Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

29.03.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який в послідуючому уточнила, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері лишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,12 га, що розташована за адресою: с. Лелюхівка Новосанжарського району Полтавської області і призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,07 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,05 га. [PERSON] зазначає, що причиною невчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини є те, що вона проживала окремо від померлої [PERSON] та не знала про наявність заповіту, складеного померлою. Але, звернувшись до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. На даний час позивач [PERSON] бажає визнати право власності на спадкове майно після померлої матері, що і змусило її звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву № 1125/02-18 від 16.04.2021 року, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 060831, виданого Лелюхівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 12.02.1997 року, вбачається, що у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,12 га, що розташована на території с. Лелюхівка Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для обслуговування житлового будинку - 0,07 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,05 га (а.с. 11). [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується посвідкою про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.01.1988 року (а.с. 9, 10). Згідно довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавської області за № 65 від 05.02.2021 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала одна (а.с. 7). Згідно заповіту від 09.12.1999 року, посвідченого секретарем Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 478, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.03.2002 року (а.с. 6). З постанови державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 71/02-31 від 18.03.2021 року вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 12). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи, у даному випадку - це 28 березня 2002 року. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Як слідує з матеріалів справи позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона проживала окремо від померлої [PERSON] та не знала про наявність заповіту, складеного померлою. Але, звернувшись до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, їй вищезазначеною постановою державного нотаріуса було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved