Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

28 серпня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, Дубівської сільської ради Окнянського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет позову: Головне управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. 31 серпня 2018 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 24.10.2018 року замінено неналежного відповідача Дубівську сільську раду Окнянського району Одеської області на належного відповідача - Окнянську селищну раду Окнянського району Одеської області та продовжено строк підготовчого провадження до 29 листопада 2018 року. У позовній заяві позивач просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що після смерті її матері - [PERSON], що настала [INFO] року, залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 8,70 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Куйбишева на території Дубівської сільської ради Окнянського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 23.01.1997 року №16 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються 25.01.1997 року за [NUMBER]. На момент смерті матері, вона була неповнолітньою, тому фактично прийняла спадщину, однак нотаріально її не оформила. Її батько також помер, а її рідна сестра [PERSON] не має наміру приймати спадщину після смерті матері та не заперечує, щоб зазначену земельну частку (пай) успадкувала вона. Нещодавно вона вирішила оформити своє право власності та звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй повідомили про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай). Тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до суду надійшли письмові пояснення щодо заявленого позову, в яких зазначено, що питання спадкування регулюється Цивільним кодексом України. Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] зареєстрований сертифікат серія [NUMBER], який є основним документом, що посвідчує право [PERSON] на земельну частку (пай). При цьому відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що обоє її батьків померли та після їх смерті залишилася спадщина у вигляді двох земельних часток (паїв), одна з яких належала матері, а інша батькові. Вони з сестрою вирішили, що мамину земельну частку (пай) успадковує вона, а батькову - сестра. Разом з тим, через втрату оригіналу сертифікату, вона не може оформити спадщину через нотаріальну контору та змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивача позовні вимоги підтримала. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають. /а.с.58-59/. Тому справа розглянута у відсутність представників відповідачів, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору проти задоволення позову не заперечувала та підтримала позицію Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, зазначену у письмових поясненнях. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідка [PERSON], суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] року /а.с.5/. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 8,70 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Куйбишева на території Дубівської сільської ради Окнянського району Одеської області, право [PERSON] на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Красноокнянської райдержадміністрації Одеської області від 23 січня 1997 року №16. Сертифікат зареєстровано 25 січня 1997 року у Кризі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. /а.с.17, 30-31/. Зазначений сертифікат було загублено /а.с.11/. Вартість земельної частки (паю) становить 213 499,14 грн. /а.с.17/. Позивач є громадянкою України /а.с.3/. Ст.ст. 1217, 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивач є донькою [PERSON] /а.с.7/, а тому відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем після смерті останньої за законом першої черги. На момент смерті [PERSON] позивач була неповнолітньою, а тому відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] року /а.с.16/, а сестра - [PERSON] не претендує на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті матері та не заперечує, щоб на неї було визнано право власності за позивачем /а.с.16/. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач зверталася до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті матері, однак їй було роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) /а.с.10/. Згідно наданої Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась /а.с.43/. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. П. 4.15 вищезазначеного порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є зокрема рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. Після смерті батьків вони з сестрою домовились щодо розподілу спадщини: спадщину після смерті матері приймає позивач, а після смерті батька - вона. Тому вона не заперечує проти задоволення позову та визнання за її сестрою права власності на земельну частку (пай), яка залишилась після смерті матері. Таким чином, судом встановлено, що позивач згідно зі ст.ст.1223, 1225 ЦК України, як спадкоємець за законом, має право на спадкування та враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, а також враховуючи відсутність інших осіб, які б претендували на зазначене спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /земельну ділянку/.

Outcome: approved