overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом, просить визначити їй додатковий двохмісячний строк, після набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, посилаючись на те, що 11.01.2014 року помер її батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Внаслідок чого відкрилась спадщина на спадкове майно, що знаходиться на території Шупиківської сільської ради, Богуславського району Київської області. У вересні 2016 року вона звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою від 15.09.2016 року нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не прийняла спадщину у строк передбачений ст. 1270 ЦК України (а.с.6). Вона вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Так, сталося, що в 1993 році її батьки розірвали шлюб. На той час їй було лише 7 років. Після розірвання шлюбу, батько переїхав проживати до іншого населеного пункту і він з нею не спілкувався. В свою чергу мати забороняла їй спілкуватися з батьком. Тому про смерть батька вона дізналася лише у листопаді 2015 року. Крім того, в цей час вона була вагітною і тому їй було важко збирати документи для подачі до нотаріальної контори. На даний час, її дитині виповнилося 9 місяців і тому зявився час, щоб вирішити питання по оформленню спадщини після смерті батька. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулась із заявою в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити (а.с.21). Шупиківська сільська рада, Богуславського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, але письмово повідомили про визнання заявленого позову та просили розглянути справу без участі їх представника (а.с.15). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участі, суд у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ст.ст. 1268-1270,1272 ЦК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року, актовий запис № 781, від якого дітей не мають. З початку 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати їх шлюб з відповідачем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с.19). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 07 вересня 2013 року зареєстрували шлюб (а.с. 9), від якого дітей не мають. З початку 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, точку зору сторін щодо неможливості досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час дочка [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання в Житомирському інституті медсестринства та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 04 вересня 1998 року в м.Житомирі в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки від 13 вересня 2016 року №966 [PERSON] є студентом коледжу КВНЗ «Житомирський інститут медсестринства», навчається на денній формі навчання. Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 01 липня 2018 року (а.с.7). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього сина [PERSON], оскільки він продовжує навчання після досягнення повноліття, не досяг 23 річного віку та потребує матеріальної допомоги. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання сина не надає. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. По справі встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 170307, видане повторно 19.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області) /а.с. 6/. Згідно довідки виданої Кіптівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області за вих. № 29 від 27.09.2016, [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю /а.с. 7/. Суд на підставі ст. 183 Сімейного кодексу України вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином враховуючи, що від сплати судового збору позивач при подачі позову про стягнення аліментів був звільнений, тому ці витрати стягуються з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 01 травня 1974 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого виникали сварки. Шлюбні відносини припинили восени 2014 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені в 2013 році та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 травня 1974 року, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу Виконавчим комітетом Знаменівської сільської [PERSON] народних депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за №\~12 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2013 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що за час шлюбу з відповідачем 2 жовтня 1999 року у них народилася дочка [PERSON]. 17.04.215 року шлюб було розірвано, а дитина залишилася з матір'ю і перебуває на її повному утриманні. Відповідач допомоги не надає, її життям і здоров'ям не цікавиться, проте він є працездатною особою, але добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини відмовляється. У відповідача інших дітей немає, аліментів нікому не платить. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. на утримання дочки. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить стягувати на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує щодо його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком дитини (а.\~с. 4). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Сторони у судовому засіданні погодились на спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги, позивач самостійно неспроможна забезпечити її належним чином, а відповідач є працездатною особою, на утриманні інших осіб немає, тому, суд вважає, що він може сплачувати аліменти в сумі 800 грн. на дитину, а отже позов необхідно задовольнити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 травня 1992 року виконкомом Вербківської сільської ради народних депутатів Павлоградського району, актовий запис № 9 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначила, що від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Строк на примирення їм не потрібен. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, проте з пояснень, які ним були надані раніше вбачається, що позов він не визнає та має намір примиритися з позивачкою. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 05 травня 1992 року уклали шлюб (арк.с.4). Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., сплачений останньою при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

28 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня пред'явлення позову, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що діти знаходиться повністю на її утриманні та потребують матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судове засідання сторони не з'явилися, у письмових заявах просили справу розглядати за їхньої відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та роз'яснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони перебували в реєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.03.2016. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9), які мешкають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, і зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів надано тому з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

28 вересня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказала, що 09 вересня 2010року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], цей шлюб було розірвано 11 грудня 2015року. Від вищевказаного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 24 березня 2011року народження, який проживає з позивачем і знаходиться повністю на її утриманні. Посилаючись на викладене позивач просила \~стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 09 вересня 2010року сторони уклали шлюб, який було розірвано 11 грудня 2015рок, що підтверджується копією рішення Новоодеського районного суду №482/1993/15-ц від 01.12.2015року. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 24 березня 2011року народження (свідоцтво про народження серії 1-ФП №140552 від 13.04.2011року). Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем \~і знаходиться на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини добровільно не надає. У відповідності до ст. 180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати \~своїх неповнолітніх дітей, а отже \~при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави та позивача підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обовязковому негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved