Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

27.08.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 25.09.2018 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача-фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 21 листопада 2018 року. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 09 липня 2016 року у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, актовий запис № 11. Стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 3000 грн., з подальшою індексацією, щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 09 липня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, актовий запис № 11. В період шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між ними протягом останнього року сімейного життя поступово погіршувалось та кінцевому результаті привели до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю. На час пред'явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину до досягнення дитиною трирічного віку, що й стало причиною звернення до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснивши, що в позовній заяві нею правильно викладені обставини та наведені всі доводи на обґрунтування позовних вимог. Строк для примирення просила не надавати. Підтвердила. що протягом року вона з відповідачем припинили шлюбні відносини. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Підтвердив, що позивачка правильно виклала обставина справи у поданій позовній заяві. Строк для примирення просить не надавати. Згоден сплачувати аліментів, у розмірі визначеному позивачем. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу та надання матеріального утримання на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку Судом встановлено, що 09 липня 2016 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, актовий запис № 11 що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами поступово погіршувались та мали наслідком їх припинення. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим. Сторони протягом тривалого періоду часу припинили шлюбні відносини. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. Але на даний час обидві сторони настоюють на розірванні шлюбу. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання позивачки, викладеному в позовній заяві, вважає за можливе залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. Суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції ПАТ «Райфайзен банк Аваль» № NОІНО47587 від 27 серпня 2018 року в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп. В іншій частині понесені судові витрати в сумі 352 грн., 40 коп..покласти на позивача [PERSON] Враховуючи вину обох сторін у розірвання шлюбу суд вважає за можливе витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, покласти на відповідача [PERSON] Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та судом приймається рішення про розірвання шлюбу між ними. Сторони недійшли згоди в позасудовому порядку щодо вирішення питання про матеріальне утримання дитини. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав дитини та позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідачем визнані позовні вимоги про стягнення аліментів в повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій гровій сумі 3000 грн з наступною індексацією відповідно до закону. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 27.08.2018 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704. Грн. 80 коп., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за позовними вимогами про стягненя аліментів. На основі ст. 110, 112, 84, 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved