Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

27 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме той факт, що свідоцтво про право власності від 11 квітня 1988 року, видане на підставі рішення виконкому Новомосковської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області №96 від 17 березня 1987 року, на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я (російською мовою) [PERSON] належало за життя [PERSON], померлому [INFO]. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що її дошлюбне ім'я [PERSON] (російською мовою - [PERSON]), після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS]. Заповіту батько не залишив. У встановлений законом строк, заявник прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву, інших спадкоємців після смерті батька немає. Однак, 09 лютого 2018 року державним нотаріусом заявнику був виданий лист №200/02-14, в якому їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок нотаріус не має можливості. Причиною стало те, що в свідоцтві про смерть батька зазначено його прізвище, ім'я та по батькові - [PERSON], а свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане на ім'я (російською мовою) [PERSON], тобто наявні розбіжності у прізвищі та по батькові спадкодавця і власника. Між тим, заявник вважає, що такі розбіжності пов'язані з неправильним перекладом з російської мови на українську мову прізвища та по батькові її батька. Останнього, за життя, називали і [PERSON] і [PERSON], а за прізвищем і [PERSON] і [PERSON]. Житловий будинок належав батькові на праві особистої власності на підставі вищезазначеного свідоцтва, він постійно проживав в цьому будинку, користувався і розпоряджавсь ним як власник. На даний час внести зміни до свідоцтва компетентна особа не має можливості, у зв'язку зі смертю [PERSON], встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю потрібне заявнику для оформлення належним чином своїх спадкових прав, тому звернулася до суду з зазначеною заявою. 27 червня 2018 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 05 липня 2018 року витребувано з Новомосковської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON]. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала. Представники заінтересованої особи - Орлівщинської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представники заінтересованої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON], що стверджується копію свідоцтва про смерть, видане російською мовою (а.с.8). Після смерті [PERSON] Новомосковською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 401/1994, у відповідності до якої, єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, після смерті [PERSON] являється дочка померлого - [PERSON]. 09 лютого 2018 року державним нотаріусом [PERSON] відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Як вбачається зі змісту повідомлення нотаріуса, спадкоємцем були представлені свідоцтво про смерть [PERSON] (російською мовою [PERSON]) та свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок на ім'я (російською мовою) [PERSON], в яких наявні розбіжності у прізвищі та по батькові спадкодавця і власника (а.с.5). У відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті, а ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено можливість втановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суду подано копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, видане 11 квітня 1988 року Новомосковською районною радою на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради № 96 від 17.03.1987року на житловий будинок [ADDRESS], у відповідності до якого власником вказаного житлового будинку являється (російською мовою) [PERSON] (а.с.7). У свідоцтві про народження заявника (а.с.9) в графі «батько» записано (російською мовою) [PERSON]. Згідно довідки виконкому Орлівщинської сільської ради Новомосковського району № 349 від 26.02.2018 року гр. [PERSON] (російською), [INFO] (згідно свідоцтва про смерть [NUMBER]), та гр. [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11.04.1988 року), який мешкав в [ADDRESS], по день його смерті [INFO], являється однією і тією ж особою (а.с.11). Таким чином, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні «прізвища» та «по батькові» особи, на ім'я якої видане свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, а саме замість вірного прізвища «[PERSON]» було записано (російською) «[PERSON]»; замість вірного по батькові «[PERSON]» було записано (російською) «[PERSON]». Означена невідповідність перешкоджає заявнику у реалізації її права, в тому числі на спадкування, не може бути усунена іншим чином, ніж шляхом встановлення юридичного факту, право заявника не визначається заінтересованою особою, яка не має правових підстав для усунення розбіжностей, в силу вимог діючого законодавства. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, заява обґрунтована та підлягає задоволенню, суду доведено факт належності правовстановлюючого документу [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved