Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Також просить стягнути аліменти на своє утримання у розмірі прожиткового мінімуму від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на своє утримання, просить суд стягнути аліменти на своє утримання у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого законом у розмірі 1496,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося, спільно вони не проживають. Дитина залишилася проживати з нею. Вона не працює, перебуває у декретній відпустці. Її матеріальне становище не дозволяє забезпечити як себе, так і потреби сина на повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу, предметів першої необхідності, оплату комунальних послуг. Відповідач деякий час надавав їй матеріальну допомогу, але цих коштів не вистачало навіть на дитину. Відповідач працює в Бердянському морському порту, має достойну зарплату, тому вважає, що він має змогу надавати матеріальну допомогу у розмірі, який вона просить стягнути. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просять їх задовольнити. Суду додатково пояснила, що проживає з дитиною в орендованій квартирі, сплачує усі необхідні комунальні платежі. За її підрахунком на утримання дитини необхідно в середньому 3000 гривень на місяць, а саме на оплату дитячого садка 350 грн., на придбання одягу 1000 грн., харчування 2000 грн., іграшки, розвиваючі ігри 200 грн., також необхідно сплачувати комунальні платежі за користування житлом. Дитина часто хворіє, тому дитячий садок відвідує не регулярно. [PERSON] проводить у батьків чоловіка. Вона не працює, отримує державну допомогу у розмірі 130 грн. на місяць до досягнення дитиною трьох років. Влаштуватися зараз на роботу вона не може, оскільки після закінчення навчального закладу її розподілили на роботу до м. Мелітополя. Виїхати туди з дитиною вона не має можливості. Відповідач у грудні 2016 року перерахував їй 1500 грн., проте цих коштів не вистачає навіть для утримання дитини. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове зсідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.18). Представники відповідача за довіреністю [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позову заперечують. В обґрунтування заперечень вказують на те, що обовязок утримувати дитину є рівним обовязком як батька, так і матері. Відповідач з моменту припинення спільного проживання з позивачкою, окрім забезпечення дитини одягом та взуттям, надає щомісячну допомогу на утримання дитини у розмірі 1000 - 1500 гривень. Натомість позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів на утримання дитини саме у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, що за їх підрахунком буде становити близько 3600,00 грн. Також зауважують на тому, що дитина відвідує дитячий садок, що дає позивачці можливість також працювати і теж приймати участь в утриманні дитини. При визначенні розміру аліментів просять врахувати також стан здоровя відповідача, який має застарілу травму плечового суглобу, дегенеративно-дистрофічне ураження шийного відділу хребта, протрузію дисків, що потребує періодичного лікування та підтримуючої терапії. Крім того 14.12.2016р. відповідача було прооперовано, проведено розтин гематоми лівої голені. Як наслідок йому необхідне тривале післяопераційне лікування. Крім того відповідач зараз здійснює погашення кредиту, який був взятий ним в банку під час спільного проживання з позивачкою. З урахуванням стану здоровя відповідача, просять стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а на утримання дружини у розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є матірю відповідача. ЇЇ син працює в Бердянському мор поту, робота важка, що негативно позначається на його здоровї. Син має захворювання шийного відділу хребта, кілька разів на рік доводиться робити МРТ, проходити курс лікування і масажу, що потребує певних матеріальних витрат, щоразу близько 2000 грн.. Нещодавно він переніс операцію і зараз проходить лікування. Син надає матеріальну допомогу дружині щомісяця. Крім того, онук кожні вихідні проводить у них. Вона також допомагає, купує дитині і одяг, і взуття, і фрукти. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 84 СК України встановлено також, що дружина з якою, проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. 4. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони з 16.11.2013 року перебувають у шлюбі (а.с.5). Мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сімейні стосунки між подружжям припинені, дитина залишилася проживати з матірю. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, отримує щомісячну державну допомогу на утримання дитини у розмірі 130,00 грн. (а.с.24). Інших доходів не має. За підрахунком позивачки на утримання дитини їй необхідно близько 3000 грн. щомісячно. Як вбачається з наданої відповідачем копії платіжного доручення (а.с.78), він 05.12.2016р. перерахував на імя дружини матеріальну допомогу у розмірі 1500 грн. Інших утриманців відповідач не має. З наданих витягів з медичної картки [PERSON] видно, що він протягом 2014-2016 років неодноразово звертався до лікарів невропатолога і травматолога з приводу остеохондрозу шийного відділу хребта, у звязку з чим перебував на лікарняному і проходив курси лікування. Зараз відповідач таж знаходиться на лікарняному після проведення розтину гематоми лівої голені (а.с.33-71). Що стосується кредитних зобовязань відповідача, які виникли під час спільного проживання подружжя, то це питання може бути предметом розгляду справи про поділ спільного майна подружжя (боргів подружжя), а не розгляду справи про стягнення аліментів. Як вбачається з довідки Бердянського морського торговельного порту №б/н від 12.12.2016р., відповідач працює докером-механізатором, його дохід за період з червня по листопад 2016 року, з вирахуванням податків та зборів, становив 85742,00 грн., тобто в середньому на місяць близько 14290,00 грн., що свідчить про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині та дружині. Статтею 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено з 01.12.2016 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу у розмірі 1496,00 грн., а на дитину віком до 6 років у розмірі 1313,00 грн. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи матеріальний стан сторін, стан здоровя відповідача, а також те, що відповідач має постійний дохід і не має інших утриманців, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а також на утримання дружини у розмірі 1/10 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною 3-х років. Встановлення такого розміру аліментів не позбавляє обох сторін в майбутньому звертатися до суду з заявами про зменшення або збільшення розміру аліментів, за наявності підстав, визначених у ст. 192 СК України. Згідно зі ст. 79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial