overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

28 серпня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 10 543,99 грн. заборгованості за кредитним договором №160 від 28.09.2012 року та судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. Додатком до позовної заяви від 28.01.2014 року позивачем уточнено позовні вимоги, та визначено розмір позовних вимог в сумі 11 569,71 грн. заборгованості за кредитним договором. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.01.2014 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Взаємопоміч» 10 543 (три тисячі) грн. 99 коп. заборгованості за кредитним договором №160 від 28.09.2012 року та судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн. При цьому судом не було враховано заяви про уточнення позовних вимог із збільшеною сумою заборгованості за кредитом. Крім того, судом не було стягнено витрат позивача на оголошення в пресі в сумі 250,02 грн. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися, що відповідно до частини 3 статті 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Представник заявника подав заяву про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення в його відсутності. Просив заяву задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається із додатку до позовної заяви від 28.01.2014 року станом на 28.01.2014 року фактична заборгованість відповідача перед кредитною спілкою складає 11 569,71 грн. Тому просили стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та суму витрат за оголошення в пресі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь Кредитної спілки «Взаємопоміч» слід стягнути 11 569,71 грн. заборгованості за кредитним договором та 250,02 грн. витрат за оголошення в газету «Високий Замок»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтував тим, що 9 жовтня 1993 року у Троянівській сільській раді Маневицького району Волинської області він зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 6. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] рок ународження. Подружні стосунки з дружиною не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними без будь - яких причин часто виникають сварки. Хоча вони проживають разом, проте сімейних стосунків не підтримують. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просив шлюб з відповідачем розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір'ю, та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але у своїй письмовій заяві просить слухати справу у його відсутності, що на думку суду, є можливим, позовні вимоги підтримує і просить задоволити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча у встановленому законодавством порядку завчасно повідомлялася судом про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомила. Приймаючи до уваги, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача [PERSON], ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, хоча проживають разом, проте не підтримують сімейних стосунків, добровільно вирішили питання про місце проживання дітей, позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявка відповідача в суд, на думку суду, свідчить про її бажання розірвати шлюб. З цих підстав суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати, залишивши дітей проживати з матір'ю. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 11 листопада 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1723. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) перебувають у шлюбі з 11 листопада 2011 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20 серпня 2014 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.01.1999 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом із відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів і різних поглядів на життя. З січня 2014 року сторони перестали жити однією сім'єю. Примирення між ними неможливе. Згода про утримання дитини між сторонами досягнута. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с 11). Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до канцелярії суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила розірвати шлюб (а.с. 10). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.1999 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] актовий запис № 12 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради міста Дніпропетровська (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від 30 вересня 2003 року, зроблено актовий запис № 466 (а.с. 4). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заходів до примирення сторони не бажають приймати. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2007 року є власником квартири в цілому, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що за даною адресою також зареєстрований його син [PERSON], який більше чотирьох років тому залишив місце реєстрації, переїхавши до іншої оселі, точна адреса якої йому не відома, так і не знявшись з реєстрації. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що відповідач з дружиною проживає за іншою адресою, за останні сім років плату за комунальні послуги не вносив. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити, пояснив, що за адресою реєстрації не проживає з 2010 року. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла заява, в якій просять судовий розгляд проводити без участі представника управління. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] у відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 серпня 2007 року є власником квартири [ADDRESS] в цілому (а.с. 10-11); [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 17.12.2002 року, що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області (а.с. 29). Згідно копії Акту КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 18 серпня 2014 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає з січня 2010 року, але зареєстрований (а.с. 13). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з 2010 року, обставини, на які посилається позивач суд визнає достовірними, оскільки відповідач їх належними доказами не спростував, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню; відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначала, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Вона не зверталася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини в 6-ти місячний строк, оскільки не знала про таку вимогу закону, та вважала себе єдиним спадкоємцем, а також в зв»язку з скрутним матеріальним становищем. Вважає, що пропустила строк звернення до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач подав заяву про слухання справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], від 24 січня 2006 року виданого відділом ДРАЦС Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області. Після її смерті залишилася спадщина. В установлений законом строк (6 місяців) позивачка не звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, так як юридично необізнана. Крім цього мала скрутне матеріальне становище, пов»язане з витратами на похорони матері. Відповідач є рідними братом позивачки, також відноситься до спадкоємців першої черги після смерті матері [PERSON]., але з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався. Він згоден, щоб позивачці був наданий додатковий строк для прийняття спадщини. Викладене підтверджується довідками Первомайських нотаріальних контор № 1 та № 2 від 18.09.2014 року та від 23.09.2014 року, з яких вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права третіх осіб, а тому може бути прийнято судом. За таких обставин, суд вважає можливим надати [PERSON] додатковий строк, терміном на три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 11 травня 1991 року у Тростянецькій сільській раді Ківерцівського району Волинської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Від шлюбу в них є двоє дітей, які є повнолітніми. Подружні стосунки з чоловіком не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, останні роки чоловік зловживає спиртними напоями, ніде не працює, через що між ними часто виникають сварки, а інколи і бійки. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього судові витрати. Позивач [PERSON] позовні вимоги із підстав викладених в позовній заяві підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу і залишені їй прізвища [PERSON]. Просить судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] погоджується з доводами позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і наполягають на розірванні шлюбу, дане їх рішення є добровільним, відповідач зловживає спиртними напоями, тобто шлюб між ними носить формальний характер. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, та інтересам повнолітніх дітей, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав суд вважає за доцільне позивачу за її вибором залишити право надалі іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначивши заінтересованою особою Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, посилалась на те, що вона є донькою [PERSON], померлої [INFO] року, та проживала разом із матір'ю на час її смерті за адресою: [ADDRESS]. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері заявниця не може у зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження заявниці прізвище її матері записано як прізвище батька «[PERSON]» (а. с. 2-3). У судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа - Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином (а. с. 35). Суд, вислухавши пояснення представника заявника, пояснення свідків, вивчивши матеріали даної справи окремого провадження, приходить до висновку щодо можливості задоволення даної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). Також судом встановлено, що 11 серпня 1960 року був зареєстрований шлюб між [PERSON], 1926 року народження, та [PERSON], 1919 року народження, прізвище якої після реєстрації шлюбу було залишено без змін, а саме: «[PERSON]» (а. с. 9). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] 15 лютого 1975 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO], прізвище якої підся реєстрацію шлюбу було змінено на «[PERSON]» (а. с. 8). Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], 1919 року народження (а. с. 6). Сідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що з дитинства знає [PERSON] та її батьків, підтвердила факт того, що померла [PERSON] є матір'ю заявниці. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши усі докази, які було досліджено судом в ході судового засідання в їх сукупності, наявні в матеріалах справи документи, приймаючи до уваги покази свідка, які усі в сукупності встановлюють, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved