Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

27.07.2020 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У позовній заяві позивач посилається на те, що 08.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11365662000 (кредитний договір), за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 65000,00 доларів США з кінцевим терміном його повернення 09.07.2018 року та з оплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 15% річних за перші 30 днів користування кредитними коштами та змінної процентної ставки за користування кредитом у подальшому. Позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати проценти за користування кредитом, виконати інші умови Кредитного договору та повернути кредит у встановлені терміни. Прийняті на себе зобов`язання АКІБ «УкрСиббанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти. 30.01.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11365662000 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, якою встановлювався порядок погашення кредиту у формі ануїтетного платежу у розмірі 885 доларів США. Так, п. 1.2.2. Кредитного договору було викладено у новій редакції: «Позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) доларів США. День сплати ануїтетного платежу 10 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж.». З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №89718 від 08.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1666 (Договір іпотеки), на повний розмір зобов`язань позичальника за кредитним договором. Предметом забезпечення за Договором іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . Згодом право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11365662000 від 08.07.2008 року від ПАТ «УкрСиббанк» перейшло до ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між ними 08.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2949, 2950. В подальшому між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» були укладені Договір № 1515/К від 13.06.2019 року про відступлення прав вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №11365662000 від 08.07.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 13.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1202, зокрема за Договором іпотеки №89718 від 08.07.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за №1666. За викладених обставин згідно з умовами кредитного договору та Додаткової угоди №1 до нього [PERSON] взяв на себе зобов`язання повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Проте, відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, зокрема, з моменту укладення між сторонами Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11365662000 від 30.01.2009 року та Додаткової угоди №2 до Договору про надання споживчого кредиту №11365662000 від 19.03.2009 року, погашень кредиту не відбувалось, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Заборгованість [PERSON] за кредитом на 13.06.2019 року при укладанні договору №1515/К про відступлення права вимоги (станом на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором) становить: сума заборгованості за тілом кредиту - 1 644 390,95 грн.; сума заборгованості за відсотками - 3 053 976,14 грн. Всього заборгованість складає 4 698 367,09 грн. Враховуючи викладене, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №89718 від 08.07.2008 року, а саме на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 43,90 кв. м., що належить на праві власності відповідачу, для задоволення вимог ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» на загальну суму 4 698 367,09 грн., встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу вказаного майна на прилюдних торгах з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було направлено запити щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року позовна заява була залишена без руху для надання строку на усунення недоліків - оплати судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року закрито підготовче засідання та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання сторона позивача не з`явилася. У матеріалах справи міститься заява, з якої вбачається, що представник просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11365662000, за умовами п.1.1.,1.2 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 65000,00 доларів США, що еквівалентно 314606,50 грн., а позичальник - належним чином використовувати його та повернути не пізніше 09.07.2018 року, з оплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 15% річних за перші 30 днів користування кредитними коштами та змінної процентної ставки за користування кредитом у подальшому. Позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати проценти за користування кредитом, виконати інші умови Кредитного договору та повернути кредит у встановлені терміни. Прийняті на себе зобов`язання АКІБ «УкрСиббанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти. Проте, останній зволікав з виконанням своїх обов`язків за договором. 30.01.2009 року сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11365662000 щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації, якою у п.1.2.2 встановлювався порядок погашення кредиту у формі ануїтетного платежу у розмірі 885 доларів США. Крім того, до п. 1.2. договору було внесено зміну щодо кінцевого терміну повернення кредиту - не пізніше 10.07.2023 року. Також 19.03.2009 року Додатковою угодою №2 до Договору сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів за договором з 01.01. 2009 року - 31.01.2009 року на 01.02.2011 року-10.02.2011 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки №89718 від 08.07.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. та зареєстрований в реєстрі за №1666 (Договір іпотеки), предметом якого є нерухоме майно: квартира [ADDRESS] , визначеною вартістю на момент укладення договору - 539 590 грн. Право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11365662000 від 08.07.2008 року від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» перейшло на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між ними 08.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 2949, 2950. 13.06.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» були укладені Договір № 1515/К про відступлення прав вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту №11365662000 від 08.07.2008 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] , та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 13.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1202, зокрема за Договором іпотеки №89718 від 08.07.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , зареєстрованим в реєстрі за №1666. Так, за умовами кредитного договору та додаткових угод до нього [PERSON] взяв на себе зобов`язання повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Проте, відповідач [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, зокрема, з моменту укладення Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11365662000 від 30.01.2009 року та Додаткової угоди №2 до Договору про надання споживчого кредиту №11365662000 від 19.03.2009 року погашень кредиту не відбувалось, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13.06.2019 року при укладанні договору №1515/К про відступлення права вимоги (станом на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, а саме дату купівлі-продажу майнових прав) становить: сума заборгованості за тілом кредиту - 1 644 390,95 грн.; сума заборгованості за відсотками - 3 053 976,14 грн., всього - 4 698 367,09 грн. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Згідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» позивач має право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, якщо це передбачено рішенням суду або договором. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено ст.39 Закону України «Про іпотеку», якою встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Так, умовами укладеного Договору іпотеки (пункти 4.1.,4.2.) передбачено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Як встановлено судом, відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до умов п.4.2,4.3 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання, інших передбачених законодавством підстав. При цьому, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Як вбачається зі змісту п.1.2 Договору іпотеки від 08.07.2008 року, відповідно до звіту суб`єкту оціночної діяльності ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , станом на момент підписання іпотечного договору становила 539 590,00 грн. Таким чином, враховуючи право позивача реалізувати своє право на дострокове повернення заборгованості, за рахунок предмета іпотеки підлягає погашенню заборгованість за кредитом та відсотками, нарахована станом на 13.06.2019 року в загальній сумі - 4 698 367,09 грн. За твердженнями позивача, про наявну заборгованість за кредитним договором та необхідність усунення порушень вказаного договору в розумінні ст. 35 Закону України «Про іпотеку» [PERSON] неодноразово повідомлявся шляхом направлення повідомлення-вимоги про повернення повної суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11365662000 від 08.07.2008 року. При цьому, положення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо обов`язкового направлення іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення стосуються випадків позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Отже, позивач як іпотекодержатель самостійно визначає передбачений чинним законодавством України, у тому числі Законом України «Про іпотеку», а також іпотечним договором, спосіб захисту своїх прав, зокрема шляхом реалізації предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду через продаж на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 Закону України «Про іпотеку»). Разом з тим, згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що, зокрема, таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Тобто, з наведеного вбачається, що для застосування норми даного Закону необхідна одночасна наявність наступних підстав: 1) нерухоме майно виступає як забезпечення зобов`язань за споживчими кредитами в іноземній валюті; 2) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя; 3) у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 4) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Статтею 3 цього Закону передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. В матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів від 13.05.2020 року за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові відповідача, адресою іпотечної квартири, з якого вбачається, що за відповідачем [PERSON] на праві власності зареєстрована квартира за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту п.1.1 Договору іпотеки вбачається, що вказана квартира є власністю іпотекодавця [PERSON] на підставі: Ѕ частина відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Жовтневої районної Ради народних депутатів в м. Києві згідно з розпорядженням (наказом) від 25.09.1995 року за №1862, зареєстрованого в БТІ м. Києва, записаного у реєстрову книгу за №5430; Ѕ частина відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого П`ятою Київською державною нотаріальною конторою №5 від 18.02.2000 року за реєстровим №2с-76, зареєстрованого в БТІ м. Києва від 12.10.2000 року, записаного у реєстрову книгу №д.431-146 за реєстровим №5430; загальна площа вказаної двокімнатної квартири становить 43,90 кв. м, житлова - 27,90 кв. м. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 29.09.2020 року відповідач зареєстрований за цією адресою з 19.01.1979 року по теперішній час. В свою чергу, позивач, доводячи підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача у власності наявне інше нерухоме житлове майно. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК). Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов`язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Вказані норми закону є лише правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов`язання, а є відстроченням виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. З огляду на вищезазначені норми закону суд приходить до висновку, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в силу вказаних правових норм. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8093,85 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved