Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

27 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5652 від 03 липня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 38441,14 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що заборгованість за спірним виконавчим написом нотаріуса не є безспірною, оскільки сплинув строк позовної давності для витребування коштів. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2020 року витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович засвідчені копії виконавчого напису № 5652 від 03 липня 2020 року та документів, на підставі яких було вчинено даний виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] заборгованості. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання, відзив на позов не надав. Третя особа будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, не з`явилась, витребувані судом докази не надала. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 20 серпня 2020 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 5652 виданого 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 38441,14 грн. (а.с. 5). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). В постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 зроблено правовий висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається\~з позовної\~заяви [PERSON] ,\~остання зазначає,\~щозаборгованість\~за спірним\~виконавчим написом\~нотаріуса не є безспірною, оскільки сплинув строк позовної давності для витребування коштів. В той же час, відповідач не надав\~суду належних\~та допустимих\~доказів про\~те,\~щопозивач мав безспірну заборгованість перед відповідачем або іншою особою. Витребувані ухвалою суду від 23 листопада 2020 року документи, які були підставою для видачі спірного виконавчого напису нотаріуса, третьою особою по справі також не надані суду. З огляду на зазначені обставини, а також не доведення відповідачем безспірності вимог до позивача за оскаржуваним написом нотаріуса, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання спірного напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. за подання позову (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved