Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

27 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 05 листопада 2015 року між ним та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було укладено договір №980-019-000232696 з виплатою процентів щомісячно. Позивач вказує, що відповідно до умов договору здійснював перерахування зі свого рахунку №26209519127702 на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошових сум. 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача №26205530910301, що відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», перерахував суму в розмірі 25 238,30 грн. Листами від 21 вересня 2016 року відповідач повідомив [PERSON] про те, що здійснені перекази коштів (трансакція) від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача, що відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», є нікчемними. Позивач зазначає, що ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені обставини, при настанні яких правочини неплатоспроможного банку є нікчемними. Однак у листах відповідача не наведено жодної підстави, що охоплювалися б зазначеними нормами Закону. Крім того, позивач вказує, що переказ коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача здійснювалися в рамках договору, укладеного між ТОВ та позивачем. Тобто перераховані кошти жодним чином не стосуються майна банку та не були його власністю, що не могло призвести до зменшення активів банку. Відповідно до постанови Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський». Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора банку [PERSON] з 05.09.2016 року. Позивач вказує, що відповідач не подав інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський». Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною. Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації банку. Порядком виявлення правочинів розширено повноваження Фонду щодо перевірки правочинів на предмет нікчемності на період процедури ліквідації банку. Норми підзаконного нормативного акту суперечать вимогам закону та обмежують право особи на своєчасне одержання коштів за вкладом. Договір банківського вкладу (депозиту) є дійсним, твердження про те, що цей договір містить ознаки нікчемного правочину не доведено. Факт отримання банком коштів не заперечується відповідачем. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] щодо не включення [PERSON] до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] включити дані про [PERSON] на суму 25238,30 грн. до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали до суду заперечення на позов, зазначивши, що згідно з нормами статті 110 ЦК України особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки та банківську діяльність. У відзиві зазначається, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду у ПАТ «Банк Михайлівський» було розпочата процедура ліквідації. У відзиві зазначено, що між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір №980-021-000216272 згідно якого позивач, позивачем було передано 17756,00грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». 19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 17932,60 грн. на його банківський рахунок. Вказує, що суду коштів, що обліковується на рахунках позивача, останній отримав на умовах Договору, та вони є сумою повернення позики. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI. В підпунктах 3, 4 частини 1 статті 2 Закону визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного тему депозитного сертифіката. Тобто, законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу. Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця. А від так, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не має відношення до вкладу. Під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що 18.05.2016 року Банк уклав із ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» Договір відступлення прав вимоги №1805 та 19.05.2016 року Банк уклав із ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» Договір відступлення вимоги №1. Банк здійснив розрахунок за даними договорами, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму: 870000000,00грн., - за договором відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 року; 561585182,51 грн., - за договором відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016 року. Станом на 19.05.2016 року, обсяг кредитних операції з юридичними особами без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам, надавав можливість Банку надавати кредити у сумі 180966027,90грн. Таким чином, Банком порушено обмеження, що накладені Постановою №917 зі змінами внесеними Постановою №295, в частині проведення кредитних операцій на суму 1431585182,51грн., на підставі укладених з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» Договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 року та №1 від 19.05.2016 при відсутності права на укладення таких правочинів. З наведеного вбачається, що договори відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 року та №1 від 19.05.2016 року були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини, в тому числі і правочин з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У судове засідання представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить справу розглядати без участі представника та надав до суду відзив на позов, зазначивши, що підставою залучення до участі в справі стало здійсненням Фондом гарантування владних управлінських функцій. З огляду на це, вказана справа має бути розглянута в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01.09.2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] з 05.09.2016 року. Фондом гарантування жодним чином не порушено права позивача. У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Законодавство не покладає обов'язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку рахунків вкладників. Перелік, який складається Уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування. З наведеного також вбачається, що Загальний реєстр не складається та не затверджується уповноваженою особою Фонду гарантування, як і Перелік вкладників не складається та не затверджується Фондом гарантування. Оскільки Фонд гарантування є особою публічного права (ст.3 Закону), то в силу приписів ст.19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). Просили суд відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 травня 2016 між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» та позивачем [PERSON] укладено договір №980-019-000232696 за умовами якого сторона 1 ([PERSON]В.) передає стороні 2 (ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр») у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачений цим договором, а сторона 1 зобовязується повернути кошти стороні 1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. (а.с.11). Відповідно до умов договору (п.п.1.1 Договору) сума коштів у розмірі 24000,00 грн. передається стороні 2 у власність на умовах сплати 31,68 % річних на строк з дати укладення по 02 листопада 2016 року. Крім того, сторона 2 зобовязується перерахувати відсотки та повернути суму коштів на рахунок сторони 1 № 26209519127702 у ПАТ «Банк Михайлівський». Відповідно до копії платіжного доручення від 04 травня 2016 року позивач мав рахунок №26209519127702 у ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.12). Із виписки по особовому рахунку [PERSON] № 26209519127702 (виписка видана Банком) вбачається, що 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» перерахував суму в розмірі 25 238,30 грн. на рахунок позивача [PERSON] у Банку «Михайлівський» (а.с.47). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.05.2016 року №812 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський». На підставі рішення Правління Національного банку України від 12.06.2016 за № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.06.2016 року прийнято рішення №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку. Позивач звертався до уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації банку ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою про включення його до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, однак, листом від 28 вересня 2016 року № 6770/1 та листом від 21 вересня 2016 року №6670 позивача було повідомлено про нікчемність правочину - переказу коштів (транзакції) в сумі 25238,30 грн. на рахунок згідно договору від 04 травня 2016 року (а.с.9,10). Висновок про нікчемність зроблено на підставі п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Суд вважає такий висновок безпідставним. Так, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Пункт 3) ч. 1 ст. 2 цього Закону визначає, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Згідно з ст. 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Відповідно до ст. 27 Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Відповідно до ч.1 ст.3 та ч.1 ст.4 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, основним завданням якого є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Статтею 27 цього Закону визначено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначено Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14. Відповідно до ч.1-3 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частинами 2 та 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобовязаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст.ст. 1071,1074 ЦК України - банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідачем не доведено, що укладення депозитного договору та внесення коштів на депозитний рахунок позивачем містить ознаки нікчемного правочину Факт внесення позивачем грошових коштів у сумі 24000 грн. та суми 1000 грн. на відповідний рахунок підтверджує платіжне доручення №168248 від 04.05.2016 року та квитанція № 2246692 від 12.05.2016 року, засвідчені установою Банку та підписом працівника, що свідчить про внесення коштів на рахунок відповідно до укладеного позивачем договору. За відсутності підстав нікчемності правочину уповноважена особа Фонду зобов'язана включити дані про рахунок № 26209519127702 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак вказаних дій не вчинив, чим допустив протиправну бездіяльність. Виходячи з пункту 5 розділу 2 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків, в тому числі до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду додаткову інформацію про рахунок цього вкладника. Отже, з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, та подавати додаткову інформацію про вкладників, у разі їх збільшення, на підставі яких в подальшому Виконавчою дирекцією Фонду затверджується реєстр вкладників. Уповноваженою особою Фонду в листі не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вказано лише на положення пунктів 7-9 частини третьої вказаної статті без конкретизації підстав та обставин, з яких правочин визнано недійсним. Також не доведено, що переказ коштів на рахунок згідно договору від 04.05.2016 має ознаки нікчемного правочину, доказів щодо визнання вказаного договору недійсним в судовому порядку також не надано. Виходячи з наведеного, уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ «Банк Михайлівський», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON] щодо не включення [PERSON] до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк «Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 25238,30 грн. та зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON] включити дані про [PERSON] на суму 25238,30 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в звязку із звільненням сторін від сплати судового збору по вказаній категорії справ, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved