Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

27 березня 2014 року представник ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ПАТ «Дніпрогаз» надаються послуги по постачанню природного газу за місцем проживання відповідача, але оплату за надання зазначених послуг відповідачем здійснюється несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 614,31 грн., у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду. Крім того, представник позивача у позовній заяві просив покласти судові витрати на відповідача. У судовому засіданні представник позивача заявлені ним вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що справно сплачує за надані позивачем послуги з газопостачання, на підтвердження чого надала копії квитанції про сплату за комунальні послуги, також просила суд застосувати строки позовної давності до даних позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS]. За вищезазначеною адресою позивачем надаються послуги з газопостачання. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи (а. с. 4), а також не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. Також судом встановлено, що за заявою ПАТ «Дніпрогаз» Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 24 березня 2011 року був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 619,50 грн. (а. с. 8), який був скасований ухвалою суду від 20 травня 2011 року за заявою боржниці, оскільки вона справно виконує обов'язок щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги (а. с. 9). З роздруківки за особовим рахунком відкритим позивачем на ім'я та за адресою [PERSON], вбачається, що заборгованість за надані послуги з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» відповідачу була нарахована за період з 01 січня 1996 року по 01 березня 2014 року(а. с. 5, 6, 16-18). Правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» і відповідачами оформлювались шляхом видачі розрахункової книжки і відкриттям особового рахунку № [NUMBER]. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами Житлового Кодексу УРСР, що виникли з дій боржника та ПАТ «Дніпрогаз», спрямованих на набуття цивільних прав та обов'язків щодо поставки газу та його оплати. Згідно п.п. 11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Згідно ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності становить 3 роки. Частиною 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до квитанцій про сплату за послуги з газопостачання, наданим відповідачем (а. с. 20-32), а також згідно з зазначеною вище роздруківки за особовим рахунком (а. с. 16-18) до сплати за послуги з газопостачання за період з 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року [PERSON] було нараховано 1 231,55 грн., а фактично за цей період вона сплатила 1 286,45 грн. Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні даного позову. Роблячи такий висновок суд виходить з того, що [PERSON] заявила про застосування строків позовної давності, а також з того, що за три роки (період 01 березня 2011 року по 01 березня 2014 року) переплата [PERSON] за послуги з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» становить 54,90 грн. При цьому суд критично оцінює посилання представника позивача на видачу судового наказу від 24 березня 2011 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] як на обставину, якою був перерваний строк позовної давності, оскільки за ч. 2 ст. 264 ЦК України такою обставиною є звернення до суду з позовом, а не з заявою про видачу судового наказу. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено - судові витрати, понесені ним при зверненні до суду з даним позовом не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed