Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

26 січня 2018 року до суду звернулася позивач із заявою, відповідно до вимог якої, просить позбавити відповідача, [PERSON], [INFO], жителя с. Грицеволя Радехівського району Львівської області, батьківських прав щодо його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилається на те, що в липні 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. За час перебування сторін у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. За твердженням позивача, через те, що відповідач систематично зловживав спиртними напоями, бив та ображав її, вони розлучилися 20 листопада 2009 року. Після розлучення дочка залишилася проживати з позивачкою. 16 червня 2017 року позивач вийшла заміж вдруге та взяла прізвище «[PERSON]». Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з дочкою не спілкується, не давав коштів для дитини, зовсім не цікавиться її здоров'ям, розвитком, навчанням. Дитина свого батька не знає і боїться його. Окрім цього, Радехівським районним судом Львівської області винесено рішення, відповідно до якого відповідача зобов'язано сплачувати аліменти, які він жодного разу не заплатив. Тому позивач звернулася в управління соціального захисту населення Радехівської РДА для одержання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. У 2013 році скасовано примусове виконання виконавчого листа 2-420 від 15.12.2006 року і з цього часу ніякої фінансової допомоги позивач ні від держави, ні від відповідача не отримувала. В зв'язку із вищевказаним позивач звернулася за захистом свого права до суду. Представник позивача, надавши в суді пояснення аналогічні, викладеним у позові (а.с.2-3), просив вимоги задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини, неявки у судове засідання, суд не повідомила. Таким чином, відповідно до вимог процесуального закону, судом у засіданні 08.05.2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує (а.с.44). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі із відповідачем та 10 листопада 2009 року шлюб між ними розірвано (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки №5424 від 21.12.2017 року, виданої Комунальним підприємством «Радехівське міське водоканалізаційне господарство» визначається, що [PERSON] зареєстрована (проживає) в [ADDRESS] разом із матірю [PERSON] (а.с.13). Із копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] судом констатовано, що 16 червня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с.8-9). Відповідно до довідки, виданої 20.12.2017 року дирекцією Радехівської спеціалізованої середньої школи з поглибленим вивченням іноземної мови, встановлено те, що [PERSON] навчається в школі з 2010 року. За час навчання її батько [PERSON] не був у школі жодного разу, не відвідував класні та загальношкільні збори, не цікавився навчанням дочки. [PERSON] не спілкувався ні з дирекцією школи, ні з класним керівником навіть у телефонному режимі (а.с.10). З довідки №2023 від 21.12.2017 року, виданої управлінням соціального захисту населення Радехівської райдержадміністрації [PERSON] визначається, що вона дійсно перебувала на обліку, як одержувач тимчасової допомоги батькам, які ухиляються від сплати аліментів на дочку [PERSON], [INFO] з 01.03.2008р. по 01.05.2013р. (а.с.12). Згідно постанови головного державного виконавця Павліхи В.С. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.03.2013 року виконавчий лист №2-420 від 15.12.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів повернуто стягувачу (а.с.15). Піддавши ретельному аналізу наявні у комісії з питань захисту прав дитини Радехівської райдержадміністрації матеріали, орган опіки та піклування дійшов обґрунтованого висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.35). Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з подальшими змінами та доповненнями), суд вважає, що окрім порушення конституційних норм «... батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття» (ст.51 Конституції України), відповідачкою не виконуються також і батьківські обов'язки, передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, а саме - вона не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення тощо. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у діях відповідача не має ні найменшого натяку на виконання хоча б найелементарніших обов'язків щодо виховання та утримання своєї дитини. У контексті вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він), окрім іншого ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, враховуючи, що обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дочки доведено в повній мірі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: approved