overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

28.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим будинком. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу. Після укладення договору зясувалося, що в будинку проживають відповідачі, які відмовилися звільнити будинок у добровільному порядку, чим порушують його права як власника нерухомого майна. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на його задоволенні; відповідачі не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 17.06.2016 року позивач уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі Будинок, а. с. 5-8). Укладаючи договір його власник [PERSON] підтвердив відсутність у третіх осіб будь-яких прав щодо цього Будинку (п. 3.3 Договору). Як випливає з пояснень позивача і оригіналу домової книги, яку оглянуто в судовому засіданні, інших осіб, крім [PERSON], за адресою знаходження Будинку на момент укладення договору зареєстровано не було. Втім, після укладення договору купівлі-продажу зясувалося, що в Будинку проживають відповідачі, які до того ж й зареєстровані за адресою його місцезнаходження. Відповідно до частини першої статті 405 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз положень цієї статті Кодексу дає підстави для висновку, що право членів сімї власника житла є похідним (залежним) від права самого власника. Тому, в разі втрати власником свого права власності на житло, усі члени його сімї автоматично втрачають право користування цим житлом. Таким чином, в звязку з втратою [PERSON] права власності на Будинок, внаслідок його відчуження позивачеві на підставі договору купівлі-продажу, усі відповідачі як члени сімї власника Будинку автоматично втратили право користування цим Будинком, що покладає на них обовязок звільнення Будинку. Враховуючи те, що відповідачі відмовляються від добровільного звільнення Будинку, який натепер належить на праві власності позивачеві, у такий спосіб вони порушують права власника на вільне володіння та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. Згідно зі статтею 391 Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Оскільки створення відповідачами перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем його майном доведено наявними в справі доказами, предявлений позов є таким, що ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

28.03.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох малолітніх синів: Максима, [INFO] і Артема, [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення сімейних відносин із відповідачем і не надання ним матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони в судове засідання не зявилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; відповідач також повідомив про визнання позову. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі і мають двох спільних малолітніх синів: Максима, [INFO] і Артема, [INFO]. Натепер сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Діти залишилися проживати з позивачем, яка здійснює їх виховання і утримання. Відповідач як батько дитини матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи викладене, матеріальний стан сторін і позицію відповідача щодо предявленого до нього позову, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

28.03.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 31 липня 2004 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції України між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просив проводити розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2004 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції України зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 832 (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с.7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

28.03.2017 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 28.12.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 43\~539,14 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 21.03.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 43\~539,14 грн., яка складається з: -3017,22 грн. заборгованість за кредитом; -34\~572,44 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -2049,48 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

28.03.2017р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 06.06.2011 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Орину, [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матірю. З травня 2016 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2011р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку Орину, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З травня 2016 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

28.03.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 04.06.2016р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, між ними постійно виникали непорозуміння, які призвели до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони стали проживати окремо, спільного господарства не ведуть, дітей від шлюбу не мають. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, але відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану, як це передбачено ч.1 ст.106 СК України, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи повторну неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.280 ЦПК України та згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо і позивач на примирення категорично не згодна. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Суд приймає до уваги, що при реєстрації шлюбу позивач не змінювала своє прізвище, а тому дійшов висновку, що після розірвання шлюбу остання залишається на своєму прізвищі «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

28.03.2018 року [PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 25.11.2016 року виконкомом Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області, актовий запис №14. Зазначив, що перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відносини в сім»ї не склалися. На протязі останнього року подружнього життя в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, у звязку з чим виникають сварки, в процесі яких\~ взаємно ображають один одного. 19.03.2018 року відповідачка після чергової сварки залишила його та з сином перейшла проживати до своїх батьків. Вважає, що зберегти сім»ю не можливо, а тому має твердий намір розірвати шлюб. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.11.2016 року серії І-ТП №140117. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ТП №265644.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо\~ це не суперечить\~ моральним засадам суспільства.\~\~ Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 14.05.2018 року подружжю було призначено строк на примирення терміном на\~ один\~ місяць. Однак, в наданий судом строк сторони не примирились. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки\~ та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе,\~ вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

28.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 24 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 28. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, та пояснила, що на протязі тривалого часу подружнього життя між нею та відповідачем не склалось через відсутність порозуміння між ними, а також вони мають різні погляди на життя, а також зазначила, що мають інші сімї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Спору про місце проживання сина [PERSON], [INFO], біля матері і поділу майна немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

28.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.05.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Пьотр, громадянином республіки [PERSON]. Від шлюбу дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя. Сторони протягом року проживають окремо. Позивач вважає неможливим подальше спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач [PERSON] Пьотр був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, йому були вручені відповідні судові документи та копія позовної заяви з офіційним перекладом на польську мову, завірені нотаріально, відповідно до вимог Договору між Україною та республікою [PERSON] про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого 04.02.1994 року. Відповідач [PERSON] Пьотр надіслав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згоден, просить шлюб розірвати (а.с.82,83). За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05.05.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 356, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя - між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, і позивач і відповідач бажають шлюб розірвати, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судовий збір залишити за позивачем, згідно її заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112\~Сімейного кодексу\~України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

28.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до повноліття сином. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що з відповідачем перебувала в шлюбі, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 5.10.2011 року розірвано, під час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. З відповідачем подружні відносини припинились і сторони проживають окремо. Син проживає і знаходиться на утриманні матері. З моменту припинення подружніх відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач здоровий, працездатний, офіційно не працює, але отримує кошти, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved