Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

27 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], посилаючись на те, що із відповідачем по справі вона проживала в незареєстрованому шлюбі в період часу з 2008 року по 2015 рік. У період сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач пішов із сімї, проживає окремо, однак будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, хоча має нерегулярний мінливий дохід, від якого отримує прибуток і в змозі сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Тому, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом про примусове стягнення аліментів на дитину з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про слухання справи у її відсутність, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі (а.с.13). Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.11). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони проживали в незареєстрованому шлюбі в період з 2008 року по 2015 рік. У період сумісного проживання у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 224567 від 03.08.2010 року (а.с.4), згідно якого [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. З довідки від 22.09.2016 року, виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області (а.с.5) вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться дитина: син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто в даному випадку - з 27 вересня 2016 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач утриманням та вихованням дитини не займається, має мінливий дохід, тому позивачка просить стягувати з нього, як батька дитини, аліменти в твердій грошовій сумі на її користь, на утримання дитини, в розмірі 200 грн. щомісячно до повноліття сина. За відсутності заперечень відповідача, який визнає вимоги позову (а.с.11), суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісячно до повноліття дитини - підлягають задоволенню, як основані на законі, оскільки батько дитини працездатний, має можливість надавати таку допомогу, інших утриманців не має.

Outcome: approved