Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

28.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк»), [PERSON] в обґрунтування якого зазначив, що 01.04.2014 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір про надання послуг, всупереч умовам договору банк розрахувався за отримані послуги лише частково, у сумі 11 120 грн., внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. 08.08.2014 року в забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «Ідея Банк», між позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № 1, обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за виконання зобов'язання банком за основним договором дорівнює 200 грн. 03.03.2015 року [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог в якій просив стягнути з ПАТ «Ідея Банк» на його користь заборгованість в сумі 15 924, 15 грн., з яких 14 919, 69 грн. - сума основного боргу, пеня в сумі 450 грн., інфляційні витрати у сумі 468, 71 грн., 3 % річних у сумі 85,75 грн. Стягнути солідарно з ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] заборгованість у сумі 200 грн. 00 коп. (а.с. 41, 42). Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41, 42). Представник ПАТ «Ідея Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином, подав письмові заперечення проти позову, позов не визнав, просив розгляд справи проводити за відсутності представника ПАТ «Ідея Банк» (а.с. 64, 65). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, заборгованість у розмірі 200 грн. визнав та не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглядати без його участі (а.с. 45, 46). Виходячи з положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір про надання послуг. Згідно п. 1 договору, ПАТ «Ідея Банк» замовляє та оплачує, а [PERSON] зобов'язується надавати послуги, необхідні для виконання завдань відділу віндикації Департаменту віндикації ПАТ «Ідея Банк», по стягненню заборгованості позичальників за кредитними договорами. Відповідно до п. 4.2. [PERSON] зобов'язується протягом 2-х робочих днів підписувати, представлені Замовником, Акти прийому наданих послуг. Згідно п. 1, 2 параграфу 3 договору, ПАТ «Ідея Банк» оплачує послуги [PERSON] із розрахунку 1 500 грн. 00 коп. за 1 (один) місяць. Фактична вартість послуг в кожному місяці в залежності від обсягу, якості та обумовлених сторонами строків надання послуг, погоджується сторонами в Акті прийому наданих послуг, який сторони підписують кожного місяця. Оплата послуг проводиться ПАТ «Ідея Банк» протягом 10 робочих днів з моменту підписання сторонами Акту прийому наданих послуг. Оплата послуг [PERSON] за останній місяць дії даного договору може проводитись не пізніше ніж протягом 2-х місяців з дня припинення даного договору. Пунктом 2 параграфу 5 передбачено, що за порушення строку оплати послуг [PERSON] вправі вимагати сплати пені в розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми. Відповідно до п. 1, 2 параграфу 6 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014 року включно (а.с. 8-10). 12.12.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Ідея Банк» з письмовою претензією в якій вказав, що станом на кінець жовтня договір розірвано з його ініціативи, внаслідок неналежного виконання банком умов договору в частині оплати отриманих послуг. За серпень 2014 року банком послуги було оплачено лише частково внаслідок чого у банку утворилася заборгованість у сумі 14 813 грн. Позивач вимагав сплатити заборгованість у семиденний строк (а.с. 11, 12). Відомості про отримання претензії адресатом позивачем суду не надано. Розпорядженням № 137-АГ від 20.08.2014 року затверджено план для працівників сектору теренової віндикації відділу віндикації Департаменту віндикації згідно додатку № 2. Згідно цього додатку для [PERSON] встановлено план по вивільненню резервів 170 тис. грн. та план по сплатах 80 тис. грн. Термін дії розпорядження - серпень 2014 року (а.с. 13-16). Розпорядженням № 139-АГ від 20.08.2014 року встановлено додаткову премію для теренових віндикаторів сектору теренової віндикації відділу віндикації Департаменту віндикації на умовах, якщо виконання плану по вивільненню резервів або по сплатах складає 130 % і більше, бонус на паливо підлягає виплаті в розмірі 4 000 грн. термін дії розпорядження - серпень 2014 року (а.с. 17). Рішенням правління № 30/05-1 від 30.05.2014 року встановлено систему мотивації Відділу теренової віндикації Департаменту віндикації починаючи з червня 2014 року, згідно опису наведено в Додатку № 1 (а.с. 23-28). На підтвердження розрахунку позивачем надано листа регіонального директора сектору теренової віндикації відділу віндикації Департаменту віндикації Дніпропетровського регіону від 29.09.2014 року, згідно електронної переписки, виконання плану позивача по резервах складає - 342 149 грн. - 201, 3 %, виконання плану по сплатах - 21 670 грн. 27, 1 % (а.с. 18-22). З копії договору поруки № 1 вбачається, що він укладений 08.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань ПАТ «Ідея Банк», що виникли з Договору про надання послуг від 01.04.2014 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» (п. 1.1). Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед [PERSON] за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання (п. 3.1). Договір діє до моменту припинення основного договору (а.с. 29, 30). 05.01.2015 року [PERSON] отримав претензію [PERSON] в якій позивач вимагає у десятиденний строк розрахуватись за Договором поруки (а.с. 31). Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву вказав, що відповідно до п. 4.1. договору поруки від 08.08.2014 року, обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за виконання зобов'язання боржника за основним договором дорівнює 200 грн. 05.05.2015 року ним було отримано претензію, в якій позивач вимагав від нього виконати зобов'язання за договором поруки та сплатити 200 грн. На даний час можливості розрахуватись у відповідача немає, заборгованість у розмірі 200 грн. визнає та не заперечує проти задоволення позову (а.с. 45. 46). Згідно письмових заперечень проти позову ПАТ «Ідея Банк», 0.04.2014 року між банком та позивачем укладено договір про надання послуг. Оплата послуг, наданих позивачем за договором у серпні 2014 року проводилась у жовтні 2014 року. Як визнає сам позивач, за серпень 2014 року йому було виплачено банком 11 120 грн. У визначенні розрахунків позивач керується внутрішніми документами банку, Розпорядженням № 137-АГ від 20.08.2014 року, Розпорядженням № 139-АГ від 20.08.2014 року, Рішенням правління № 30/05-1 від 30.05.2014 року. Дані документи використовуються як основа при визначенні виконання встановлених планів по стягненню заборгованості, та використовуються при попередньому обчисленні винагороди працівника Департаменту віндикації. А також особам, що надають даному Департаменту відповідні послуги за договорами про надання послуг. Але вказані документи поширюються на регіональних директорів, теренових віндикаторів та працівників сектору теренової віндикації. Позивач не є працівником Банку і не входить до Відділу теренової віндикації, відповідно, не може посилатись на зазначені вище внутрішні документи при визначенні остаточної винагороди за надані ним банку послуги. Фактична вартість послуг, наданих позивачем банку, погоджується в Акті прийому наданих послуг, який сторони підписують кожного місяця (згідно з п. 1 параграфу 3 договору).Сторонами погоджена сума в розмірі 11 120 грн., яка була виплачена позивачу за серпень 2014 року. Таким чином, підстави для стягнення з банку додатково, окрім виплачених, грошових коштів на користь позивача, відсутні (а.с. 64, 65). Положення ст. 60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід зазначити, що фізичні особи можуть залучатися до роботи не лише на підставі трудового договору, а й на іншій юридичній підставі, зокрема за цивільно-правовим договором. Положення глави 63 ЦК України регулюють відносини, що виникають з договору про надання послуг. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до положень ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З тексту позовної заяви вбачається, що [PERSON] відповідно до умов договору отримав оплату в сумі 11 120 грн. Вказану обставину в своїх запереченнях визнає також і ПАТ «Ідея Банк». Спір між сторонами виник в зв'язку з невиплатою ПАТ «Ідея Банк» позивачу додаткових сум відповідно до Розпорядження № 137-АГ від 20.08.2014 року, Розпорядження № 139-АГ від 20.08.2014 року, Рішення правління № 30/05-1 від 30.05.2014 року. З тексту позовної заяви не вбачається наявність між сторонами договору від 01.04.2014 року спору щодо невиплати позивачу коштів за затвердженими Актами прийому наданих послуг. Проаналізувавши зміст вказаних документів, суд дійшов висновку, що в додатку № 2 до Розпорядження № 137-АГ від 20.08.2014 року вказані прізвища працівників сектору теренової віндикації відділу віндикації Департаменту віндикації, зокрема, [PERSON] Згідно Розпорядження № 137-АГ від 20.08.2014 року встановлено додаткову премію для теренових віндикаторів сектору теренової віндикації відділу віндикації Департаменту віндикації. У списку регіональних директорів прізвище позивача не значиться. Згідно умов договору від 01.04.2014 року позивач мав виконувати завдання відділу віндикації Департаменту віндикації, однак те, що він є тереновим віндикатором з тексту договору не вбачається і такі відомості в матеріалах справи відсутні. Укладений між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» договір є цивільно-правовим, а не трудовим. При цьому цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи, предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. Судом не встановлено факту прийняття позивача на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою у ПАТ «Ідея Банк». Тобто твердження ПАТ «Ідея Банк» в запереченнях про те, що позивач не є працівником банку і не входить до Відділу теренової віндикації ПАТ «Ідея Банк» знайшло своє підтвердження в процесі судового розгляду. Надана позивачем електронна переписка (а.с. 18-22) не може бути прийнята судом до уваги, оскільки вона не є належним, достатнім та допустими доказом в розумінні положень ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України. Також слід зазначити, що відповідно до умов договору фактична вартість послуг в кожному місяці в залежності від обсягу, якості та обумовлених сторонами строків надання послуг, погоджується сторонами в Акті прийому наданих послуг, який сторони підписують кожного місяця. Відповідного акту на спірну суму матеріали справа не містять. Виходячи з цього, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними та безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, просили розглядати справу за їх відсутності, будь-яких клопотань про витребування доказів від них до суду не надходило, а витребувати докази з власної ініціативи при розгляді цивільних справ суд не має права. Також суду не приймає визнання позову відповідачем [PERSON], оскільки законні підстави для задоволення позову відсутні, а тому відсутні підстави для відповідальності останнього перед позивачем. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed