Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

27 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, за участі третьої особи: Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона з 13.06.1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. 20.02.2007 року шлюб було розірвано, з того часу дочка проживає з позивачем, яка повністю її забезпечує, піклується про неї. На території тимчасово окупованої території проживають родичі, з метою відвідати їх, а також оздоровити дочку в соляних шахта та санаторіях [PERSON] має намір виїхати на вказану територію з дочкою, але відповідач [PERSON] безпідставно не продовжує раніше наданий ним дозвіл на тимчасовий виїзд дитини. Просить суд надати дозвіл на тимчасовий в'їзд та виїзд неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], на тимчасово окуповану територію України Автономну республіку Крим та вздовж лінії зіткнення у межах Донецької області, в'їзд на неконтрольовану територію Укаїни, в зону проведення АТО, а також виїзд з них на територію України без згоди батька - [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], з 01.05.2018 року до 31.12.2018 року включно. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив,про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування судових викликів на веб-сайті «Судової влади». Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Від тимчасово виконуючої обов'язки начальника Служби у справах дітей по Центральному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей по Центральному району, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 29.11.2002 року, виданого відділом РАГС Київського районного управління юстиції м. Донецька, 19 листопада 2002 року народилася [PERSON], батьками зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 899. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по Ясинуватському району Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 20 лютого 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.02.2007 року, про що зроблено актовий запис № 12. Відповідно до заяви, засвідченої нотаріусом 15 липня 2016 року, [PERSON] надав дозвіл на виїзд дочки [PERSON] на багаторазові тимчасові поїздки до Російської Федерації, до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим, на багаторазове тимчасове переміщення вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію України, до зони проведення АТО та виїзд з них, з 16 липня 2016 року по 31 серпня 2017 року, у супроводі матері - [PERSON] Відповідно до довідки № 0000255967 від 07 липня 2017 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, [PERSON], [INFO], перемістилися з тимчасово окупованої території с.Веселе, Ясинуватського району Донецької області до міста Маріуполя за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право на самозахист своєї дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та порядок розв'язання спорів у цій сфері визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII. Частиною ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Зазначені правила затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Зокрема п. п. 3, 4 даних Правил, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Пунктом 2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача [PERSON] на тимчасовий виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її дитини в її супроводі без згоди батька дитини на період до 31.12.2018 року на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України . Згідно з п.5.1.1 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей» в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно з п. 5.1.2 вказаного Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на виїзд її дочки на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, знаходяться родичі позивачки. Також, слід зазначити, що неможливість отримати від батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України (зону проведення АТО), позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, відчуття та усвідомлення свого коріння та спілкування з родичами, оздоровлення. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про надання їй дозволу на тимчасовий в'їзд/виїзд з неповнолітньою дочкою, на тимчасово неконтрольовану територію України в зону проведення АТО, Автономну республіку Крим, а також в'їзд з них на територію України, в її супроводі, без згоди та супроводу батька дитини, [PERSON], на період з дати набрання рішенням законної сили по 31.12.2018 року.

Outcome: approved