Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

29.05.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 015/353348/170874 від 26.09.2013 року в сумі 634566,60 грн., а також судовий збір в розмірі 1827,00 грн. з кожного. В позові посилається на те, що 26.09.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Метресурс» був укладений кредитний договір № 015/353348/170874 про надання позичальнику кредиту - овердрафт з встановленням максимального ліміту у сумі 500 000 грн. строком до 26.09.2014 зі сплатою 24% річних, а у разі скасування максимального та поточного лімітів - 40% річних з дати скасування лімітів. Позивач зазначає, що він свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором виконав в повному обсязі, разом з тим відповідач ТОВ «Метресурс» порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим у останнього станом на 01.09.2015 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 634566,60 грн. Крім того, позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 015/353348/170874 від 26.09.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки № 012/353348/170874 від 26.09.2013 року, згідно якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання позичальником зобов'язань по вищезазначеному Кредитному договору. На підставі вищевикладеного, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання, не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 26.09.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Метресурс» був укладений кредитний договір № 015/353348/170874 про надання позичальнику овердрафту з встановленням максимального ліміту у сумі 500 000 грн. зі сплатою 24% річних, а у разі скасування максимального та поточного лімітів 40% річних з дати скасування лімітів (а.с.15-20). Вбачається, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Згідно п.5.1. Кредитного договору, протягом строку овердрафту позичальник зобов'язаний здійснювати погашення овердрафту не пізніше останнього дня максимального строку безперервного дебетового сальдо. Відповідно до п. 11.2. Кредитного договору, на позичальника покладається сплата пені за кожний день прострочення виконання зобов'язань зі сплати відсотків в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Згідно п. 11.2.2. Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання позичальником обов1язків, передбачених пунктом 1.10. статті 1, статтями 3, 6 та 7 Договору - штраф в розмірі 6,5 % від максимального ліміту, вказаного в пункті 1.3. Договору, але не менше 500 грн. Штраф сплачується за кожен факт порушення одноразово. Так, відповідач-1 скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому станом на 01.09.2015 року у відповідача-1 утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 634566,60 грн., з яких: 300000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 276000,05 грн. - заборгованість за відсотками за період з 01.04.2014 по 31.08.2015; 38662,44 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків з 25.11.2014 по 25.05.2015; 9904,11 грн. - 3 % річних за порушення строків повернення кредиту за період з 27.09.2014 по 25.05.2015; 10000,00 грн. - штрафи за невиконання ним обов'язків, передбачених п.1.10, п.6.1 договору, за 3 і 4 квартал 2014 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.55). Судом також встановлено, що в забезпечення вищезгаданого Кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 12/353348/170874 від 29.09.2013 року, згідно умов якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання відповідачем-1 обов'язку по зобов'язаннях, що випливають з Кредитного договору № 015/353348/170874 від 26.09.2013 року (а.с.21-24). Згідно п.1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов'язань. Відповідно до п.2.1. Договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність забезпечення виконання кредитних зобов'язань у вигляді поруки, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість по Кредитному договору № 015/353348/170874 від 26.09.2013 року. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру неустойки можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір пені до 10000,00 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, який є обов'язковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України. Таким чином, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 605904,16 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1827,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial