Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

29.01.2015р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], мотивуючи вимоги тим, що 11.11.2006р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], але з грудня 2012 року вони припинили сімейні відносини, проживають окремо, діти проживають біля позивачки. На примирення позивачка не згодна, так як на даний час кожен з них створив власну сім'ю. Враховуючи на зазначене, позивачка просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити незмінним її прізвище «[PERSON]», а також визначити місце проживання дітей біля неї до їх повноліття (а.с.2). Позивачка в судове засідання не з'явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила її задовольнити (а.с.17). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій заявлені [PERSON] вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без його участі (а.с.18). Як зазначено у ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] в смт.Завалля, Гайворонського району, Кіровоградської області, і [PERSON], яка народилася [INFO] в с.Концеба, Савранського району, Одеської області, зареєстрували шлюб 11.11.2006р., про що в Книзі реєстрації шлюбів 2006 року листопада місяця 11 числа зроблено відповідний актовий запис за №67; прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області 11.11.2006р. (а.с.3). У шлюбі у подружжя [PERSON] і [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.7), і [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається з позовної заяви подружжя [PERSON] з грудня 2012 року припинили сімейні відносини, проживають окремо, діти проживають біля позивачки, на примирення позивачка не згодна, оскільки кожен з них створив власну сім'ю. Відповідач згоден на розірвання шлюбу і визначення місця проживання дітей біля позивачки (а.с.18). Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Частиною 3 ст.105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява позивачки про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає. Як встановлено ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Згідно ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому вимога позивачки щодо надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]» після розірвання шлюбу теж підлягає задоволенню. При визначенні місця проживання дітей суд враховує згоду позивачки і відповідача щодо їх місця проживання біля позивачки (матері дітей). Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов'язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживають діти, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved