Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

29.06.2017 року до суду звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 06.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 473, свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 362824 від 06.09.2014 року. Від цього шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, різні звички та характери. Подружні стосунки фактично ними припинені з 2015 року. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не мають, тривалий час проживають за різними адресами, майнового спору також не мають. Позивач, намагалася розірвати шлюб через Гуляйпільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, але їй було відмовлено в усному порядку і розяснено, що їй потрібно звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу так як за відсутністю згоди іншої сторони неможливо здійснити реєстрацію про розірвання шлюбу. Отже, відповідач відмовляється від подачі заяви про розірвання шлюбу до Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області своїми діями перешкоджає добровільному розірванню шлюбу. При таких взаємовідносинах, які склалися між ними, поновлення шлюбних відносин неможливе. Вважає, що суд повинен врахувати особливих характер сімейних відносин, які склалися між ними, а також те, що збереження шлюбу можливо лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Прохає суд, шлюб який зареєстрований 06 вересня 2014 року, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції в місті Донецьку, актовий запис № 473, між позивачем [PERSON], та відповідачем [PERSON], розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити, надання строку для примирення вважає недоцільним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення, надання строку для примирення вважає недоцільним (а.с. 10). Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 06 вересня 2014 року та зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що складено відповідний актовий запис № 473, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 362824 від 06 вересня 2014 року (а.с. 9). Позивач відповідно до паспорта серії ВК № 516192, виданого Пролетарським РВДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 16 липня 2008 року, зареєстрована за адресою: [INFO], але згідно довідки управління соціального захисту населення Гуляйпільської РДА № [NUMBER] від 30.05.2017 року вона зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.5-7). Відповідач відповідно до паспорта серії ВК № 550970, виданого Гірницьким МВМ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 18 листопада 2008 року, зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично проживає за адресою: [INFO] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися з 2015 року. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, в своїх письмових заявах фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, заперечували проти надання подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного зі сторін. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач під час реєстрації шлюбу своє прізвище не змінювала. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України питання про стягнення суми судового збору позивач не порушувала.

Outcome: approved