overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

27 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 29 листопада 2007 року в відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, відсутність між сторонами спільних інтересів, внаслідок протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні господарства, розприділення і використання сімейного бюджету. З листопада 2007 року не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітню дитину, і не можуть розірвати шлюб через відділ РАЦС реєстраційної служби Нововолинського МУЮ, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

27 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить суд визнати недієздатним її сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній через свій стан здоров'я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник та представник заінтересованої особи до суду не з'явились, просили справу розглядати без їх участі, заяву задовольнити, про що подали до початку судового засідання письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 15 від 08.01.2015, у [PERSON] мають місце клінічні ознаки помірної розумової відсталості з дитячим церебральним паралічем, у зв'язку з важким психічним розладом, позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 28-30). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

27 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Третя Львівська державна нотаріальна контора, в якому просять ухвалити рішення, яким визначити, що померлому [PERSON] належала 1/2 частина земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] належить 1/2 вказаної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначила про те, що [INFO] р. помер їх батько - [PERSON], по смерті якого залишилося спадкове майно, а саме - земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Так як частки вказаної ділянки між спадкоємцями не визначені, вони не можуть прийняти спадщину. Співвласниками даної земельної ділянки також була мати померлого - [PERSON] та його брат - [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, її сини - [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги та прийняли в спадок її частку вищевказаної земельної ділянки. Отже, після смерті [PERSON], співвласниками спірної земельної ділянки фактично стали [PERSON] та [PERSON], хоча не оформили своїх спадкових прав. Враховуючи наведене вони звернулися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії державного акту серія [NUMBER], виданого 22.09.1998 р., [PERSON], [PERSON], та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки, площею 0,0667 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON], померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON], помер [INFO] року. Згідно ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є підставним, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

27 листопада 2014 року в с.Бобулинці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Кінець,110 в с.Бобулинці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчували її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак, згідно поданої заяви, позов підтримала і просить суд справу розглядати у її відсутності. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача Бобулинської сільської ради Бучацького району в судове засідання не зявилися, однак, згідно поданих заяв позов визнали і просять суд справу розглядати у їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 27 листопада 2014 року в с.Бобулинці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом; Відповідачка [PERSON] від спадкування майна після смерті [PERSON] відмовилася на користь позивачки; Позивачка [PERSON] дочка спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняла спадщину. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

27 листопада 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява обґрунтована тим, що на даний час заявник є єдиним власником житлового будинку [ADDRESS] в м. Бердянськ Запорізької області. Однак, провести державну реєстрацію прав на домоволодіння не представляється можливим з огляду на те, що прізвище заявника у паспорті громадянина України записане «[PERSON]», а у договорі купівлі - продажу від 01 вересня 1989 року записано «[PERSON]». Встановити факт належності правовстановлюючого документу позасудовим порядком не представляється можливим. Суд, приймаючи до уваги заяву [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що паспорт громадянина України оформлений з зазначенням прізвища «[PERSON]» (а.с. 20), а при оформленні договору купівлі - продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 01 вересня 1989 року за реєстровим номером 1-7149 записане прізвище «[PERSON]». (а.с.11,12). На підставі розбіжностей у написанні прізвища [PERSON], провести державну реєстрацію прав на домоволодіння [ADDRESS] у м. Бердянськ Запорізької області у Реєстраційній службі Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області не представляється можливим. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, так як дає йому право оформити право власності на житло у встановленому законом порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

27 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.11.2014 р. о 17 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.11.2014р. о 17 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням чергового лікаря лікарні КЗ «Марганецька ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному контакту не доступна. Місця не утримується. Активно жестикулює. Мислення дезорганізована. Просить щоб: «відправте мене в 15 відділення, я вбила матір, є свідки 102 і 103 вони все знають». Під час бесіди озирається по сторонам, відповідає вдаваному співрозмовнику. Емоційно заряджена. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

27 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.11.2014р. о 04 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.11.2014р. о 4 год. 35 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий зовнішньо напружений. Гнівлив. Мова прискорена по темпу не завжди по суті. Психомоторно збуджений. Галлюцінує. По маячним мотивам виказує погрози розправи в адресу міліції та лікарів [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцінаторно-парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

27 листопада 2014 року Комунальна установа Сумської обласної ради Будищанський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що [PERSON], [INFO], яка мешкає в даному інтернаті, страждає на розлад особистості та поведінки внаслідок судинного захворювання мозку, в своєму психічному стані вона не може розуміти своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. В зв'язку з цим заявник просить визнати [PERSON] недієздатною. В судовому засіданні представник заявника Савенко Т.І. заяву підтримала. Представник заінтересованої особи: Баницької сільської ради Глухівського району Баклан С.О. заяву підтримав. Прокурор Глухівської міжрайонної прокуратури заяву підтримав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що з 22 липня 2014 року в Будищанському психоневрологічному інтернаті перебуває на повному державному утриманні [PERSON], [INFO], уродженка с. Чернеча Слобода, Буринського району Сумської області (а.с. 2). Також встановлено, що згідно витягу з історії хвороби, [PERSON] страждає на розгляд особистості та поведінки внаслідок судинного захворювання мозку (а.с. 5). Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №415 від 18.12.2014 року, [PERSON] виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок церебросклерозу з вираженим зниженням пам'яті та інтелекту, і за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. (а.с. 23-25). За таких обставин, відповідно до ст. 39 ЦК України, суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку. На підставі ст.ст. 39, 40, 41, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

27 листопада 2014 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 11 червня 1982 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований будинком урочистих подій м. Хмельницького, Хмельницької області, актовий запис № 578. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 11.06.1982 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований будинком урочистих подій м. Хмельницького, Хмельницької області, актовий запис № 578 (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач вказала, що разом не проживають, спільного господарства не ведуть, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

27 листопада 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив в позовній заяві, що відповідно до укладеного 02.11.2010 року між сторонами кредитного договору б/н, [PERSON] отримала кредит у розмірі 10300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 31 жовтня 2014 року становить - 18964,81 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 02 листопада 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 10300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить - 18964,81 грн. з яких заборгованість за кредитом - 10259,26 грн., заборгованість за процентами - 6376,27 грн., заборгованість з комісії - 950 грн., штраф - 500 грн. ( фіксована частина ), штраф - 879,28 грн. ( процентна складова ). ( арк.с. 5-8). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved