Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований у виконавчому комітеті Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області 18 квітня 2014 року (актовий запис №1 від 18 квітня 2014 року). Згідно з доводами позивачки сімейне життя з відповідачем виявилось невдалим. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що причиною розірвання шлюбу, укладеного нею із відповідачем, є протилежність їх поглядів на права і обовязки подружжя, на важливі життєві цінності та відносини, відсутність почуттів взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги. Згідно з доводами позивачки шлюб із [PERSON] існує лише формально, оскільки більше року сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. За таких обставин, [PERSON] вважає, що збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, так як суперечить спільним інтересам подружжя та інтересам їх малолітньої дитини. 23 листопада 2016 року [PERSON] подала в суд заяву про зміну предмету позову, в якій підтримала попередні позовні вимоги про розірвання шлюбу та просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що на даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та не має інших джерел доходу, окрім соціальної допомоги. Згідно з твердженнями [PERSON] [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. При цьому позивачка вказала, що відповідач фізично здоровий, ніде не працює, займається сезонними роботами, має нерегулярний та мінливий дохід і не має обов'язку щодо утримання інших осіб, окрім малолітньої дитини. За таких обставин, позивачка вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини має бути визначений у твердій грошовій сумі. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи. 23 листопада 2016 року від [PERSON] та [PERSON] в суд надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі на підставі наявних доказів. Окрім цього, зі змісту вказаної письмової заяви позивачки від 23 листопада 2016 року слідує, що [PERSON] повністю підтримує вказані позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, заявлені до [PERSON], зазначивши про неможливість досягнення примирення подружжя і збереження шлюбу через відсутність взаєморозуміння і фактичне окреме проживання з 07 грудня 2015 року. У письмовій заяві від 23 листопада 2016 року відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, підвердивши факт окремого проживання із позивачкою з 07 грудня 2015 року, відсутність між ними взаєморозуміння і неможливість досягнення примирення подружжя. Визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю. Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 23 листопада 2016 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах. 04 лютого 2014 року у сторін народилася дочка [PERSON], яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №212897, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області 19 липня 2014 року (актовий запис за №7 від 12 лютого 2014 року). 18 квітня 2014 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у виконавчому комітеті Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, про що 18 квітня 2014 року складено відповідний актовий запис за №1. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №094353, виданим виконавчим комітетом Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області 18 квітня 2014 року. Зі змісту позовної заяви [PERSON], заяви позивачки про зміну предмету позову та доводів сторін, викладених ними у письмових заявах від 23 листопада 2016 року, судом встановлено, що між подружжям [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, що зумовлює сварки в сім'ї, сторони втратили почуття поваги і любові один до одного, тривалий період часу з 07 грудня 2015 року проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сімя фактично розпалася. Проживати однією сімєю та зберегти шлюб сторони обопільно не бажають. Наведені обставини свідчать, що сімя [PERSON] і [PERSON] фактично не існує, подальше їх шлюбне життя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сімєю сторони не бажають, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим. Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При вирішенні цієї частини спору суд застосував наступні правові норми. Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін [PERSON] проживає разом із своєю матірю позивачкою по справі [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються довідкою Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області №891 від 09 листопада 2016 року та не спростовуються відповідачем. Довідка Озерецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області №892 від 09 листопада 2016 року свідчить, що позивачка дійсно не працює, трудова книжка у неї відсутня. Вказана довідка видана на підставі відомостей погосподарської книги №1 за 2016-2020 роки, рахунок №01-0039-1. Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації Рівненської області №3849 від 10 листопада 2016 року сукупний розмір доходу [PERSON] у виді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, за період часу з березня 2016 року до жовтня 2016 року включно становить 1040 (одна тисяча сорок) грн. 00 коп. Зазначений розмір доходу позивачки є недостатнім для забезпечення повноцінного фізичного та духовного розвитку малолітньої дитини без участі в цьому відповідача [PERSON] батька дитини. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини аргументовані неналежним виконанням батьківського обовязку [PERSON] щодо утримання малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], а також працездатністю і спроможністю відповідача щомісячно надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині. Зазначені обставини [PERSON] в даному випадку визнані. Доказів, які б спростовували доводи позивачки, не здобуто. Таких даних відповідачем суду не надано. За таких обставин, розмір аліментів на утримання малолітньої дитини слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня предявлення вимоги про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, яка визнана обома сторонами. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог, передбачених в ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З наведених підстав, суд вирішив стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. З врахуванням наведеного, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.184, ч.1 ст.191 СК України,

Outcome: approved