Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

28.12.2018 р. р. позивач звернулася до суду із даним позовом. Стислий виклад позиції позивача. 04.04.2008 р. між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № Д002/СЖ-117.08.1, за умовами якого Банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 133000,00 грн. строком повернення не пізніше 04.04.2013 р. зі сплатою 10,9 % річних. 10.07.2008 р. між Державною іпотечною установою та Банком було укладено Договір відступлення права вимоги № 1444/08. У порушення умов договору свої зобовязання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 10.05.2017 р. мав заборгованість в розмірі 52768,62 грн. 25.01.2018 р. Селидівським міським судом Донецької області ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованості за даним Договором, проте останній заборгованість не сплачує. Тому вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за наступний період з 11.05.2017 р. і по теперішній час, а саме: станом на 14.12.2018 р. заборгованість складає 43489,04 грн. та включає заборгованість за рішенням суду від 25.01.2018 р. у сумі 36560,62 грн., відсотки за період з 10.05.2017 р. по 14.12.2018 р. у розмірі 6928,42 грн., яку просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Заперечення відповідача. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив не надав. Процесуальні дії у справі. 28.01.2019 року відкрито провадження по справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. 04.04.2008 р. між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № Д002/СЖ-117.08.1 (а.с.15-21). Складено графік погашення, який підписано сторонами (а.с.22-25). Відповідно до п.5.2.4 зазначеного договору у разі порушення умов цього Договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим Договором або за Іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку прострочення сплати чергового платежу за Кредитом та відсотків за користування Кредитом понад 2 місяців. 04.04.2008 р. між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON], [PERSON] укладено Іпотечний договір № Д002/СЖ-117/1.08.1 (а.с.25-34). 10.07.2008 р. між Державною іпотечною установою та ВАТ «Родовід Банк» укладено Договір відступлення прав вимоги № 1444/08, про що було повідомлено відповідача (а.с.35-44). Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25.01.2018 р. були задоволені позовні вимоги Державної іпотечної установи та з [PERSON] було стягнуто заборгованість за Договором про іпотечний кредит у розмірі 52768,62 грн., з яких:51975, 56 грн. заборгованість за кредитом; 536,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 256,72 грн. інфляційні втрати (а.с.50-52). Проте, відповідач належним чином зобовязання за договором не виконує. Так, згідно довідки, за нарахованими відсотками та пенею на непогашений залишок заборгованості по основному боргу та відсотках за рішенням суду за період з 10.05.2017 р. по 30.07.2018 р. заборгованість по відсотках складає 6928,42 грн. (а.с.12-13). Таким чином, доводи позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у звязку із порушенням відповідачем обовязків за Договором про іпотечний кредит. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір по справі у розмірі 1762,00 грн. (а.с.6). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності,\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обовязків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобовязаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст..625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст..543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до ст..ст.611, 615 ЦК України, у випадку порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 76-81 ЦПК України\~засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що відповідач\~\~належним чином не виконує зобовязання за договором, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved