Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

26 січня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що власником будинку № 103, що знаходиться по вул. Валківській (раніше Профінтерна) у м. Словянську був її чоловік [PERSON], який помер 23.10.2005 р. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу. У цьому будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], яка є колишньою власницею цього будинку, а за місцем реєстрації не проживає приблизно з 1980 р. Добровільно відповідач з реєстрації не знялася, місце її фактичного проживання невідомо. Водночас, реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для неї перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати в утриманні будинку зі сплати комунальних послуг, позбавлена можливості оформити субсидію на сплату цих послуг. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком № 103 по вул.Валківській у м.Словянську. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно договору купівлі-продажу від 21 серпня 1995 року [PERSON], яка діяла у власних інтересах та в інтересах [PERSON], продала, а [PERSON] купив будинок № 103, який знаходиться в м.Словянськ по вул.Профінтерна /а.с.11-12/. Договір купівлі-продажу був зареєстрований у КП «БТІ м.Словянська» 08 вересня 1995 року /а.с.11-12/. Таким чином, [PERSON] набув право власності на зазначений будинок. 21 березня 1996 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Словянському міському відділі реєстрації актів цивільного стану /а.с.7/. [PERSON] помер 23 жовтня 2005 року у віці 37 років /а.с.8/. Відповідно до відомостей Першої Словянської державної нотаріальної контори від 28.12.2009 р., за заявою [PERSON] заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] /а.с.9/. Як вбачається з копії домової книги по будинку № 103 по вул.Валківській (раніше Профінтерна) у м.Словянськ, у цьому домоволодінні зареєстровані [PERSON], [INFO], з 30 червня 1998 року, [PERSON], [INFO], з 21 грудня 1976 року, [PERSON], [INFO], з 23 липня 2010 року, та [PERSON], [INFO] /а.с.15-19/. Згідно акту № 71 від 17.01.2017 р., складеного керівником мікрорайону «Центр-2» [PERSON] відповідач [PERSON] не мешкає у будинку № 103 по вул.Профінтерна (Валківській) у м.Словянськ з 1980 року /а.с.10/. Відповідно до розпорядження Виконавчого комітету Словянської міської ради № 53р від 19.02.2016 р. вулицю Профінтерна у м.Словянську перейменовано на вулицю Валківську. Положеннями статті 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач [PERSON] із заявами щодо створення їй перешкод у користуванні житлом не зверталася. Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад шість місяців не мешкає в ньому без поважних причин. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом судової справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved