Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

28 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначає, що 06 лютого 2010р. вона зареєструвала шлюб із [PERSON] В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейне життя та обовязки, неналежну поведінку відповідача, яка призвела до втрати довіри. Вказує, що з серпня 2016 року шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що на даний час спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна між ними немає. Вважає, що примирення є неможливим, у звязку із цим не бажає отримати час на примирення, та оскільки шлюб має формальний характер його слід розірвати. Окрім того, просить залишити проживати із нею неповнолітню доньку [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала в суд клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав в суд заяву від 05.09.2017р., згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с. 22-23). За таких обставин суд постановив розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у даному судовому засіданні на підставі доказів, які є в матеріалах справи. У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що 06 лютого 2010р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області за актовим записом № 05, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 054528, виданим Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області 06.02.2010р. (а.с. 4). У сторін є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-БК № 234450, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві 28.08.2010р. (а.с. 5). Судом встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає такий шлюб формальним, примирення не бажає та наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує та визнає позов в цій частині. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а сторони не бажають перебувати у шлюбі. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Судом встановлено, що на даний час дитина сторін [PERSON], [INFO], досягла 7 років та проживає із матірю - позивачем по справі [PERSON] При цьому, як вбачається із позовної заяви [PERSON] вказує на відсутність спору між нею та відповідачем [PERSON] щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час у сторін відсутній спір щодо місця проживання їхньої дитини, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи, що при зверненні в суд із позовною заявою, яка містила дві позовні вимоги немайнового характеру, позивач сплатила судовий збір лише за одну із заявлених вимог, а також враховуючи, що позов задоволено частково та в задоволенні однієї позовної вимоги відмовлено, беручи до уваги положення ст.. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112, 114-115, 160-161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved