Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

27 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту догляду за хворою матір»ю, виконанням опікунських обов»язків, права на користування житловим приміщенням, мотивуючи свій позов тим, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07.08.2006 року її мати [PERSON] була визнана недієздатною та вона, [PERSON], на той час [PERSON], була призначена її опікуном. Підставою для звернення до суду з заявою про визнання матері недієздатною була тривала хвороба та необхідність постійного стороннього догляду за нею. Тяжкий стан здоров»я [PERSON] підтверджується довідкою військово-медичної служби Управління Служби безпеки України у Полтавській області, в якій вказано, що [PERSON] знаходиться на обліку в поліклініці ВМС УСБУ в Полтавській області з 1979 року та що значне погіршення стану здоров»я відмічене у 1999 році, а з 2003 року стан здоров»я погіршився настільки, що вона стала потребувати постійної сторонньої допомоги у зв»язку з чим була направлена у 2004 році на МСЕК та визнана інвалідом 1 групи «Б» з ураженням органів рухового апарату безстроково. Встановлено також, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. На вказаний період часу вона проживала та була зареєстрована за адресою М.Полтава, [ADDRESS], в якій окрім неї проживав та був зареєстрований її, на той час, чоловік [PERSON]. Питання необхідності здійснювати догляд за тяжко хворою матір»ю було погоджено з чоловіком, тим більше, що вона не поривала зв»язку з основним місцем свого проживання та приймала участь в його утриманні. Догляд за хворою матір»ю вона здійснювала шляхом щоденного надання їй необхідної допомоги, а з 2003 року, коли стан її здоров»я став потребувати постійного догляду, то вона стала періодично залишатися і на ніч у матері з урахуванням конкретного стану її здоров»я. Незважаючи на належну медичну допомогу та постійний догляд з її боку загальний стан матері поступово погіршувався, що призвело до визнання її інвалідом 2 групи у 2004 році. Незважаючи на необхідну медичну допомогу та її догляд стан здоров»я матері погіршився і в червні 2009 року [PERSON] була повторно направлена на МСЕК та була визнана інвалідом 1 групи безстроково. У зв»язку з виконанням обов»язків опікуна вона більший період часу проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На даний час шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Вона визнана такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. Щоб поновити свої права вона змушена довести, що належним чином доглядала за [PERSON] з 2003 року, а з 2006 року виконувала свої опікунські обов»язки по відношенню до неї, оскільки згідно з вимогами п.4 ч.3 ст.71 ЖК України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у випадках виїзду у зв»язку з виконанням обов»язків опікуна чи піклувальника - протягом усього часу виконання таких обов»язків. Просила суд встановити факт постійного догляду за [PERSON], 1924 року народження, інвалідом 1 групи [PERSON] з 2003 року та постійного проживання з нею за адресою [ADDRESS] з вказаного часу по даний час. Визнати за нею право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] у зв»язку з виконанням обов»язків опікуна [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представник Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради в судове засідання не з»явився. Просив слухати справу у його відсутності. В прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON] та представника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради. Суд, заслухавши позивача [PERSON], представника відповідача адвоката [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 травня 1988 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 27.07.2012 року (а.с.12) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2012 року(а.с.13) апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.07.2012 року залишено без змін. На підставі Свідоцтва про зміну імені від 03.01.2013 року (а.с.14) [PERSON] після державної реєстрації зміни імені присвоєно прізвище: [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], яка складається з трьох ізольованих житлових кімнат, загальною площею 103 кв.м та належить до державного житлового фонду і перебуває на балансі КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради. У вказаній квартирі з 06.03.1996 року на правах члена сім»ї була зареєстрована колишня дружина квартиронаймача [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30.04.2013 року (а.с.19-21) апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено. Апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.02.2013 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON], КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.07.2013 року (а.с.40-42) касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 30.04.2013 року залишено без змін. Суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту догляду за хворою матір»ю, виконанням опікунських обов»язків, права на користування житловим приміщенням необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30.04.2013 року, яке на даний час набрало законної сили, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та відмовлено в задоволенні її позову про вселення у вищевказану квартиру. Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Даним судовим рішенням встановлено, що з 18.05.1988 року по 27.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. У вказаній квартирі з 06.03.1996 року на правах члена сім»ї зареєстрована колишня дружина відповідача - [PERSON]. З 1999 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, оскільки здійснює догляд за своєю хворою матір»ю. В своєму позові позивач просить встановити факт постійного догляду за [PERSON], 1924 року народження, інвалідом 1 групи [PERSON] з 2003 року та постійного проживання з нею за адресою [ADDRESS] з вказаного часу по даний час. Визнати за нею право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] у зв»язку з виконанням обов»язків опікуна [PERSON]. Відповідно до довідки Військово-медичної служби Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 12.12.2012 року (а.с.9) [PERSON], 1924 року народження, яка є матір»ю [PERSON], дійсно знаходиться на обліку в поліклініці ВМС УСБУ у Полтавській області з 1979 року. Значне погіршення стану здоров»я відмічається з 1999 року. З 2003 року по теперішній час [PERSON] потребувала та потребує постійної сторонньої допомоги. Разом з тим ні вказана довідка, ні інші матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що саме [PERSON] з 2003 року по теперішній час здійснює догляд за хворою матір»ю в зв»язку з чим не проживає в спірній квартирі. Також [PERSON] не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що вона отримувала соціальні виплати в зв»язку зі здійсненням догляду за особою, яка потребує сторонньої допомоги. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у випадках передбачених частиною 3 статті 71 ЖК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення факту постійного догляду за хворою матір»ю, виконанням опікунських обов»язків не може бути поставлено в залежність до визнання права користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] за [PERSON], оскільки [PERSON] з позовом до суду про збереження за нею житлового приміщення на час виконання нею обов»язків опікуна не зверталась, позивачем позов був поданий лише після звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed