Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

28.10.2021 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у с. Новоживотів Вінницького (раніше Оратівського) району Вінницької області. Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 28.02.2005 року секретарем Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі на все те, що буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт не змінено і не скасовано, осіб, які мають право на обов`язкову долю у спадщині, передбачених ст. 1241 ЦК України, після смерті спадкодавця немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки, розташованої на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області площею 2,5915 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належного померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку сepiї ЯБ № 968287 виданого 05.06.2007 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,5915 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968287 від 05.06.2007 року, розташовану на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 02.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 30.11.2021 року. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання, в судове засідання, призначене на 30.11.2021 року не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 30.11.2021 року не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, до суду надійшла заява селищного голови Лошак Г.В. ( № 2475/04-02 від 23.11.2021 року) про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що 25.02.2021 року Оратівським районним віділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено відповідний актовий запис № 73. Згідно заповіту від 28.02.2005 року, [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з погосподарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 021508, а в подальшому виготовлені на його підставі державний акт на право приватної власності на землю, Свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського господарства «Промінь» с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області серія [NUMBER] , грошовий вклад, що знаходиться на рахунку № [NUMBER] в Оратівському Ощадному банку, приватизаційний майновий сертифікат серія ВН № 005597, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено 28.02.2005 року секретарем Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Волинець Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 50. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєсстрі (заповіти/спадкові договори) № 67133087 від 03.11.2021 року, заповіт [PERSON] посвідчений 28.02.2005 року секретарем Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Волинець Л.М. чинний; номер у спадковому реєстрі - 37560956, номер в реєстрі нотаріальних дій - 50. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968287, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,5915 га, кадастровий номер: 0523183000:02:001:0058, яка розташована на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району, Вінницької області; цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0007941532021 від 27.10.2021 року вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 0523183000:02:001:0058 площею 2,5915 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоживотівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, на праві приватної власності належить [PERSON] . Як вбачається з довідки № 645 від 03.11.2021 року, виданої Новоживотівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі Новоживотівського старостинського округу Оратівської селищної ради № 3 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Новоживотів Оратівського району Вінницької області, на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований і спільно з спадкодавцем не проживав. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67133063 від 03.11.2021 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як встановлено судом та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 968287 [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,5915 га. При цьому, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказане спадкове майно, інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку на зазначене спадкове майно судом не встановлено, а відповідач згідно поданої заяви від 23.11.2021 року не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд враховуючи норми чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя отримала правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, а також, приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved