Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

27.05.2013 року позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № ZRW1GA0000000162 від 11.07.2008 року [PERSON] 11.07.2008 року отримала кредит у розмірі 46859,38 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 11.07.2008 року уклали договір іпотеки № ZRW1GA0000000162, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 61,10 кв. м, житловою площею 48,00 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, площею 0,0408 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідачка у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку із чим станом на 29.04.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 41128, 74 доларів США, внаслідок чого ПАТ КБ «ПриватБанк» був змушений звернутися до суду з даним позовом. 09.10.2013 року [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій просила розірвати кредитний № ZRW1GA0000000162 від 11.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], судові витрати покласти на ПАТ КБ «ПриватБанк». Свій позов обґрунтовує тим, що дійсно 11.08.2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZRW1GA0000000162, за яким вона отримала кредит у розмірі 46859,38 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2016 року. Однак, сума заборгованості по кредиту згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» не відповідає дійсності. У судовому засіданні, 02.12.2014 року представник позивача-відповідача Кармазін Г.Д. первісний позов підтримав, просив його задовольнити, зустрічний позов - не визнав, просив відмовити його задоволенні. Представник відповідача-позивача [PERSON] та відповідач-позивач [PERSON] заперечили щодо задоволення первісного позову, зустрічний позов підтримали, просили його задовольнити. Суд, заслухавши представника позивача-відповідача, відповідача-позивача, представника відповідача-позивача, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.07.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRW1GA0000000162, за яким остання отримала кредит у розмірі 46859,38 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.07.2016 року (том 1 а.с. 13-15). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 11.07.2008 року уклали договір іпотеки № ZRW1GA0000000162, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 61,10 кв. м, житловою площею 48,00 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить їй на підставі Договору дарування від 25.07.2003 року, та земельну ділянку, площею 0,0408 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу-позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 153916. (том 1 а.с.16-18). Відповідач-позивач неналежним чином виконувала зобов'язання за договором кредиту, внаслідок чого станом на 29.04.2013 року виникла заборгованість в розмірі 41128,74 доларів США, що згідно курсу НБУ від 29.04.2013 року складає 328618,64 грн., яка складається із заборгованості 31589,34 доларів США - заборгованість за кредитом, 5814,16 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 922,53 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 814,40 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 1957,02 доларів США - штраф (процентна складова). Відповідно умов іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки, крім того, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадку, якщо у момент виконання зобов'язань за кредитним договором вони не були виконані. В той же час, спірні правовідносини підпадають під правове регулювання нормами ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, протягом дії якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (ст. 1 цього Закону). Підстав, які б виключали можливість застосування норм ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачами, в судовому засіданні не виявлено. Представником позивача не було наведено суду жодних доводів чи заперечень, які б виключали можливість застосувати цей закон до спірних правовідносин. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно не можуть бути задоволені, оскільки ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом своєї дії виключає можливість позивача звернути стягнення на предмет іпотеки, належний на праві власності відповідачу. Не може слугувати правовою підставою для задоволення вимог позивача та обставина, що він звернувся до суду за захистом свого порушеного права 27.05.2013 року, тобто ще до прийняття вказаного закону, оскільки в цьому випадку акт цивільного законодавства, який регулює спірні правовідносини (ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») згідно умов, визначених ч. 2 ст. 5 Цивільного Кодексу України, має зворотну дію в часі, так як пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відтак, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити. Щодо зустрічної позовної заяви судом встановлено наступне. У зустрічному позові [PERSON] посилається на те, що Банком не вірно проводяться розрахунки відсотків, пені та штрафних санкцій і внаслідок цього порушуються її права та умови договору, а тому вона просить розірвати кредитний договір. Вказує на те, що Банком порушено істотні умови договору кредиту. На підтвердження того, що Банком невірно проведено розрахунки, за клопотанням відповідача-позивача [PERSON], було призначено економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи відповідає у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед банком умовам укладеного Кредитного договору (том 2 а.с. 100). За результатами проведеної судової економічної експертизи № 14737/13-45 від 26.06.2014 року встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит, пені та погашення основної суми боргу) перед банком не відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення за цим кредитним договором по всіх сумах ( том 1 а.с. 240-247). Результатами економічної експертизи відповідач-позивач обґрунтовує те, що Банком порушено істотні умови договору кредиту і тому вказаний договір слід розірвати. Ст. 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із аналізу вищевказаної норми випливає, що істотними умовами кредитного договору є ціна договору, строк дії договору, порядок надання коштів та розмір процентів за користування кредитними коштами. Отже, на думку суду, встановлена експертизою невідповідність між розміром заявлених вимог та розрахунками згідно кредитного договору може слугувати виключно обов'язком для корегування Банком суми заборгованості або, в іншому разі, як підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та не обґрунтованістю. Інших доказів на підтвердження порушення Банком істотних умов кредитного договору відповідачем-позивачем [PERSON] не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» слід також відмовити.

Outcome: dismissed