Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

28 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним батьківство щодо [PERSON] та [PERSON] На обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що 07 березня 2016 року померла [PERSON], з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 1995 року по 1998 рік. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу і по день смерті [PERSON] він перебував з нею у фактичних шлюбних стосунках, впродовж яких, 20 березня 2002 року у них народився син [PERSON], та 20 травня 2006 року дочка [PERSON]. Весь цей час вони проживали однією сімєю у спільній квартирі, що на вул. 1 Грудня, 17/32 в смт. Зарічне, Рівненської області, виховували трьох дітей, та забезпечували їх матеріально. На час народження [PERSON] та [PERSON] він офіційно не значився чоловіком [PERSON], а тому реєстрація народження дітей була проведена за прізвищем матері, а по батькові дітей записано його імя за вказівкою матері. Оскільки його батьківство над дітьми може бути визнане тільки за рішенням суду, просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримав повністю. Додатково суду пояснив, що після розірвання шлюбу у 1998 році вони з [PERSON] продовжували проживати однією сімєю. На час народження другого сина [PERSON] вони разом проживали в [INFO] в будинку його матері [PERSON]. Разом вели спільне господарство та виховували дітей. Після народження у 2006 році дочки [PERSON], проживали в смт. Зарічне однією сімєю. Вказував, що дійсно є батьком неповнолітнього [PERSON], та малолітньої [PERSON]. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов визнала. Суду пояснила, що 07 березня 2016 року померла [PERSON] яка була матірю [PERSON] та [PERSON]. 11 березня 2016 року дітей було поставлено на облік служби у справах дітей. На даний час діти перебувають на тимчасовому влаштуванні у їхнього старшого брата [PERSON] за місцем його проживання. Розпорядженням голови Зарічненської РДА від 18 березня 2016 року № 50 дітям надано статус дітей-сиріт, оскільки відомості про батька при народженні дітей були записані за вказівкою матері [PERSON]. На даний час ніхто з родичів не звертався до органу опіки та піклування із документами про встановлення опіки та піклування над цими дітьми. В судовому засіданні просила визнати за [PERSON] батьківство щодо неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, з 1995 року по 14 грудня 1998 року [PERSON] та [PERSON]Я, перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сімєю без шлюбу по день смерті [PERSON], яка померла 07 березня 2016 року (а.с.8). Під час спільного проживання однією сімєю без шлюбу у них народилося двоє дітей. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ГЮ № 128417, виданого Степанською селищною радою Сарненського району Рівненської області 05 червня 2002 року, неповнолітній [PERSON] народився 20 березня 2002 року (а.с.6). Малолітня [PERSON], народилася 29 травня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 033622, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції в Рівненській області 12 липня 2006 року (а.с.7). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матірю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Частинами 2 та 3 ст. 53 КпШС України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ч. 2 ст. 55 КпШС України при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, імя, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Стаття 128 СК України\~передбачає визнання батьківства за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1\~ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] із спільною заявою про реєстрацію їх як батьків до органу державної реєстрації актів цивільного стану не зверталися. Як вбачається з повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11 березня 2016 року, в актовому записі про народження батько дітей записаний за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. При цьому в актовому записі власне імя та по батькові батька дітей співпадає з імям та по батькові позивача (а.с.9-10,11-12). З довідки виконавчого комітету Зарічненської селищної ради Рівненської області від 25 березня 2016 року № 2296 вбачається, що на день смерті [PERSON] з нею проживали та були зареєстровані за адресою: [INFO] з 17 травня 1995 року позивач [PERSON], з 11 серпня 1995 року син [PERSON], з 02 квітня 2002 року син [PERSON], з 15 червня 2006 року дочка [PERSON], та з 24 березня 2011 року свекруха [PERSON] (а.с.16). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є матірю позивача. [PERSON] та [PERSON] є її внуками. [PERSON] разом з невісткою [PERSON] проживали спільно, та виховували трьох дітей. На час народження внука [PERSON] вони проживали разом у неї в будинку в с. Степань, Сарненського району. [PERSON] їздив на заробітки, та забирав усю сімю з собою. [PERSON] народилася коли її син з покійною невісткою були на заробітках в Київській області. Увесь час між її сином та невісткою були нормальні сімейні відносини. [PERSON] називають її сина таточком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є сином позивача. [PERSON] та [PERSON] є його братом та сестрою. Його батьки постійно проживали разом. [PERSON] народився у 2002 році, коли вони проживали у бабусі в с. Степань, Сарненського району. З матірю і батьком проживали також в Київській області, де батько знаходився на заробітках. Там же у 2006 році народилася сестра [PERSON]. З 2004 року та по день смерті матері проживали в смт. Зарічне однією сімєю. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що працює вчителем зарубіжної літератури Зарічненської загальноосвітньої школи та є сусідкою [PERSON] Сімю позивача знає як порядну. [PERSON] та покійна [PERSON] постійно проживали разом в квартирі 32 на вул. 1 Грудня, 17 в смт. Зарічне. [PERSON] їздив на заробітки. У них були нормальні сімейні відносини, разом виховували та утримували трьох дітей. Діти доглянуті, виховані. Син [PERSON], який є її учнем завжди охайний, навчання не пропускає. Після смерті [PERSON] діти ходять до батька на роботу, тягнуться до нього, називають його татом. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що знає сімю [PERSON] з 2004 року, коли вселився в будинок на вул. 1 Грудня в смт. Зарічне. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю в будинку на вул. 1 Грудня, спільно виховували та утримували трьох дітей. Усі діти називають позивача татом. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжує виховувати та утримувати своїх дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що [PERSON] та покійну [PERSON] знає близько 15 років, перебуває в дружніх сусідських відносинах. Покійна [PERSON] говорила їй про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON]. Діти називають позивача татом. [PERSON] та [PERSON] разом проживали в квартирі 32 на вул. 1 Грудня, 17 в смт. Зарічне та виховували трьох дітей. [PERSON] зробив євроремонт цієї квартири. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 53 КпШС України, та ст. 128 СК України достатніх підстав для задоволення вимог про визнання батьківства, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 53, 55 КпШС України, ст.ст. 125, 128, 134, 135 СК України,

Outcome: approved