Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

28 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилась йому рідною тіткою. Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно. За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла йому належні їй 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців першої черги, спадкоємців за заповітом, та таких, що мають право на обов'язкову частку у спадщині не має. У встановлений законом термін він звернувся до Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Під час звернення нотаріус оглянула представлені документи, та зазначила, що у заповіті зазначено лише 39/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходяться по [ADDRESS] та нічого не вказано з приводу земельної ділянки, яка була приватизована значно пізніше, після складання заповіту. При цьому він є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] не тільки по заповіту, а й по закону, однак, у нього відсутні на руках документи, що підтверджують родинні стосунки з померлою у зв'язку з чим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] На сьогодні документи, що підтвердили б факт наявності родинних відносин, а саме: свідоцтво про народження його батька - [PERSON] та [PERSON] відсутні. Заявник зазначає, що встановлення факту родинних відносин йому необхідно для отримання спадщини за законом. Заявник просить встановити факт, що [PERSON] була рідною сестрою його батька, [PERSON] та доводиться заявнику рідною тіткою. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи містяться заява щодо розгляду справи у відсутність представника (а.с. 25). Вислухавши доводи та пояснення представника заявника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно відповіді КП «ДМБТІ» ДОР станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності на домоволодіння [ADDRESS]: 61/100 ч. за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 8 ДДНК; 39/100 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності 04 квітня 1978 року (а.с. 4, 39). 15 грудня 1983 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належні їй тридцять дев'ять сотих частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с. 5, 32). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю III - ДП №097603 [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 19 жовтня 2000 року № 2705 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0614 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Самарського району [ADDRESS] (а.с. 6). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8, 28). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], в графі «Батько» зазначено - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], яка народилась [INFO] в графі батьки зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Державний архів Дніпропетровської області 06 серпня 2014 року на запит 8ДДНК повідомив про те, що підтвердити факт народження [PERSON] у 1911 році в с. Ігрень Новомосковського повіту Катеринославської губернії не можливо через відсутність на зберіганні метричних книг церкви с. Ігрень за вказаний період (а.с. 10). Постановою від 19 серпня 2014 року державного нотаріуса 8 ДДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] після померлої тітки [PERSON] у зв'язку із відсутністю у [PERSON] документів, що підтверджують родинні стосунки з померлою (а.с.11,42). Згідно домової книги [PERSON], 1987 року народження, [PERSON], 1989 року народження, [PERSON], 1916 року народження, [PERSON], 1911 року народження, [PERSON], 1960 року народження проживали за однією адресою (а.с. 13-15). 13 квітня 2012 року [PERSON] звернувся до 8ДДНК з заявою про прийняття спадщини за всіх підстав, за заповітом та за законом після померлої [INFO], [PERSON] (а.с. 27). 19 серпня 2014 року [PERSON] надав у 8ДДНК заяву відповідно до якої просив видати на його ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Відповідно до інформації про наявність прав на земельні ділянки, що зареєстровані у Державному реєстрі земель станом на 01 січня 2013 року - землекористувачами або землевласниками присадибної земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 66). 11 грудня 2014 року начальник Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції на запит суду повідомила, що за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про шлюб, народження дітей за період з 01 січня 2009 року по 10 грудня 2014 року відносно [PERSON], 1916 року народження не виявлено (а.с. 68). Показами допитаних судом свідків з урахуванням фото-таблиці з фотокартками, суду було вказано на осіб, які зображені на фотокартках, а також підтверджено родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-18). Дані правовідносини регулюються ЦК України та ЦПК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Даний факт повністю підтверджений в судовому засіданні. Встановлення даного факту не суперечить діючому законодавству і тягне для заявника юридичні наслідки, які мають для нього значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved