Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

28.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , стягнених за судовим наказом від 23.06.2018 року. В обґрунтування позову зазначає, що з 12.08.2016 року до 09.01.2019 року перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] .. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 23.06.2018 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.06.2018 року і до повноліття дитини. Рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 21.03.2019 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] .. У зв`язку з цим просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив про задоволення позову. Представник позивача [PERSON] підтримала позицію позивача і також просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що син проживав з нею. Перебуває у скрутному матеріальному становищі, має ще двох дітей від попереднього шлюбу, а тому конче потребує коштів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З письмових матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.08.2016 року до 09.01.2019 року, який був розірваний за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.01.2019 року (а.с. 9). Колишнє подружжя [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7). За заявою [PERSON] , Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 23.06.2018 року винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.06.2018 року і до повноліття дитини (а.с. 8). Постановою державного виконавця від 20.11.2019 року на виконання зазначеного судового наказу було відкрито виконавче провадження (а.с. 11). 21.03.2019 року рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області за №72, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 10). Відповідач долучила до матеріалів справи складений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментним платежам, згідно якого станом на 21.02.2020 року заборгованість по аліментам [PERSON] складає 805.91 грн. та акт про проживання складений комісією ОСББ «Набережна Енергетиків 27» від 20.01.2020 року, з якого вбачається, що в приватизованій квартирі [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. В судовому засіданні сторони не заперечували, що малолітній [PERSON] , згідно рішення виконавчого комітету від 21.03.2019 року, проживає спільно з батьком [PERSON] , у зв`язку з чим останній і просив припинити стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Аналіз зазначених норм свідчить, що однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є саме те, з ким із батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. В судовому засіданні було встановлено, що малолітній [PERSON] фактично проживає разом з батьком [PERSON] , а тому, на думку суду, виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою. Таким чином, враховуючи, що дитина колишнього подружжя [PERSON] не проживає зі стягувачем аліментів [PERSON] , у неї припинилось право на отримання аліментів, що призначені судовим наказом від 23.06.2018 року та до цього часу стягуються на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] .. Згідно ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд, може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи, що місце проживання малолітнього [PERSON] з 21.03.2019 року визначено з батьком, суд вважає, що дану обставину можна оцінити, як зміну сімейного стану позивача. З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що мати малолітнього [PERSON] проживає окремо від дитини, у позивача [PERSON] припинився обов`язок сплачувати відповідачу аліменти на утримання дитини, а тому суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача та припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача за судовим рішенням від 23.06.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (а.с. 2), які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved