Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання спільної неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. У позові зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2012 року. З 24 жовтня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини та з вказаного часу проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. [PERSON] не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини його заробітку (доходу) до досягнення їх спільною дитиною віку трьох років. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позові, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі (а.с.22). Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються вимоги та обставини, зазначені у позовній заяві, та він не заперечує проти задоволення позову (а.с.25). Відповідно до ч.4 ст.130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.20,21). Вищезазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.22,25). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2012 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис №607 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). Особи, які беруть участь у справі, визнали та не оспорювали обставини про те, що 04 вересня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. З 24 жовтня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинились та з вказаного часу подружжя проживає окремо один від одного. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Разом з тим, позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, інших джерел доходу, крім соціальних виплат, не має. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання позивачки та їх спільної дитини не надає, хоча він працює, отримує заробітну плату, за станом здоров'я має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання та на утримання сина. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні у відповідача не має (а.с.8,22,25). Суд,

Outcome: approved