Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

27.03.2020 р. [PERSON] (далі позивач) в особі свого представника за письмовим договором про надання правової допомоги (а.с.9) адвоката Сірко Людмили Петрівни (далі представник позивача) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в обґрунтування якого зазначено, що 25.03.2018 р. позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 100000 грн., які були відповідачем отримані, на термін до 25.03.2019 р. та відповідач зобов`язалась сплачувати позивачу щомісячно, за користування грошовими коштами, п`ять відсотків від загальної суми боргу, в підтвердження отримання відповідачем коштів та взяття на себе зобов`язань, відповідачем було надано розписку. Проте, до вказаного строку, а саме до 25.03.2019 р., грошові кошти відповідачем не було повернуто позивачу та не сплачено відсотки за користування грошовими коштами. Неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення суми коштів у добровільному порядку, позитивного результату не дали, відповідач грошові кошти не повернула, взятих на себе зобов`язань не виконала. Станом на дату звернення до суду, сума несплачених відповідачем відсотків за користування позиченими у позивача грошовими коштами за період 24 місяці складає: 100000 грн./100=1000 грн.х5%=5000 грн. на місяць, отже, за 24 місяці становить: 5000 грн. (тобто 5% на місяць)х24 місяці=120000 грн., з яких за 9 місяців 2018 р. 45000 грн. (5000х9), за 12 місяців 2019 р. 60000 грн. (5000х12) та за 3 місяці 2020 р. 15000 грн. (5000х3). Сума ж самого боргу становить 100000 грн.. Отже, загальний розмір боргу у відповідача перед позивачем становить 220000 грн. Просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 220000 грн. з яких сума позивача 100000 грн., сума несплачених п`яти відсотків 120000 грн. (а.с.2-4). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.04.2020 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.13). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.06.2020 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.21). В судове засідання, для розгляду справи по суті, позивач [PERSON] не зявився надавши письмову заяву про розгляд справи без його участі за участю представника - адвоката Сірко Л.П., позовні вимоги просить задовольнити (а.с.19). Представник позивача: адвокат Сірко Л.П. позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження в разі неявки відповідача, про що надала письмову заяву (а.с.27). У судове засідання, для розгляду справи по суті, відповідач [PERSON] не з`явилась повторно, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, розгляд справи у відсутності, відзиву на позовну заяву до суду не надала. Про день, час та місце розгляду справи судом відповідач повідомлялась шляхом направлення судових викликів рекомендованої поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» в порядку визначеному ч.7 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за адресою її місця проживання чи місця перебування зареєстрованого у встановленому законом порядку, відповідно до даних зазначених в інформаційному листі Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.12), проте, до суду повернулися поштові конверти судового відправлення з відповідними відмітками відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.17, 23). Місце роботи відповідача або її офіційна електронна поштова скринька суду не відомі. Враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, положення ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності сторін, в порядку заочного провадження, проти якого не заперечує сторона позивача, на підставі наявних у суду матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 2, 3, 4 статті10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які повинні надати суду докази обставини, на які посилаються, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1 та 2\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позикові відносини регулюються положеннями\~глави 71 ЦК України. Поняття договору позики визначено\~статтею 1046 ЦК України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині 2\~статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 р. у справі №6-1967цс15, на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч.2\~ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом, з оригіналу розписки датованої 25.03.2018 р. за підписом [PERSON] , що не спростовано відповідачем, наданої стороною позивача до суду (а.с.7-7зворот), встановлено, що 25.03.2018 [INFO] . [PERSON] (відповідач по справі) отримала від [PERSON] (позивача по справі) у борг грошові кошти в розмірі 100000 грн. на строк один рік: з 25.03.2018 р. по 25.03.2019 р. та зобов`язалась як віддати до вказаного строку взяті у борг грошові кошти так і сплачувати щомісячно 5% від суми боргу, що становить 5000 грн. та в разі неповернення боргу у строк - сплачувати 5% щомісячно після закінчення строку повернення боргу. Крім того, у вказаній розписці зазначено про право [PERSON] пред`явлення даної розписки до стягнення боргу у примусовому порядку. Відповідно до частини 1\~статті 509 ЦК України,\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень\~статті 631 ЦК України,\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до положень статей\~526,\~530,\~598,\~599 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Зазначена вище Розписка в оригіналі, підтверджує факт виникнення у відповідача перед позивачем грошового зобов`язання, як з повернення суми позики в розмірі 100000 грн. до відповідного строку, так і сплати щомісячних 5% відсотків за користування запозиченими грошовими коштами як протягом строку на який взято у борг грошові кошти в розмірі 100000 грн., тобто до 25.03.2019 р. так і понад цей строк. Відповідно до статті\~611 ЦК України,\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Сторона позивача зазначає, що відповідачем не було повернуто позивачу як сума позики так і відсотки за користування запозиченими грошовими коштами протягом 24 місяців, тобто з 25.03.2018 р. до 25.03.2019 р. та з 26.03.2019 р. по 26.03.2020 р.. На дату розгляду справи судом, матеріали не містять доказів повного або частково виконання відповідачем зобов`язань за укладеним з позивачем договором позики, як з повернення суми боргу так і з щомісячної сплати 5 відсотків від суми боргу за користування грошовими коштами за весь період про який зазначає сторона позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики в розмірі 100000 гривень та 120000 грн. суми несплачених щомісячних 5 відсотків від суми позики за користування грошовими коштами, що становить 5000 грн. на місяць (100000 грн./100*5%) помноженої на 24 місяці періоду за який відповідачем не було сплачено на користь позивача розмір зазначених відсотків, та всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача - 220000 грн. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до квитанції №48605442 від 27.03.2020 р., позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2200 грн. (а.с.1) Враховуючи що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем розмір судового збору в сумі 2200 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved