Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

27 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстровано 22 лютого 2014 року Красногвардійським ВДРАЦС реєстраційної служби ДМУЮ. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.02.2014р. Красногвардійським ВДРАЦС реєстраційної служби ДМУЮ між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO]. у сторін народилась донька - [PERSON]. Спільне життя подружжя не склалося, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки припинені, не підтримуються та намір їх поновити відсутній. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22 лютого 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 128, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Від шлюбу у сторін є малолітня донька - [PERSON], [INFO].н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). 17.08.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір на утримання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Румянцевою І.О. (а.с.13-15). 17.08.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про поділ спільного майна подружжя, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Румянцевою І.О. (16-19). У строк, який був наданий судом для примирення, сторони не примирилися. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що подальше збереження шлюбу є формальним і суперечить її інтересам. Відповідно до абзацу 5 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved