Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~27.07.2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 17.07.2008 року було розірвано. За час шлюбу в них з відповідачем [INFO] народилася спільна дитина донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу та уже протягом 13 років [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться її життям та здоров`ям. На підставі судових рішень з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] присуджені до стягнення аліменти, однак, своїх зобов`язань останній не виконує. У зв`язку з цим, у [PERSON] в рамках відповідного виконавчого провадження виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на липень 2021 року становить 17000 грн. Крім того, через наявну заборгованість по аліментах, із відповідача на її користь стягнуто 22000 грн. пені. Враховуючи наведене, а також положення ст. 196 СК України, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період із 01.03.2020 року по 23.07.2021 року в сумі 45020 грн. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 17.07.2008 року Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області було розірвано, про що вчинено відповідний актовий запис за № 404. [INFO] в сторін народилася спільна дитина донька [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серїі [NUMBER] . Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2017 року в цивільній справі № 161/16925/17 з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] в збільшеному розмірі в сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Вищевказане судове рішення набрало законної сили та на його виконання було видано виконавчий лист, який пред`явлено до Горохівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів). Як вбачається із довідок Горохівського ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) № 18.1-24/9391 та № 18.1-24/9849 від 07.06.2021 року, у [PERSON] станом на 01.06.2021 року існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16000 грн., а також по сплаті пені, яка утворилася за прострочення сплати аліментів у розмірі 22000 грн., що була стягнутою з відповідача на користь позивачки рішенням Горохівського районного суду Волинської області. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач «зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що «пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток». Як вбачається із наданого позивачкою розрахунку, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка суми несплачених [PERSON] аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період із 01.03.2020 року по 23.07.2021 року складає 45020 грн. Суд вважає вищевказаний розрахунок належним доказом у справі, у свою чергу достовірність такого відповідачем не спростована. Отже, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів відповідає вимогам закону. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів у заявленому останньою розмірі, оскільки така перевищує 100 % суми наявної [PERSON] заборгованості по аліментах, що суперечить приписам ч. 1 ст. 196 СК України. За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] да [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 16000 грн. неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період із 01.03.2020 року по 23.07.2021 року. Визначаючи саме такий розмір пені, суд бере до уваги ту обставину, що [PERSON] не було надано жодних доказів того, що станом на 23.07.2021 року у [PERSON] існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки саме в розмірі 17000 грн., про що позивачка зазначила у своєму позові. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі ст. ст. 155, 196 СК України,

Outcome: partial