Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

28.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, [PERSON] та третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори м.Миколаєва про затвердження ідеальних частин в домоволодінні, визнання права власності на спадкове майно. У своєму позові позивач зазначив, що має намір оформити належним чином спадкові права, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. Але при звернені до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], оскільки надані правовстановлюючі документи (оригінали), що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.05.2007 року, в якому 19/100 часток домоволодіння належить двом особам, яка частка майна належить померлій невідомо. Посилаючись на вищезазначене, просив затвердити ідеальні частки, визначивши що [PERSON] та [PERSON] рівноправно належить по 19/200 частин домоволодіння [ADDRESS] за кожним та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 19/200 частин вказаного домоволодіння, після смерті матері. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. До судового засідання відповідачі не з'явилися, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 627/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.09.1999 року власниками 12/50 частин домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.05.2007 року, ідеальні частки співвласників домоволодіння [ADDRESS] були зміненні та за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності - 19/100 частин. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті, [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено в цьому, з відповідними роз'ясненнями постановою від 09.02.2015 року. Так, відповідно до постанови від 09.02.2015 року виданої Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], було відмовлено оскільки, надані правовстановлюючі документи (оригінали), що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, а саме рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 07.05.2007 року, в якому 19/100 часток домоволодіння належить двом особам, яка частка майна належить померлій невідомо. У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині затвердження ідеальних часток обґрунтовані та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на 19/200 частини домоволодіння [ADDRESS], то суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи з наступного. Так, затверджуючи ідеальні частки між співвласниками домоволодіння [ADDRESS], суд не повинен вирішувати питання про визнання за позивачем [PERSON] право на спадщину, оскільки останній після затвердження ідеальних часток має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст.1269 ЦК України, звернувшись у нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: partial