Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

28.03.2018 року [PERSON], [INFO], ІПН[NUMBER], проживає за адресою: [ADDRESS] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 28000 грн. та неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 8124 грн., а також судові витрати. Як на підставу своїх позовних вимог зазначала про те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2006 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.06.2006 року. Внаслідок злісного невиконання відповідачем рішення суду, за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів за період з червня 2006 року по 28.02.2018 року у сумі 28000 грн. що підтверджується розрахунком наданим Сихівським відділом ВДВС. Оскільки добровільно відповідач не хоче сплатити заборгованості по аліментах, тому змушена звернутися до суду за захистом порушених прав її та дитини. Ухвалою від 16.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а розглд справи проводити в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 05.07.2018 року у задоволенні клопотання від 05.07.18 представника відповідача адвоката [PERSON] про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батька відмовлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 06.06.2018 року /а.с.31/ позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що подала заяву до Залізничного районного суду м.Львова про залишення без розгляду позовної заяви за 2011 рік про стягнення заборгованості та пені за призначеними аліментами. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час та дату судового засідання, що стверджується розпискою, яка долучена до матеріалів справи /а.с.42/, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи ними не подавалися, відзиву на позовну заяву подано не було. Будучи у судовому засіданні 05.07.18 представник відповідача адвокат [PERSON] клопотала про продовження строку на подання відзиву, а також повідомила, що у Залізничному районному суді м.Львова перебуває з 2011 року аналогічний спір про стягнення несплачених аліментів та пеня і провадження зупинено, а тому нарахована заборгованість і неустойка не відповідає дійсності. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували шлюбі та від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 16.10.2004р. /а.с.15/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 листопада 2006 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 14.06.2006 року, копія даного рішення долучена до матеріалів справи /а.с.5/. З зазначеного рішення вбачається, що [PERSON] був присутній у судовому засіданні під час оголошення рішення суду від 23.11.2006 року. На підставі рішення від 23.11.2006 року, Залізничним районним судом м.Львова 22.01.2007 року видано виконавчий лист, копія якого знаходиться в матеріалах справи /а.с.6-7/. Згідно долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-2137 від 23.11.2006 року за боржником [PERSON] нарахована заборгованість по сплаті алі- ментів, яка станом на 01.03.2018 року складає 28000 (двадцять вісім тисяч гривень) /а.с.9/. Положеннями ст.196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем та його представником не надано жодного переконливого доказу, який вказував би на те, що у відповідача були поважні причини, які позбавляли його можливості систематично сплачувати аліменти на дитину, тому суд прийшов до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів на свою дитину. Сума заборгованості по сплаті аліментів за період з червня 2006 року по 28.02.2018 року становить 28000 грн. згідно поданого розрахунку, яким надано позивачем. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Як вбачається з розрахунку, сума неустойки за червень 2006 року складає 60 грн., однак згідно рішення від 23.11.2006р. присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача з 14.06.2006 року, а тому суд вважає, що розрахунок неустойки слід починати проводити з липня 2006 року щомісяця відповідно до кількості днів. Отже загальна сума неустойки з 01.07.2006 і до лютого 2018 року (включно) становить 8 154 (вісім тисяч сто пятдесят чотири гривні). Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial