Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

26 червня 2017 року позивач, [PERSON], звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Тарасівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON], який помер 09 травня 2016 року, позивач не може оформити перехід права власності на дві земельні ділянки, із-за відсутності їхньої реєстрації в Державному земельному кадастрі. В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач, Тарасівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності. Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 09 травня 2016 року в селі Тарасівка Зіньківського району Полтавської області у віці 48 років помер [PERSON]. За останнім місцем його проживання: [INFO] «А», село Тарасівка Зіньківський район, Полтавська область, відкрилася спадщина. Позивач, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом дитина спадкодавця, прийняла спадщину після смерті свого батька, [PERSON], так як постійно проживала разом із ним за вказаною адресою і від спадщини не відмовилась. Спадкова справа, на майно померлого [PERSON], заведена в Зіньківській державній нотаріальній конторі 01 листопада 2016 року за №349/2016 на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини за законом. Заповідального розпорядження на випадок своєї смерті, [PERSON], не складав, спадкування здійснюється за законом. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. До [PERSON], як до спадкоємця майна [PERSON], будь-яких вимог від кредиторів, не предявлено. Родинні відносини [PERSON] зі спадкодавцем, [PERSON], підтверджено свідоцтвом про народження серії I-КЕ №010559, згідно якого, батьком народженої 14 січня 1998 року [PERSON] зареєстровано [PERSON]. До складу спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], входять права на дві земельні ділянки, з яких: - земельна ділянка площею 0.10 га, що розташована на території с.Тарасівка, по вул.. Гагаріна, 23 «А» та була передана [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку на підставі рішення Тарасівської сільської ради від 28 грудня 1994 року, право власності посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ПЛ №43, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22 травня 1995 року за №29; - земельна ділянка площею 0.37 га, що розташована на території с.Тарасівка, по вул.. Гагаріна, 23 Б, з цільовим призначенням (використання) для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 серпня 1996 року, зареєстроване в реєстрі за №1535. 16 березня 2017 року на звернення позивача, [PERSON], державний нотаріус [PERSON] відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площами 0.10 га та 0.37 га з підстав відсутності їхньої реєстрації у Державному земельному кадастрі та не завершення переходу права власності на земельну ділянку площею 0.37 га до [PERSON] після смерті [PERSON]. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та реєстрації свідоцтва про право на спадщину в Тарасівській сільській раді, [PERSON] не замовив виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з ст. 23 Земельного кодексу України 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час оформлення спадщини після смерті [PERSON], яка померла 30.01.1996 р.) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус винесла постанову №270/02-31. Таким чином, відсутність реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0.37 га, яким підтверджується право власності за [PERSON], є перешкодою в належному оформленні переходу речових прав на спадкове майно до спадкоємця, [PERSON], тому її законне право на спадщину підлягає судовому захисту. Згідно Витягів від 28 лютого 2017 року №9/0/196-17, №16/0/196-17 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок площею 0,10 га, 0,25 га та 0,12 га що розташовані на території с.Тарасівка вул.. Гагаріна 23 «А» та 23 «Б», Зіньківський район, Полтавська область їх сумарна нормативна грошова оцінка складає 986370,41 грн., з якої визначено ціну позову і підлягає сплаті судовий збір в сумі 8000,00 грн. - максимальний розмір встановлений п.1.1. ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Суд задовольнив заяву позивача, [PERSON], зменшивши розмір судового збору за подання позову на 50%, - до 4000, 00 грн., які сплачені і зараховані на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України. З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15, постанова від 6 липня 2016 року, слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном. За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення. Земельна ділянка, як обєкт цивільних прав, ідентифікується визначенням її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, що визначено ст. 791 Земельного кодексу України. В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права на земельні ділянки перебуває у невизнаному стані по причині, що земельні ділянкм, як обєкт цивільних прав не визначені у відповідності до вимог ст. 79-1 Земельного кодексу України. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права на земельні ділянки. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Судові витрати покласти на позивача вирішивши їх сплату в порядку ст.ст.82 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 197, 213 215 ЦПК України, суд-

Outcome: approved