Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

28.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким визначити постійне місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS]. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від спільного проживання у них народилася дитина - син, [PERSON], [INFO]. Однак в грудні 2013 року відносини між ними різко погіршилися, і його співмешканка [PERSON] залишила будинок в якому разом проживали і виїхали разом з дитиною. З часу народження дитина перебувала на його утриманні і догляді, окрім того він добре розуміє, що крім батьківської опіки їхньому синові необхідна мамина любов та турбота. Тому він зробив все щоб примиритися, і вони знову стали проживати разом, а в січні 2014 року він поїхав на сезонні роботи в Росію. Проте з невідомих причин 31.03.2014 року вона разом з їхнім сином залишила їхнє спільне помешкання, і чомусь подалась в м. Львів, а вже звідти мала прямувати в м. Донецьк. Оскільки його в той час не було вдома, його мати дізнавшись, що онука вивозять, попросила працівника Галицької міліції разом з нею поїхати до Льова, щоб забрати дитину, оскільки переживала. Вони зустріли [PERSON] разом із сином на Львівській ЖД вокзалі, і на їх прохання остання погодилась повернути дитину. Дізнавшись про це, відразу ж повернувся і звернувся до суду з даним позов, щоб надалі не виникло таких дій з боку відповідачки, оскільки вона ніде не працює, веде непристойний спосіб життя, постійного місця проживання не має. Тому просить позов задовольнити та визначити постійне місце проживання сина, [PERSON] за його адресою. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без його участі. Відповідач, [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце судового засідання, подала до суду заяву з якої вбачається, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, позов визнає повністю і просить справу розглядати у її відсутності. Представник служби у справах дітей Галицької РДА, Ковальчук І.В. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначає, що заявлений позов підтримує, просить справу розглядати у її відсутності і вказала, що служба у справах дітей підтримує рішення комісії з питань захисту прав дитини про визначення місця проживання малолітнього, [PERSON] з батьком. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не були, однак здійснено вінчання церковного шлюбу, як вбачається із копії свідоцтва Вінчання від 23.01.2010 року (а.с.21). Від спільного проживання народилася одна дитина: син, [PERSON], [INFO], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Довідкою виданою Залуквянською сільською радою від 23.04.2014 року за №265 про склад сім'ї позивача встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою батька (а.с.7), а з акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї вбачається, що [PERSON] має на утриманні сина, [PERSON] з яким проживає в будинку батьків, матеріально-побутові умови добрі, з усіма вигодами (а.с.8). З копій письмових заяв свідків вбачається, що вони стверджують проте, що мати [PERSON] не займається вихованням сина та матеріально не забезпечує (а.с.9-10). З характеристика з місця проживання позивача вбачається, що він характеризується позитивно (а.с.11). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] від 11.06.2014 року, комісія з питань захисту дитини вирішила визначити місце проживання малолітнього, [PERSON] з батьком, [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.38). При вирішенні спору щодо визначення місця проживання дитини, суд надав належну оцінку зазначеному рішенні та з'ясував всі обставини, що мають істотне значення при визначенні місця проживання дитини з батьком, зокрема характеризуючі дані батька, матеріальних стан та побутові умови проживання, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, місце проживання дитини, стан її здоров'я, бажання самої матері дитини визначити місце проживання свого малолітнього сина з батьком. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати інтересам дитини, оскільки позивач більш відповідально ставиться до виховання дітей, забезпечення його матеріальних та нематеріальних потреб, створення необхідних умов проживання для сина, та допомога бабусі з боку матері позивача. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 141, 151, 160, 161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved