Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

27.07.2020 року позивач подала до суду позовну заяву до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки, в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на її користь в розмірі 3000 грн. щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дочкою повноліття, починаючи стягувати з 01.06.2020 р. (з дня коли вона прохала відповідача добровільно сплачувати аліменти). Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Дочка проживає разом з нею (позивачкою) та знаходиться на її утриманні. Раніше відповідач допомагав матеріально утримувати дочку. На даний час між ними відсутня домовленість щодо матеріального утримання дочки, в добровільному порядку відповідач не надає регулярну щомісячну грошову допомогу на утримання дитини, тому вона звернулася з вказаним позовом до суду. 03.08.2020 ухвалою суду відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім того, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.09.2020 р. справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, справа розглядається в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2006 р. сторони уклали шлюб. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.08.2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3). 26.10.2018 р. позивачка зареєструвала інший шлюб, після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] , відповідач проживає окремо, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кириківської селищної ради № 1347 від 20.07.2020 р. (а.с. 5). Згідно з частинами 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання дитини, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином аліменти слід стягнути у твердій грошовій сумі, так як відповідно до зазначеної норми визначення способу стягнення аліментів є вибором саме позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері - [PERSON] . Також при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] , який офіційно не працює, однак є працездатним, томумає можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2020 рік», який становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2020 року - 2318 гривень. Таким чином, враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення дитини обома батьками, факт проживання дитини разом з матір`ю та перебування дитини на її утриманні, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 2318 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які сплачувати матері дитини [PERSON] . Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Щодо вимоги позивачки про додаткове визначення мінімального розміру аліментів, що підлягає сплаті відповідачем, у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне зазначити, що вказане положення застосовується до випадків визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача. Розмір аліментів, що визначені в твердій грошовій сумі, відповідно до положень ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації відповідно до закону. Щодо вимоги позиваки про стягнення аліментів з 01.06.2020 р. (коли вона прохала відповідача добровільно сплачувати аліменти), суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1,2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Враховуючи, що [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 27.07.2020 р., доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, не надала, тому аліменти слід стягувати з 27.07.2020 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial