Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» 15600 грн. заборгованості за договором суборенди № 25-3 від 01 травня 2013 року, 1130,36 грн. 3% річних, 11586,90 грн. інфляційних втрат, 1378 судового збору, а всього 29695 (двадцять девять тисяч шістсот девяносто пять) гривень 26 коп. та судові витрати в сумі 1378 грн. Позов мотивовано тим, що 01.05.2013 року між ПАТ «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» та [PERSON] укладено договір суборенди індивідуально визначеного нерухомого майна №25-З. Предметом договору було нежитлове приміщення №2, яке знаходиться в будівлі компресорної та деревообробної майстерні (Літ. «П-1»), що розташоване за адресою м.Львів, вул.Замарстинівська, 53, загальною площею 52,9 кв.м. Фактична передача майна в оренду відповідачу стверджується актом приймання-передачі майна за договором суборенди індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.05.2013 року. Згідно договору відповідач зобовязувався щомісячно не пізніше 20 числа місяця сплачувати орендну плату в розмірі 1300 гривень. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобовязання та допустив заборгованість з орендної плати в сумі 15600,00 грн. позивач змушений звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності №26-04 від 26.04.2016 року /а.с.14/, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції та рекомен- дованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання та долучені до матеріалів справи /а.с.59-62/, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що 01.05.2013 року між ПАТ «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» та [PERSON] укладено договір суборенди індивідуально визначеного нерухомого майна №25-З. Предметом договору було нежитлове приміщення №2, яке знаходиться в будівлі компресорної та деревообробної майстерні (Літ. «П-1»), що розташоване за адресою м.Львів, вул.Замарстинівська, 53, загальною площею 52,9 кв.м /а.с.4-9/. Фактична передача майна в оренду відповідачу стверджується актом приймання-передачі майна за договором суборенди індивідуально визначеного нерухомого майна від 01.05.2013 року./а.с.10/ Згідно акту взаємних розрахунків станом на 30.09.2014 року між ПАТ «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» та [PERSON] заборгованість з орендної плати на користь ПАТ «Холдингова компанія «ЕКО-ДІМ» становить 15600,00 гривень., яку визнав [PERSON], підписавши акт/а.с.11/. Судом встановлено, що грошові зобовязання відповідач до цього часу не виконав. Згідно поданого позивачем розрахунку з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання становить 11586,90 гривень./а.с.12-13/. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статею 759 ЦК України передбачнно, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобовязання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У відповідності до вимог ст.625 ч.2 ЦК України, на яких позивач ґрунтує свої позовні вимоги, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, задовольняючи позов, суд виходить із того, що боржник не може бути звільнений від передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Разом з тим, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 1378 грн. судового збору.

Outcome: approved