Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

27 червня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 06 серпня 2000 року Томашовським сільськвиконкомом Брестського району Брестської області було зареєстровано шлюб [PERSON] і [PERSON], актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Сидорук на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-АЛ №0071581 від 06.08.2000 року. В даному шлюбі у подружжя двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу позивач вказує те, що у подружжя протилежні особисті погляди на сімейне життя та шлюб, що призвело до постійних непорозумінь, розладу і фактичного припинення шлюбних стосунків. Подружжя проживає окремо, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій зазначив, що позов підтримує, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 06 серпня 2000 року Томашовським сільськвиконкомом Брестського району Брестської області було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Сидорук на [PERSON]. Подружжю видано повторне свідоцтво про укладення шлюбу серії І-АЛ №0290302 від 28.06.2017 року (а.с. 10). В даному шлюбі у подружжя двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5-6). Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. Отже позов слід задовольнити і шлюб за вимогою позивача розірвати. За клопотанням відповідача [PERSON] після розірвання шлюбу їй залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 640 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved