Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

27.07.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить стягнути з відповідача на її користь алiменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі Ѕ частини його заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свого позову посилалась на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них 14.08.2009 р. народилась дочка [PERSON]. На даний час дитина проживає з позивачем в м. Харкові і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає в м. Маріуполь і матеріальної допомоги їм не надає. [PERSON] в судове засідання не зявилась, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не зявився. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області відповідач зареєстрованим за адресою, указаною позивачем, не значиться. Його зареєстроване місце проживання (перебування), а також місце його роботи суду не відоме. На підставі вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України [PERSON] був викликаний до суду через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі і без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №169795, 24.04.2009 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №131. Після реєстрації шлюбу [PERSON] взяла прізвище [PERSON]. Вiдповiдно до свідоцтва про народження серії 1-НО №284284, 14.08.2009 р. у [PERSON] (батько) i [PERSON] (мати) народилась дитина [PERSON], про що зроблений вiдповiдний актовий запис за №1023. Тобто, по справі документально підтверджується, що відповідач дійсно є батьком малолiтньої [PERSON], в звязку з чим повинен виділяти кошти на її утримання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає разом з позивачем і повністю перебуває на її утриманні. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку №668 від 24.07.2017 р., виданої КП «Жилкомсервіс», дільниця №5, [PERSON] проживає і постійно прописана в [ADDRESS]. В медичній довідці на дитину, яка відїжджає в дитячий заклад оздоровлення та відпочинку, виданої КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №14», місцем проживання батьків [PERSON], [INFO], зазначено [ADDRESS]. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої ВР України 27.02.1991 p., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, а також те, що утримання малолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат, суд вважає достатніми в якості участі відповідача в витратах на утримання малолітньої дитини і такими, які відповідач має змогу сплачувати, аліменти в розмірі Ѕ частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 27.07.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved