Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

27 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 18 квітня 2006 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, неналежне ставлення з боку відповідачки до сімейних обов'язків . Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2013 року. У 2012 році він звертався до суду з аналогічним позовом, який було залишено без розгляду, однак наміри примиритися бажаного результату не надали, збереження сім»ї стало неможливим. На даний час спору про розділ майна сторони не мають, дитина на теперішній час проживає з відповідачкою, однак у подальшому він має намір звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, позовні вимоги визнає. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2006 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Зміївськогг районного управління юстиції Харківської області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 30 /а.с. 8/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується записом у паспорті громадянина України на ім»я [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 6) Суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Діти за спільною згодою залишаються проживати разом з матір»ю. Спору про майно між сторонами не існує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача.

Outcome: approved