Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

27 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до\~[PERSON] про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена угода, відповідно до якої, відповідач зобовязувалась продати позивачу належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: м. Хмельницький, м-р Грузевиця-3, вул. Л.Українки, 8. Згідно п. 1.2. укладеної угоди сторони погодили вартість купівлі житлового будинку сумі 2 309 550 грн. Згідно п. 1.3. укладеної угоди в забезпечення своїх зобовязань по угоді та в рахунок подальшого платежу позивач передала відповідачу 324 375 грн. Згідно п. 1.4. укладеної угоди оформлення договору купівлі-продажу мало відбутись до 14.04.2016 року. Однак у встановлений строк договір не був укладений, відповідач ухиляється від укладання договору купівлі-продажу. Вказує, що договір купівлі-продажу належного відповідачу вищезазначеного житлового будинку і не міг бути оформлений у вказаний в угоді строк, так як на той час і по сьогоднішній день перебуває під арештом за грошовими зобовязаннями відповідача перед іншими особами. Оскільки відповідач протиправно ухилилась від виконання своїх договірних зобовязань щодо укладання з позивачем договору купівлі-продажу житлового будинку у встановлений строк до 14.04.2016 року, а тому зобовязана відшкодувати позивачу збитки у вигляді сплати позивачем грошових коштів в сумі 324 375 грн. на виконання умов укладеної угоди від 02.04.2016 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача та її представника вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у звязку з наступним. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Судом встановлено, що 02.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] була укладена угода у простій письмовій формі, відповідно до якої, відповідач зобовязувалась продати позивачу належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: м. Хмельницький, м-р Грузевиця-3, вул. Л.Українки, 8. Згідно п. 1.2. укладеної угоди сторони погодили вартість купівлі житлового будинку сумі 2 309 550 грн. Згідно п. 1.3. укладеної угоди в забезпечення своїх зобовязань по угоді та в рахунок подальшого платежу позивач передала відповідачу в якості завдатку 246, 525 грн., що еквівалентно 9500,00 доларів США та 3000,00 доларів США. Згідно п. 1.4. укладеної угоди оформлення договору купівлі-продажу мало відбутись до 14.04.2016 року. Суд приходить до висновку, що угоду, яку уклали сторони є попереднім договором. Встановлено, що у встановлений строк договір купівлі продажу не був укладений, відповідач ухиляється від укладання такого. Свідок [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні підтвердили факт передачі вищезазначених коштів [PERSON] в якості завдатку за житловий будинок за адресою: м. Хмельницький, м-р Грузевиця-3, вул. Л.Українки, 8, про що в їх присутності була складена угода та який [PERSON] мала придбати 14.04.2016 року, оформивши договір купівлі продажу, однак оформлення не відбулося, оскільки [PERSON] ухилилася від укладення такого. Крім того, договір купівлі-продажу належного відповідачу вищезазначеного житлового будинку і не міг бути оформлений у вказаний в угоді строк, так як на той час перебув під арештом за грошовими зобовязаннями відповідача перед іншими особами, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 29.04.2016 року. Відповідно до ч.1\~ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку або квартири. Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною 1\~статті 220 ЦК України\~передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п.1 ч.3\~ст.1212 ЦК України\~положення\~глави 83 ЦК України\~ «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Таким чином, суд приходить до висновку, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен укладатися у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, і у зв'язку з недодержанням цих вимог відповідно до ч.1\~ст.220 ЦК України\~є нікчемним, та враховуючи, що відповідач протиправно ухилилась від виконання своїх договірних зобовязань щодо укладання з позивачем договору купівлі-продажу житлового будинку у встановлений строк до 14.04.2016 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в сумі 324\~375 як набуті [PERSON] без достатньої правової підстави. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved