Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

27 червня 2019 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Межівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини шляхом визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що від шлюбу з [PERSON] , який судовим рішенням було розірвано, вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачем. Мати малолітньої [PERSON] чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною, мирним шляхом врегулювати ситуацію не вдається, уникає обговорення питань з приводу навчання, виховання оздоровлення та відпочинку доньки, створює умови за яким дитина буде обділена увагою батька. Висновком органу опіки та піклування [PERSON] надано дозвіл безперешкодно спілкуватися з малолітньою [PERSON] за сприятливих погодних умов, стану здоров`я дитини та перебування позивачем у тверезому стані один раз на тиждень у вихідний день з 09.00 по 18.00 годину за домовленістю з матір`ю дитини. Проте відповідач продовжує чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки, домовитися про зустріч з дитиною виявилось неможливо. Роз`яснювальна робота служби у справах дітей, стосовно неналежного виконання рішення органу опіки та піклування, відповідачем проігнорована, втім коли позивач мав намір з побачитьсь з донькою [PERSON] посилалась на хворобливий її стан, однак документально це не підтверджується. В період з 05 по 19 березня 2019 року малолітня [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні, постійного догляду з боку лікарів не потребувала, на «Д» обліку не перебуває та до групи ризику хвороба не відноситься. Позивач має постійне місце роботи, вчасно сплачує аліменти на доньку, матеріально-побутові умови у задовільному стані, користується повагою серед односельчан та наголошується, що він має може належним чином піклуватись про доньку та займатись її лікуванням. Ігноруючи рішення органу опіки та піклування відповідач продовжує чинити [PERSON] перешкоди у його побаченні з дитиною. Позивач просить суд: - усунути перешкоди з боку відповідача у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , встановивши спосіб його особистих побачень з останньою без присутності матері та третіх осіб в місці його проживання, місці проживання бабусі та дідуся по лінії батька, дитячі майданчики, парки, сквери, цирк, театри, бібліотеки, виставки, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров`я, зоопарки, санаторії, освітні заклади, музеї, заклади харчування, кінотеатри, стадіони, інші заклади по всій території України, які будуть відвідуватись батьком з дитиною спільно з метою забезпечення її фізичного, духовного та морального розвитку та підготовки до самостійного життя у вихідні дні з 09.00 години суботи та по 21.00 годину неділі двічі на місяць за домовленістю з матір`ю дитини; - у робочі дні (з понеділка по п`ятницю) час спілкування не менше шести годин на добу, а під час шкільного навчання не менше трьох годин на добу, без урахування часу на проїзд до місця проживання батька; - під час канікул не менше половини днів, відведених для канікул за домовленістю з матір`ю; - визначити право безперервного побачення та спілкування з донькою, шляхом систематичних зустрічей в місцях, помешканнях та закладах громадського дозвілля та відпочинку дітей, дошкільних та шкільних навчальних закладах з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, місця проживання бабусі та дідуся по лінії батька; - кожного року, який закінчується парним числом [PERSON] матиме право проводити свята Новий Рік 9 з 12.00 години 31 грудня до 20.00 години 01 січня) Різдво Христове (з 09.00 години 06 січня до 21.00 годину 07 січня) Великдень та [PERSON] (з 09.00 години по 21.00 годину) спільно з донькою за місцем проживання та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей та/або на природі; - кожного року, який закінчується непарним числом [PERSON] матиме право проводити спільне святкування дня народження дитини (27 липня з 09.00 години до 21.00 годину) спільно з донькою за місцем свого проживання та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей та/або на природі; - отримувати негайно інформацію в телефонному режимі та письмово від [PERSON] про погіршення стану здоров`я доньки, зміну її місця проживання та перебування у навчальному (дошкільному навчальному) закладі В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили обставини, викладі вище. Позивач наголошував на тому, що останній раз бачив доньку в травні 2019 року, його колишня дружина взагалі не дає дитину та не виконує рішення комісії. Наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що ніяким чином не чинила [PERSON] перешкоди у його спілкуванні з донькою. Після розірвання шлюбу двічі на тиждень надавала позивачу дитину. Мала місце сварка, після якої [PERSON] забрав до себе на добу дитину, яку потім привіз з ознаками бронхіту. Після рішення комісії позивач мав декілька побачень з донькою. На даний момент вона проживає разом з батьками та бабусею, дитина має всі належні умови для проживання. Просила у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач веде себе агресивно з нею та її родичами, постійно створює конфлікти. Представник відповідача надав суду відзив у якому посилається на те, що дійсно від шлюбу, який між сторонами розірвано, народилась донька [PERSON] , яка проживає разом з [PERSON] . Як під час шлюбу, так і після його розірвання [PERSON] вживав спиртні напої та наркотичні засоби, постійно вчинював сварки, в присутності дитини ображав [PERSON] , вчинював бійки з батьками останньої. З приводу такої поведінки відповідач зверталась до органів поліції працівниками якого була складено терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] . Згідно довідки КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» в період з 23 травня по 05 червня 2018 року [PERSON] знаходився на лікування з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок зловживання алкоголю». Після розірвання шлюбу [PERSON] в телефонному режимі постійно погрожує та ображає відповідача, яка припускає, що така поведінка можлива під впливом алкоголю, або наркотичних засобів. Вирішити розбіжності не вдається, тому [PERSON] через орган опіки та піклування домагався встановлення графіку побачень батька з донькою, який також звертався з подібною вимогою до органу опіки та піклування. Згідно висновку останніх, без врахування інтересів малолітньої дитини, [PERSON] надано дозвіл безперешкодно спілкуватись з малолітньою донькою [PERSON] за умови перебування позивачем у тверезому стані один раз на тиждень у вихідний день, за домовленість з матір`ю дитини з 09.00 години по 18.00 годину за сприятливих погодних умов та стану здоров`я дитини. При цьому позивачем не взято до уваги, що висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для виконання, а має рекомендаційний характер. Позовні вимоги [PERSON] суперечать інтересам малолітньої дитини, тому [PERSON] просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу між сторонами спостерігається деградація стосунків, дитина, яка проживає окремо від батьків, або когось із них має право на підтримання контактів. Висновок приймався колегіально більше року тому. При вирішенні спору між сторонами покладаються на розсуд суду. Свідок [PERSON] суду пояснив, що являється батьком позивача. Дитину надавали для спілкування лише двічі, а потім були перешкоди у цьому з боку відповідача та її батьків. Онуку останнього разу бачив у квітні 2019 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що останній раз бачила онуку в квітні 2019 року, її син [PERSON] ніколи не сварив дитину, а коли їздив до відповідача, то мав перешкоди у спілкуванні з донькою. В поточному році [PERSON] чотири рази бачив дитину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що перебуває на посаді секретаря виконавчого комітету Зорянської сільської ради. Вказала, що знає позивача з хорошої сторони, який неодноразово звертався з приводу невиконання [PERSON] рішення про безперешкодне спілкування з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою відповідача. Зазначила, що [PERSON] завжди хотіла, щоб її дитина спілкувалась з батьком, однак останній неодноразово вчинював сварки як з колишньою дружиною, так і з її батьками. Здійснювались виклики працівників поліції, однак належної реакції з боку останніх не було. У квітні 2019 року стався випадок коли дитина не захотіла йти на руки до батька, а залишилась з відповідачем. Позивач у травні 2019 року останнього разу бачив доньку, коли приїжджав до неї був у неадекватному стані, що викликало відчуття страху в дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала разом з відповідачем у бухгалтерії, [PERSON] не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, після розірвання шлюбу позивач брав дитину на вихідні дні. Позивач буває непередбачуваним, мав місце випадок, коли останній кидав телефон у відповідача. Траплялись ситуації, коли [PERSON] погрожував травматичною зброєю. При цьому останній тиск на дитину не чинить. При цьому влаштовує сварки з відповідачем, що негативно впливає на їхню дитину. Свідчення свідка [PERSON] суд сприймає критично та не бере до уваги, оскільки він був присутнім у якості вільної особи в судових засіданнях, що не заперечувалось сторонами у справі, а згодом надавав суду пояснення. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11 серпня 2016 року, актовий запис №729, [PERSON] народилася [INFO] , батьком якої записано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/520/18 від 20 червня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 24 липня 2018 року. Заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/521/18 від 13 червня 2018 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2018 року до досягнення донькою повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно довідки ФГ «Ніка-Ю» та звіту про здійснені відрахування та виплати із заробітної плати [PERSON] утримуються та перераховуються аліменти за постановою серії ВП від 22 травня 2019 року, виконавчий лист №181/521/18, виданий 13 червня 2018 року. Висновком органу опіки та піклування Межівської РДА Дніпропетровської області №53-162/0/312-19 від 22 лютого 2019 року підтверджується надання дозволу [PERSON] безперешкодно спілкуватися з малолітньою [PERSON] при умові перебування у тверезому стані один раз на тиждень у вихідний день, за домовленістю з матір`ю дитини з 09.00 години по 18.00 годину за сприятливих погодних умов та стану здоров`я дитини. Письмовим повідомленням Зорянської сільської ради №138 від 28 березня 2019 року підтверджується неодноразове звернення до сільської ради [PERSON] з приводу систематичної відмови [PERSON] у зустрічах з дитиною та нехтуванням висновку про дозвіл на побачення. Згідно письмового повідомлення органу опіки та піклування Межівської РДА Дніпропетровської області №60-256/0/312-19 від 23 березня 2019 року [PERSON] роз`яснено про рекомендаційний характер висновку органу опіки та піклування, який не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків. Правові наслідки настають в процесі розгляді справи у суді після оцінки всіх доказів, у тому числі й висновку органу опіки та піклування про встановлення годин для зустрічей. Довідкою виконкому Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №69 від 11 березня 2019 року підтверджується, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Згідно довідки КНП «Центр первинної допомоги медико-санітарної допомоги» Межівської селищної ради Слов`янська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини від 08 квітня 2019 року [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом сімейного лікаря Слов`янської АЗПСМ. На «Д» обліку не перебуває, дитини знаходилась на лікування в Слов`янській АЗПСМ амбулаторно з 27 грудня 2018 року по 10 січня 2019 року з0 діагнозом гострий бронхіт, з 05 по 19 березня 2019 року з діагнозом - гострий фарегніт, афтозний стоматит. Висновком заступника начальника сектору превенції Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підтверджується проведення з [PERSON] профілактичної бесіди щодо недопущення громадського порядку та вчинення сварок з родиною [PERSON] та колишньою дружиною [PERSON] . В ході бесіди [PERSON] обіцяв поводити себе чемно, не допускати сварок та порушень громадського порядку. Згідно висновків сектору превенції Межівського ВП Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області були неодноразові звернення [PERSON] з приводу її переслідування колишнім чоловіком [PERSON] , який приїздить до дитини в неадекватному стані, висловлює погрози з нецензурною лайкою, принижує її, вчинює сварки з батьками [PERSON] на зауваження не реагує. 22 червня 2019 року [PERSON] винесений терміновий заборонний припис. Вказані обставини свідчать про наявність постійного конфлікту між батьками дитини, які склались через неприязні стосунки один до одного. Довідкою КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР №2569 від 08 липня 2019 року підтверджується, що [PERSON] дійсно знаходився на лікуванні з 23 травня по 05 червня 2018 року з діагнозом: Психічні і поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська №206/364/18 від 26 січня 2018 року підтверджується відмова у задоволенні заяви КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги. Згідно довідок лікарів психіатра та нарколога КЗ «Тернівська центральна міська лікарня» ДОР від 27 вересня 2019 року [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває. Згідно довідки КЗ «Центральна лікарня» Межівської селищної ради [PERSON]. на обліку в лікаря психіатра не перебуває. З витребуваних судом оригіналів довідок КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР №2569 від 08 липня 2019 року та №3691 від 27 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] дійсно знаходився на лікування в КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» з 20 по 26 січня 2018 року, з 01 по 22 лютого 2018 року та з 23 травня по 05 червня 2018 року. Діагноз: психічні і поведінкові розлади, внаслідок вживання алкоголю. Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач є дієздатною особою, не обмежувався та не позбавлений дієздатності за судовим рішенням, вказані докази не свідчать, що на теперішній час позивач може представляти шкоду своїй дитині, проте суд враховує ці докази для якнайкращого забезпечення прав дитини при встановленні позивачу часу для спілкування та виховання своєї дитини, виходячи з її віку та потреб. Згідно висновку психолога арт-терапевта щодо психологічного стану [PERSON] , 27 липня 2016 року, після проведеного дослідження, яке проводилось 20 травня, 06 червня та 23 червня 2019 року виявлено, що показники психічного розвитку розвинені на високому рівні, тобто дитина розвинена відповідно віку. Нервово-психічне напруження має високий рівень. Присутні ознаки негативного психічного стану. Є ознаки порушення комунікації в сім`ї, по відношенню до батька у дівчинки змішані емоції, до матері - позитивні. Листом сільського голови Зорянської сільської ради №285 від 19 червня 2019 року, який складено на звернення [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] у своїх батьків, для дитини створені всі належні умови для проживання, відпочинку та сну, малолітня [PERSON] має все необхідне для розвитку, на момент відвідування дитина була хвора за діагнозом лікаря «Ларингіт». [PERSON] повідомила про невиконання висновку Межівської РДА, оскільки дитина часто хворіє та потребує постійного піклування. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ч.3 - той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2, 8 ЦПК України проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положенням ч.1 ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Ч.2 - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За таких обставин, суд, враховує складні взаємовідносини між позивачем і відповідачем, наявність особистих претензій між сторонами, ставленням позивача до доньки, відсутність будь-яких фактів, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дитини, малолітній вік дитини, а також висновок голови органу опіки та піклування Межівської РДА Дніпропетровської області. Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на вищевикладені аргументи. З урахуванням віку малолітньої [PERSON] , якій на момент розгляду справи виповнилось повних три роки, вимога [PERSON] стосовно спілкування з дитиною під час шкільних канікул є передчасною. Встановлення більш тривалих зустрічей у робочі дні, на свята, та інших вимог позивача, на думку суду, не відповідає інтересам дитини, через її вік, необхідність стабільної соціальної та психологічної обстановки навколо дитини, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Більш тривалі зустрічі також можуть мінімізувати участь матері у вихованні дитини, що не буде відповідати інтересам дитини. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial