Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

28.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] . Окрім того, просив зобов`язати Миколаївський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області: виключити з актового запису про народження дитини відомості про батька, внесені на підставі ст.. 135 СК України; записати його батьком дитини; змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з [PERSON] , з кінця 2010 року перебували у фактично шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу . [INFO] у них народився син [PERSON] . 30.06.2016 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Зазначив, що після народження дитини піклувався про сина, займався його вихованням та матеріальним утриманням. У кінці 2016 року, під час розгляду в суді справи про розірвання шлюбу, він звернувся до органу РАЦС з метою отримання дублікату свідоцтва про народження дитини, у видачі якого йому було відмовлено, по тій причині, що він не є офіційним батьклм [PERSON] . Вищенаведені обставини, послугували підставою для його звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Андрощука В.В. від 04.01.2017 року у справі було відкрито провадження. 10.04.2017 року в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] надав до суду письмові пояснення [PERSON] , якими вона заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції наголосила на тому, що їй як матері дитини достеменно відомо, що позивач не є біологічним батьком її сина неповнолітнього [PERSON] .. З позивачем у фактично шлюбних відносинах вона не перебувала, та вказане твердження [PERSON] , є безпідставним, не підтвердженим будь-якими належними та допустимими доказами. Одночасно подані позивачем докази, а саме квитанції та фотокартки, як і покази свідків, не можуть доводити факт батьківства [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] .. Зазначила, що проти призначення генетичної експертизи заперечує, оскільки відібрання біологічних зразків є втручання у приватне життя дитини, та може спричинити їм з сином шкоду. Разом з тим, висловила свою позицію, що у разі прийняття судом рішення про визнання батьківства позивача стосовно її неповнолітнього сина без проведення судово-генетичної експертизи, по причині її (відповідачки) незгоди з проведенням такої, з урахуванням положень ст.146 ЦПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), воно не буде законним та обґрунтованим. Вказала, що позивачем обрано невірний спосіб захисту з огляду на те, що заява про встановлення батьківства розглядається в порядку окремого провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2017 року по справі призначено судово-генетичну експертизу, з одночасним зобов`язанням сторін з`явитися та забезпечити явку дитини до експертної установи для відібрання біологічних зразків. Провадження по справі зупинено. Як вбачається з матеріалів справи, на неодноразові повідомлення, щодо необхідності явки до експертної установи, відповідач разом з дитиною для відбору біологічних зразків не з`явилася. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва №415 від 10.07.2017 року, відповідно до п.п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було здійснено повторний автоматизований розподіл та справу було передано судді Біцюку А.В. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва Біцюка А.В. від 13.07.2017 року провадження у справі було відновлено. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.01.2018 року, з урахуванням п-п.9 п.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІ від 03.10.2017 року, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого судового засіданняі. Третю особу у справі Службу у справах дітей Заводської районної державної адміністрації м. Миколаєва замінено на Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування. 23.04.2018 року у канцелярії суду було зареєстровано клопотання представника відповідача [PERSON] ,без його особистого підпису про заміну неналежного відповідача з [PERSON] на належного [PERSON] Окрім того у вказаному клопотанні представник відповідача просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі з застосуванням строків позовної давності, встановлених ч.1 ст.135 СК України та припинити провадження у справі. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2018 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу, та зобов`язано відповідачку забезпечити явку дитини на виклик експерта для проведення експертизи. Провадження по справі було зупинено. 08.06.2018 року відповідно до листа Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської обласної ради №1266 від 08.06.2018 року ухвалу суду було повернуто без виконання в зв`язку з відсутністю технічних можливостей для проведення експертизи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2018 року провадження у справі було відновлено. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.06.2018 року було призначено судово-генетичну експертизу по справі, проведення якої доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України, та зобов`язано відповідачку забезпечити явку дитини на виклик експерта для проведення експертизи. Провадження по справі зупинено. Як вбачається з матеріалів справи, на неодноразові повідомлення, щодо необхідності явки до експертної установи, відповідач разом з дитиною для відбору біологічних зразків не з`явилася. 01.11.2018 року відповідно до Повідомлення Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 29.10.2018 року, №603, ухвалу суду було повернуто без виконання, по причині неявки сторін для відібрання біологічних зразків. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2018 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.11.2018 року, у справі було призначено судово-генетичну експертизу. Провадження у справі зупинено. 28.03.2019 року відповідно до Повідомлення Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 15.03.2019 року, №19/115/09/2544, ухвалу суду було повернуто без виконання, по причині неявки відповідача разом з дитиною для відібрання біологічних зразків. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.03.2019 року поновлено провадження у справі. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м.Миколаєва №374 від 08.05.2019 року, відповідно до п.п.2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було здійснено повторний автоматизований розподіл та справу було передано судді Притуляк І.О. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2019 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2019 року було призначено судову генетично-молекулярну експертизу по справ Провадження по справі було зупинено. 25.03.2020 року відповідно до Повідомлення Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 24.03.2020 року, №19/115/09/4478-2020, ухвалу суду було повернуто без виконання, по причині неявки відповідача разом з дитиною для відібрання біологічних зразків. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2020 року поновлено провадження по справі. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2020 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі. Позивач крім фактичних обставин, викладених у заяві, зазначив, що на час народження дитини перебував за кордоном, [PERSON] надав свою письмову заяву, щодо визнання батьківства, про те, що при реєстрації народження сина, відомості про батька дитини були записані в порядку ст..135 СК України йому відповідач не повідомила. Стверджував, що з моменту розірвання шлюбу [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та виконанні своїх батьківських обов`язків. У судовому засіданнеі відповідач позовні вимоги не визнала. Зазначила, що у фактично шлюбних відносинах з [PERSON] перебувала приблизно вісім місяців у 2009 році. Шлюб зареєстрували за обопільною згодою, оскільки для вирішення організаційних питань за місцем роботи їй та [PERSON] потрібно було перебувати у зареєстрованому шлюбі. Зазначила, що відповідач ніколи не спілкувався з дитиною, не займавчя його вихованням та матеріальним утримання. Вказала, що біологічний батько дитини є публічною особою у м.Миколаєві, та називати його особисті данні вона не бажає. Стверджувала, що [PERSON] намагався без її відому та дозволу спілкуватися з дитиною, що призвело до погіршення емоційного стану хлопчика. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог з огляду на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства позивача по відношенню до неповнолітнього [PERSON] . До судового засіданні представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради не з`явився. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в призначене судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наголосив на відсутність заперечень по справі з їхньої сторони. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони станом на листопад 2011 року, не перебуваючи в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, проживали однією сім`єю. Від спільного проживання у сторін, [INFO] народився син [PERSON] Реєстрація народження дитини відповідно до актового запису № 3935 була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України із зазначенням відомостей про батька [PERSON] , за заявою матері дитини. Факт спільного проживання сторін у вказаний період підтверджується наданими [PERSON] , спільними фото сторін та позивача разом з дитиною, відеозаписами, квитанціями та чеками, датованими періодом народження [PERSON] , на придбання товарів харчування для немовлят, візочка та одягу для дитини. Крім того, як зазначив у судовому засіданні свідок [PERSON] , який не перебуває у родинних стосунках зі сторонами, та не є зацікавленою особою, він особисто знайомий зі сторонами. Безпосередньо і позивач і відповідач у спілкуванні з ним, у період 2011-2012 роках, зазначали, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] . Як пояснювада в судовому засіданні свідок [PERSON] , матір позивача, у особистому спілкуванні, [PERSON] повідомила їй, що вагітна та вона (свідок) скоро стане бабусею. Вказані покази свідка узгоджуються з відеозаписами та фотокартками дослідженими судом, на яких свідок відтворена з дитиною. При цьому, суд критично оцінює надану відповідачкою, копію акту про фактичне проживання громадян за період з 25.01.2009 року по 20.12.2016 року, відповідно до якого за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживали відповідач та неповнолітній [PERSON] , а позивач за вказаною адресою ніколи нге проживав, та вважає його недостовірним доказом, оскільки, до членів комісії, яка його складала входить [PERSON] , який є вітчимом [PERSON] , а отже, зацікавленою особою, що ставить під сумнів його неупередженість при його складанні, також суду не було надано оригінал вказаного акту. Суд, критично відноситься до показів, допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , який, як зазначено вище, є вітчимом відповідачки та [PERSON] , яка є підлеглою [PERSON] , які зазначили, що сторони разом не проживали та не вели спільне господарство, та [PERSON] не може бути батьком дитини відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються сукупність належних та допустимих доказів, досліджених судом. У своїх показах свідок [PERSON] , зазначила, що не була знайома з чоловіком [PERSON] , з урахуванням чого, суд вважає їх такими, що не містять будь-якої інформації, щодо предмету доказування, та не спростовують факту спільного проживання сторін однією сім`єю. 30 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Миколаївським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області було зроблено відповідний актовий запис №333 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2016 року по справі №487/6229/16-ц, яке набрало законної сили 04.01.2017 року, шлюб було розірвано. Рішенням суду встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з листопада 2016 року, що спростовує твердження [PERSON] , що шлюб був фіктивний. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 125 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Абзацом 2 ч. 3 ст. 128 СК України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved