Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

27.01.2020 р. [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідача, із врахуванням заяви від 05.03.2020 р. просить стягнути з Акціонерного товариства «Дельта Банк» кошти за договорами: «Дякую за довіру-2» № 005-03521-180914 в іноземній валюті у доларах США 14 880 000,00 грн (600 000,00 доларів США х 24,80 грн), «Дякую за довіру-2» № 007-03540-180914 в іноземній валюті у євро 2 780 000,00 грн (100 000,00 х 27,80 грн). Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 18.09.2014 р. між ними було укладено договір банківського вкладу (депозиту) « Дякую за довіру-2» № 005-03521-180914 в іноземній валюті у доларах США на строк до 17.12.2014 р., включно, та укладено договір «Дякую за довіру-2» № 007-03540-180914 в іноземній валюті у євро на строк до 17.12.2014 р., включно. На підставі постанови Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 р. прийнято рішення № 51 про введення з 03.03.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію; на підставі постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 р. прийнято рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначена уповноважена особа Фонду на ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадиров В.В., про що було опубліковано в газеті «Голос України» № 187 (6191) від 08.10.2015 р. Відповідно до статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб йому було сплачено суму в розмірі 400 000,00 грн по договору банківського вкладу «Дякую за довіру-2» № 005-03521-180914 в іноземній валюті у доларах США та договору банківського вкладу «Дякую за довіру-2» № 007-03540-180914 в іноземній валюті у євро, що значно менше сум вкладів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2020 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів по договору банківського вкладу (депозиту) передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, матеріали надійшли до суду 12.05.2020 р. Ухвалою суду від 13.05.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Акціонерним товариством «Дельта Банк» подано відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. [PERSON] , звертаючись до суду із вимогамидо Акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів по договору банківського вкладу (депозиту), свої вимоги обґрунтовує частиною першою статті 509 ЦК України, частиною першою статті 1058 ЦК України, статтею 1060 ЦК України, частиною першою статті 1074 ЦК України, пунктами 3, 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», додав до позову копії: свого паспорту, договору «Дякую за довіру-2» № 005-03521-180914 в іноземній валюті у доларах долар США від 18.09.2014 р., «Дякую за довіру-2» № 007-03540-180914 в іноземній валюті у євро, претензії до ПАТ «Дельта Банк» від 24.07.2019 р., претензій до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.07.2019 р., відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.08.2019 р., конверту. Частиною першою статті 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Згідно частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. В ході судового розгляду достовірно встановлено, що з 02.03.2015 р. в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» введена тимчасова адміністрація, а з 02.10.2015 р. в банку розпочата процедура ліквідації, а тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення спеціального закону, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - «Фонд»), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Тобто, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно пункту 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Згідно пункту 6 статті 2 означеного Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно частини першої статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. Статтею 36 вказаного Закону України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, згідно пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Згідно статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Згідно статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Згідно частини другої статті 46 даного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси. Таким чином вимоги наведених норм зазначеного закону, дотримання процедури повідомлення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку встановлені чіткі строки на прийняття вимог кредиторів банку, відповідно до норм діючого законодавства. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.01.2016 р. у справі № 6-2001цс15, введення в банк тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що її положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Отже державою Україна у відповідності до передбаченої процедури було прийнято Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є чинним, що встановлює певні обмеження стосовно реалізації права власності, з метою захисту в рівній мірі законних інтересів вкладників та забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків, застосування положень цього закону до правовідносин, що виникли між сторонами, не суперечить нормам міжнародного права та Конституції України. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов висновку, що вимоги позивача про стягнення коштів по договору банківського вкладу (депозиту) є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed