Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

28.03.2017 року ПАТ КБ „ПриватБанк» (надалі [PERSON]) звернулось до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який мотивовано тим, що 25.02.2011 року, відповідно до укладеного договору №б/н, відповідач, як позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27,60% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач виконав свої зобовязання та надав Позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2 800,00 грн. Однак, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. В звязку з тим, що відповідач не виконала належним чином умови укладеного Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним Договором, яка станом на 15.03.2017 року становить 32\~777,37 грн. та складається з наступного: - 2\~431,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 25\~109,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 1\~537,02 грн. штраф (процентна складова). Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом до відповідача за захистом своїх порушених прав та інтересів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що відповідач по справі неодноразово користувалась кредитними продуктами ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідачу неодноразово видавались відповідні картки з привязкою до них кредитних лімітів. Кредитними коштами відповідач по справі активно користувалась, що вбачається з банківської виписки, що долучена до матеріалів справи. Відповідач підписавши анкету заяву про приєднання до умов і правил банківських послуг надала свою безумовну згоду на встановлення кредитного ліміту, який встановлено за рішенням банку. Останній картковий рахунок за № 5168742311702249, яким відповідач користувалась, що вбачається з виписки стартував 11.10.2013 року. Відповідач користуючись кредитними коштами та частково погашаючи кредитну заборгованість не вносила кошти для погашення кредиту в повній мірі, що зумовило виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Вказівка в анкеті заяві, що відповідач погодилась на отримання пенсійної картки, не спростовує ту обставину, що відповідач користувалась кредитними коштами, оскільки згідно правил ПАТ КБ «Приватбанк», можлива привязка кредитних коштів і до пенсійної картки. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, пояснив, що [PERSON] не отримувала кредит в ПАТ КБ „ПриватБанк», кредитними коштами не користувалася, послався на заперечення проти позову, в яких зазначив, що згідно змісту анкети-заяви від 25.02.2011 року [PERSON] замовила в ПАТ КБ «Приватбанк» послугу по відкриттю пенсійної картки та ощадкнижки (депозит), що, на думку представника, виключає можливість отримання відповідачем кредитних коштів, вказав, що при заповненні анкети заяви не обговорювалось і не погоджувалося питання про розмір кредитних лімітів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що [PERSON] 25.02.2011 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.5). Своїм підписом в анкеті-заяві [PERSON] погодилася, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїм підписом в анкеті заяві підтвердила, що ознайомилася та згодна із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, зобовязалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua (а.с.5-30). За зазначеним договором відповідач отримала платіжну картку з кредитним лімітом в розмірі 2 800 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 122) Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», Відповідач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що відповідає п. 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та закону. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак, згідно розрахунку суми боргу, заборгованість відповідача по договору станом на 15.03.2017 року становить 32\~777,37 грн. та складається з наступного: - 2\~431,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 25\~109,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 1\~537,02 грн. штраф (процентна складова). Отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів підтверджується розрахунком заборгованості станом на 15.03.2017 року, а також випискою по банківському рахунку (а.с.4, 97 - 116). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Заперечення представника відповідача щодо того, що [PERSON] не погоджувалася на отримання кредитного ліміту під час підписання анкети-заяви 25.02.2011 року, не користувалася встановленим кредитним лімітом спростовуються матеріалами справи, а саме випискою по рахунках відповідача за період з 01.01.1999 року по 18.09.2017 року, з якої вбачається, що відповідач тривалий час активно користувалася продуктами ПАТ КБ «Приватбанк», мала в користуванні кілька розрахункових карт, здійснювала операції з переказу коштів між картами, здійснювала операції з погашення кредитної заборгованості (а.с.97-116). Зокрема, але не обмежуючись, 11.10.2013 року було здійснено збільшення та установлення кредитного ліміту по карті 5168****2249 в розмірі 2\~800 гривень. Тоді ж було здійснено переведення залишку відємного сальдо кредитних коштів (непогашеної заборгованості) з попередньої карти (строк дії якої завершувався) на карту № 5168742311702249 в сумі 2\~686,08 гривень та 113,92 гривень, після чого розмір кредитної заборгованості (що відповідало ліміту) на карті 5168****2249 склав 2\~800 гривень. [PERSON] несистематично здійснювала погашення кредитної заборгованості по даному кредитному рахунку, востаннє 20.03.2014 року в сумі 150 гривень. \~В подальшому відповідач перестала виконувати свої зобов'язання. 12.05.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» було знижено кредитний ліміт по карті [PERSON] до 2\~440 гривень (а.с.122). Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала на підставі укладеного договору кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування, але взяті на себе зобовязання належним чином не виконала, чим істотно порушила умови укладеного договору. Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача. Заперечення представника відповідача щодо не укладення позивачем з відповідачем кредитного договору спростовуються дослідженими доказами та фактом підписання відповідачем анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.02.2011 року, що разом із памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Факт підписання відповідачем наведеної анкети заяви стороною відповідача в судовому засіданні не заперечувався. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved