overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

28.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 24.12.2011 року. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 року. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

28.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті дядька. Вказав, що 08 січня 2010 року помер його дядько, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, на яку він має право, проте вчасно не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, в звязку з чим позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Ухвалою суду від 15 лютого 2016 року [PERSON] залучено до участі в справі в якості співвідповідача. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що йому стало відомо про смерть дядька після закінчення шестимісячного строку після відкриття спадщини, на похорон дядька не їздив, крім того хворіє. В судове засідання 22.08.2016 року не з'явився, подав до суду заяву про розгляд спраиви за його відсутності . Представник Великоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] визнав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Будучи допитаною компетентним судом Республіки Білорусь на виконання судового доручення про надання правової допомоги, позов визнала. Вказала, що не приймала спадщини після смерті чоловіка, [PERSON] Просила розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги позивача задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, тому, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із письмовими доводами відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що позивач є племінником померлого [PERSON] [PERSON] помер 08.01.2010 року. в м. Солігорськ Республіка Білорусь. Після його смерті спадщину ніхто не прийняв. Спадкодавець помер за межами України, інформацію про його смерть позивач отримав після закінчення 6-ти місячного строку. Після смерті спадкодавця відповідач не вживав заходів про визнання спадщини відумерлою, тому вказані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини суду вважає поважними Частиною 2 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У частині 4 ст.174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачами судом не встановлено. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

28.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агро Метекс» про визнання договору купівлі-продажу № 077 від 14.12.2002 р. дійсним, мотивуючи тим, що між ним та відповідачем на біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: нежитлове приміщення, літ. Г, загальною площею 41,41 кв. м. (10,10х4,10), розташоване на неприватизованій земельній ділянці в кварталі № 232 на розі будинку № 19 по вул. Водопровідна в м. Миколаєві Усі суттєві умови були сторонами виконані, але договір купівлі-продажу нерухомого майна не було нотаріально посвідчено, у звязку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання сторони не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позивач вимоги підтримав і просив їх задовольнити, відповідач позов визнав і не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Представник третьої особи Товарної біржі «Імперіал» в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 14 грудня 2002 року на Товарній біржі «Імперіал» між відповідачем ТОВ «Агро Метекс» та позивачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № 077 нежитлового приміщення, загальною площею 41,41 кв. м., яке розташоване на неприватизованій земельній ділянці в кварталі № 232 на розі будинку № 19 по вул. Водопровідна в м. Миколаєві. Спірний об'єкт нерухомості належав відповідачу на підставі договору купівлі - продажу від 16.08.2002 року за реєстровим № 65-08 УТБ «Бомис». Згідно відповіді КП ММБТІ № 572 від 29.01.2016р. за матеріалами архіву станом на 28.12.2012 року нежитлове приміщення за адресою: квартал № 232, ріг буд. 19 по вул. Водопровідна в м. Миколаєві право власності зареєстровано за [PERSON] Оскільки усі суттєві умови за договором купівлі-продажу сторонами були повністю виконані, тому договір на підставі ст. 220 ч. 2 ЦК України може бути визнаний дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

28.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] з 2002 року по день смерті останнього. В обґрунтування заяви зазначила, що з січня 2002 року проживала однією сім'єю та вела спільне господарство разом із своїм рідним дядьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки не підтверджений факт її сумісного проживання з [PERSON] Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини, яка складається з житлового будинку, в котрому вони мешкали, і земельної ділянки, яка знаходиться на території Савинської селищної ради. Заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явились, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в сел. Савинці Балаклійського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Савинською селищною радою Балаклійського району Харківської області (а.с. 9). Факт проживання [PERSON] із заявником за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом обстеження від 16.12.2015 року, складеного депутатом Савинської селищної ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] в присутності свідків (а.с. 11). З паспорта заявника, а також з домової книги встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою був зареєстрований і [PERSON] (а.с. 5, 13). Встановлення факту постійного місця проживання [PERSON] зі своїм дядьком [PERSON] на час його смерті має для заявника юридичне значення, оскільки від цього факту породжуються юридичні наслідки, а саме: оформлення спадщини. Виходячи з сукупності досліджених доказів, які до того ж не заперечуються заінтересованою особою, суд приходить до висновку, що померлий [INFO] [PERSON] з 2002 року і по день своєї смерті проживав зі своєю племінницею однією сім'єю за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.12.2015 року\~ [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням свої вимоги мотивуючи тим, що вона є власником квартири № 38 за адресою : м. Полтава, вул. Степана Халтуріна, 10. 20.04.2007 року вона уклала зі своїм братом [PERSON]. договір найму житла №23 і передала йому в користування кімнату житловою площею 8,5 кв.м. 25.04.2003 року на підставі вказаного договору [PERSON] зареєструвала відповідача в належній їй квартирі. Але ще з липня 2011 року він виїхав на тимчасове проживання до Франції і жодного разу не з»являвся до вище вказаної квартири. Зважаючи на те, що відповідач за даною адресою не проживає строк договору закінчився і він не приймає ніякої участі в утримані майна, позивач вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням. А тому, з метою захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів, вона змушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою 38 по вулиці вул. Степана Халтуріна, 10 в м. Полтава. В судовому\~ засіданні\~ позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Судова повістка йому була направлена за місцем його реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове\~ повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

28.12.2015 року Військова академія (м. Одеси) звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що кімната №113 в будинку №89 по вул. Фонтанська дорога, 4 у м. Одесі є військовим майном, яке знаходиться на його балансі та перебуває у відповідальній експлуатації. Відповідач, будучи працівником військової прокуратури Південного регіону України за погодженням начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси був вселений в спірну кімнату. Позивач стверджував, що [PERSON] з травня 2014 року без поважної причини у спірній кімнаті не проживає, комунальні послуги не оплачує. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином (оголошення у пресі «Урядовий курєр» №58, «Одеські вісті» №23), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що будівлі військового містечка №16, до яких відноситься будинок №89 по вул. Фонтанська дорога, 4 у м. Одесі, відповідно до акту прийому-передачі будівель, споруд та територій військового містечка №16 від 03.09.2013 року, є військовим майном, яке знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації позивача. 15.11.2011 року [PERSON], як працівник військової прокуратури Південного регіону України вселений в кімнату №113 гуртожитку, розташованого на території військового містечка №16 у будинку №89 по вул. Фонтанська дорога, 4. (рапорт, погодженим начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси). За спірною адресою відповідач [PERSON] з травня 2014 року без поважної причини не проживає, житлово-комунальні послуги не оплачує. Вказані обставини підтверджуються актами від 06.10.2014 року та 03.08.2015 року, затвердженими ТВО Начальника Військової академії, поясненнями завідувача гуртожитку [PERSON] від 26.11.2015 року, листом заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України від 10.08.2015 року за №8638, листом голови житлової комісії військових прокуратур Південного регіону України та Одеського гарнізону від 09.09.2015 року. Поважної причини відсутності відповідача за спірною адресою понад шість місяців судом не встановлено. З наміром про вселення протягом цього часу [PERSON] не звертався. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК України). Враховуючи викладене, суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

28.12.2015 року до Київського районного суду м. Полтави звернувся [PERSON] з позовною заявою до КС «Полтава і полтавці» про стягнення коштів за депозитним договором, мотивуючи позов тим, що між ним та КС «Полтава і полтавці» було укладено договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме № 23 від 26.01.2015 року. Відповідно до даного договору спілка прийняла від позивача на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 10000 гривень з процентною ставкою у розмірі 27% на строк до 26.04.2015 року. Після закінчення дії договору позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу. Однак відповідачем умов договору на даний час не виконано, кошти не повернуті. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача суму невиплаченого вкладу в розмірі 10000 грн., 528,43 гривень відсотків, 487,20 гривень судового зборку. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та КС «Полтава і полтавці» 26.01.2015 року було укладено договір №23 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 10000 грн. терміном до 26.04.2015 року зі сплатою 27 % річних. Як встановлено судом позивач звертався до відповідача після закінчення строку договору про повернення коштів. Однак відповідачем на час розгляду справи кошти не повернуто. Згідно довідки №1833 від 09 листопада 2015 року виданої КС «Полтава і полтавці» член кредитної спілки «Полтава і полтавці» [PERSON] станом на 10.11.2015 року має внески на депозитному рахунку згідно договору №23 від 26.01.2015 року в розмірі 10000 гривень та відсотки в розмірі 528,43 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] до Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про стягнення вкладу в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду, а саме в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28.12.2015 року до суду звернулась позивач із позовом про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини від усього доходу відповідача, щомісячно на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10.11.2006 року. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно дитині не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює водієм в ПСП «Граніт». В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що працює водієм ПСП «Граніт» та надав довідку про свої доходи. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого виконкомом Токарівської сільради Новоград-Волинського району, 17.02.2009 р., сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 від свого доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і це буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй дитині, на момент розгляду справи судом не встановлено. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

28.12.2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-Банк) до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 13 238,50 грн., з яких: - 3 695,17 грн. - заборгованість по кредиту; - 6 599,74 грн. - проценти за користування кредитом в період з 25.02.2011 року по 30.01.2016 року; -1 837,00 грн. - комісійні нарахування та пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування коштами, в період з 01.05.2012 року по 30.01.2016 року; - 500,00 грн. - фіксована сума штрафу; - 606,59 грн. - штраф у вигляді 5% від суми позову. Свої вимоги мотивує тим, що згідно із заявою відповідачки від 20.01.2011 року, Умов і правил надання банківських послуг та розрахунку заборгованості, Банк надав відповідачці кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, заборгованість по якому, станом на 30.01.2016 року, становить в сумі 13 238,50 грн. та передбачено щомісячну сплату частини кредиту та процентів за користування коштами, комісійні нарахування, фіксована сума штрафу, штраф в розмірі 5% від суми позову та пеня за неналежне виконання умов Договору. Умови Договору відповідачка належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, яку він не сплачує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.27) Відповідачка також не з»явилася в судове засідання, призначене на 20.04.2016 року, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

28.12.2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» (далі-Банк) до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 15 258,19 грн., з яких: - 4 944,71 грн. - заборгованість по кредиту; - 7 562,46 грн. - проценти за користування кредитом в період з 25.01.2012 року по 30.11.2015 року; -1 548,25 грн. - комісійні нарахування та пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування коштами, в період з 01.06.2012 року по 30.11.2015 року; - 500,00 грн. - фіксована сума штрафу; - 702,77 грн. - штраф у вигляді 5% від суми позову. Свої вимоги мотивує тим, що згідно із заявою відповідачки від 19.12.2011 року, Умов і правил надання банківських послуг та розрахунку заборгованості, Банк надав відповідачці кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, заборгованість по якому, станом на 30.11.2015 року, становить в сумі 15 258,19 грн. та передбачено щомісячну сплату частини кредиту та процентів за користування коштами, комісійні нарахування, фіксована сума штрафу, штраф в розмірі 5% від суми позову та пеня за неналежне виконання умов Договору. Умови Договору відповідачка належним чином не виконує, у зв»язку з чим утворилася заборгованість, яку він не сплачує, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника позивача - Сафір Ф.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, при цьому позов він підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечує.(а.с.23) Відповідачка також не з»явився в судове засідання, призначене на 15.03.2016 року, причин неявки не повідомила. Ознайомившись із заявою суд,

Outcome: approved