Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

28 травня 2019 року до Іванківського районного суду Київської області від Святошинського районного суду м.Києва за підсудністю надійшла справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. ТОВ «Фінансова компанія «АРС-Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, [PERSON] , посилаючись на те, що 12 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» (надалі ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ») та [PERSON] уклали договір позики № 2017/07/12-2. За умовами вказаного договору позики ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» надало [PERSON] шляхом безготівкового перерахування на його поточний рахунок суму позики в розмірі 636 314 (шістсот тридцять шість тисяч триста чотирнадцять) гривень 27 копійок зі строком повернення 12.01.2018 р. Факт надання позики (перерахування грошових коштів) [PERSON] підтверджується випискою за 12.07.2017р. по поточному рахунку ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» і платіжним дорученням від 12.07.2017р. № 483. 12.07.2017р. між ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» та [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гурченок Н.І. за реєстровим № 215 від 12.07.2017 p., було укладено Договір застави, посвідчений Приватний нотаріусом київського міського нотаріального округу Алексашиною Ю.Б. за реєстровим № 589, 590. Відповідно до п. 2.1 договору застави зобов`язання за вказаним договором позики забезпечуються заставою транспортного засобу Марки MERCEDES-BENZ, Модель GLE 250, рік випуску 2017, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого Центром 8047 04.07.2017, який належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] . 15.08.2017 р. [PERSON] шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» сплатив за вказаним договором позики проценти в сумі 38 178 (тридцять вісім тисяч сто сімдесят вісім) гривень 86 копійок, що підтверджується випискою за 15.08.2017 р. по поточному рахунку ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ». Однак жодних інших грошових надходжень на поточний рахунок від [PERSON] . ТОВ СК «АРС-КАПІТАЛ» отримано не було, що є порушенням умов договору позики № 2017/07/12-2 та є підставою для примусового стягнення з [PERSON] заборгованості та штрафних санкцій, передбачених договором позики. Так, з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. від 23.01.2018 року на підставі договору застави від 12.07.2017 p., ТОВ «ФК «АРС-Капітал» звернулося до ДВС з метою звернення стягнення на транспортний засіб Марки MERCEDES-BENZ, Модель GLE 250, рік випуску 2017, шасі (кузов, рама) номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований Центром 8047 04.07.2017. У відповідності з вказаним виконавчим написом від 23.01.2018 року, за рахунок коштів від реалізації зазначеного транспортного засобу передбачено задоволення наступних вимог стягувача ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» у розмірі 817 453 (вісімсот сімнадцять тисяч чотриста п`ятдесят три) грн. 18 коп.: - суми позики з урахуванням зміни курсу гривні до долару США у розмірі 671 545 (шістсот сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок п`ять) грн. 15 коп.; - процентів за користування позикою в розмірі 80 585 (вісімдесят тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 43 коп.; - пені в розмірі 1% від суми простроченого грошового зобов`язання в розмірі 60 322 (шістдесят тисяч триста двадцять дві) грн. 60 коп. Строк за який проводиться стягнення з 12 вересня 2017 по 18 грудня 2017 року. Проте, незважаючи на застосування штрафних санкцій, відповідач [PERSON] продовжує порушувати умови Договору позики № 2017/07/12-2 та продовжує ігнорувати умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів та процентів за їх користування. Відповідно до п.3.2 Договору позики, строк дії договору становить 6 місяців з «12» липня 2017 року по «12» січня 2018 року включно. Згідно з п.3.3. вказаного Договору позики, закінчення дії строку Договору позики №2017/07/12-2, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРС-КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 40894130) грошові кошти у сумі 2 071 171 (два мільйони сімдесят одна тисяча сто сімдесят одна) грн. 86 коп. та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 18 червня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 11 год. 30 хв. 04 жовтня 2019 року. 04 жовтня 2019 року до канцелярії суду представником ТОВ «Фінансова компанія «АРС-КАПІТАЛ», адвокатом Проходою Ю.В. було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку із частковим стягненням суми боргу на суму 812 453,18 грн. та просять стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 1 258 718, 68 грн. та яка складається із заборгованості 25 374,77 грн. за тілом позики, 117 397, 16 грн. за відсотками, 500 000, 00 грн. пеня, 107 129, 79 грн. інфляційні витрати, 569 139, 56 грн. - 50 % річних; стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 18 880,78 грн. та повернути позивачу судовий збір у розмірі 12 186,80 грн. у зв`язку із зменшенням позовних вимог. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 04 грудня 2019 року на 11 год. 00 хв. У судове засідання 04 грудня 2019 року сторони не з`явилися. Представник позивача, адвокат - Прохода Ю.В. подав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повістку не отримав. Конверт повернуто Укрпоштою на адресу суду з відміткою про причини повернення «за зазначеною адресою не проживає», тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Судове засідання відкладено на 16 січня 2020 року на 08 год. 00 хв. для уточнення розрахунку заборгованості за відповідачем. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Прохода Ю.В. уточнені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «АРС-КАПІТАЛ» підтримав та наполягав на задоволенні у повному обсязі. Надав у судовому засіданні довідку-розрахунок заборгованості за Договором позики №2017/07/12 від 12.07.2017 р. ( [PERSON] ) станом на 02.10.2019р. Відповідач у судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань до суду не надіслав. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки № 141, виданої 11.06.2019 року Володарською сільською радою Поліського району Київської області слідує, що гр. [PERSON] , на території Володарської сільської ради на даний час не зареєстрований і не проживає (знято з реєстрації 15.03.2017 року). Встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «АРС-Капітал» є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки. Судом встановлено, що 12 липня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» та [PERSON] уклали договір позики №2017/07/12-2. За умовами вказаного договору позики ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» надала [PERSON] шляхом безготівкового перерахування на його поточний рахунок суму позики в розмірі 636 314, 27 грн. зі строком повернення 12.01.2018р.Факт надання позики (перерахування грошових коштів) [PERSON] підтверджується випискою за 12.07.2017 р. по поточному рахунку ТОВ «ФЙК «АРС-КАПІТАЛ» і платіжним дорученням від 12.07.2017 р. № 483. ТОВ «Фінансова компанія «АРС-Капітал» свої зобов`язання за Договором позики № 2017/07/12-2 від 12 липня 2017 року виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Вказаний факт підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за Договором позики № 2017/07/12-2 від 12 липня 2017 року. Згідно з п. 3 Договору строк дії договору становить шість місяців : з 12 липня 2017 року по 12 січня 2018 року, однак закінчення строку Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. В якості забезпечення Договору позики, 12 липня 2017 року сторони уклали Договір застави транспортного засобу, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алексашиною Ю.Б. та зареєстрований в реєстрі за №589,590 (а.с.14-17). Порядок повернення позики передбачено п. 4, відповідно до якого: днем повернення позики вважається 12 січня 2018 року, позика повертається в повному розмірі в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця, з урахуванням валютного курсу станом на день платежу ( п.2.5 ). Відповідно до п. 5 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позику у строки та у розмірі передбачені Договором; сплатити проценти за Договором у строки та у розмірі, передбачені Договором; сплатити штрафні санкції у разі порушення умов Договору. Розмір процентів за користування грошовими коштами, відповідно до п.2.3 Договору складає 6 % в місяць (72%) річних, від фактичного розміру позики. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування позикою. Договором також передбачено штрафні санкції за несвоєчасну сплату процентів або несвоєчасне повернення суми позики. Так, відповідно до п.6 Договору, якщо Позичальник своєчасно не сплатив проценти за користування грошовими коштами або своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити Позикодавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 1% від суми простроченого грошового зобов`язання за кожний день прострочення з дати виникнення простроченої заборгованості по дату погашення простроченої заборгованості, включаючи дату погашення. Відповідно до п. 6.2 Договору позики. Сторони домовились, що пеня за Договором нараховується протягом всього строку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором по день їх виконання. Додатково сторони домовились, що у разі прострочення строку повернення позики або її частини, або процентів за користування позикою, позичальник несе відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, шляхом оплати позикодавцю 50% річних від вчасно несплаченої суми за весь час прострочення. У зв`язку з неможливістю виконувати свої зобов`язання по поверненню відсотків та суми позики позичальником, між сторонами була укладена додаткова угода, якою були внесені зміни до Договору позики щодо терміну повернення позики 12.07.2017 року до 29.03.2019 р. включно( а.с 22). Позивач повідомив, що станом на 02.10.2019 р. наявні підстави для зменшення розміру позовних вимог у зв`язку із частковим стягненням суми боргу на суму 812 453,18 грн. Таким чином, з урахуванням зазначеного, сума заборгованості складає 1 258 718,68 грн. та складається з: 25 374,77 грн. за тілом позики, 117 397,16 грн. за відсотками, 500 000,00 грн. пеня, 107 129,79 грн. інфляційні втрати, 569 139,56 грн. - 50 % річних. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий,, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст.2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо отримання, користування і повернення позики а також виконання зобов`язань врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.І та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку. Договір позики вважається укладеним в момент учинення дій щодо передання предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст. 1046 ЦК). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику. Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у томі числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У ч.1 ст.1049 ЦК встановлено, що, за договором позики, позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу, тобто суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частинами 1-3 статті 549 ЦК визначено, що неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Наданий до суду договір позики № 2017/07/12-2 від 12.07.2017 року, який містить підписи сторін, банківське платіжне доручення №483 від 12.07.2017року про банківський переказ на ім`я відповідача повної суми грошей, визначених у договорі, надають змогу суду вважати, що зазначений договір позики є дійсним і реальним, а тому визнати, що між сторонами дійсно виникли зобов`язання по виконанню вищенаведеного договору позики. Судом визначаються доведеними і розрахунки заборгованості, які не спростовані будь-якими іншими доказами. Як вбачається із наданої представником позивача довідки-розрахунку заборгованості станом на 02.10.2019р., у відповідача наявна заборгованість за договором позики №2017/07/12 від 12.07.2017р., яка дорівнює 1 258 718,68 грн. та складається з : 25 374,77 грн. - тіло позики; 117 397, 16 грн. - відсотки; 439 677, 40 грн. - пеня; 107 129,79 грн. - інфляційні витрати; 569 139,56 грн. - 50 % річних, нараховані на суму прострочення. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ч.І ст.549, п.З ч.І ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно ч.З ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до п.п. 6.1-6.2. договору позики № 2017/07/12-2 від 12.07.2017року, якщо позичальник своєчасно не сплатив проценти за користування грошовими коштами або своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити позикодавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 1% від суми простроченого грошового зобовязання, за кожний день прострочення з дати виникнення простроченої заборгованості по дату погашення простроченої заборгованості, включаючи дату погашення). Сторони домовились, що пеня за цим Договором нараховується протягом всього строку невиконання Позичальником своїх обов`язків за цим договором по день їх виконання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 18 880,78 грн.

Outcome: approved