overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

28 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 27.06.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 300 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 31.07.2015 року - 5743,58 грн., а саме: за кредитом - 1923,57 грн; 3070,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 249,69 грн. - штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 27.06.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 300 грн. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 31.07.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 1923,57 грн; 3070,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 249,69 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 5743,58 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

28 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 29.05.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 5000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.06.2015 року - 21847,12 грн., а саме: за кредитом - 10566,69 грн; 8713,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1016,53 грн. - штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 29.05.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію на загальну суму 5000 грн. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 30.06.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 10566,69 грн; 8713,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1016,53 грн. - штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 6555,54 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Дельта Банк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 16.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], відповідачем, був укладений кредитний договір № 548-026/ФКв-08. Згідно з умовами даного договору, позивач надав відповідачу кошти у розмірі 71\~250,00 доларів США з розрахунку 13,00 річних на строк з 16.09.2008 року по 09.09.2033 року. [PERSON] одержав кредит, проте неналежним чином виконував договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним [PERSON] України укладений договір про передачу активів та кредитних зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк». Станом на 28.07.2015 року за укладеним договором виникла заборгованість на загальну суму 45\~457,57 доларів США, що в еквіваленті становить 1\~002\~897,55 грн. та 17\~616,83 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 855\~570,07 грн., сума заборгованості по відсотках 147\~327,48 грн., комісія за ведення кредиту 17 616,83 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1\~002\~897,55 грн. та 17\~616,83 грн. У судове засідання представник позивача не прибула, проте надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 07 грудня 2007 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Майна, яке підлягає розподілу, не мають. З відповідачем спільне життя не склалось, з 2013 року мешкають окремо. У нього утворилась інша сім'я, і в даних сімейних відносинах, які не зареєстровані в установленому законом порядку, народилась дитина. Примирення не можливе. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу - визнає в повному обсязі. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 07 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №337. Від даного шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спору про місце мешкання та утримання дітей відсутній. Спір між подружжям про розподіл майна, відсутній. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній, також відсутні питання щодо виховання та утримання дітей. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. Подружнє життя зупинено в 2013 році. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 18 лютого 1984 року Опаківською сільскою радою Дрогобицького району Львівської області. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі. Позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю в тому ж обсязі, з тих же підстав і зокрема зазначив, що 18 лютого 1984 року уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох вже повнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2015 року, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружилися 18 лютого 1984 року про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Опаківською сільською радою Дрогобицького району Львівської області зроблено відповідний актовий запис №1 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 18 лютого 1984 року серії І-СГ № 465739 /а.с. 6/. Сторони шлюбні стосунки не підтримують з серпня 2015 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Згідно ст. 112 СК України „Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено та зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі він перебував в фактичних шлюбних відносинах з 2011 року, від цих відносин мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідачка не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний образ життя, від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає, а тому позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 2011 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, та знаходиться на його утриманні (а.с. 2,4). Відповідачка не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний образ життя, від утримання неповнолітньої дитини ухиляється, добровільної матеріальної допомоги не надає. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач до суду не надав доказів неможливості виплати аліментів на утримання дитини, будучи працездатною особою, на утриманні інших осіб не має; стан здоров'я дітей позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] з позовом, в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені пів року тому. Причиною розладу їх сімейних відносин вважає відсутність взаєморозуміння, та різні погляди на сімейне життя. Не бачить сенсу у подальшому збереженні шлюбу. Спір про поділ майна між ними на даний час відсутній. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, доводи та вимоги заяви підтримала, на розірванні шлюбу наполягала, просила позов задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище без змін. Відповідач у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, із доводами заяви погодився, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24 вересня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 807. Також встановлено, що сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19 березня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 191. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Із доводів позову вбачається, та не спростовується відповідачем, що сімейні відносини між сторонами припинені шість місяців тому через втрату взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. За наведених обставин, суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці за її бажанням залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 червня 1995 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Новоторецькою сільською радою Добропільського району Донецької області, актовий запис №04. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей на мають. Сумісне мешкання не склалося з причини зловживання спиртними напоями відповідача та застосування фізичного насильства відносно неї. Вважає, що сім'я розпалася та відновити неможливо. Подружні відносини зупинені. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи були неодноразово належним чином повідомлені, про що в матеріалах справи є підтвердження. Позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріли справи, приходить до висновку, що можливо слухати справу в відсутність сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 1995 року, який зареєстрований Новоторецькою сільською радою Добропільського району Донецької області, актовий запис №04. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей на мають. Проголошена ст.51 Конституції України, охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, майнового спору не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача так і відповідача. Спорів щодо розподілу майна не має. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач просить стягнути аліменти на її утримання з посиланням на вимоги ст.84 СК України, мотивуючи тим, що відповідач є батьком малолітньої дитини. Позивач має скрутне фінансове становище, втім відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на утримання позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області 15 квітня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне Шевчук) [PERSON], [INFO] (а.с.3). [PERSON] народилася 11 жовтня 2014 року в с.Висока Піч, Житомирського району Житомирської області, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як чоловіка, утримувати свою дружину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved