Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

28 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що [PERSON] проживає в будинку за адресою [ADDRESS] та є споживачем електроенергії на підставі договору на постачання електроенергії від 05.05.2010 року. На її ім'я за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Станом на 01.10.2013 року відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 290 грн. 70 коп. Оскільки заборгованість відповідач у добровільному порядку сплатити відмовляється, позивач просить стягнути суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення в газеті «Рідне прибужжя» за 09.01.2014 року, про причини неявки суду не повідомила, а тому суд, на підставі ст.224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562 (далі - Методика). Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та Правил. Відповідно до п.п.19,20 Правил користування електричною енергією затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року №1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електроенергії за адресою [ADDRESS], яку постачає ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району на підставі особового рахунку № [NUMBER], відкритого на її ім'я. Таким чином, між сторонами виникли фактичні договірні правовідносини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як вбачається з наданого позивачем особового рахунку споживача електроенергії № [NUMBER] (а.с.3), станом на 01.10.2013 року по даному рахунку рахується заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 290 грн. 56 коп. На день розгляду справи [PERSON] заборгованість не сплатила, до суду не з'явилася, заперечення проти позову не надала. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача: 229.40 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 937 від 10.10.2013 р. (а.с.1) та 220 грн. витрат за публікацію оголошення у пресі про виклик відповідача, що сплачені згідно платіжного доручення №1076 від 27.12.2013 р., а всього 449.40 грн.

Outcome: approved