Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

28.07.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Львівської міської ради та Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/5 частки квартири [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку з відмовою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/5 частки квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] року її батька [PERSON], у зв'язку з відсутністю державної реєстрації в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. В суді 09.09.2014р. [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. Представник позивача, [PERSON], подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві, просив її задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, заслухавши пояснення позивача, дані ним в судовому засіданні 09.09.2014 р., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що померлий [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру №203862, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 06.02.1996 року згідно з розпорядження №72. [INFO] р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. 20.09.2006 року [PERSON] склав заповіт в якому частку квартири [ADDRESS] належну на праві приватної власності, а також все майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповів в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст.ст.316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян може, зокрема, здійснюватися шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно. Згідно з роз'ясненнями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.292 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права. З матеріалів спадкової справи №9/2014 вбачається, що 24.06.2014 року із заявою про прийняття спадини зверталася [PERSON], а її брат [PERSON], подав заяву про відмову від прийняття спадщини. А відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за заповітом після смерті [PERSON], якому на день смерті на праві власності належала квартира [ADDRESS], а тому визнає за позивачем право власності на згадану квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved