overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив наступне. 03.08.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування ? частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] На даний час вищезазначений договір оскаржується позивачем. Посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження та оформлення (переоформлення) права власності на квартиру [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, що викладені нижче. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Судом встановлено, що [PERSON] в прохальній частині заяви не було зазначено на яку саме частину квартири [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], потрібно було накласти заборону її відчуження, а тому вважає за необхідне забезпечити позов на всю частину даної квартири. Суд, з урахуванням доказів наданих представником позивача на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом із нею, не надає. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2014 року виконкомом Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області, актовий запис № 1. Позивачка є матірю, а відповідач - батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться у неї на утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитини відповідачем, який проживає окремо, у зв'язку з чим кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню з нього за рішенням суду. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб, яких зобовязаний утримувати за законом, не має, дитина здорова, власних джерела засобів до існування не має. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 27 березня 2017 року - дня подання позову до суду, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у зв'язку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 146. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 095959. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ФП № 202148, від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу їхнє спільне життя з відповідачем погіршилось,що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони фактично є зовсім різними людьми, саме тому в звязку з численними сварками на цьому грунті, та різними поглядами на подальше життя, спільне проживання стало не можливим. Також подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім спільним інтересам як чоловіка та дружини, тим більше, що з вони вже фактично разом не проживають. В позові позивач просила розірвати шлюб, між нею та відповідачем, зареєстрований 09 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ємільчинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 73. На попереднє судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Стецько». Відповідач на попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та згодний на розірвання шлюбу. Наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи: ксерокопію паспорта позивача; свідоцтва про шлюб серії 1-ТП № 084535 від 09.12.2011 року; ксерокопію ідентифікаційного номера позивача; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ТП № 174114 від 09.10.2012 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ТП № 242689 від 14.08.2015 року;ксерокопію паспорта позивача; ксерокопію ідентифікаційного коду відповідача, а тому суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод та інтересів, а тому, суд, має можливість, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалити в попередньому судовому засіданні рішення про задоволення позову, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 1 ст. 24, ч.3 ст.105, ч.1 ст.10 СК України. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений нею при подачі позовної заяви, судовий збір. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 24, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають повнолітніх дітей, однак відповідач не бажає розірвати шлюб за спільною заявою подружжя у відділі РАЦСу. Протягом останнього часу вони не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась. Вони фактично є зовсім різними людьми, та різними поглядами на подальше життя, спільне проживання стало не можливим, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їхнім спільним інтересам як чоловіка та дружини. В позові позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. На попереднє судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «Вікторова». Відповідач на попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та згідний на розірвання шлюбу. Наслідки визнання позову йому відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи: ксерокопію паспорта позивача; ксерокопію ідентифікаційного коду позивача; ксерокопію паспорта відповідача; свідоцтво про шлюб серії ІІ-ЕД № 462809 від 30.05.1987 року видане відділом запису громадського стану м. Ровеньки Ворошиловградської області; ксерокопію паспорта позивача; ксерокопію ідентифікаційного номера позивача; довідку Кулішівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 581 від 27.03.2017 року про склад сім?ї позивача, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод та інтересів, а тому, суд, має можливість, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалити в попередньому судовому засіданні рішення про задоволення позову, оскільки відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст.105, ч. 1 ст.110 СК України. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір. На підставі наведеного, ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з яким уклала шлюб 12 грудня 2016 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, сторони не можуть знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Від шлюбу не мають спільних дітей. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач, будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові рекомендовані повідомлення, у судове засідання двічі, 11.03.2017 р., і 25.04.2017 р., без поважних причин не з'явився. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2016 року. Від вказаного шлюбу не мають спільних дітей. Зі змісту позовної заяви та письмової заяви позивача видно, що сторони проживають окремо. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства, через неможливість знайти спільну мову стосовно подружнього життя. Позивач в своєму позові зазначає про те, що сприйняла свою тимчасову закоханість у відповідача за справжнє почуття, відповідно, тепер не бажає з ним жити і миритися в подальшому. Примирення з відповідачем позивач категорично заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

27 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить звільнити її, [PERSON], від виконання обов'язків опікуна над недієздатним сином [PERSON] та призначити [PERSON] опікуном над недієздатною особою [PERSON]. У заяві покликається на те, що її, [PERSON], згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2008 року призначено опікуном її сина [PERSON], який є інвалідом дитинства І групи внаслідок психічного розладу. У зв»язку із заключенням ЛКК, протокол № 48 від 17.03.2017 року, вона за станом здоров»я не може бути опікуном. Просить заяву задовільнити та призначити її доньку опікуном над її недієздатним сином [PERSON]. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали, просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо призначення опікуном над недієздатним [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що подання підлягає задоволенню в зв»язку з наступним. Відповідно до\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2008 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та призначено йому опікуна його матір [PERSON]. Із матеріалів справи випливає, що опікун [PERSON] за станом здоров'я не може належним чином виконувати покладені на неї обов'язки. На даний час недієздатним [PERSON] опікується його рідна сестра [PERSON], [INFO], яка спільно проживає з недієздатним на [ADDRESS], та бажає юридично оформити обов'язки та права опікуна. Як вбачається із подання виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 13.04.2017 № 833/1.21/2-17, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, рекомендує призначити [PERSON], [INFO], опікуном над рідним братом [PERSON], [INFO], який визнаний недієздатним згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.04.2008 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідно звільнити [PERSON] від виконання обов'язків опікуна над недієздатним [PERSON], [INFO], призначивши йому опікуна [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

27 березня 2017 року Баришівським районним судом Київської області було винесено рішення по справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лук`янівське» про розірвання договорів оренди землі. Під час винесення рішення, судом не було вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ст.220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до вимог ч.4 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки дана вимога була заявлена позивачами, та не вирішена судом при винесенні рішення, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення з даної обставини. Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

27 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Томаківський р-н, пгт. Томаківка, вул. Челюскіна, 1 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 24.03.2017 р. о 14 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 24.03.2017 р. о 14 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „Томаківської ЦРЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора злобна. З ненавистю дивиться навколо. Чує «голос Бога». Вважає, що оточуючі «должны умыться кровью». Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved