Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

28 квітня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Під час слухання справи як третю особу було залучено [PERSON]. В позовних вимогах з врахуванням заяви від 04.04.2017 року про зменшення позовних вимог позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача ? частину отриманого доходу від використання спільного майна - квартири [ADDRESS]: -за Договором оренди №13/11/14 від 13.11.2014 року за період з 13.11.2014 року по 15.03.2016 року в розмірі 115 732,69 грн. з яких: 107 161,79 грн. - ? доходу від використання спільного майна, 6 537,29 грн. інфляційних втрат, 2 033,61 грн. - 3% річних; -за Договором оренди від 19.07.2016 року за період з 22.07.2016 року по 22.10.2016 року в розмірі 36 104,84 грн., що становить еквівалент 1 412,00 доларів США. Вимоги обґрунтовані тим, що ? частина квартири [ADDRESS] належить позивачу, а відповідачу належить ? частини зазначеної квартири. Як зазначив позивач, йому стало відомо, що відповідач передала квартиру в оренду за Договором оренди №13/11/14 від 13.11.2014 року. Квартира була передана Орендарю, що підтверджується актом прийому-передачі. За умовами договору орендна плата становить 1 400,00 Євро, яка виплачується в гривнах за курсом, встановленим НБУ на день виплати щомісячного платежу. Пізніше був укладений договір оренди від 19.07.2016 року та квартира також передавалась в оренду. Як зазначає позивач, відповідач отримувала дохід від здачі квартири в оренду, проте кошти між співвласниками не розподілялись та позивачу не було сплачено ? доходу від оренди. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних та інфляційну складову в розмірі за період з 13.11.2014 року по 29.02.2016 року. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що за договором оренди від 13.11.2014 року кошти надходили на рахунок відповідача, проте оскільки позивач, третя особа та відповідач проживали однією родиною, всі члени родини мали можливість користуватись коштами на що були видані довіреності, тому підстави для стягнення частини доходів від оренди квартири відсутні. За умовами договору від 19.07.2016 року [PERSON] не має претензій до [PERSON] щодо розпорядження коштами, а оскільки умови договору обов'язкові для сторін, тому підстави для стягнення коштів відсутні. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що вона заперечує проти задоволення заявлених вимог, оскільки в родині були довірливі відносини, розпорядником коштів був [PERSON] З рахунку [PERSON] кошти перераховувались на рахунки членів сімї, та навпаки. Крім того, з рахунку кошти знімались готівкою та передавались [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, третю особу, як сторону та як свідка, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частина 1 статті 316 ЦК України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст.355 ЦК України). Частина 1 статті 356 ЦК України визначає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положеннями частини 1 статті 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 359 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (1/4) та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1993 року та Договору дарування ? частини квартири від 10.09.2015 року. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Частина 1 статті 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частина 1 статті 338 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За положеннями частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України). Форма плати за користування майном встановлюється договором найму (ч.2 ст.762 ЦК України). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.11.2014 року між фізичною особою [PERSON] (далі - Орендодавець) та Місією Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні (далі - Орендар) був підписаний Договір оренди №13/11/14 за умовами якого Орендодавець здає в оренду Орендарю мебльоване житлове приміщення квартири [ADDRESS] для проживання співробітників Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні терміном з 13.11.2014 року по 12.11.2015 року зі сплатою 1 400,00 Євро, які виплачуються в українських гривнях за курсом встановленим НБУ на день виплати щомісячного платежу. Умовами договору передбачено автоматичне продовження дії договору. 13.11.2014 року між сторонами був підписаний акт прийому-передачі приміщення. За актом прийому-передачі приміщення від 15.03.2016 року, Орендар передав квартиру Орендодавцю. Отже, квартира в оренді Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні перебувала в період з 13.11.2014 року по 15.03.2016 року. Умовами Договору не визначено порядку сплати орендних платежів. Сторони в судовому засіданні пояснили, що орендні платежі сплачувались на банківський рахунок [PERSON] [NUMBER] відкритий в ПАТ «Універсал банк». З виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що за період з 17.11.2014 року по 28.01.2016 року на рахунок [PERSON] надійшло коштів із призначенням платежу - орендна плата за договором оренди №13/11/14 на загальну суму 421443,09 грн. З інформації, отриманої від Державної фіскальної служби України вбачається, що [PERSON] отримала від Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста в Україні наступні доходи: 4 квартал 2014 року - 42 541,24 грн. та утримано податку 6 998,41 грн. 1 квартал 2015 року - 132 597,60 грн. та утримано податок 24 083,52 грн., 2 квартал 2015 року - 100 002,09 грн. та утримано податок 18 173,42 грн., 3 квартал 2015 року - 70 460,80 грн. та утримано податок 12 874,16 грн., 4 квартал 2015 року - 139 773,37 грн. та утримано податок 25 518,67 грн., 1 квартал 2016 року - 37 700,34 грн. та утримано податок 6 786,06 грн., А всього отримано доходу 523 145,44 грн. та утримано податку 94 424,24 грн. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначив, що він як власник ? частини квартири не отримував дохід від оренди квартири, а [PERSON], отримуючи його, не сплачувала його частину позивачу. Водночас представник відповідача та третя особа в судовому засіданні пояснили, що в той час, коли сторони проживали родиною, вони всі могли розпоряджатись коштами від орендної плати так як із зазначеного рахунку кошти перераховувались між подружжям [PERSON] та їх донькою [PERSON] Представник відповідача суду пояснив, що [PERSON] мав довіреність від імені [PERSON] в тому числі і на розпорядження коштами, а тому розпоряджався коштами [PERSON]. Проте суду не було надано доказів, що [PERSON] скористався повноваженнями визначеними в довіреності та його особу було ідентифіковано банківською установою. [PERSON] суду пояснив, що йому не відомо хто знімав кошти готівкою з рахунку [PERSON], кошти йому не передавались. Ті кошти, що перераховані з банківського рахунку [PERSON] на рахунок [PERSON], останній не міг пояснити їх призначення, але ствердно зазначив, що вони не є частиною плати за оренду квартири, оскільки в призначенні платежу про це не зазначено. Як вбачається з виписки по рахунку [NUMBER] відкритий в ПАТ «Універсал банк» на ім'я [PERSON], із зазначеного рахунку на рахунок [PERSON] були перераховані кошти. Крім того, з виписки вбачається, що між родиною [PERSON] здійснювався переказ коштів. [PERSON] як свідок пояснила, що всі кошти за договором оренди від 13.11.2014 року передавались [PERSON], який як голова родини розпоряджався ними. Крім того, [PERSON] мав доступ до банківського рахунку [PERSON] Проте, враховуючи, що [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечив отримання коштів від [PERSON], суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження передачі коштів позивачу, між сторонами виникли неприязні стосунки, зокрема між позивачем з одної сторони та відповідачем і третьою особою з другої, тому суд критично ставиться до свідчень [PERSON] Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на картковий рахунок [PERSON] надходили кошти за оренду квартири, ? частина якої належить позивачу, в судовому засіданні не надано доказів, що між сторонами була домовленість щодо розподілу доходу від оренди квартири, яка належить сторонам на праві часткової власності, [PERSON] в період дії договорів оренди перебувала в шлюбі та не проживала однією сім'єю з батьками, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ? частину доходів, отриманих за договором оренди від 13.11.2014 року, що становить 105 360,77 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні за період з листопада 2014 року по 29.02.2016 року. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON], як власниця ? частин квартири не мала законом передбачених підстав для отримання доходу від здачі в оренду всієї квартири, та отримавши такий дохід мала ? частину доходу перерахувати [PERSON], як власнику відповідної частини квартири, тому суд приходить до висновку, що з моменту отримання орендної плати за квартиру у відповідача виникло грошове зобов'язання перед [PERSON] щодо сплати ? частини отриманих орендних платежів. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не здійснила розподіл доходу згідно з частками співвласників квартири, дохід вона отримувала в національній валюті, суд вважає існують законом передбачені підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних на частину доходу від оренди квартири, що становить відповідно 14 947,07 грн. та 2 093,57 грн. Крім того, 19 липня 2016 року між [PERSON], [PERSON] від імені якого діяла [PERSON] на підставі довіреності від 29.12.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. та зареєстрована в реєстрі за №2274 з однієї сторони (далі - Орендодавці) та Компанією Глобал Ком'юнітіз (далі - Орендар) був підписаний Договір оренди. За умовами договору Орендодавці передають в оренду Орендарю строком з 22.07.2016 року по 31.07.2017 року квартиру [ADDRESS] зі сплатою орендної плати в розмірі 1 700,00 доларів США, що включає всі податки та платежі згідно із законодавством України з оплатою в доларах США не пізніше 10-го числа відповідного місяця та перераховується на відповідний банківський рахунок [PERSON] - [NUMBER] в ПАТ «УніверсалБанк». В той же час умовами договору визначено, що [PERSON] підтверджує, що дає згоду на перерахування всієї суми орендної плати на рахунок [PERSON] та не має матеріальних претензій до неї (п.5.3 Договору). 22.07.2016 року між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі квартири. 12.09.2016 року [PERSON] скасував довіреність від 29.12.2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корольчук О.С. та зареєстровану в реєстрі за №2274 на підставі якої [PERSON] від його імені підписала Договір оренди квартири. Представник позивача в судовому засідання пояснила, що положення п.5.3 Договору є недійсними. Проте, [PERSON] не звертався до суду із позовною заявою про визнання п.5.3 Договору оренди недійсним та суду не надано доказів, що вказаний пункт визнаний недійсним. Суду не надано доказів щодо сум, які були сплачені за вказаним договором оренди. Отже, оскільки сторони визначили умови договору, п.5.3 Договору не визнаний судом недійсним, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача ? частини орендних платежів за Договором оренди від 19.07.2016 року. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial