскільки позовні вимоги було задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 7637,27 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення, які викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив судом відхиляються з огляду на наступне. Так, представник відповідача зазначав, що над квартирою позивача знаходяться технічне приміщення № 28, яке незаконно було переплановано в квартиру № 68 ; знаходиться дах будинку на рівні 11 поверху; частина даху будинку на рівні 12 поверху та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку. Таким чином, залиття могло статись також із вказаних приміщень. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим названі твердження не підтверджені належними доказами та є припущеннями. Не містять зазначених обставин і висновки експертиз, які надані стороною відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Так, відповідачем було надано висновок експерта № 32/10-2018 року, складеного судовим експертом Галієвою О.М., в якому містяться висновки щодо влаштування квартири [ADDRESS] з порушенням вимог у галузі будівництва, а також того, що зміна функціонального призначення технічного приміщення [ADDRESS] квартиру № 68 спричинило частковий демонтаж/зміну трасування системи внутрішнього водостоку, що призвело до унеможливлення проведення планових та позапланових оглядів системи внутрішнього водостоку. Окрім того, згідно із висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 19-28СЕ від 26.09.2019 року, який наданий відповідачем, експертом було встановлено, що виходячи із наданих документів для проведення експертизи, можна дійти висновку, що вказані втручання в загальнобудинкові системи опалення, вентиляції, водопостачання, водовідведення в квартирі № 68 можуть спричинити їх псування та як наслідок - залиття квартир №№ 67,68. Причинами залиття квартири [ADDRESS] може бути потрапляння води з просторі, які знаходяться вище вказаної квартири, а саме з технічного поверху (квартира № 68 ), покрівлі на рівні 11 та 12 поверхів. Разом із тим, наведені висновки експертиз, що були надані стороною відповідача, не містять однозначної відповіді щодо причин залиття квартири позивача, а також містять припущення про можливе потрапляння води, за умови псування систем опалення та водовідведення у квартирі № 68 . Таким чином, вказані висновки не можуть бути взяті до уваги судом. Окрім того, залиття квартири позивача зафіксовані актами в період з 25.05.2016 року по 26.07.2018 року, тоді як висновок експертизи № 19-28СЕ від 26.09.2019 року був підготовлений на підставі наданих експерту документів та за результатами візуального обстеження покрівлі другої секції житлового будинку по [ADDRESS] 30.08.2019 року. Разом із тим, представник відповідача сам в судовому засіданні стверджував, що в листопаді 2018 року відповідачем було виконано рішення Шевченківського районного суду міста Києва в від 13.07.2012 року у справі № 2-10146/2011 в частині відновлення первісного стану даху і покрівлі будинку [ADDRESS] , на підтвердження чого було надано акт від 29.11.2018 року між [PERSON] , ТОВ «БК «КРОМЛЕХ» та ТОВ «Житло-Сервіс». З огляду на зазначене, стороною відповідача не доведено того, що залиття сталось не з вини [PERSON] , як і не доведено того, що залиття сталось з вини третьої особи ТОВ «Житло-Сервіс». Щодо посилань з приводу того, що в актах про залиття, наданих позивачем не було встановлено причини залиття квартири позивачки у зв`язку із тим, що власник квартири 68 - [PERSON] не надав доступу до своєї квартири, слід зазначити наступне. В актах про залиття, наданих позивачем, зафіксовано сам факт залиття квартири [ADDRESS] , тоді як факт затоплення квартири [ADDRESS] через квартиру 68 внаслідок руйнації покрівлі у зв`язку із порушенням власником квартири [ADDRESS] Левчук гідроізоляційного шару покрівлі був підтверджений висновком № 178 судового експертно-будівельного дослідження від 18.03.2019 року Науково-технічного центру «Будівельна експертиза». Таким чином, заперечення відповідача жодним чином не спростовують позовних вимог позивача та судом відхиляються. Окрім того, представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності, в якій він зазначав, що позивачу стало відомо про залиття її квартири починаючи з 2014 року, а розмір завданої шкоди також розраховано починаючи з 2014 року та тому просив суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України). За змістом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 цього Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-2469цс16: «Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше». Так, представник позивача зазначав, що позивач довідалась про особу, яка порушила її права, а саме відповідача [PERSON] та особу, яка здійснила залиття належної їй квартири лише з висновку експерта Веця В.В. № 14734, складеного 28.12.2018 року. Разом із тим, відповідачем не було доведено, що інформацію про порушення прав позивача можна було отримати раніше. З огляду на зазначене, заява представника відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності стягнути з відповідача на користь позивача 1169937,93 грн. вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 160726,80 грн. вартості комплексу робіт з антисептичної обробки, 41580,00 грн. вартості послуг з перевезення та зберігання меблів, 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 7637,27 грн. судового збору, 6200,00 грн. вартості експертного будівельно-технічного обстеження та 17000,00 грн. вартості судово-експертного дослідження.

Outcome: partial