Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

28.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа Солом`янський районний ВДВС міста Києва, в якому просить визнати його переважне право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими кредиторами відповідачем, та зняти арешт з переданої в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 01.09.2010 року був укладений договір позики грошей, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 484 000 гривень, що за попереднім курсом продажу доларів США приватним особам комерційних банків м. Києва на день укладення договору складало 60 500 доларів США. У забезпечення виконання договору позики був укладений договір іпотеки від 01.09.2010 року, за яким відповідач передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] . На протязі тривалого часу відповідач ухилявся від виконання обов`язків за договором позики грошей, внаслідок чого позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. 07.11.2013 року рішенням Обухівського районного суду Київської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики грошей від 01.09.2010 року в розмірі 381 982 гривень, суму інфляційних нарахувань в розмірі 10 377 гривень 52 копійки, 3% річних в розмірі 22 778 гривень 69 копійок, суму пені в розмірі 1 766 600 гривень, а всього стягнуто 2 181 739 гривень 06 копійок та судовий збір в розмірі 3 441 гривень. Згідно п. 2.1. договору іпотеки вартість майна за домовленістю сторін складає 484 000 гривень. Договір іпотеки від 01.09.2010 року містить п. 5.4.1, згідно якого позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Тривалий час позивач не може задовольнити свої майнові вимоги, а тому виявив бажання звернути іпотечне майно у свою власність, однак це виявилось неможливим, оскільки на все майно відповідача накладено арешти. Позивачу не належить майно, на яке накладено арешт, а тому він позбавлений права звернутися до ДВС з клопотанням про його зняття. Договір іпотеки був укладений та зареєстрований раніше ніж було відкрито виконавчі провадження і накладено арешти, а заборгованість перед позивачем значно перевищує вартість іпотечного майна і ця обставина позбавляє інших осіб отримати задоволення своїх вимог за рахунок нерухомого майна відповідача, а тому накладені арешти не зважаючи на чию користь вони були накладені, порушують законні права та інтереси лише позивача, тому він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 05.06.2018 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 08.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.04.2019 року витребовувалися в Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень № 24373825, № 34955295, № 34955359. Ухвалою суду від 04.07.2019 року залучено по даній справі в якості третьої особи Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби; зобов`язано надати Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби виконавчі провадження №42228443, №42228216, №42227980. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача в попередніх судових засіданням позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням, заяв та клопотань по суті справи суду не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів справи, та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2010 року між [PERSON] , діючого від імені та в інтересах [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] при передав у власність [PERSON] строком до 01.03.2011 року, грошові кошти в розмірі 484000,00 гривень, що за попереднім курсом продажу доларів США приватним особам комерційних банків м. Києва на день укладення договору складало 60 500 доларів США. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. зареєстровано в реєстрі за № 1980. 01.09.2010 року між [PERSON] , діючого від імені та в інтересах [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір іпотеки, яким забезпечується виконання зобов`язання, що виникло у [PERSON] на підставі договору позики грошей від 01.09.2010 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. зареєстровано в реєстрі за № 1982. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, у забезпечення виконання зобов`язань за основним договором [PERSON] передав в іпотеку трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 5.4.1 договору іпотеки, [PERSON] може задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 07.11.2013 року заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики грошей від 01.09.2010 року в розмірі 381 982 гривень, суму інфляційних нарахувань в розмірі 10 377 гривень 52 копійки, 3% річних в розмірі 22 778 гривень 69 копійок, суму пені в розмірі 1 766 600 гривень, а всього стягнуто 2 181 739 гривень 06 копійок та відшкодування витрат на оплату судового збору в розмірі 3 441 гривень. На квартиру [ADDRESS] накладено арешт, що підтверджується інформаційною довідкою № 114367128 від 17.02.2018 року, відповідно до якої з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що арешт на все майно [PERSON] накладено постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП34955295 (реєстраційний номер обтяження: 13243407) та ВП34955389 (реєстраційний номер обтяження: 13243411) від 31.10.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. За ч. 1 ст. 33 цього ж Закону визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Теж саме передбачено ст. 572 ЦК України, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (застоводавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У зв`язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за договором позики грошей, має заборгованість та не виконує рішення суду про стягнення з нього даної заборгованості, позивач зазначив, що має намір скористатися правами іпотекодержателя, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на вищезазначену квартиру, що є предметом іпотеки. Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Зазначені обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 01.09.2010 року, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту. За таких обставин, суд вважає, що вказаний арешт та обтяження перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо розпорядження належним йому майном, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved