Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

27 листопада 2020 року директор ТОВ «Харківгаз Збут» Тиндик П.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму основного боргу за послуги з газопостачання у розмірі 35305, 04 гривень, 3 % річних у розмірі 2827,95 гривень, інфляційні втрати у розмірі 8383,31 гривень, а також судові витрати у розмірі 2102 гривен. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання послуг газу, які надає ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що складається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковим для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» від 31.12.2015 за №156, та розміщено на офіційному сайті товариства. Таким чином, встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання природного газу. Як вбачається з довідки по особовому рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] відповідач на момент виникнення заборгованості, є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на виконання умов договору надало споживачу послуги з газопостачання, однак, споживач систематично порушував зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати за надані газопостачання, що призвело до виникнення заборгованості за надані за договором послуги в загальному розмірі 35305,04 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Харківгаз Збут» Тиндик П.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього суму основного боргу за послуги з газопостачання у розмірі 35305, 04 гривень, 3 % річних у розмірі 2827,95 гривень, інфляційні втрати у розмірі 8383,31 гривень, а також судові витрати у розмірі 2102 гривен. Представник позивача в судове засідання на з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яка мається в матеріалах справи, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлений, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст. ст. 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості за порушення зобов`язання за договором, який за своєю правовою природою є договором поставки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Згідно з положеннями статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що згідно інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отриманої в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області 29.01.2021, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито рахунок споживача № [NUMBER] . Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно наданого ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» розрахунку заборгованість [PERSON] за несплату послуг з газопостачання за період з 30 червня 2016 року по 31 жовтня 2020 року склала 35305,04 грн,. та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження погашення відповідачем станом на момент розгляду справи суми основного боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за договором постачання природного газу в розмірі 35305,04 грн. За ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши наявні в матеріалах справи надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд вважає, що позов в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 8383,31 грн. та 3% річних у розмірі 2827,95 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не подано до суду ані відзиву, ані контррозрахунку суми заборгованості, ані заяви про застосування строку позовної давності. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість по сплаті послуг з газопостачання за період 30 червня 2016 року по 31 жовтня 2020 року включно в розмірі 35305,04 грн., інфляційні втрати у розмірі 8383,31 грн. та 3% річних у розмірі 2827,95 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved