Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

29.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 23.11.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації шлюбів за №551. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини, так як вони не зійшлись характерами, тому між ними виникали постійні сварки та непорозуміння. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував, позовні вимоги визнав. Враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно між сторонами 23.11.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, й зроблено в книзі реєстрації шлюбів актів запис за № 551. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Крім того, позивач у позовній заяві просить суд відновити дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON]. Як вбачається з положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відновити дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір розмірі 243 гривень 60 копійок. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved