Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

27.05.2019 року [PERSON] звернулась із позовом, в якому просила стягнути на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина постійно проживає із матір`ю, знаходиться на її утриманні. Позивач стверджувала, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, в зв`язку із чим вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої наполягала на задоволенні позову за її відсутності в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи в порядку Глави 7 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] року, актовий запис № 9455. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби дитина не має. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час вирішення спору дитина проживає із матір`ю, знаходиться на її утриманні. Доказів майнового стану відповідача позивачем в процесі розгляду справи не надано. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення, мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, визначений законом. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Доказів, які перешкоджають відповідачу у виконанні свого обов`язку по утриманню доньки [PERSON] не надано. Враховуючи викладене, з метою забезпечення мінімально необхідного рівня життя дитини, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів в розмірі згідно заявлених позовних вимог. За ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved