Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

27 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON] міської ради Донецької області про визнання права власності у звязку із втратою правовстановлюючого документу, в якому зазначила, що 26 грудня 1994 року на підставі договору міни, посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою за р/№1-4622, було придбано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS], в звязку із втратою оригіналу зазначеного правовстановлюючого документу та неможливістю отримати його дублікат, позивач просить суд визнати за [PERSON], РНОКПП [NUMBER], та [PERSON], РНОКПП [NUMBER], право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 07 грудня 2017 року № за реєстром 2275 від імені та в інтересах [PERSON] (а.с.32) та на підставі довіреності від 11 грудня 2017 року № за реєстром 1320 від імені та в інтересах [PERSON] (а.с.33), в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.61). Представник відповідача [PERSON] міської ради Донецької області до суду на розгляд справи не зявився, надав до суду відзив на позовну заяву, вказуючи, що позовна вимога про визнання права власності на квартиру в звязку із втратою правовстановлюючого документа не оспорюється та визнається відповідачем (а.с.63). Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 26 грудня 1994 року на підставі договору міни, посвідченого [PERSON] державною нотаріальною конторою за р/№1-4622 було придбано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS], оригінал якого власниками втрачено. З довідки КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації [PERSON] міської ради» № 1205 від 27 грудня 2017 року вбачається, що за даними КП «[PERSON] БТІ» право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] (прізвище на момент реєстрації права Кулига) [PERSON] на підставі договору міни від 26 грудня 1994 року, посвідченого [PERSON] ДНК за р/№1-4622; інформація про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі №117 за р/№747; інформація щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів на вищенаведений обєкт нерухомого майна у КП «[PERSON] БТІ» відсутня (а.с.6). На звернення [PERSON] до [PERSON] державної нотаріальної контори щодо отримання дублікату договору міни надано відповідь № 88/01-16 від 16 січня 2018 року про неможливість видачі дублікату зазначеного договору міни, оскільки всі документи по 1995 рік передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву (а.с.7). На звернення [PERSON] до Донецького обласного державного нотаріального архіву щодо отримання дублікату договору міни на квартиро надано відповідь № 36/01-12 від 20 січня 2018 року про неможливість видачі дублікату договору міни оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.8). На підтвердження факту належності позивачам зазначеної квартири ними надано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], в якому зазначено документом, що підтверджує право власності [PERSON] та [PERSON], зазначено договір міни, посвідчений [PERSON] ДНК від 26 грудня 1994 року р/№1-4622 (а.с.9) Відповідно до статті 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з нормами статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті батька права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню.

Outcome: approved