Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

27 березня 2020 року керівник Маріупольської місцевої прокуратури № 2, діючий в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби. Аргументуючи свій позов зазначив, що вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 жовтня 2019 року, який набрав законної сили 07 листопада 2019 року, [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 249, ст.ст. 75, 76\~ КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік. Так, у вироку\~ суду зазначено, що [PERSON] порушив ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» та\~ п. 5 ст. 76 п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, заподіявши виловом риби цінних порід збитків навколишньому середовищу на загальну суму 32640 гривень. У зв`язку із тим, що питання щодо відшкодування [PERSON] шкоди, завданої рибному господарству України, вирішено не було, просив стягнути з відповідача на користь держави шкоду в розмірі 32640 гривень, зарахувавши їх на розрахунковий рахунок Маріупольської міської ради Донецької області. Прокурор [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі в своїх поясненнях суду зіслалась на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явився, подав суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення та просив суд слухати справу у його відсутності. Суд, заслухавши прокурора, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] \~ у період часу з 10 год. 00 хв. до 12 год. 20 хв. 22 березня 2019 року, перебуваючи на мосту через річку « [INFO] », розташованого навпроти будинку [ADDRESS] , з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, за допомогою заздалегідь заготовленого забороненого знаряддя лову «павук», в порушення ст.27 Закону України «Про тваринний світ» та п. 5 ст. 76, п.п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову, в заборонений період часу, що встановлений на території Донецької області відповідно до Наказу Управління державного агентства рибного господарства в Донецькій області від 13.02.2018 року № 44 «Про встановлення весняно-літньої заборони на види водних біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Донецької області у 2018 році», займався незаконним рибним добувним промислом цінних видів риби, під час якого незаконно виловив: 48 одиниць «піленгас», внаслідок чого відповідно до розрахунку за додатком № 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів»\~ виловив риби цінних порід на загальну суму 32640 грн., чим заподіяв істотну шкоду навколишньому середовищу на вказану суму. Вироком Іллічівського\~ районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.10.2019 року, який набрав законної сили 07.11.2019 року, [PERSON] \~ було засуджено за ч. 1 ст. 249, ст.ст. 75, 76\~ КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 1 рік. Відповідно до положень ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених\~ наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосування вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та грубого порушення правил рибальства доведений вироком суду від 08.10.2019 року, який набрав законної сили 07.11.2019 року. Отже, завдання [PERSON] шкоди рибному господарству України у розмірі 32640 гривень підтверджено вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, яким відповідача визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, судове рішення набрало законної сили. За таких обставин з відповідача, враховуючи «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1209 від 21 листопада 2011 року, підлягає стягненню шкода в розмірі 32640 гривень, заподіяна незаконним добуванням (збиранням) цінних видів водних біоресурсів. Крім цього, суд зазначає, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved