Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори 08 січня 2002 року за реєстровим номером 1-18 їй належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізюм, пров. Новаторський, 10 Харківської області. В зазначеному будинку, за її згодою на початку 2014 року були зареєстровані відповідачі у справі [PERSON], [PERSON]. З березня 2014 року відповідачі в будинку не мешкають та їх місцезнаходження невідоме. Реєстрація відповідачів в будинку, що належить їй на праві власності, порушує її права власника житла, створює перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], оскільки вони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не зявились в судове засідання, заперечень проти позову не надали, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори 08 січня 2002 року за реєстровим номером 1-18 та зареєстрованого Ізюмським міським БТІ 20 вересня 2002 року за реєстровим № 7199 позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізюм, пров. Новаторський, 10 Харківської області. (а.с.11) Відповідачі були зареєстровані у вказаному будинку зі згоди його власника, [PERSON] 25 січня 2014 року, [PERSON] 18 лютого 2014 року. (а.с.12-14) Згідно довідки про склад сім»ї виданої головою квартального комітету, посвідченої Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області 26 жовтня 2016 року [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою : [INFO], але фактично за вказаною адресою не проживають.(а.с.5) Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 26 жовтня 2016 року [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою : [INFO], але фактично за вказаною адресою не проживають з 2014 року, особистих речей вказаних осіб чи іншого майна під час обстеження не виявлено (а.с.15) Оскільки будинок №10 по провулку Новаторському в м. Ізюмі Харківської області належить позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у звязку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше. Як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідачі втратили в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з березня 2014 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживають. Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялись з реєстрації як такі, що не проживають і не користуються жилим приміщенням. В звязку з тим, що відповідачами [PERSON], [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved