Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

28 січня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті. Мотивував вимоги тим, що [INFO] в центрі первинної медичної допомоги м. Макіївка, від ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ стадія, померла [PERSON] , [INFO] , яка доводилась матір`ю [PERSON] . Встановлення факту смерті в судовому порядку заявнику необхідно для реєстрації факту смерті на території України та оформлення спадщини. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд, встановити факт, що [INFO] громадянка України, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Бражинці, Полонського району, Хмельницької області, Україна. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, у своїй заяві просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 2). Представник заінтересованої особи: Слов`янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не з`явився. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.05.1971 р., актовий запис № 110, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 6). Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] доводилась матір`ю [PERSON] , а тому останній в розумінні ч. 1 ст. 317 ЦПК України є належним заявником у даній справі. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.06.2020 року Совєтським відділом ЗАЦС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 22 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 414 (а.с. 5). З лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 209 від 22 червня 2020 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] внаслідок ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ стадія (а.с. 4). Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі судом береться до уваги практика (ЄСПЛ), а саме правові висновки, що зазначені у справі «Кіпр проти Туреччини». Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Як вбачається зі змісту відмови Слов`янського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.23-73/59 від 27.01.2021 року, заявнику було відмовлено, оскільки ним пред`явлено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.06.2020 року, виданого на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також пред`явлені документи заявником видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 3). Надати такі документи заявник не має можливості, оскільки мати [PERSON] померла на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, і наявні в нього документи не відповідають вимогам законодавства України. Заявник зазначив, що метою звернення до суду з даною заявою є реєстрація факту смерті на території України та оформлення спадщини. За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявник не має іншої можливості одержати в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть), який посвідчує факт смерті матері [PERSON] . За наведених обставин, суд приходить до висновку, що задоволення заяви має для заявника юридичне значення, метою якого є отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved