Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

28.02.2020 р. заявник [PERSON] звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме: факт постійного проживання спадкоємця - [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , 1933 р. народження, що померла [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник [PERSON] посилається на наступне. Так, заявник є спадкоємцем після смерті її матері гр. [PERSON] , 1933 р. народження, яка померла [INFO] . На день смерті гр. [PERSON] була зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS] . Заявник зазначає, що спадщина, що відкрила після смерті [PERSON] , складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] , належить заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2002. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є заявник, яка є донькою померлої. Інших спадкоємців немає. Дев`ятою Київською держнотконторою за заявою заявника про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , від 31.08.2016 було відкрито спадкову справу № 59433331, реєстраційний №649/2016. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину не виявилось можливим, оскільки було пропущено шестимісячний строк для подачі заяви на прийняття спадщини та не було надано доказів фактичного прийняття спадщини. 02.12.2016 державним нотаріусом Дев`ятої Київської держнотконори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим, заявник зазначає, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та мешкала за вказаною адресою до 03.07.2009 року. З травня 2001 заявник проживала разом із матір`ю, оскільки, враховуючи вік та стан здоров`я останньої, їй було важко жити одній у квартирі та обслуговувати себе. Встановлення юридичного факту постійного проживання заявника з спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини, потрібно їй для реалізації права, як спадкоємця за законом та отримання спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.03.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 03.03.2020 р., відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 19.08.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання, судом залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Київську міську раду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшов лист від заінтересованої особи, у якому представник просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу без участі їх представника. Представник заінтересованої особи - Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду 03.11.2021 надійшов відзив від заінтересованої особи, у якому представник просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правилами ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 липня 2009 року виданого Відділом реєстрації смерті у місті Києві, актовий запис №12388. Згідно даних свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , [PERSON] , народилась [INFO] с. Глеваха, Васильківського району Київської області, в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Московського району у м. Києві, заявник [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2002, спадкоємицею майна [PERSON] є його дочка [PERSON] . Спадкове майно складається з 1/2 частина квартири [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишила. Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Кароєвою-Яремчук Т.М. від 02 грудня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі №222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Постійне проживання заявника однією сім`єю з матір`ю з 2001 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved