overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року заявник [PERSON]\~ звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною її дочку [PERSON], яка проживає з нею, посилаючись на те, що дочка є інвалідом 2 групи з дитинства, знаходиться під наглядом психіатра. Дочка не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, постійної сторонньої допомоги та контролю. Заявник просить визнати дочку недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити, посилаючись на те, що дочка є розумово відсталою, не може себе обслуговувати, не орієнтується у навколишній середі, потребує постійного нагляду. Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви, у разі визнання [PERSON] недієздатною, вважають за можливе призначити заявника опікуном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч.1\~ст. 39 ЦК України\~суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з довідкою спеціалізованої психіатричної МСЕК [PERSON], [INFO], визнана інвалідом 2 групи з дитинства за психічним захворюванням та група інвалідності встановлена безтерміново ( а.с.5). \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 8 від 05 січня 2017 року [PERSON] на даний час виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості та ступінь недоумства є таким, позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно зі\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з поданням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради у разі визнання [PERSON] недієздатною просять призначити опікуном її матір [PERSON] ( а.с.22). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Передбачених\~ст. 64 ЦК України\~обмежень, для призначення заявника опікуном\~\~[PERSON] не встановлено, вони знаходяться в родинних відносинах, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с.6) , проживають разом, а тому суд вважає встановити опіку над [PERSON] та призначити її опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н. вул. Свєтлова, 51-Б. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2016р. о 23 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.10.2016р. о 23 год. 50 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Пазич лікарні КЗ „ОЦЕМД та МК ДОР При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, мислення та рухи прискорені, скачка думок. Виказує маячні ідеї особливих здібностей, весь час конфліктує з рідними, лікарями. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

27 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровський р-н, Жовтневий р-н, вул. Дзержинського, 22/13. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2016р. о 11 год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.10.2016р. о 11 год. 55 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ДМП № 1 ДОР м. Першотравенськ. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора дезорієнтована в часі, коли виходе з дому не зачиняє двері, вмикає газову плитку, сама себе не обслуговує. Когнитивно знижена. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, с. Світлогорське, вул. Кірова, 93. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2016р. о 09 год. 31 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.10.2016р. о 09 год. 31 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Галинського лікарні КЗ „КЦРБ ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого контакт малопродуктивний. Неспокійний, тривожний, озирається по сторонам. Повідомляє, що „рядом стоит человек в яркой одежде, наверное это покойный сосед. Періодично нагинається та «збирає» щось з підлоги. Настрій нестійкий. Мова розірвана. Під час розмови озирається, кудись намагається йти. Мислення непослідовне, малопродуктивне. На запитання відповідає не завжди по-суті. В місцезнаходженні орієнтований вірно, в календарному часі грубо, себе називає правильно. Память знижена. Увага нестійка. Критика відсутня. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний делірій. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул. Кубасська, 54.. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.10.2016 р. о 06 год. 49 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.10.2016 р. о 06 год. 49 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Пазич лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний до батьків. Висловлює маячні ідеї відносини. Іспитує слухові галюцинації. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 квітня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 21\~469,40 грн., що складається з заборгованості за кредитом 5\~250,07 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13\~020,79 грн., заборгованості за пенею та комісією 1\~700,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 998,54 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 квітня 2011 року на загальну суму 21\~469,40 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1\~378,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2002 року, який був зареєстрований в відділі реєстрації актів громадського стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №355. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Подружні відносини з відповідачем були припинені з кінця 2010 року , в звязку з тим, що в них різні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вважає подальше спільне проживання недоцільним, примирення неможливим. Суперечок щодо розподілу майна немає та місця проживання дитини не має. Позивачка [PERSON], представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони припинили подружні стосунки з кінця 2010 року , через те, що в них різні характери та різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. Зясувавши фактичні взаємини сторін, що втратили почуття любові і поваги один до одного, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 березня 2015 року у виконавчому комітеті Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 02 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Під час шлюбу у сторін народилася дитина, яка є неповнолітньою: [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. Вказує, що подружні відносини припинені з травня 2015 року. Проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини немає. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне Шевчук. Та просить стягнути судовий збір з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 березня 2015 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 02 (а.с.5). У сторін є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки № 1685 від 26.10.2016 року виданої виконкомом Шировецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області в тому, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована та проживає в [INFO]. Та на її утриманні знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що в даній квартирі зареєстрований відповідач, який є його сином, та який не проживає за даною адресою більше 10 років, тому через вказані обставини він не має можливості належним чином користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, зокрема оформити субсидію. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вказаній адресі у звязку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії договору дарування квартири [PERSON] та [PERSON], 21.03.2003 року подарували [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Факт належності [PERSON] на праві власності квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] підтверджується також і копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.04.2003 року (а.с.9). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], про що свідчить копія домової книжки (а.с.10-11) та довідка видана Варвинською селищною радою 30.10.2017 року №2-18/2049 (а.с.17). Як зазначає позивач, відповідач вселявся в квартиру за його згоди, як член сімї. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON], встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але фактично не проживає протягом 10 років, комунальних послуг не сплачує (а.с. 13). У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved