Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

28.12.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПН ХМНО Алтуніної Т.П., третя особа [PERSON] , у якому просив: визнати протиправними дії ПН ХМНО Алтуніної Т.П. по видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер: 1918 від 20.12.2018 та вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 44749892 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] ; скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер: 1918 від 20.12.2018 та вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер 44749892 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] , засвідчені і вчинені ПН ХМНО Алтуніною Т.П. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з оплатою судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він являвся власником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій він зареєстрований та проживає. Зазначена квартира належала позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого ПН ХМНО Бондаренко Г.Ю. від 24.12.2016. Як йому стало відомо 21.12.2018, 20.12.2018 о 19:05:26 приватний нотаріус ХМНО Алтуніна Т.П. спочатку видала громадянці [PERSON] свідоцтво про придбання нею майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, серія та номер: 1918 від 20.12.2018, а потім, на підставі виданого свідоцтва відразу провела на користь [PERSON] державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44749892 на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] . Це відбулось в той час, як у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] вже була зареєстрована заява про заборону вчинення з вказаною квартирою будь-яких реєстраційних дій згідно Ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/3329/17 від 05.04.2017, яка набрала законну силу і до дійсного часу ніким не скасована. Позивач стверджує, що ПН ХМНО Алтуніна Т.П. як державний реєстратор під час вчинення нотаріальних дій від 20.12.2018 не встановила черговість раніше поданих заяв відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому протиправно видала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, а потім на його підставі вчинила державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на об`єкт нерухомого майна. Крім того, ПН ХМНО Алтуніна Т.П. вчинила оскаржувані нотаріальні і реєстраційні дії, без урахування п. 12 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і здійснила державну реєстрацію права власності щодо майна, що відчужено з боку позивача як особи, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2018 справу було передано для розгляду судді Нев`ядомському Д.В. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.12.2018 по справі відкрито загальне позовне провадження та почато підготовче провадження по справі. 28.12.2018 позивачем подавалась заява про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 29.12.2018 залишена без задоволення. 28.01.2019 до суду надійшов відзив ПН ХМНО Алтуніної Т.П. на позовну заяву, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії приватного нотаріуса Алтуніної Т.П. по видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, та скасування такого свідоцтва у зв`язку з їх незаконністю та необґрунтованістю, а в частині позовних вимог щодо скасування вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень відмовити у зв`язку з тим, що вимога є передчасною та похідною від спору щодо майна або майнових прав. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що вона діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 справу було передано для розгляду судді Чередник В.Є. 18.03.2019 до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, у яких [PERSON] вказує, що приватний нотаріус ХМНО Алтуніна Т.П. нотаріальні дії, щодо видачі свідоцтва про право власності та проведення державної реєстрації права власності, здійснювала відповідно до вимог ЗУ «Про нотаріат»; Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивачем в позовній заяві не доведені факти порушення приватним нотаріусом Алтуніною Т.П. при здійсненні нотаріальних дій вимог вказаних законів України, позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими і безпідставними, у зв`язку з чим третя особа просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 19.07.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.12.2019 представником позивача адвокатом Кравцовим С.О. подано письмові пояснення. Ухвалою суду від 04.12.2019 заяву представника позивача адвоката Кравцова С.О. про витребування доказів залишено без задоволення. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ваштарева Є.А. позовні ваимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові та зазначила щодо порушення приватним нотаріусом черговості проведення нотаріальних дій, що є порушенням п.12 ч.1 Постанови КМУ від 25.12.2015 р. №1127 та інші порушення чинного законодавства дають підстави для визнання її дій протиправними та скасування вказаного вище свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна її заява до суду про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи адвокат Панфьоров Ф.О. в судовому засідання проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, вважаючи дії приватного нотаріуса законними з підстав, викладених у письмових поясненнях, в яких докладно обгрунтована позиція щодо незгоди з поданим позовом. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши усі обставини справи та повною мірою дослідивши наявні й подані суду докази, перевіривши об`єктивність та відповідність доводів учасників фактичним обставинам справи приходить до наступних висновків. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 20.12.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніною Т.П., видано свідоцтво (зареєстровано в реєстрі за № 1918) про право власності [PERSON] на майно, що складається з: квартири [ADDRESS] , відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про передачу майна в рахунок погашення боргу, затвердженого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.12.2018, оскільки торги не відбулися і стягувач, [PERSON] , виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. 24.12.2016 за реєстровим № 4534, дублікат виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бондаренко Г.Ю. 11.01.2017 за реєстровим № 17. Старшим державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Біляєвим Б.Є., у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна, 20.12.2018 складено Акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу по ВП № 57025834 з примусового виконання виконавчого листа № 357/3329/17 від 07.02.2018, що видав Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, про стягнення з боржника - [PERSON] на користь стягувача [PERSON] суми коштів у розмірі 16\~264\~211,04 грн. 20.12.2018 проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на майно, що складається з: квартири [ADDRESS] ), загальною площею 137,6 кв.м., житловою площею 106,9 кв.м., та складається з шести житлових кімнат, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До моменту передачі майна стягувачу - [PERSON] непродане майно - квартира належала на праві власності позивачу - [PERSON] . Факт невиконання грошових зобов`язань позивачем підтверджується рішенням по справі №357/3329/17 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та виконавчим листом №357/3329/17 від 07.02.2018, що видав Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. На підставі ч.3 ст. 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають. Право власності на квартиру зареєстровано в державному реєстрі прав 20.12.2018 за номером запису про право власності 29576893, та підтверджується Витягом про державну реєстрацію права власності № 150525609 від 20.12.2018 та з цього моменту право власності на квартиру набуто в повному обсязі. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Таким чином, право власності на вищевказану квартиру, котре належало позивачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину - припинено. В судовому засіданні встановлено, що вчинення дій приватним нотаріусом щодо видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися, урегульовано Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Вчинення приватними та держаними нотаріусами реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, випливає зі змісту пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та регулюється як коло відносин, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, цим законом та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися. Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про нотаріат», придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві. Відповідно до ч. 2 тієї ж статті, свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв`язку з тим, що торги не відбулися. Порядок видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися, врегульовано главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. Підставою видачі свідоцтва, відповідно до пункту 1 глави 13, є складений та затверджений в установленому порядку акт із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. Пунктом 2 глави 13, в свою чергу, встановлено вимоги щодо змісту такого акту. На виконання зазначених приписів чинного законодавства та задля реалізації своїх законних прав та інтересів [PERSON] звернулась до нотаріуса з актом про те, що квартира залишена за стягувачем у зв`язку з тим, що торги не відбулися. Зважаючи на положення статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», встановивши, що підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії «видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулися» немає, було видано [PERSON] зазначене свідоцтво. Позивач у позовній заяві не наводить норм законодавства, які було порушено приватним нотаріусом під час проведення нотаріальної дії «видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулися», що свідчить про відсутність спору про право. Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва одночасно з завершенням такої дії обов`язково формується та реєструється нотаріусом, яким вчинено таку дію. Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2)\~виготовлення електронних\~копій документів,\~поданих для\~державної реєстрації\~прав,\~шляхом сканування\~(у\~разі подання\~документів у\~паперовій формі)\~та їх\~розміщення у\~Державному реєстрі\~прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5)\~прийняття рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~(у\~разі відсутності\~підстав для\~зупинення розгляду\~заяви,\~зупинення державної\~реєстрації прав,\~відмови у\~проведенні державної\~реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав, відповідно до частини 2 статті 18, визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З матеріалів справи вбачається, що в процедурі реєстрації було здійснено пошуки, відповідно до яких було встановлено актуальну інформацію про наявність одного обтяження на квартиру [ADDRESS] номер запису про обтяження 18701795 (інформація, сформована програмним забезпеченням державного реєстру речових прав у процедурі реєстрації, індексний номер документа 150525031). Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» передбачений перелік підстав для відмови в проведенні державної реєстрації прав. Зокрема, відповідно до пункту 6 частини 1 даної статті: у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Проте, пунктом 3 частини 4 статті 24 Закону «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» встановлено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі, зокрема, державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону. З матеріалів справи вбачається, що право власності на нерухоме майно набувається в результаті його примусової реалізації відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», для цілей проведення реєстраційних дій з наведеним майном не має жодного правового значення наявність обтяження даного нерухомого майна. Суд вважає критично ставиться до позиції позивача щодо порушення черговості формування та реєстрації заяв та наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстрованої заяви про заборону вчинення реєстраційних дій та невірного тлумачення Позивачем понять «зупинення державної реєстрації» та «зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав та їх обтяжень». П. 13 Постанови встановлено обов`язок зупинити реєстраційні дії за загальним правилом. Відповідно до абз. 2 п. 13 Постанови, черговість розгляду заяв застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав. Враховуючи, що в державному реєстрі наявна заява щодо обтяжень нерухомого майна, а приватним нотаріусом ХМНО Алтуніною Т.П. проводилась реєстрація речових прав, то відповідно дана заява не підпадає під чергу встановлену для заяв про застосування обтяжень. Згідно абз. 2 п. 14 Постанови, якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви. Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови, у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. З аналізу наведених пунктів вбачається, що заява, яка знаходиться більше 30 днів в реєстрі щодо якої не прийнято рішення, яке свідчить про вчинення реєстраційної дії, або яке свідчить про відмову у вчиненні реєстраційної дії є недійсною та зупиняти вчинення реєстраційних дій по даній заяві є незаконним. Відповідно до п. 11-1. Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Про подання заяви державний реєстратор невідкладно з моменту отримання такої заяви за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Згідно абз. 2 того ж пункту, Повідомлення власника об`єкта нерухомого майна здійснюється державним реєстратором у разі наявності в Державному реєстрі прав відомостей про електронну адресу власника як адреси для зворотного зв`язку шляхом надсилання на таку електронну адресу інформації в електронній формі про тип заяви, її реєстраційний номер, дату та час подання, прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові заявника з накладенням кваліфікованого електронного цифрового підпису. З аналізу викладеного вбачається та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] не залишав свою електронну адресу для зворотного зв`язку, у зв`язку з чим у державного реєстратора не було змоги повідомити [PERSON] про проведення відповідних реєстраційних дій. Згідно ст. 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.\~76\~, ч. 1,\~2\~ст.\~77, ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1,3\~ст. 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є\~\~необґрунтованими, недоведеними,\~\~у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так,\~як суд\~відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed