Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

27.07.2018 представник кредитної спілки «Самара» (далі по тексту КС «Самара») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до кредитного договору №131/17 від 20.06.2017 [PERSON] отримала кредит у розмірі 8328 грн., строком на 12 місяців починаючи з 20.06.2017 по 19.06.2018, зобов`язалася сплатити кредит та проценти за його користування, та зобов`язалась погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Кредит повністю мав бути повернений у строк до 19.06.2018. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , 20.06.2017 було укладено договір поруки №131/17 між КС «Самара» та [PERSON] , за яким остання прийняла на себе у повному обсязі зобов`язання [PERSON] , та зобов`язалася солідарно нести відповідальність за кредитним добором. Відповідач [PERSON] зробила єдиний платіж в рахунок погашення заборгованості по кредиту в розмірі 700 грн, тим самим порушила графік повернення кредиту, тому заборгованість за кредитом склала 7628 грн., та проценти нараховані відповідно до п. 4.4 кредитного договору за кожен день простроченого платежу 11594,56 грн., всього сума заборгованості складає 19922,56 грн. Позивач звертався до відповідачів з вимогою погашення заборгованості, однак вони самоусунулися від виконання зобов`язання. Представник позивача [PERSON] , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були сповіщені належним чином. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріалами справи підтверджено, що згідно кредитного договору №131/17 від 20.06.2017 [PERSON] отримала в КС «Самара» кредит у розмірі 8328 грн., строком на 12 місяців починаючи з 20.06.2017 по 19.06.2018, зі сплатою процентів за його користування із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день прострочення заборгованості за кредитом до повного її погашення, та зобов`язалась погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості (а.с.5-6). За договором поруки №131/17 від 20.06.2017 [PERSON] зобов`язалася відповідати в солідарному порядку за повне та своєчасне виконання [PERSON] її кредитних зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №131/17 від 20.06.2017 (а.с.7). 28.07.2017 [PERSON] здійснила разовий платіж в розмірі 700 грн., після чого зобов`язання за кредитним договором не виконувалися, що підтверджується розрахунком заборгованості від 20.06.2017 (а.с.4). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів [PERSON] , та [PERSON] , як поручителя суми заборгованості по кредиту в розмірі 7628 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Так, за умовами договору відповідач [PERSON] зобов`язана була сплачувати відсотки за користування кредитом із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день прострочення заборгованості за кредитом до повного її погашення. Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме в такому розмірі, тому прострочена заборгованість за нарахованими процентами склала 11594,56 грн., яка також підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved