Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

27 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй на праві власності ? частину вищезазначеної квартири. Вона є спадкоємцем майна померлої за заповітом, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя спадкодавець правовстановлюючий документ на частину квартири не отримала. За таких обставин, позивачка змушена звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені (а.с. 56). Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій він також зазначив, що позов визнає (а.с. 45-47). Заслухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. В підтвердження зазначених фактів до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8), свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого позивачка змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9), та свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 11). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло №2280 від 21 листопада 1995 року, виданим виконкомом міської ради м. Очакова Миколаївської області, [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира №33, що розташована в будинку [ADDRESS] (а.с.12). За змістом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про належність будь-кому спірної квартири в реєстрі відсутні (а.с. 57). З матеріалів справи вбачається, що 11 січня 2000 року нотаріусом Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області посвідчено заповіт за реєстровим № 36, згідно з яким [PERSON] заповіла належне їй на день смерті майно своїй дочці [PERSON](а.с. 10). [INFO], не змінивши заповіту, [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що було належне їй на день смерті. З листа приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу від 11 листопада 2015 року №316 вбачається, що позивачці рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про визнання за нею права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом (а.с. 34). Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Днем відкриття спадщини є день смерті особи. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Вказане свідчить про те, що спадкові правовідносини, що виникли після смерті [PERSON], регулюються нормами законодавства, що діяло на час смерті особи, тобто ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року було передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він є сусідом позивачки. Йому відомо, що [PERSON] за два місяці до смерті постійно проживала та доглядала свою матір. Коли [PERSON] померла, [PERSON] її ховала. Вона також опікувалася майном, що залишилося після смерті [PERSON] [PERSON] за дорученням [PERSON] до теперішнього часу сплачує усі комунальні послуги, а вона перераховує йому кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що за два місяці до смерті [PERSON] позивачка почала проживати разом з нею, доглядала її. Після похорон частину майна, зокрема посуд, [PERSON] роздала сусідам, в тому числі і свідку. Враховуючи викладене, а також те, що факт належності [PERSON] ? частини квартири підтверджений оглянутим в судовому засіданні свідоцтвом про право власності на житло, а факт прийняття спадщини позивачкою доведений поясненнями свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за заповітом є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved