Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

26 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Малокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в якому просив: встановити факт, що [PERSON] дійсно була прийнята в члени колгоспу «Шлях до комунізму» Новосанжарського району Полтавської області з 01.11.1930 року і з членів колгоспу не виходила; встановити факт, що [PERSON] набула право на земельну частку (пай) розміром 2,95 в умовних кадастрових гектарах; визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, як за спадкоємцем за законом після померлої баби [PERSON]; та зобовязати відповідача надати йому земельну частку (пай) розміром 2,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі із земель державної власності на території Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після уточнення позовних вимог позивач просив встановити факт родинних відносин, а саме, що померла 30.10.1995 року [PERSON] є його рідною бабою. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-24/246 від 16.08.2016 року про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] (а.с. 22) його матірю є [PERSON], яка померла 03.08.1997 року (а.с. 23). Прізвище [PERSON] до одруження [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 24). Відповідно до повідомлення відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області актового запису про народження [PERSON] за 1933 рік по с. Малий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області, не виявлено (а.с. 30). Відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження [PERSON], яка народилася 20.10.1906 року, після шлюбу [PERSON] (а.с. 25, 26). Згідно довідки Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/137 від 21.03.2016 року [PERSON] є матірю [PERSON] відповідно до записів у погосподарській книзі № 8 по с. Олійники Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 53). Із письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], наявних в матеріалах справи, вбачається, що померла 30.10.1995 року [PERSON] є рідною бабою [PERSON](а.с. 75-78). Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Таким чином, суд на підставі наявних в матеріалах справи доказах приходить до висновку про наявність родинних звязків [PERSON] з [PERSON] як онука та баби. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Встановлено, що [PERSON] перебувала в членах колгоспу «Шлях до комунізму» Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджується архівною довідкою комунальної установи «Обєднаний трудовий архів селищної, сільських рад Новосанжарського району» № 01-13/29 від 05.02.2016 року (а.с. 7), пенсійним посвідченням [PERSON] (а.с. 9), архівним витягом № 06-15/В-35 від 10.02.2016 року, виданим Державним архівом Полтавської області (а.с. 13). З архівної довідки № 01-29/10 від 17.02.2016 року вбачається, що на зборах членів колгоспу «Шлях до комунізму» 04.02.1976 року було прийнято рішення про приєднання до колгоспу «Шлях до комунізму» колгоспу «Маяк» с. Лелюхівка, новоутворений колгосп названо «Маяк комунізму». На зборах уповноважених колгоспників колгоспу «Маяк комунізму», що відбулися 07.02.1992 року, було прийнято рішення про зміну назви господарства на «Маяк». 02.12.1992 року на зборах уповноважених колгоспників колгоспу «Маяк» було прийнято рішення про реорганізацію господарства в колективне сільськогосподарське підприємство «Маяк» (а.с. 62). Той факт, що [PERSON] дійсно не виходила з членів колгоспу, додатково підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51, 52). Згідно довідки Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-04/87 від 03.02.2016 року [PERSON] дійсно не внесена до списків громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк», яке було розташоване на території сільської ради (а.с. 18). З довідки Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-04/88 від 03.02.2016 року вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 0026 колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» був зареєстрований в книзі реєстрації актів на право колективної власності в Малокобелячківській сільській раді за № 1 від 25.12.1995 року (а.с. 20). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: 1) колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; 2) громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; 3)громадяни та юридичні особи країни, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); 4) громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обовязкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. У звязку з тим, що [PERSON] була членом КСП «Маяк» до дня своєї смерті 30.10.1995 року, суд приходить до висновку, що її помилково не було включено до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай). Згідно довідки Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-04/394 від 08.09.2016 року на території сільської ради є 512,11 га земель державної власності, які знаходяться в землях запасу сільської ради, з них 512,11 га ріллі. На даний час всі землі запасу передані в оренду фізичним та юридичним особам (а.с. 60). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved