Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

28.09.2017 р. [PERSON] М.(далі за текстом позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 у будинку №17, розташованого по вулиці Будівельників у місті Арцизі Одеської області, в якій проживає позивач. В обґрунтуванні позову позивач зазначив наступні обставини. В квартирі №1 у будинку №17, розташованого по вулиці Будівельників у місті Арцизі Одеської області зареєстрований [PERSON], який з січня 2014 року в ній не проживає, точне місцезнаходження [PERSON] позивачу невідоме. [PERSON], як співвласниця квартири, вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, в якому він проживає. З метою реалізації свого права власності змушена звернутися до суду. 15.12.2017 р. набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VII від 03.10.2017 р., на підставі якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно підпункту 9 пункту 1 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач в судове засідання не зявився, від13.11.2017 р. надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі/а. с. 22/. Відповідач в судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Треті особи в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі /а. с. 20, 21/. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, на підставі ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) прийняти рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, який підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, повязані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому при вирішенні спору слід керуватися Житловим кодексом України (далі за текстом ЖК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 14.09.2000 р., виданого органом приватизації при Арцизькій міській раді Одеської області, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], м. Арциз, - належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON] /а. с. 8/. Відповідно до рішення Арцизької міської ради Одеської області №136 від 21.09.2016 р. у свідоцтві про право власності на житло, вулицю «Строителей» змінено на «Будівельників» /а. с. 9/. Згідно копії паспорту позивача [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [INFO]/а. с. 5, 6/. Як вбачається з відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]/а. с. 15/. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS],з січня 2014 року, підтверджується актом опитування свідків/а. с. 10/. В судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою відповідач не проживає більше одного року, що підтверджується дослідженими письмовими доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до положень частини 1 статті 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, та не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливу часу відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Епізодична поява особи в жилому приміщенні лише для виду з метою його утримання не може розглядатися як повернення, що перериває сплив шестимісячного строку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, відповідно до ст. 72 ЖК України. У разі розгляду такого спору, встановленню підлягають причини відсутності особи понад шість місяців в жилому приміщенні. Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад шість місяців без поважних причин. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні. В судовому засіданні встановлено, що даний спір виник між позивачем, який є співвласником квартири, згідно свідоцтва про право власності на житло та відповідачем, у звязку з чим чинним є правило статті 405 ЦК України. Звертаючи увагу на той факт, що відповідач [PERSON] не проживає на спірній житловій площі більше одного року, його можна визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, яка належить позивачу на праві приватної спільної власності. Крім того, інші співвласники квартири, які по справі є третіми особами, даний позов підтримали /а. с. 20, 21/. Враховуючи викладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved