Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

28 листопада 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просять суд визнати дійсним, реальним та виконаним правочин - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.01.2002 року за №01/17-НД, а саме - квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений на Павлоградській товарній біржі між позивачами з однієї сторони та відповідачами з другої сторони. Позовна заява мотивована тим, що 16.01.2002 року між сторонами по справі був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір був укладений на Павлоградській товарній біржі. Місце розташування: м. Павлоград вул. Леніна, 103. Квартиру продано за 1000 гривень, грошові кошти у розмірі 1000 гривень продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Договір купівлі-продажу зареєстрований 16.01.2002 року на Павлоградській товарній біржі за №01/17-НД. Правочин обома сторонами повністю виконаний: Відповідачами були звільнені всі приміщення, передані ключі, відповідач знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивачі використовують квартиру протягом 15-ти років для постійного проживання, зареєстровані за вказаною адресою, регулярно оплачують комунальні платежі та утримують квартиру в належному санітарно-технічному стані. На час укладення договору 16.01.2002 року, сторони не знали, що правочин підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. Ухвалою від 26.12.2017 року по даній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Станом на 19.02.2018 року позивачі у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, згідно якої просили суд розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви у яких просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача та відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд вважає можливим розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 січня 2002 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони (продавці) та [PERSON], [PERSON] з другої сторони (покупці), укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив двокімнатну квартиру № 21 в жилому будинку № 2-1 по вул. Достоєвського м. Павлограда Дніпропетровської області, договір зареєстрований за реєстраційним № 01/17-НД. Згідно довідки Колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризаційної справи» № 470 від 20 лютого 2018 року, право власності на квартиру № 21 в жилому будинку № 2/1 по вул. Достоєвського м. Павлограда Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] та [PERSON], станом на 16.01.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 16.01.2002 року Павлоградської товарною біржею за р. 01/17-НД Матеріали справи не містять спростування твердження позивача, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна. Зазначені обставини визнаються сторонами, а тому, відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно до ст.47 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на частин 2,4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Тобто на час укладення спірних договорів до 01.01.2004 року угоди зареєстровані на біржах договори про відчуження нерухомого майна, нотаріальному посвідченню не підлягали і є дійсними по формі. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Outcome: approved