overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28 жовтня 2016 [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2007 року, посилаючись на те, що коли судом приймалось рішення на її користь, то в той час заявник мала прізвище [PERSON], але з часом прізвище заявник змінила на [PERSON], що підтверджується новим паспортом, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження чоловіка заявника. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки без цього факту заявник не може оформити право власності на спадкове майно. Представник заявника подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа - Бірківська сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно з рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.10.2007 року визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Даний факт підтверджується паспортом [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], виданим Козелецьким РС УДМС України в Чернігівській області від 25.10.2016 року, Свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серії [NUMBER] від 22.01.2008 року, Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим повторно виконкомом Бірківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 22.01.2008 року, копією втраченого паспорта, виданого 12.09.2002 року на ім'я [PERSON], з якої вбачається, що носійкою мовою прізвище заявника записано як «[PERSON]». Відповідно до довідки виданої виконкомом Бірківської сільської ради від 20.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж особа, згідно паспорта. Даних, які б суперечили встановленому в судовому засіданні факту, судом не виявлено. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Іншим шляхом встановити факт належності правовстановлюючого документу не вбачається можливим, тому є всі правові підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

28 жовтня 2016 р. до суду надійшла заява лікаря-психіатра Подреза С.М. про госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], у психіатричний заклад у примусовому порядку в зв'язку з тим, що [PERSON] по своєму психічному стану не може дати усвідомленої згоди на обстеження та лікування в психіатричному закладі, неспроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, ненадання психіатричної допомоги може завдати суттєвої шкоди його здоров'ю. Необхідність примусової госпіталізації і лікування підтверджується висновком лікарів-психіатрів 1 ОСЛ м. Ромни. Просив прийняти рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] в стаціонар Комунального закладу Першої обласної спеціалізованої лікарні в м. Ромни. В судовому засіданні лікар-психіатр Подрез С.М. заяву підтримав, суду пояснив обставини, викладені в заяві. Згідно довідки КЗ СОР Перша ОСЛ м. Ромни, перебіг тяжкого хронічного психічного захворювання [PERSON], не дозволяє знаходитися йому в судовому засіданні (а.с.4). Законний представник, прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши учасників процесу, прокурора, розглянувши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до паспортних даних [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], (а.с. 8-9). Згідно рішення Роменського міськрайонного суду від 12 жовтня 2016 р. [PERSON] , визнано недієздатним та встановлено над ним опіку (а.с.7). За висновком лікарів-психіатрів лікувального закладу від 28 жовтня 2016 року [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді: «Деменція не уточнена, не ускладнена», внаслідок чого по своєму психічному стану не може дати усвідомленої згоди на обстеження та лікування в психіатричному закладі, неспроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, ненадання психіатричної допомоги може завдати суттєвої шкоди його здоров'ю і смерті (а.с. 4). Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З огляду на зазначене, суд вважає, що [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку без його усвідомленої згоди. Тому заява лікаря-психіатра Подреза С.М. підлягає задоволенню. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають малолітнього сина [PERSON], який народився 16 червня 2006 року. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову, крім того зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 83. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 000736. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], який народився 16 червня 2006 року. Зазначений факт підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 028425. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.12.2016 року, прийнято відмову [PERSON] від позову в частині позовних вимог до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS], провадження по справі закрито. Позивач в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов до [PERSON] задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, визнавши позов в повному обсязі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS]. Відповідно до затвердженого акту начальником КП «ЖЕК13» від 07.09.2016 року [PERSON], [INFO] не проживає в [INFO] з липня 2008 року по теперішній час. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.71 ЖК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20 грудня 2003 року. Від спільного життя мають двох доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Основою розпаду сімї послугувало те, що вони мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому він просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву підтримав, на розірванні шлюбу наполягав, від стягнення судових витрат з відповідача відмовився. Відповідач [PERSON] позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 20 грудня 2003 року зареєстрували шлюб у виконкомі Товстянської сільської ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 08, що підтверджується свідоцтвом про одруження. В свідоцтві про одруження по батькові позивача записано як Григорович, в той же час у паспорті його по батькові зазначено як Григорійович (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 6-7). Судом також встановлено, що подружнє життя [PERSON] та [PERSON] припинили з весни 2015 року. Причинами розпаду сімї є те, що у подружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки та суперечки. На даний час почуття любові та взаємоповаги між сторонами відсутні, сторони проживають окремо. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Від стягнення судових витрат з відповідача у судовому засіданні позивач відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя Сторін значно погіршилось, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу з Відповідачем суперечить інтересам обох з подружжя, а також інтересам спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а саме: порушує принцип добровільності перебування у шлюбі, створює перешкоди для влаштування нормального особистого життя кожного з подружжя, а також може справляти негативний вплив на спихологічний та емоційний стан дітей через деяку напруженість у стосунках між Позивачем і Відповідачем. Сторони, за усною домовленістю, домовились, що їх спільні діти - [PERSON] та [PERSON] - після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з Позивачем, натомість Відповідач, як батько своїх дітей, зобов'язується приймати участь в їх утриманні. Позивач на судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій підтримав свої вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач на судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 жовтня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 20 жовтня 2001 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у місті Києві (а.с. 15). Сторони мають спільних дітей, а саме [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримють шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо і на примирення не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд утримує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір у розмірі 551, 20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої хворої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої хворої дитини в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку. Представник відповідача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5), але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню дочки, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дитини, чим порушує права позивачки і її неповнолітньої дитини, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Такий розмір стягування аліментів суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дітей та відповідача, який працює в ТОВ «Веремій» с. Гопчиця Погребищенського району Вінницької області та має змогу сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог, вказує, що 11 вересня 2010 року вона одружилася з відповідачем по справі. Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Від постійних перепалок, суперечок, скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. У неї порушився сон, погіршилось здоровя і працездатність. Втрачено всі фізичні та духовні звязки між ними. Збереження сімї неможливо і суперечить їх інтересам. Суперечок щодо проживання дитини та розподіл спільного майна немає. Позивач [PERSON]надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Переверзєва) укладено шлюб, реєстрацію якого здійснено Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 930 (а.с.4). Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спору про поділ майна та щодо виховання дитини немає, дитина залишиться проживати разом з позивачкою. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними неможливе, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, сторони не бажають примиритись, виявили взаємну згоду на розірвання шлюбу, сім'я розпалась остаточно і можливість її збереження втрачена, а тому суд вважає, за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2013 року Парутинською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності, позивачка, крім цього, зазначила, що підтримує заявлені вимоги; відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2013 року Парутинською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 04 (а. с. 7), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 8), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved