Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

28.10.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості в розмірі 5125,19 доларів США та 220 731 грн. 52 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.12.2005 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 980/П/2005-840, згідно умов якого, останньому було надано кредит в сумі 13800 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 11% річних та з кінцевим строком повернення 15.12.2010. З метою забезпечення своєчасного виконання та повного виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, 15.12.2005 між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель та боржник за несвоєчасне або неналежне виконання зобов'язань несуть солідарну відповідальність. Оскільки відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, станом на 17.07.2014 у останніх утворилась заборгованість у загальному розмірі 5 125,19 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3 428,62 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 886,98 доларів США, заборгованості по сплаті комісії в сумі 809,59 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в сумі 17 454,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 204 558 грн. 32 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 1 380,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 16 173 грн. 20 коп.. Позивач, повідомлений належним чином в судове засідання свого представника не направив. До суду направив заяву, згідно якої просив розглядати справу за відсутності представника, одночасно зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечив проти задоволення позову, подавши через канцелярію суду письмові заперечення та заяву про застосування строку позовної давності. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначив, що кінцевий строк повернення кредиту, відповідно до кредитного договору та договору поруки встановлено 15.12.2010, будь-яких повідомлень з вимогами виконати забов'язання за вказаними договорами він не отримував і такі дані матеріали справи не містять. У зв'язку з чим вважає, що позивачем пропущено строк звернення з вказаним позовом до суду, а тому наявні підстави згідно з ч.4 ст. 257 ЦК України для відмови у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала через канцелярію суду заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність та письмові заперечення. Згідно письмових заперечень, відповідач зазначила, що позивачем пропущено строк звернення з вказаним позовом до суду, а відтак просила застосувати строк позовної давності та відповідно до ч.4 ст. 257 ЦК відмовити у задоволенні позову. На підставі ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача [PERSON] Суд, заслухавши відповідача [PERSON], з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом їх дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 15.12.2005 між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію ПАТ «КБ «Надра» є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 980/П/2005-840, згідно умов якого, останньому було надано кредит в сумі 13800 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 11% річних та з кінцевим строком повернення 15.12.2010. (а.с. 9-12) З метою забезпечення своєчасного виконання та повного виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 15.12.2005 між позивачем ВАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого передбачено, що у відповідності з цим договором поручитель зобов'язаний солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. (а.с.13-14) Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п.п.3.3.1, 3.3.3 кредитного договору, відповідач [PERSON], який є позичальником, взяв на себе зобов'язання погашати кредит та сплачувати позивачеві нараховані проценти за користування кредитом щомісячно до 10 числа поточного місяця, до 15.12.2010 включно. Відповідно до п.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим Договором сплатити Банку штрафні санкції, визначені у п.п.5.1-5.2 цього Договору. При цьому слід зазначити про відсутність в матеріалах даної справи решти сторінок згаданого вище кредитного договору, що виключає можливість перевірити наявність інших обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позову. Згідно наданого представником позивача розрахунку, станом на 17.07.2014 у відповідача [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 959,40 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 280 797 грн. 17 коп., яка складається з: 3 428,62 доларів США - заборгованість за кредитом, 886,98 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, 809,59 доларів США - заборгованість по сплаті комісії, 17454,21 доларів США - пеня за прострочення сплати кредиту, 1380,00 доларів США - штраф за порушення умов кредитного договору. (а.с.5-8) Разом з тим, посилання відповідача [PERSON] на наявність виконавчого напису від 25.05.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 47 982 грн. 71 коп. запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири №8 в будинку №23 по бул. Л.Українки в м. Києві за договором іпотеки, укладеного 15.12.2005 між позивачем та відповідачем [PERSON] з метою забезпечення зобов'язань останнього за вищевказаним кредитним договором, що свідчить на його думку про виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі є безпідставними, оскільки наявність виконавчого напису за наявності підстав, не перешкоджає зверненню Банка до позичальника з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Отже, та обставина, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з погашення кредиту, відсотків, комісії та пені за кредитним договором, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження, а тому позовні вимоги в цій частині доведені, разом з цим задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК). Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно наявних в наданих суду матеріалів справи даних, відповідач [PERSON] припинив виконувати свої зобов'язання за вказаним кредитним договором з 11.03.2009р., що не заперечувалось відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, кінцевий строк повернення кредиту згідно з п. 3.3.4 цього договору встановлено 15.12.2010. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 24.10.2014, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав пропущений, про що також було заявлено відповідачем, а відтак відсутні підстави згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України для задоволення позову до відповідача [PERSON] Крім того, суд вважає відсутніми підстави згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України для задоволення вимог до поручителя [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.п.1.1,1.2 договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитодавцем в повному обсязі за виконання позичальником зобов'язань, що виникають з кредитного договору і в разі невиконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Відповідно до п.2.1 договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника в цілому ( або в тій чи іншій його частині). Відповідно до п.2.2 вказаного договору поруки поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по цьому договору, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора про невиконання позичальником зобов'язань і необхідності їх виконання поручителем. Повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом ( за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто поручителю. Разом з тим, належних та достатніх доказів, які б підтвердили направлення та отримання поручителем [PERSON] повідомлення про невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором і необхідності їх виконання поручителем суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. У відповідності до п.5.3 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, згідно роз'яснень Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2014. Як встановлено судом, позивач протягом дії договору поруки не звертався з позовом до поручителя [PERSON] З даним позовом позивач звернувся до суду, згідно штемпеля на конверті 24.10.2014, тобто через 3 роки 1,5 місяці від дня настання строку виконання основного зобов'язання, визначеного кредитним договором та договором поруки, а саме 15.12.2010. Іншого судом не встановлено. Отже, виходячи з встановлених судом обставин справи, положень ч. 4 ст.559 ЦК України, Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30.03.2012 року, суд дійшов висновку, що на час пред'явлення позову до суду в жовтні 2014 року порука [PERSON] вважається припиненою, оскільки шестимісячний строк, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав - сплинув 15.06.2011. Позивачем суду інші дані та докази не надані, іншого договором поруки між сторонами не визначено та судом не встановлено. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з його безпідставністю. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed