Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

27.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29.06.2002 року відділом РАГС Артемівського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актів є запис під № 218. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, сумісне господарство між ними не ведеться. Діти залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Позивач просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів на її користь на утримання двох малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року сторонам був наданий строк для примирення у межах одного місяця, однак, примирення не відбулося. У судовому засіданні позивачка наполягала на позовних вимогах та просила їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, про що подав письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29.06.2002 року відділом РАГС Артемівського міського управління юстиції, актовий запис № 218. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дітей записаний відповідач - [PERSON]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечити інтересам позивача. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Судом встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату та має можливість надавати допомогу на утримання дітей. Оскільки позивачці було відстрочено сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. до ухвалення рішення по справі, то ці кошти слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved