Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

28.02.2014 року [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Із позову вбачається, що у період часу з липня 2006 року по лютий 2010 року позивачка та відповідач по справі [PERSON] спільно проживали однією сім'єю. [INFO] у них народився син [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №1589 та видано свідоцтво серія [NUMBER]. У 2010 році позивачка та відповідач припинили сімейні стосунки, та позивачка з дитиною стали проживати окремо. З моменту розлучення і по цей час батько дитини [PERSON] , - [PERSON] бачив сина кілька разів. В 2010 році позивачкою подана заява до Краматорського міського суду про стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON] Рішенням Краматорського міського суду від 21.04.2010 року позовні вимоги були задоволені. Крім стягнених аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі (підтверджується розрахунком розміру заборгованості по аліментам Краматорським міським відділом державної виконавчої служби, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач [PERSON] не надавав і не надає по цей час, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, що підтверджується психолого-педагогічною характеристикою ДНЗ № 54. Все вищезазначене свідчить виключно про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківсьикх обов'язків. Крім того 12 серпня 2011 року позивачка одружилася з громадянином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.2011 року. У шлюбі у 2012 році у торін по справі народилась донька [PERSON] Підтверджується свідоцтво про народження [PERSON] Новий чоловік позивачки відноситься до її сина як до свого рідного, син в свою чергу називає його чоловіка татом, фактично він став батьком для її сина. Фактично [PERSON] піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON], постійно спілкується з ним, дбає про його нормальне самоусвідомлення, сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, розвиває його культурні та духовні цінності. Позивачка просить суд постановити рішення про позбавлення [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно [PERSON], який народився [INFO]. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні прокурор просить позовні вимоги задовольнити, вважає, що батько не виконує своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини та ухиляється від виконання своїх обов'язків. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради просила суд позов задовольнити, надала письмовий висновок та заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши думку прокурора, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов'язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інше, але ж не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, [INFO] у позивачки та відповідача народився син [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №1589 та видано свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.7). В 2010 році позивачка подала заяву до Краматорського міського суду про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] та рішенням Краматорського міського суду від 21.04.2010 року позовні вимоги були задоволені (а.с. 13). 12 серпня 2011 року позивачка одружилася с громадянином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.2011 року. У шлюбі у 2012 році в них народилась донька [PERSON] (а.с. 8,9). Відповідно до акту (а.с.11) від 23.05.2013 р. складеного за участю голови комітету мікрорайону та секретаря комітету мікрорайону, встановлено, що з позивачкою фактично мешкає її чоловік та дитина [PERSON]. умови життя нормальні. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, долею дитини, життям та здоров'ям не цікавиться, не турбується про її майбутнє, матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, чим наносить шкоду психічному та фізичному здоров'ю дитини, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, слід задовольнити.

Outcome: approved