Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

29.02.2016 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про: 1) визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2012, виданого [PERSON], в частині його права на спадщину за законом після померлого [PERSON] в розмірі ? частини спадщини, що складається з квартири [ADDRESS]; 2) визнання за [PERSON] права на спадщину за законом після померлого [PERSON] на 1/3 частину спадщини, що складається з ? частини квартири [ADDRESS], та дорівнює 1/6 частині вказаної квартири; 3) скасування рішення державного нотаріуса про реєстрацію за [PERSON] права на спадщину за законом після померлого [PERSON], в розмірі ? частини спадщини, що складається з ? частини квартири [ADDRESS]; 4) визнання недійсним та скасування рішення державного нотаріуса про належність [PERSON] права на ? частину спадщини [PERSON] у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] та визнання за ним права на 1/12 частини вказаної квартири; 5) визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2015, виданого [PERSON] на ? частину спадщини [PERSON], що складається з ? квартири [ADDRESS]; 6) визнання за нею права на спадщину за заповітом [PERSON], що складається з 2/3 частин квартири [ADDRESS], а також на спадщину [PERSON], що складається з 1/12 частини цієї квартири, а всього на 9/12 частин квартири. 7) зобовязання державного нотаріуса зареєструвати за нею право на 9/12 частин квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову послалася на порушення цивільного законодавства України під час видачі свідоцтв про право на спадщину квартиру [ADDRESS] після смерті її власників, що призвело до безпідставного збільшення в праві спільної часткової власності часток відповідачів та зменшення її частки. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] вважає позов безпідставним і просив відмовити в його задоволенні, в тому числі й через пропущення позивачем загального строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом. Представник Першої чернігівської державної нотаріальної контори не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач [PERSON] є онуками [PERSON], який помер 09.01.2009, і [PERSON], яка померла 28.04.2009, по лінії батька [PERSON], який помер 06.08.2008 (а. с. 12-15, 72, 73). Відповідно до частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) вони мають право спадкування за правом представлення майна [PERSON] і [PERSON] у тій частині, яка належала б за законом їхньому батькові [PERSON], якби він був живий на час відкриття спадщини [PERSON] і [PERSON] Відповідач [PERSON] є сином [PERSON]; його матірю була [PERSON], яка також померла. Отже, відповідач [PERSON] за законом має право лише на спадкування майна [PERSON] Права на спадкування майна [PERSON] він не має. Як випливає з матеріалів справи (а. с. 8-11), під час шлюбу з [PERSON] [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу від 13.10.1998 квартиру [ADDRESS] Чернігові (далі Квартира). Згідно положень статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, що діяв на час придбання Квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користуванні і розпорядження цим майном. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Отже, після укладення договору купівлі-продажу Квартира належала [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності, при цьому їхні частки були рівними. За таких обставин, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина лише на ? частину Квартири. В силу положень статей 1261, 1266 Кодексу, до першої черги спадкоємців майна [PERSON] за законом належали: його дружина [PERSON], його син відповідач [PERSON], а також онуки, за правом представлення, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] При цьому [PERSON] К і [PERSON] належало по 1/3 частини спадщини [PERSON], що складається з ? частини Квартири, тобто по 1/6 частині Квартири кожному, а онукам по 1/12 частині Квартири. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] 16.01.2009; відповідач [PERSON] звернувся з аналогічною заявою 23.01.2009, а відповідач [PERSON] 05.02.2009. Тобто перелічені спадкоємці звернулися із заявами про прийняття спадщини [PERSON] у встановлений статтею 1270 Кодексу шестимісячний строк для прийняття спадщини. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини чоловіка ([PERSON] В.) до нотаріуса не зверталася, а 28.04.2009 вона померла. Як встановлено судом, на день смерті [PERSON] [PERSON] постійно проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS], проте без реєстрації місця проживання. Згідно із частиною третьою статті 1268 Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки [PERSON] до дня своєї смерті не подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини [PERSON] вона вважається такою, що прийняла її. За таких обставин, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 2/3 частин Квартири (1/2 частина Квартири, яка належала на праві спільної сумісної власності з [PERSON] + 1/6 частина Квартири, яку вона успадкувала від [PERSON] В.). За життя (23.09.2008) [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно своєї онуці позивачу [PERSON] (а. с. 16). Як убачається з пояснень позивача, які підтверджуються матеріалами справи (а. с. 61 зв.) і визнаються відповідачами, а тому вважається доведеним, на день смерті [PERSON] позивач постійно проживала разом із нею в Квартирі. Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини [PERSON] позивач не подавала нотаріусу заяву про відмову від її спадщини, а тому, в силу положень частини третьої статті 1268 Кодексу, позивач вважається такою, що прийняла спадщину [PERSON] Таким чином, позивач набула право власності на 1/12 частину Квартири в порядку спадкування майна [PERSON] за законом та на 2/3 (або 8/12) частини Квартири в порядку спадкування майна [PERSON], а всього на 9/12 (або 3/4) частин Квартири. Втім, в порушення вимог закону, 19.01.2012 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] відповідачу [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому безпідставно збільшено його частку в спадковому майні [PERSON] з 1/6 до ? частини Квартири; 17.11.2015 року тим же нотаріусом позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому її частку безпідставно зменшено з ? до ? частини Квартири. В цьому ж Свідоцтві зазначено, що відповідач [PERSON] замість 1/12 має право на ? частини Квартири (а. с. 96), чим в сукупності порушено майнові права позивача. Виходячи з того, що Свідоцтво про право на спадщину за законом позивач отримала лише в листопаді 2015 року, вона вважається такою, що не пропустила трирічний строк звернення до суду з цим позовом, а тому її права підлягають захистові судом. Водночас, як слідує з копії Договору дарування частини квартири від 16.12.2015 (а. с. 62), позивач безоплатно відчужила належну їй ? частину Квартири [PERSON]. Враховуючи викладене, на теперішній час позивач має право власності в порядку спадкування лише на ? частину Квартири [3/4 ? = 2/4 або ?], а тому вказаний позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial