Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

27.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.09.2006 року між відповідачем та АКБ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір №457 про кредитування поточного рахунку (овердрафт). Правонаступником АКБ «Райффайзен Банк Аваль» спочатку стало ЗАТ «ОТП Банк», потім ПАТ «ОТП Банк» і в кінцевому варіанті ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором факторингу від 27.01.2012 року. Відповідно до умов договору кредиту відповідачу було надано овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 325000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування непростроченим кредитом у розмірі 21% річних та за користування простроченим кредитом у розмірі 36% річних. Позивач вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 23.12.2013 року за укладеним кредитним договором виникла заборгованість відповідача перед позивачем на суму 21168,19 грн., тому із посиланням на положення укладеного між сторонами договору та норми чинного законодавства України, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати пов'язані зі сплатою судового збору. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2006 року між відповідачем та АКБ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір №457 про кредитування поточного рахунку (овердрафт). Відповідно до умов договору кредиту відповідачу було надано овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 325000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування непростроченим кредитом у розмірі 21% річних та за користування простроченим кредитом у розмірі 36% річних. Правонаступником АКБ «Райффайзен Банк Аваль» стало ЗАТ «ОТП Банк», в подальшому ПАТ «ОТП Банк» і в кінцевому варіанті ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до договору факторингу №27/0112 від 27.01.2012 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України», клієнт передає, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Зокрема, право вимоги було відступлене по договору №457 від 19.09.2006 року укладеним з [PERSON] на суму заборгованості 21168,19 грн. (а.с. 20-24). За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є належним позивачем у справі. Відповідно до п.п. 1.1., 4.1.1., 4.1.2, 8.1. договору про кредитування поточного рахунку, банк надає позичальнику овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку в розмірі ліміту овердрафту, який становить 32500,00 грн., а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту і сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання, як це зазначено в цьому договорі. За користування непростроченим кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку плату у вигляді відсотків в розмірі 21% з розрахунку 365 днів в році. За користування простроченим до повернення кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку плату у вигляді відсотків в розмірі 36% з розрахунку 365 днів в році. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 21168,19 грн., яка складається з: - 13776,46 грн. - залишок заборгованості за кредитом; - 7391,73 грн. - сума несплачених відсотків за користування кредитом. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розміру заборгованості та дотримання умов договору кредиту відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов укладеного ним договору. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором про кредитування поточного рахунку, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості по кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved