Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

27 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Позов мотивований тим, що шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] розірвано. На даний час вона досягнула повноліття та навчається на денній формі другого курсу хіміко-технологічного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Вказуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на навчання та повязані з цим витрати, хоча працює директором Соловичівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, отримує заробітну плату та має таку можливість, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти як на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до припинення нею навчання. Позивач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином про час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає частково, погоджується та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частки свого заробітку, просив справу розглядати без його участі (а.с. 25). Враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Сімейним законодавством України (глава 16 СК України) передбачено обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, і при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналіз наведених положень матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5). Шлюб між батьками позивача розірвано (а.с. 4). Позивач [INFO] досягнула повноліття та продовжує навчатися на денній формі навчання за держзамовленням на хіміко-технологічному факультеті Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Дата закінчення навчання 30 червня 2018 року (а.с. 7). З довідки про доходи № 515 від 13 серпня 2015 року, виданої відділом освіти Турійської районної державної адміністрації, вбачається, що відповідач працює на посаді директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Соловичі Турійського району та отримує заробітну плату близько 4500 гривень на місяць (а.с. 8). Відповідно до довідки про доходи № 269 від 28 липня 2015 року, виданої Державною установою «Волинський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України, мати позивача [PERSON] працює на посаді фельдшера-лаборанта та отримує заробітну плату близько 3200 гривень на місяць (а.с. 8). Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказувала у заяві, що потребує матеріальної допомоги на витрати, повязані із проживанням у гуртожитку (357 грн щомісяця (а.с. 10) та проїздом до місця навчання (70 грн). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 199, 200 СК України бере до уваги те, що обовязок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька, позивач навчається на денній формі навчання за держзамовленням і не має можливості працевлаштуватися, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги на навчання та інші повязані з цим витрати, відповідач є здоровою особою, працює, отримує заробітну плату та відповідно до рішення Турійського районного суду від 08 вересня 2014 року сплачує аліменти на навчання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/5 частки свого заробітку (а.с. 12).\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\- Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів, того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання повнолітньої дитини або остання не потребує такої допомоги, у матеріалах справи немає. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім для покриття повязаних із навчанням витрат позивача, на які вона посилалася у позовній заяві, стягувати із відповідача аліменти в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27 серпня 2015 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO], коли передбачений законом обовязок батьків по її утриманню припиниться. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 грн 60 коп. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: partial