Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

28.11.2019р. адвокат Соха І.Г., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі договору №150-ц від 13.05.2019р. звернулась до суду з позовом , в якому просить ухвалити рішення про визначення [PERSON] 1/4 частки в квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що вищевказана квартира була приватизована в 1997 році та підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька позивача - [PERSON] , мати [PERSON] успадкувала належну спадкодавцю 1/4 частину квартири. А після смерті брата [PERSON] , мати та його дружина, [PERSON] , успадкували по 1\\8 частині. Позивач зазначає, що має намір розпорядитись своєю часткою в квартирі, однак в свідоцтві про право власності не визначені ідеальні частки власників майна. Таким чином, лише в судовому порядку він може захистити свої права. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подавши довідку про те, що перебуває на стаціонарному лікуванні. Представник позивача - адвокат Соха І.Г. в судовому засіданні свої вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила такий задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі вихідної кореспонденції та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив відповідачами до суду не подано. А тому, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі докази, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів у квітні 1997 року № 51893, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності чотирьом особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , після чого його 1/4 частку в квартирі успадкувала дружина - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 12.10.1998р. (а.с.9). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.12.1998р. за [PERSON] визнано право власності на 1/8 частку спірної квартири. А рішенням цього ж суду від 10.08.2015р. останню визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . На даний час, в квартирі зареєстровані [PERSON] і [PERSON] , що вбачається із довідки ЛКП «Тополя 406» від 11.04.2019р. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Так, враховуючи, що спірна квартира належить позивачу, його померлому батькові та відповідачам по справі на праві спільної сумісної власності, позивач [PERSON] фактично, без згоди відповідачів, позбавлений права розпоряджатись своєю часткою у квартирі. Судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності, а тому вирішуючи дане питання, суд виходить з рівності кожного з учасників спільної сумісної власності на спірну квартиру та визнає за позивачем 1/4 частку спірної квартири. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

Outcome: approved