Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

29.03.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 2003 по 2006 роки він з відповідачкою перебували у фактичних шлюбних відносинах, 2006 по 2008 роки у зареєстрованому шлюбі, але фактично вони продовжували мешкати разом та припинили сімейні відносини наприкінці 2015 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], 2006 року народження. З 2003 по 2008 роки з ними також проживала донька відповідачки від першого шлюбу. За пропозицією відповідачки вони у 2008 році формально розлучилися для отримання статусу матері одиначки, оскільки вони чекали народження другої дитини. Після того, як їхня друга спільна дитина померла позивач та відповідач проживали разом то у нього, то у неї, а наприкінці грудня 2014 року після сварки через зловживання спиртними напоями відповідачки остання забрала дитину та звернулася до суду про стягнення аліментів на дитину, які він сплачував у сумі понад 2000 грн. на місяць. З 2002 року позивач постійно працював на вахті в РФ і під час перебування там у 2015 році йому зателефонувала відповідачка та повідомила, що вона зустріла іншого чоловіка, у неї нова родина і щоб він не підходив до сина. Після повернення з вахти у лютому 2016 року він пішов до відповідачки, але вона стала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, через що він змушений спілкуватися із сином у дворі або у школі. Позивач зазначає, що дитина має проживати з ним, оскільки він може дати сину необхідне, має у власності ? частку трикімнатної квартири, має дохід і може утримувати сина належним чином, не має хронічних захворювань, на обліку не перебуває, у нього гарні стосунки з сином, який є його єдиною родиною, постійно приймав участь у житті дитини під час його перебування у дитячому садочку, батьківські збори у школі не відвідував через зайнятість на роботі. Позивач мешкає разом із своєю матір'ю, яка буде допомагати йому виховувати сина. Колишня ж дружина не має самостійного заробітку, її дохід складають виключно аліменти на дитину, вона не займається його вихованням, дитина має проблеми, є особливою і потребує спеціального догляду, додаткової уваги і занять, а відповідачка на цю проблему не реагує. Вона вже має двох дітей від попереднього шлюбу. Донька відповідачки у 16 років пішла жити до свого батька через погані стосунки із матір'ю, а сина відповідачка взагалі відразу залишила на вихованні колишньому чоловіку, бо дитина народилася хворою. За 12 років спільного проживання вона спілкувалася із сином від першого шлюбу двічі. Зі слів сина позивача відомо, що новий співмешканець відповідачки пиячить, вдома відбуваються сварки та бійки на очах у дитини, бо усі вони мешкають у малогабаритній однокімнатній квартирі. Вважає, що проживання спільної дитини з позивачем відповідає інтересам дитини і він не чинитиме перешкод у спілкуванні дитини з відповідачем. Просить суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] разом з [PERSON] за місцем його постійного проживання: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких просили позовні вимоги задовольнити та не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, про причини неприбуття суду не повідомила, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, від третьої особи на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 2003 року по 29.04.2006 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, з 29.04.2006 року по 2008 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено дублікатом свідоцтва про народження, виданим 19.02.2016 року відділом ДРАЦС по м. Слов'янську РС Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 848 від 26.09.2006 року). На час розгляду справи дитина проживає з батьком [PERSON] ( а. с. 5,) [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS], за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом із своєю матір'ю [PERSON], 1948 року народження, позивач є власником ? частки вищевказаної квартири загальною площею 54,4 кв.м на обліку у лікаря психіатра не перебуває, 01.03.2016 року отримав сертифікат Серії 2РРР № 727753 про проходження профілактичного наркологічного огляду, за висновком якого протипоказань для виховання дитини не виявлено, станом на 26.02.2016 року за виконавчим листом про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів заборгованості не має, працює за трудовим договором та має дохід з березня по липень 2016 року у розмірі 10000,00 грн. ( а. с. 4-5,7-9,39,44-45,47-48). Відповідно до листа завідувача КЗ ДНЗ № 2 «Оленка» від 10.03.2016 року [PERSON], [INFO] відвідував дошкільний навчальний заклад з червня 2010 року протягом трьох років, дитину приводили і забирали в рівній мірі мати та батько. Останній приймав активну участь у житті дитини в дитячому садку, відвідував усі відкриті заходи групи, батьківські збори, свята та ранки, виконав великий обсяг ремонтних робіт групи та музичного залу безкоштовно, цікавився життям, поведінкою та успіхами дитини ( а. с. 42). З психолого-педагогічної характеристики учня 3-В класу ЗОШ № 17 м. Словянська [PERSON] від 14.03.2016 року вбачається, що дитина проживає з мамою, хлопчик приходить до школи охайним, доглянутим, домашні завдання виконуються, але не завжди у повному обсязі. У третьому класі батьки дуже рідко приходять до школи, на батьківських зборах не були жодного разу. Фізично хлопчик розвинутий, відвідує спортивний гурток, відвідує шкільного логопеда, має серйозні проблеми з вимовою звуків. На уроках не уважний, має низький рівень знань з низки предметів, жодного самостійного завдання дитина виконати не може, читає по складах, під диктовку не пише, потребує навчання в спеціалізованій школі, але мама відмовилась ( а. с. 43). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12016050510001277 від 09.05.2016 року, до ЄРДР внесено відомості від заявника [PERSON] про те, що 08.05.2016 року о 17:00 год. [PERSON] за місцем мешкання [PERSON] [ADDRESS] завдав тілесні ушкодження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а. с. 46). Згідно приписів ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Частина 2 ст. 161 СК України встановлює, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 04.05.2016 р. та від 11.05.2016 року, [PERSON] змінила місце проживання з [ADDRESS] на [ADDRESS]. Господарі житла комісії двері не відкрили. Зі слів сусідів встановлено, що дорослі схильні до вживання спиртних напоїв, дитина може залишатись без нагляду дорослих на довготривалий час. Коли співмешканець нетверезий, то він ображає дитину, проявляє жорстокість і агресію по відношенню до дитини ( а. с. 40-41). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 11.05.2016 року встановлено, що батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS], створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини [PERSON], [INFO] ( а. с.39). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Слов'янської міської ради Донецької області № 29/01-604 від 16.05.2016 року, орган опіки та піклування встановив, що новий співмешканець [PERSON] пиячить, постійно на очах дитини відбуваються сварки та бійки, дитина на даний час залишила матір та самостійно прийшла проживати до батька, з яким склалися добрі відносини. Мати дитини не працює, не забезпечує нормальних умов проживання, не піклується про стан здоров'я та розвитку дитини, тому вважає доцільним проживання малолітнього [PERSON], 2006 р.н. з батьком [PERSON] ( а. с. 38). Згідно п. 27 пп.14 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування у разі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у м. Києві та м. Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті ради, про повернення їм дитини для подальшого виховання матері, батькові. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. За Принципом 6 цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю. Тобто для розлучення малолітньої дитини з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК. З огляду на наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved