Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначив, що вказаний будинок належав [PERSON], яка померла [INFO] року. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт на користь двох онуків [PERSON] та [PERSON], а також сина [PERSON]. [PERSON] спадщину прийняв так як жив на час смерті спадкодавця у вказаному будинку. В кінці 2002 року позивач усно домовився із [PERSON] про купівлю вказаного житлового будинку та передав кошти за нього дружині продавця, про що маються відповідні розписки. [INFO] року помер [PERSON], [INFO] року помер [PERSON] [PERSON], з яким він домовився про продаж будинку та передав за нього кошти, тривалий час хворів та помер [INFO] року. Позивач із своєю сім'єю більше 11 років безперервно, відкрито проживає у вказаному будинку, провів дії з ремонту, сплачує комунальні послуги, проте не має можливості оформити на своє ім'я право власності щодо вказаного житлового будинку. Посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, як особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном, просить визнати за ним право власності на цей житловий будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав та пояснив про вище викладене. Відповідач Пересадівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 3 травня 1989 року, а також даних Пересадівської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с. 9-10). 2 грудня 1991 року [PERSON] залишила заповіт, яким заповідала вказаний житловий будинок своїм онукам [PERSON], [PERSON] та сину [PERSON] (а.с. 13). За даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року, про що Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 34 від 09.10.2002 року (а.с. 18). Відповідно до довідки Пересадівської сільської ради від 31.03.2003 року, [PERSON] на час смерті проживала сама (а.с. 14). За даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 47). За даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті, за даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа не заводилася (а.с. 51-52). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року. За даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с. 49-50). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року та за даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, після його смерті спадкова справа заведена другою державною нотаріальною м.Миколаєва (а.с. 53-54). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.06.2013 року, після смерті [PERSON] спадкоємцем є його донька [PERSON]. Вказаним свідоцтвом посвідчено її право відносно квартири, розташованої в м. Миколаєві (а.с. 24). Згідно копії розписки від 03.03.2008 року, [PERSON] отримала від [PERSON] 4500 грн. за будинок [ADDRESS], про що свідок [PERSON] дала пояснення в судовому засіданні (а.с. 7). Відповідно до копії розписки від 13.04.2007 року, [PERSON] отримала від [PERSON] 4 тис. грн.. (а.с. 8). За даними Пересадівської сільської ради, [PERSON] разом з родиною, з 2002 року проживають в [ADDRESS] без реєстрації (а.с. 16-17). Вказуючи на не то, що він більше 10 років безперервно, відкрито проживає у цьому будинку, яким добросовісно заволодів, здійснив в ньому ремонт, сплачує комунальні послуги, позивач просив визнати за ним право власності на це майно за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З аналізу положень вказаної статті вбачається, що для виникнення набувальної давності необхідні наступні підстави: володіння має бути добросовісним, строк володіння повинен бути не менше десяти років і таке володіння має бути відкритим. Добросовісність володіння слід розуміти так, що володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали йому найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Особа на момент заволодіння майном повинна мати всі підстави вважати, що власник майна відсутній, або ж він є, але втратив інтерес до майна. Попередній власник майна відомий - [PERSON], яка розпорядилася своїм майном на випадок смерті, залишивши заповіт на користь двох онуків, в тому числі [PERSON], та сина, а отже остання не втрачала свого інтересу до спірного майна. З посилань позивача, між ним та один із спадкоємців [PERSON] було досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу вказаного будинку, хоча останній не був укладений у формі, встановленій законом, оскільки нотаріально не посвідчений (ст.227 ЦК Української РСР (1963 року), отже виключається правомірність набуття майна, навіть якби [PERSON] спадщину прийняв, хоча про це суду не надано будь-яких доказів. При вирішенні питання, чи відповідає порядок володіння спірним майном визначенню набувальна давність, слід враховувати, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Як встановлено судом, позивачу відомий власник спірного будинку, яким була [PERSON] З матеріалів справи слідує, що спадкоємці останньої, своїм правом з прийняття спадщини не скористалися, а порядок набуття права власності в порядку спадкування у разі відсутності спадкоємців визначений положеннями цивільного законодавства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання за ним права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Outcome: dismissed