Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

27 грудня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшов позов ПАТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 14 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № RF2-42020, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 25 000 гривень 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером. За умовами кредитного договору відповідач зобовязався повернути одержаний кредит у повному обсязі, сплатити за користування кредитом проценти та інші платежі у строк та на умовах, визначених кредитом. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої складає 23 202 гривні 35 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23\~202 гривні 35 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15\~234 гривень 67 коп., заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 269 гривень 16 коп., комісії у розмірі 5\~250 гривень 00 коп. та пені у розмірі 2\~448 гривень 52 коп., а також судовий збір у розмірі 1\~762 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір № RF2-42020, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти на поточні цілі у сумі 8 380 гривень 00 коп. на поточний рахунок та 16\~620 гривень 00 грн. на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «ВТБ «Банк», а відповідач зобовязується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки у розмірі 2,1% річних та інші платежі в строк до 13 лютого 2019 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 9-12). Відповідачеві позивачем було перераховано кошти у розмірі 8\~380 гривень 00 коп. за меморіальним ордером № 7869723 від 14 лютого 2017 року (а.с. 23) та грошові кошти у розмірі 16\~620 гривень 00 коп. за меморіальним ордером № 7869307 від 14 лютого 2017 року (а.с. 22). Згідно з п. 6.1 договору № RF2-42020 від 14 лютого 2017 року, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань позичальник відшкодовує банкові заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої ставки по кредитному договору процентної ставки, вказаної у п. 2.4 договору, але не менше 2 грн. за кожен день прострочення. Листами від 14 вересня 2018 року вих. № RF2-42020\~та від\~01\~листопада 2018\~року вих.\~№ RF2-42020 банк звертався до боржника з вимогою про усунення порушень умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості (а.с. 27, 29), яку було направлено на адресу [PERSON] (а.с. 28, 30). Відповідачем порушуються взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 23 202 гривні 35 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15\~234 гривень 67 коп., заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 269 гривень 16 коп., комісії у розмірі 5\~250 гривень 00 коп. та пені у розмірі 2\~448 гривень 52 коп. (а.с. 20-21). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 202 гривні 35 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 15\~234 гривень 67 коп., заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 269 гривень 16 коп., комісії у розмірі 5\~250 гривень 00 коп. та пені у розмірі 2\~448 гривень 52 коп. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. (а.с. 2), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином,\~загальна сума,\~яку належить\~стягнути з\~[PERSON]\~на користь\~ПАТ «Кредобанк»,\~складає 24\~964 гривні\~35\~коп. (23\~202 гривні 35 коп. + 1 762 гривні 00 коп. = 24 964 гривні 35 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved