Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

28.07.2021 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особи [PERSON] , в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , перебувати в місці проживання (перебування): [ADDRESS] з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , наближатися на 300 метрів до місця проживання, роботи, школи [PERSON] , [INFO] , інших місць частого відвідування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. В обґрунтування наданої заяви [PERSON] посилається на те, що 07.08.1993 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано в Палаці Урочистих подій виконкому Одеської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 07.08.1993 року зроблено запис №1017. Спільне життя з відповідачем не склалося та нею подано позов до суду про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу, як вказує заявник, у них з [PERSON] є діти: донька - [PERSON] , [INFO] , повнолітня, мешкає окремо та [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час та в майбутньому буде проживати з заявником. Вже тривалий час, [PERSON] та [PERSON] припинили сімейні стосунки, через постійно виникаючі конфлікти за ініціативою [PERSON] та через його неадекватну поведінку, різні погляди на сімейне життя, психологічну несумісність, відсутність взаєморозуміння. [PERSON] зазначає, що вона разом із сином була вимушена переїхати проживати за іншою адресою. Причина - прогресуюче психічне захворювання заінтересованої особи, яке проявляється, в перше чергу, в агресії по відношенню до заявника, а також у зловживанні алкогольними напоями. Поведінка [PERSON] останнім часом носить неадекватний характер, він постійно намагається вчинити та вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до заявника. Впродовж зазначеного часу, як вказує заявник, вона постійно зверталась до правоохоронних органів із заявами відносно чоловіка. На теперішній час, як стверджує заявник, заінтересована особа постійно її переслідує, погрожує, неодноразово приходив до місця її мешкання. Крім того, заявник зазначає, що 07.07.2021 року співробітниками поліції відносно заінтересованої особи [PERSON] винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника, та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП. Також, як стверджує заявник, така протиправна поведінка заінтересованої особи [PERSON] , яка носить систематичний характер, вже завдала прямої шкоди здоров`ю заявника - внаслідок побиття заінтересованою особою нею отримано закриту черепно-мозкову травму та струс мозку. Таким чином, заявник вказує, що [PERSON] відносно неї вчиняє фізичне та психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні, переслідуванні, погрозах та психологічному тиску. Все вищезазначене, за твердженням заявника, призвело до того, що вона не може спокійно вийти із дому за потреби, вийти з дитиною на прогулянку. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Дяченко В.Г. від 14.04.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання 29.07.2021 року сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява заявника [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що заявник уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано в Палаці Урочистих подій виконкому Одеської міської ради народних депутатів, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 07.08.1993 року зроблено запис №1017. Від даного шлюбу, у сторін є діти: донька - [PERSON] , [INFO] , повнолітня, мешкає окремо та [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час та в майбутньому буде проживати з заявником. 07.07.2021 року співробітниками поліції відносно заінтересованої особи [PERSON] винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника, та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначеноЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Пунктом 1 ч.1ст. 350-2 ЦПК Українипередбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначенихЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» За заявою осіб, визначенихстаттею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другоюстатті 350-6 цього Кодексу Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п.1 ч.1ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положенняЗакону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення таКК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Отже, судом встановлено наявність вчинення [PERSON] насильства відносно [PERSON] . Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника та їх малолітньої дитини, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] . Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, характер правовідносин, що виникли між учасниками. В силу ч. 3 ст. 350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved