Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

27.07.2018 року Державне підприємство національна енергетична компанія «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів в ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго». 06.02.2018 року відповідач, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat»,державний номерний знак [NUMBER] по а/д М-14 Мелітополь-Новоазовськ, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Renaul Duster, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Власником транспортного засобу «Volkswagen Passat»,державний номерний знак [NUMBER] є ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго». За висновком експертного дослідження вартість відновлювального ремонту службового автомобілю становить 126 011, 60 грн., які позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь. Підставою позову позивач визначив загальні положення про відшкодування шкоди, визначені статтями 1166, 1187 ЦК України. Окрім задоволення позовних вимог, позивач просив присудити на свою користь суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, стверджуючи, що загальні підстави відшкодування шкоди, визначні статтями 1166, 1187 ЦК України не можуть бути застосовані до виниклих між сторонами правовідносин. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2018 року [PERSON] прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів відділу транспортного забезпечення Державного підприємства національної енергетичної компанії «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» (наказ №13-к від 18.01.2018 року). 06.02.2018 року о 09 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи службовим автомобілем марки «Volkswagen Passat»,державний номерний знак [NUMBER] по а/д М-14 Мелітополь-Новоазовськ не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Renaul Duster, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду. Керування автомобілем було пов`язано із виконанням відповідачем службових обов`язків, що підтверджується робочою інструкцією водія автотранспортних засобів, затвердженою 31.08.2017 року начальником департаменту із забезпечення діяльності та не оспорювалось позивачем в процесі розгляду справи. В результаті ДТП транспортний засіб «Volkswagen Passat»,державний номерний знак [NUMBER] отримав пошкодження механічного характеру. Характер пошкоджень визначений протоколом огляду транспортного засобу. Вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 13.03.2018 року, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КпАП України. Постанова суду набрала законної сили. Власником автомобілю марки «Volkswagen Passat»,державний номерний знак [NUMBER] є Державне підприємство національної енергетичної компанії «Укренерго» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ). Згідно висновку експертного дослідження №308/06-18 від 15.06.2018 року вартість ремонту пошкодженого автомобілю складає 126 011, 60 грн. Позивачем визнано, що письмового договору про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності ним із [PERSON] укладено не було, разової довіреності про одержання спірного автомобілю під звіт також. При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. За ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. В процесі розгляду справи жодних обставин, визначених ст.134 КЗпП не встановлено. Вирішуючи спір суд виходить з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене суд погоджується із доводами відповідача про неможливість застосування до виниклих між сторонами правовідносин загальних засад по відшкодуванню шкоди, визначених статтями 1166, 1187 ЦК України та наявність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди у повному розмірі згідно заявлених Державним підприємством національної енергетичної компанії «Укренерго» в особі Відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» позовних вимог, що тягне відмову у позові.

Outcome: dismissed