Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

28 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просять суд постановити рішення, яким: - визначити, що розмір часток у праві приватної спільної сумісної власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становить по 1/4 частки кожному; - припинити право спільної власності [PERSON] на 1/4 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] ; - присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому 1/4 частки квартири [ADDRESS] , внесену на депозитний рахунок суду; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначали про те, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем його частки квартири є [PERSON] 09 жовтня 2012 року за [PERSON] зареєстровано право приватної спільної часткової власності додатково на 1/4 частки вищевказаної квартири після смерті [PERSON] [INFO] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі з 27 березня 2013 року. З цього часу він не проживає у спірній квартирі. Потреби у цьому житлі немає та витрати по його утриманні не несе. Спірна квартира розрахована на проживання однієї сім`ї, має один вхід, єдину систему електропостачання, газопостачання, теплопостачання та водопостачання. Спільне володіння та користування цим нерухомим майном є неможливим, а припинення частки [PERSON] не завдасть йому істотної школи, оскільки він на праві власності має інше нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] , а його частка у спільній власності на квартиру є незначною. Між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як співвласниками,не існує домовленостей ні про поділ 3/4 часток квартири, ні про відступлення від засад рівності у праві спільної сумісної власності. На даний час, вони, позивачі не мають можливості розпоряджатися належним на праві власності нерухомим майном, оскільки частки співвласників у спірному майні повністю не були визначені. Таким чином, існує необхідність у визначенні розміру часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві приватної спільної сумісної власності на 3/4 квартири. Квартира [ADDRESS] є неподільною річчю, її неможливо переобладнати, створивши ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами. При припиненні права власності на 1\\4 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру з виплатою вартості частки не буде заподіяно істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] , оскільки у вказаній квартирі він не проживає і на праві приватної власності йому належить житловий будинок. У зв`язку з цим вони вирішили звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою судді від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. У визначений в ухвалі від 30 жовтня 2019 року строк від відповідача відзив не надійшов. Ухвалою від 23 грудня 2019 року по справі було призначено будівельно-технічну та будівельно-оціночну експертизу, проведення якої доручено експертам Інституту судових експертиз та права. Ухвалою від 05 жовтня 2020 року виправлено описку в ухвалі від 30 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі щодо розгляду справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 05 жовтня 2020 року справа призначена до судового розгляду по суті. Ухвалою від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивачів адвоката Кравчука П.І. про забезпечення позову по справі. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, які викладені у ньому, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] жодного разу не з`явився в судове засідання з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи та не подав відзив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у відсутності відповідача, представник позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 11.06.1996 (а.с.6). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Савицькою Т.О. 21.09.2012, вбачається, що спадкоємцем до спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] ; спадкове майно складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.7). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно зі ч.1, ч.2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Положеннями ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, виходячи з принципу рівності прав суб`єктів права спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що частки сторін по справі у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру становлять по 1/4 частині. Згідно з висновком експерта № 430/20 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно - будівельної експертизи від 20 квітня 2020 року встановлено, що відповідно до вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва розділити (виділити частку в натурі) об`єкт нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , площею 68,0 кв.м., відповідно до часток співвласників: 1/4 квартири належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, 3/4 квартири належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності - технічно не можливо. Відповідно до вказаного вище висновку дійсна ринкова вартість 1/4 частки квартири [ADDRESS] , станом на момент проведення експертизи становить 324 535,00 грн. Як вбачається з листа Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області №02-1324/20 від 12.08.2020 кошти в сумі 35 000 грн., внесені [PERSON] зараховані 17.07.2020 та кошти в сумі 289 535 грн., внесені [PERSON] зараховані 29.07.2020 на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області (а.с.104). Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У зв`язку з пред`явленням позову про припинення права власності, позивачі виконали умову щодо попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості частки у квартирі, що належить відповідачу, перерахувавши 324 535,00 грн. на депозитний рахунок суду. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 15.03.2018 в контексті справи №345/2723/17 досліджував питання щодо критеріїв припинення права на частку в спільному майні та вказав, що право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників і при цьому суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі №6-81цс11 та від 02.07.2014 у справі №6-68цс14. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України висловленою в постанові від 24.02.2016 №6-2784цс15, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не зареєстрований у квартирі [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний №1256 від 10.09.2012 (а.с.13-14). З вищенаведеного вбачається, що відповідач на час розгляду справи забезпечений житлом, придатним для постійного проживання і припинення його права на частку у спільному майні, яким є квартира [ADDRESS] за вимогою інших співвласників, не завдасть йому істотної шкоди та не позбавить права на житло. Таким чином, суд приходить до висновку, що спільне користування сторонами спірною квартирою є неможливим, виділ частки відповідача в натурі, з технічної точки зору, є неможливим, припинення права власності відповідача на частку квартири з виплатою грошової компенсації не завдасть істотної шкоди його інтересам. Відтак, суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , припинивши таке право [PERSON] , з виплатою йому грошової компенсації в сумі 324 535 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved