Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

28.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області та просить суд: визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на Ѕ частину житлового будинку під номером [ADDRESS] , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 98,4 кв.м., житловою площею 59,1 кв.м., літня кухня літ. «Б», «Г», «Д», підвалу літ. «В», «Ж», гаражу літ. «З», вбиральні літ. «М», споруд № 1-6, І. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, до складу якої увійшла Ѕ частина будинку [ADDRESS] . Мати позивача - [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак за життя не оформила свої спадкові права на вказану Ѕ частину будинку та не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно. Після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку під номером [ADDRESS] . З огляду на викладене, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Представник відповідача Білгород-Дністровської міської ради Одеської області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував. У відзиві представник відповідача вказував, що позивачем не доведено, що вона вжила належних заходів з надання оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно нотаріусу для оформлення спадкового майна саме в нотаріальному порядку, оскільки визнання права власності в судовому порядку є винятковим способом захисту. 29.09.2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі було відкрито, визначено загальний порядок розгляду справи. Задоволено клопотання позивача про витребування з державної нотаріальної контори копії спадкової справи майна померлої [PERSON] . 03.11.2020 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи [PERSON] . 24.11.2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче провадження по справі. Представник позивача, позивач в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву з проханням розгляд справи по суті провести без їх участі, позовну заяву підтримують. У разі неявки представника відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №247, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.5). За життя [PERSON] належала на праві приватної (спільної часткової) власності Ѕ частина житлового будинку під номером [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2021 року. Спадкоєцями майна померлої [PERSON] була її донька [PERSON] та син [PERSON] . Той факт, що [PERSON] була дочкою [PERSON] підтверджується копіями документів наявних в копії спадкової справи №182/2020 щодо майна померлої [PERSON] , а саме: копією свідоцтва про народження [PERSON] , де в графі мати зазначена [PERSON] (серія [NUMBER] , актовий запис №89, видане Білгород-Дністровським міськвідділом РАЦС Одеської області) (а.с. 46). Той факт, що [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] підтверджується копіями документів наявних в копії спадкової справи №182/2020 щодо майна померлої [PERSON] 27.11.1987 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом м. Білгород-Дністровського Чухрай Т.Ю., відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла в рівних частках своїм дітям [PERSON] та сину [PERSON] (а.с. 49 зворотна сторона). На час смерті [PERSON] з нею разом проживала її донька [PERSON] , що підтверджується довідкою №36, виданою 01.07.2020 року ЖЕО-1, із якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою по [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] (а.с. 51). Таким чином у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] не проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та не звернувся у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а отже є таким, що не прийняв спадщину. 02.07.2020 року [PERSON] склав нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої повідомив, що спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] він не прийняв та не претендує на неї за всіма підставами (як за законом так і за заповітом), звертатися до суду з метою встановлення додаткового строку для прийняття спадщини наміру не має (а.с. 51). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набула право на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері [PERSON] та складалося з Ѕ частини житлового будинку під номером [ADDRESS] , однак не зареєструвала своє право власності на вказане нерухоме майно. Відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця [PERSON] на вказану Ѕ частину житлового будинку під номером [ADDRESS] стала підставою для відмови нотаріусом позивачу [PERSON] в оформленні в нотаріальному порядку своїх спадкових прав щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті матері - [PERSON] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] , інші спадкоємці, які виявили своє волевиявлення на прийняття спадщини відсутні, що підтверджується копією спадкової справи №182/2020. [PERSON] вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак позбавлена можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки за життя її мати набула право власності на Ѕ частину житлового будинку під номером [ADDRESS] , однак не зареєструвала своє право власності на вказане нерухоме майно в єдиному державного реєстрі прав власності на нерухоме майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені доводи представника відповідача у відзиві на позов щодо не доведення позивачем підстав її звернення до суду за захистом своїх спадкових прав, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем доведено в повній мірі її юридичну неспроможність оформити свої спадкові права на майно, що залишилося після смерті матері в нотаріальному порядку, а тому звернення до суду із даним позовом є належним способом захисту прав позивача. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України ,у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку під номером [ADDRESS] та на яку спадкодавець набула право в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , однак не зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку. Спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину. Встановлені судом вище обставини свідчить про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частини житлового будинку під номером [ADDRESS] є обґрунтованими і доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved