Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

27 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обгрунтовання своїх вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться по вул. Молодіжній, 8 в с.Ворончин Рожищенського району Волинської області. Крім позивача в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною онука позивача та вже тривалий час з листопада 2015 року, не проживає в даному будинку, не оплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не хоче. На даний час фактичне місце проживання відповідача позивачу не відоме. Вважає, що відповідач порушує її права як власника. Просить визнати відповідача [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Молодіжній, 8 в с.Ворончин Рожищенського району Волинської області. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, 17.01.2018 року представник позивача подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Заявлені позивачем позовні вимоги підтримав, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, заперечень проти позову також не надала (а.с. 27, 37). Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснюється у заочному порядку. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядають за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15.12.2017 року. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.319, ч.1 ст.321, ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по вул. Молодіжній, 8 в с.Ворончин Рожищенського району Волинської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.07.2009 року (а.с.8), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.07.2009 року (а.с.9), довідкою Ворончинської сільської ради Рожищенського району Волинської області від 04.10.2017 року № 520 (а.с.10), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 14.07.2009 року (а.с.11-15). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 16.08.2013 року зареєстрована за адресою: [INFO] (Щорса), 8, Рожищенського району Волинської області, що стверджується довідкою Ворончинської сільської ради Рожищенського району Волинської області про склад сімї та проживання від 04.10.2017 року № 519 (а.с.16), відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області від 07.12.2017 року (а.с.29). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 05.09.2017 року в позові [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено, при цьому було встановлено, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрована в [INFO], проте з листопада 2015 року на території сільської ради не проживає (а.с.17-18). Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 09.11.2017 року рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 08.09.2017 року в даній справі залишено без змін (а.с.19-20), ухвала суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Оскільки відповідач [PERSON] після розлучення з онуком позивача [PERSON] перестала бути членом сімї власника будинку [PERSON], фактично припинила користуватись цим жилим приміщенням, переїхавши на інше місце проживання, яке позивачу невідоме, ніяких обовязків щодо утримання будинку відповідач не несе, будь-якої домовленості із власником житла та інших законних підстав на збереження за нею житла немає, а тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Молодіжній, 8 в с.Ворончин Рожищенського району Волинської області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved