Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

28.04.2017 позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, за змістом якого просила стягнути з СК «МЖК «Машинобудівник» заборгованість із виплати заробітної плати за період з 01.06.2016 по 22.06.2016 в сумі 2126,67грн.; грошову компенсацію невикористаних днів відпустки протягом 2012-2016р.р.; та середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 12.06.2012 працювала СК «МЖК «Машинобудівник», обіймаючи посаду голови. Наказом СК «МЖК «Машинобудівник» №1 від 21.06.2016 позивачка звільнена з посади, 22.06.2016. Стверджує, що при звільненні їй не була виплачена заробітна плата за відпрацьований час у червні 2016 року розміром 2126, 67грн. Вважає, що за вказаний період їй повинні були нарахувати заробітну плату в сумі: 2126,67 гривень, із розрахунку середньої заробітної плати яка складала - 2900,00 грн. Також, їй не сплачена компенсація за невикористані дні відпустки, а саме: за період 2012-2013р.р. - 2дні; за період 2013-2014р.р.-24 дні, за період 2014 - 2015 р. - 24 дні, за період 2015-2016 р. - 24 дні, що складає 74 дні, а у грошовому еквіваленті дорівнює 6476,67 грн. Також, просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 22.06.016 по день ухвалення судового рішення. Ухвалою суду від 03.05.2017 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до СК «МЖК «Машинобудівник», зобов`язано відповідача надати до суду довідки: про заборгованість із заробітної плати; та невикористанні дні відпустки. Ухвалою суду від 05.12.2017 витребувано у ПрАТ «Маріупольській металургійний комбінат» табель обліку робочого часу [PERSON] з 12.06.2012 по теперішній час та розрахункові листки з 01.06.2012 по теперішній час. В цей же день,за клопотанням позивача [PERSON] провадження по справі зупинено до набрання законної сили у справі №263/9090/16-ц за позовом [PERSON] до СК «МЖК «Машинобудівник» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка перебувала на розгляді в Жовтневому районному суді м.Маріуполя Донецької області. Ухвалою суду від 02.11.2020 провадження по справі поновлено, через залишення без розгляду 12.10.2020 вищезазначеної справи, через яку зупинялось провадження. На виконання ухвал суду про витребування доказів, судом отримані лише табеля обліку робочого часу та розрахункові листки на імя позивачки з ПрАТ «ММК ім.Ілліча». Представники відповідача вказали про неможливість виконання ухвали суду через відсутність в установі необхідних документів, оскільки з часу припинення повноважень позивачка ухиляється від складання акту прийому-передачі організаційних та облікових документів. За змістом позовних вимог зазначили про їх безпідставно завищений характер, оскільки виконання роботи за сумісництвом не передбачає повну робочу зайнятість із 8 годинним графіком, що впливає на визначення розміру ставки за неосновним місцем роботи. Опираючись на 12 годинний, позмінний графік роботи позивачки в ПрАТ «ММК ім.Ілліча», стверджували про неможливість виконання роботи голови СК «МЖК «Молодіжний», щоденно протягом робочого тижня. Враховуючи, що звільнення позивачки відбулось наприкінці місяця, не виключають імовірну заборгованість із виплати заробітної плати, але її підрахунок унеможливлюється відсутністю бухгалтерських та контрольно-облікових документів в установі. З метою мирового в регулювання спору намагались розрахунок заборгованості зробити опираючись на мінімальну заробітну плату на той період часу, але позивач ігнорує запрошення до установи, штучно затягуючи час проведення остаточного розрахунку для збільшення розміру компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати. Позивачка та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог, розраховуючи розмір невиплаченої заробітної плати з огляду на розмір доходу відображеного в Індивідуальній відомості про застраховану особу, наданого Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя. Уточнили розмір заборгованості з виплати заробітної плати визначивши її на рівні 2178грн 75коп, а також розрахували середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати за період з 23.06.2016 по 10.08.2021 в сумі 186 355 грн. 75 коп. З`ясувавши правову позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі наказу №1 від 21.06.2016 ухваленого СК «МЖК «Машинобудівник» Кліменко Н.І. звільнена від виконання обов`язків голови правління з 22.06.2016. Новобраний голова правління Грибова Н.Н. зобов`язана провести остаточний розрахунок з [PERSON] , остання зобов`язана передати технічну та фінансово-господарчу документацію, печатку та забезпечити доступ до всіх приміщень, які замає кооператив. (т.1 а.с.7) За актом примусового відкриття кабінету голови СК «МЖК «Машинобудівник» складеного 24.10.2016 комісією утвореною членів кооперативу, встановлена відсутність контрольно-облікових та бухгалтерських документів. (т.1 а.с.29-30) Дослідженням місту архіву також не встановлена наявність документів підтверджуючих працевлаштування позивачки та обліково-звітної документації, необхідної для нарахування заробітної плати. (т.1 а.с.31-40) Дослідженням трудової книжки позивачки [PERSON] , копії якої були з основного місця роботи в ПрАТ «ММК ім.Ілліча», судом встановлена, відсутність запису про працевлаштування до СК «МЖК «Машинобудівник» ( т.1 а.с.79-80) За інформацією відображеної у Індивідуальній відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України, страхувальником (роботодавцем) [PERSON] разом з ПрАТ «ММК ім.Ілліча» в період з червня 2012 по травень 2016, включно. був СК «МЖК «Машинобудівник» (т.1 а.с.78) Наведене дає підстави стверджувати про наявність трудових взаємовідносин між [PERSON] та СК «МЖК «Машинобудівник» були трудові взаємовідносини, але розмір заробітку, з якої сплачено єдиний внесок, не відображає фактично отриманий позивачем дохід, за останні 2 місяці, як того вимагає п.8 Порядку обпилення середнього заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2,3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У судовому засіданні ані позивачка, а ні представники відповідача не надали суду відомості про розмір заробітної плати, яку отримувала [PERSON] , також, не були підтверджені вимоги позивачки про наявність заборгованості перед нею по заробітній платі та про невиплату компенсації за невикористані відпустки за період 2012-2016р.р. Як пояснили представники відповідача в судовому засіданні, [PERSON] не передала документацію новому голові правління СК МЖК «Машинобудівник», тому вони позбавлені можливості надати суду документи, на які посилається позивачка. Ці пояснення представника відповідача підтверджуються актами від 21.06.2016р., від 22.06.2016р., довідками від 24.06.2016р., 11.07.2016р., переліком фінансово-господарської документації, печаток, штампів, ключів СК «МЖК «Машинобудівник». (т.1 а.с.29-40) Під час судового розгляду, сторонам були забезпечення процесуальні права та створенні належні умови для забезпечення можливості витребування доказів необхідних для доведення власної правової позиції. Час втрачений на розгляд справи, з урахуванням періоду зупинення провадження, є більш ніж достатнім для відновлення документів необхідних на підтвердження позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений законних підстав для вирішення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати за період з 01.06.2016р. по 22.06.2016р., середнього заробітку за час затримки розрахунку, а також компенсації за невикористані відпустки, тому в задоволені позову, слід відмовити.

Outcome: dismissed