Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

29.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -квартирою №89 в будинку №68/32 по вул. Задніпровській /Гудименка в м. Запоріжжі, в якому зазначила, що відповідач зареєстрований в квартирі, однак з 01.01.2000 року в квартирі не зявляється, не сплачує квартплату та комунальні послуги. Добровільно з реєстрації за спірної адресою він не знімається, перешкод у його проживанні ніхто не чинив. У звязку з чим позивач несе зайві розходи, сплачує квартирну платню, комунальні послуги, які нараховуються на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги про визнання відповідача втративши право користування спірною квартирою підтримала, в ході розгляду справи по суті уточнила позовні вимоги, вважає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він не мешкає в спірній квартирі без поважних причин з 01.10.2015 року по 01.04.2016 року. Просить суд позов задовольнити. суду пояснила, що на теперішній час в квартирі [ADDRESS]/Гудименка в м.Запоріжжі зареєстровані сім осіб, а саме: вона, її неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON], брат [PERSON] та брат [PERSON], який з 01.10.2015 року не мешкає за зазначеною адресою з невідомої їй причини, оскільки він з нею майже не спілкується. З шістнадцятирічного віку відповідач був неодноразово засуджений, не працює та не навчається, не сплачує комунальні платежі. З 2000 року відповідач веде аморальний спосіб життя, поводить себе неадекватно, в проживанні за місцем реєстрації не потребує, своїх речей в квартирі не має. Ключі від спірної квартири знаходяться лише у неї, оскільки фактично в квартирі мешкає лише вона з дітьми. Батьки мешкають на дачі, а брат [PERSON] мешкає у дружини. В квартирі маються лічильники на газ, воду та електроенергію, однак на зареєстрованих осіб нараховуються платежі за вивіз сміття та утримання будинку, заборгованість за квартплатою на теперішній час становить понад 14 тисяч гривень. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, оскільки вважає, що він створює загрозу для життя та здоровя її дітей, крім того на нього нараховуються житлово-комунальні послуги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні приймав участь в режимі відеоконференцзвязку з СІЗО м.Запоріжжя. Суду пояснив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. До 2002 року він мешкав і на квартирі, яку знімав і за місцем реєстрації з сімєю, на той час у нього був доступ до спірного житла. З 2002 року був неодноразово засуджений, відбував покарання у місцях позбавлення волі. В періоди після звільнення до засудження періодично мешкав у спірній квартирі, однак позивачка надавала йому можливість тимчасового мешкання, при цьому він спав на підлозі, ключі не давала, мотивуючі тим, що у неї сімя, чоловік та не має місця для його проживання, кожний раз влаштовувала скандали, не відчиняла двері, тобто чинила перешкоди. Тому він був вимушений періодично мешкати у батьків в селі, або у знайомих. З 23.06.2016 року перебуває під вартою в СИЗО, вважає, що не мешкає в спірній квартирі з поважних причин, просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що сам фактично не мешкає в спірній квартирі з 2001 року, просить позов задовольнити. Представники третіх осіб: Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради та МКП «ОСНОВАНІЄ», треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову по наступним підставам. Судом встановлено, в трикімнатній квартирі [ADDRESS]/Гудименка в м.З апоріжжі, що не приватизована, зареєстровані сім осіб: позивач [PERSON], її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], батько [PERSON], мати [PERSON], брат [PERSON] та брат [PERSON], відповідач у справі. З пояснень сторін вбачається, що фактично в спірній квартирі мешкає позивач [PERSON] зі своїм чоловіком та неповнолітніми дітьми. Згідно довідки від 21.01.2016. №0190 [PERSON] разом з дружиною [PERSON] фактично постійно проживають на території Августинівської сільської ради за адресою: с.Привітне, Запорізького району, Запорізької області з 01.01.2016р. по 01.07.2016р. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 03.11.2009р. [PERSON] засуджений за ст.. 185 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, строк покарання відраховувався з 22.04.2009р. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2014р. [PERSON] засуджений за ст. 125 ч.2 КК України до 5 місяців арешту з 17.11.2014 року. З 23.06.2016р. [PERSON] затриманий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за ст. 186 ч.1 КК України, на теперішній час рахується за Комунарським районним судом м.Запоріжжя. Після звільнення з місць позбавлення полі відповідач витрати щодо оплати за квартирну плату та спожиті комунальні послуги не здійснює, в спірній квартирі фактично не мешкає, оскільки між ним та позивачкою склалися непрязнені стосунки, ключем від спірного житла не має. З пояснень сторін та свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що між позивачкою та [PERSON] існують складні відносини, пов'язані з асоціальної поведінкою відповідача, його аморальним способом життя. агресивним настроєм щодо сестри, погрозами з його боку. Під час їх спільного проживання виникали конфлікти ініціативи [PERSON], після яких [PERSON] за місцем реєстрації не мешкав, ключі від квартири не мав. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], в період часу з 2013р. по 2014р. та з 2014р. по 2015р. [PERSON] вимушений був мешкати за різними місцями, у друзів, навіть ночував в автомобілі за місцем роботи, оскільки його сестра перешкоджала його проживанню в квартирі за місцем реєстрації. Згідно ст. 71, 72 ЖК України, особа, яка не проживає у приміщенні понад шість місяців без поважних причин може бути визнана судом такою, що втратила право користуватися цим приміщенням. Таким чином, враховуючи викладене, а також ті обставини, що позивачем заявлені позовні вимоги про непроживання [PERSON] з 01.10.2015р. по 01.04.2016 року, а до суду з позовом [PERSON] звернулась вже 29.03.2016 року, тобто менш ніж шість місяців, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням заявлені передчасно, а обставини, викладені позивачем щодо не проживання [PERSON] в спірній квартирі без поважних причин не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: dismissed