Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

26 лютого 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов [PERSON] , у якому остання прохає: - надати дозвіл [PERSON] на тимчасовий виїзд строком з 23 червня по 30 червня 2021 року дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] , за межі України до країни Єгипет, у супроводі матері, [PERSON] , без супроводу та згоди батька для відпочинку та оздоровлення; - стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 гривень. Вимоги позивачка обґрунтовує тим, що неодноразово зверталася до відповідача у присутності її близьких та знайомих з проханням оформити нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд дочки за кордон, однак відповідач відмовляється надати такий дозвіл. Проте, відповідач пропонує інше вирішення питання - такий дозвіл він погоджується надати лише за її письмову відмову від стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої доньки, а тому дії батька дитини суперечать інтересами дитини й порушують її право. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 26.02.2021 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М . Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Білицької селищної ради № 02-27/506 від 03.03.2021, яке отримане судом 09.03.2021, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 березня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, у справі призначене підготовче судове засідання на 05 квітня 2021 року. У підготовче судове засідання 05 квітня 2021 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не з`явився. Матеріали справи не містять відомостей про вручення судової повістки третій особі; відповідач не з`явився, судова повістка, направлена за адресою місця реєстрації відповідача, повернута суду без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та приміткою «не було дома». У зв`язку із зазначеним ухвалою від 05 квітня 2021 року підготовче судове засідання відкладено на 22 квітня 2021 року, виклик відповідача ухвалено здійснити шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України. У підготовче судове засідання 22 квітня 2021 року відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомляв, з огляду на положення частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи; представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 07 травня 2021 року, постановлено виклик відповідача здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07 травня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 18 травня 2021 року, постановлено виклик відповідача здійснити через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У судове засідання 18 травня 2021 року учасники справи не з`явилися. 05 квітня 2021 року за вх. № 3341/21 до суду надійшла заява [PERSON] , у якій остання прохає справу розглядати за її відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 37). 06 травня 2021 року за вх. № 4423/21 до суду надійшла заява Управління - служби у справах дітей та гуманітарної політики Адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради (вих. № 17-2-17/476 від 06.05.2021), відповідно до якої прохають справу розглянути без участі відповідального працівника Управління, рішення прийняти в інтересах дитини (а.с. 50) Відповідач, з огляду на положення частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про його виклик опубліковане на офіційному веб-сайті Судової влади України 07 травня 2021 року (а.с. 56). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 травня 2021 року постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Рішення ухвалене відповідно до частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 та статті 281 Цивільного процесуального кодексу України під час заочного розгляду на підставі наявних у суду матеріалів за письмовою згодою позивачки. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини. 25 січня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 13, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 25 січня 2013 року (а.с.8). Від вказаного шлюбу позивачка і відповідач мають дитину: неповнолітню доньку [PERSON] , дата народження: [INFO] , батьком якої записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю - позивачка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 травня 2013 року (а.с.9). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 05 травня 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). Відповідно до копії довідки ВФВРТГ ДАПДП ДМР Самарського району, місце проживання неповнолітньої [PERSON] , дата народження: [INFO] , зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с.21). Із договору на туристичне обслуговування № 03-02/2021 від 03.02.2021 року, вбачається, що позивачка уклала угоду з турагентом ФОП [PERSON] , який діє від імені та за дорученням ТОВ «Туристична компанія Анекс Тур», на здійснення туристичної подорожі на відпочинок до країни Єгипет, м. Хургада в термін з 23 червня 2021 року по 30 червня 2021 року, разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] та здійснила передплату такого відпочинку в сумі 10000 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.02.2021 (а.с.16-20). Позивачка у поданому нею позові стверджує, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням оформити нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, однак відповідач згоден надати такий дозвіл лише в обмін на письмову відмову позивачки від стягнення з нього аліментів. Зазначені твердження позивачки відповідачем не спростовані. Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами статті 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини другої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків(усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері, оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За змістом пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин, їх аналіз свідчить, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом тільки встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до Принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Так, батьки зобов`язані брати участь у вихованні своєї дитини, що зводиться не тільки до особистих побачень з дитиною, а й до забезпечення її всебічного розвитку, закладення основ здоров`я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей, отже виїзд дитини, [PERSON] , за кордон не порушить право відповідача на участь у його вихованні, оскільки має на меті захист прав дитини. Суд, враховуючи викладе, вважає вимоги позивачки є такими, що не суперечать інтересам дитини, сприяють її здоров`ю і розвитку, враховуючи ризики, що позивач має труднощі у відшуканні відповідача з метою вирішення питань надання дозволу на виїзд дитини за кордон з метою відпочинку та оздоровлення, вважає надати позивачу дозвіл на короткочасний виїзд її дочки за кордон без дозволу та супроводу батька, до країн, які визначені позивачем, з метою додержання інтересів дитини, забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, тому знаходить позов обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивачка у повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved