Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

28 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення особи, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона 18 січня 2020 року звернулася до Слов`янського міського відділу ГУДМС України в Донецькій області із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі п.1 ч.1 ст. 3 У «Про громадянство України». У липні 2020 року, справу за її заявою було припинено, та повідомлено, що довідка територіального органу ДМС України про встановлення особи оформлена неналежним чином, оскільки станом на 13 листопада 1991 року заявниця перебувала в громадянстві колишнього СРСР. Не погодившись із даним рішенням вона звернулася із скаргою до ДМС України, за розглядом вказаної скарги їй було повідомлено про неможливість встановлення її особи через те, що чинним наказом МВС України від 16 серпня 2012 року № 715 не затверджено зразок довідки про встановлення особи та запропоновано звернутися до суду. У зв`язку із викладеним просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити особу заявниці - [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Ленінівка, Цитеі - Цкарайського району, Грузинської СРСР. Заявниця [PERSON] та її представник Іщенко Н. О. в судовому засіданні вказані в заяві вимоги просили задовольнити. Представник заінтересованої особи, Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області - Пуш О. І., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що дійсно щодо [PERSON] було проведено процедуру встановлення особи, однак відразу після проведення цієї процедури [PERSON] не звернулася до компетентних органів для отримання паспорта громадянина України та встановлення громадянства України. Коли таке звернення надійшло, то порядок, відповідно до якого було проведено процедуру встановлення її особи був скасований, а тому видана заявниці довідка про встановлення її особи не була прийнята, та процедуру встановлення належності заявниці до громадянства України припинено. За таких підстав просить заяву задовольнити та особу заявниці встановити. До суду надані письмові пояснення відповідно до яких вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою до суду для встановлення своєї особи, з метою встановлення належності до громадянства України. Зазначає, що жодного письмового доказу, якій міг би ідентифікувати особу, заявником надано не було. Вказує на те, що показання свідків, які можуть підтвердити особу [PERSON] , мають юридичну силу виключно, якщо вони будуть допитані як свідки в суді. Судом у порядку підготовки справи до розгляду відповідно до вимог ст. 307 ЦПК України, ухвалою від 28 грудня 2020 року: справу призначено до підготовчого судового засідання; запропоновано заявниці [PERSON] представити у судове засідання докази (свідків, письмові документи, тощо), які можуть підтвердити заявлені нею вимоги; витребувано у Головного управління ДМС в Донецькій області належним чином завірені документи про проведення процедури встановлення особи [PERSON] , [INFO] . 10 лютого 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені в судовому заіданні обставини та відповідні ним докази. Відповідно до довідки № 58-6602 від 04 липня 2015 року, вона видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Ленінівка, Цителі - Цкарайського району, Грузії. Крім того у вказаній довідці вказано, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Головного управління ДМС України в Донецькій області, [PERSON] повідомлено про те, що її справу про встановлення належності до громадянства України направлено на розгляд ГУ ДМС України в Донецькій області, 18 січня 2020 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» припинено 11 червня 2020 року, оскільки довідка територіального органу ДМС України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року, особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР, оформлена неналежним чином. Процедура встановлення особи та видача відповідної довідки регламентувалася Наказом, який втратив чинність на підставі Наказу МВС № 161 від 01 березня 2018 року. Відповідно до листа ДМС України, адресованого [PERSON] , останній було повідомлено, що на теперішній час вона проживає на території України без документів, що посвідчують особу. Зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, припинення громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, та журналів обліку затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16 серпня 2012 року за № 715. Зазначеним наказом не затверджено зразок довідки про встановлення особи. Наказ МВС від 13 квітня 2020 року № 320, яким затверджено Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, втратив чинність 17 квітня 2018 року, тому довідка про встановлення особи, видана відповідно до цього наказу, не може братися до уваги, у тому числі, і в рамках законодавства України про громадянство. В судовому засіданні досліджено справу № 21 про встановлення особи [PERSON] , яку розпочато 12 травня 2015 року, закінчено 09 червня 2015 року. 12 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Начальника Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області із заявою про отримання паспорта у зв`язку и з досягненням віку. В заяві пояснила, що вона народилася [INFO] в селі Ленінівка Цітелі - Цкарайського району, Грузії, де на той мешкали її батьки. З 1990 року вона з батьками переїхала в м. Березівка Одеської області та до 2008 року проживала там без реєстрації. З 2008 року вона із матір`ю проживають по [ADDRESS] , ніде не вчилася та ніде не працювала, з заявами про отримання паспорту не зверталася. Згідно із свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] , остання народилася [INFO] у Цителі - Цкаройському район, с. Ленінівка, Грузинської СРСР, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки відділу ведення ДРВ Слов`янської міської ради № 21-27/а-888 від 14 травня 2015 року, у базі даних Державного реєстру виборців відсутні відомості щодо [PERSON] , [INFO] , Грузія, Цителі - Цкаройський район, с. Ленінівка. Згідно із актом встановлення особи, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на фотокартці за №3 впізнала [PERSON] .. До матеріалів справи додані копії паспортів свідків, на підтвердження особи свідків. Відповідно до довідки № 1266 реєстрацію особи громадянином України, видано матері [PERSON] - [PERSON] пр. те, що з 18 грудня 2008 року вона набула громадянства України. Відповідно до рішення суду від 19 червня 2007 року(справа 2-0-186-2007), встановлений факт безперервного проживання в Україні [PERSON] (матері заявниці) з 01 квітня 1991 року по теперішній час. Відповідно до довідки від 27 березня 2005 року наданої Генеральним консульством Грузії м. Одеса, [PERSON] , [INFO] , про те, що згідно дійсного законодавства Грузії з 1996 року в Грузії інститут реєстрації скасовано. Відповідно до довідки № 09/160 від 27 березня 2005 року наданої Генеральним консульством Грузії м. Одеса, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не є громадянами Грузії. Судом досліджений висновок за результатами проведення процедури встановлення особи [PERSON] , та довідку № 58-6602 від 04 липня 2015 року, видану на підставі висновку про те, що особу [PERSON] , [INFO] , встановлено, але не встановлено належності цієї особи до будь-якого громадянства. Відповідно до доповідної записки наданої Слов`янським МВГУ ДМС України в Донецькій області до Головного управління ДМС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , уродженка Грузії звернулася і заявою до Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області щодо документування паспортом громадянина України вперше. За її заявою, 12 травня 2015 року, було сформовано справу про встановлення особи. За результатами розгляду справи заявниці видана довідка з фото від 04 липня 2015 року № 58-6602. Процедура встановлення особи та зразок виданої довідки регламентувались наказом МВС України від 13 квітня 2012 № 320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі пав пора громадянина України», який втратив чинність 17 квітня 2018 року на підставі наказу МВС України від 01 березня 2018 року № 161. 18 січня 2020 року [PERSON] подала заяву про оформлення встановлення належності до громадянства України відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «про громадянство України». До справи долучено довідку з фото № 58-6602 як документ який підтверджує її особу. На 04 липня 2015 року довідка про встановлення особи була дійсною. 14 травня 2020 року справу було повернуто до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України в Донецькій області до головного управління ДМС України в Донецькій області, оскільки довідка № 58-6602 з фото оформлена неналежним чином. Процедура встановлення особи та видача відповідної довідки регламентувалася наказом, який втратив чинність. ГУ ДМС України в Донецькій області, 29 травня 2020 року справу по встановленню належності до громадянства України повернуто до Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області. 29 травня 2020 року на особистий прийом була запрошена [PERSON] , де їй було роз`яснено причини повернення справи, на що вона повідомила, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем не може звернутися до суду для встановлення її особи. Про припинення справи [PERSON] не заперечувала. 11 червня 2020 року справу про встановлення належності до громадянства України [PERSON] припинено, про що складено відповідний висновок. Згідно із листом посольства Грузії в Києві, [PERSON] не вважається громадянкою Грузії. Також судом досліджено скаргу на припинення справи про встановлення належності до громадянства. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. п. 6 п. 35 Порядка оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина УкраїниПодання документів для оформлення паспорта та їх розгляд, заявник для оформлення паспорта подає зокрема, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). Чинним ЦПК України не передбачається розгляд судом заяв про встановлення особи. Разом з тим, відповідно до наведеного порядку для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи вимагається рішення суду про встановлення особи. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у ч.1 ст.8, ст.21, ч.1 ст.24 Конституції України. Відповідно до ч. 10 ст. 10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини. Суд зауважує на тому, що Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта. Згідно ч. 1 ст.10 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в окремому провадженні. Вищевказаний порядок передбачає судову процедуру встановлення особи для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи). Разом з тим, судом витребувані відомості про те, що заявниця таку процедуру пройшла, про що був складений відповідний акт про встановлення її особи. Судом не можуть бути прийняті доводи заявниці, її представника, а також представника заінтересованої особи в тій їх частині, що процедура була проведена на підставі підзаконного акта, який на момент подачі заявницею заяви проведення процедури належності до громадянства України та видачі паспорта - втратив чинність. Так на момент проходження процедури встановлення особи, процедура була проведена відповідно до норм чинного законодавства, особу заявниці було встановлено та видано документ, який відповідав вимогам діючого на момент його видачі законодавству. Та обставина що відповідний законодавчий акт втратив силу не є підставою вважати, що заявниця не пройшла відповідну процедуру та її особу не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявниця є особою яка пройшла процедуру встановлення особи, внаслідок якої її особу, як [PERSON] , [INFO] , - було встановлено, а тому рішення суду про встановлення особи не потребується. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка Грузії, звернулася і заявою до Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області щодо документування паспортом громадянина України вперше. За її заявою, 12 травня 2015 року, було сформовано справу про встановлення особи. За результатами розгляду справи заявниці видана довідка з фото від 04 липня 2015 року № 58-6602. Процедура встановлення особи та зразок виданої довідки регламентувались наказом МВС України від 13 квітня 2012 № 320 «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України». Тобто при зверненні до органів ДМС, особу [PERSON] було встановлено як то вимагав порядок чинний на час проведення процедури встановлення особи. Суд звертає увагу на ту обставину, що довідка про встановлення особи за своєю правовою природою не видається на певний час, тобто будь-яким строком не обмежена. З огляду на викладене, у задоволенні заяви слід відмовити, зважаючи на те, що заявницею додержаний позасудовий порядок встановлення особи та отримано документ, яким її особу встановлено.

Outcome: dismissed