Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

28 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій прохає: - розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 05 серпня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 845, з відновленням позивачці дошлюбного прізвища « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір, сплачений за подання до Кобеляцького районного суду Полтавської області цієї позовної заяви, в розмірі 908,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем 05 серпня 2009 року уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Дітей від цього шлюбу у них немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, несумісність характерів та втрату поваги один до одного. Починаючи з серпня 2019 року сторони проживають окремо, оскільки у зв`язку з неможливістю спільного проживання позивачка була вимушена перейти на проживання у притулок для жінок, що постраждали від домашнього насильства у місті Полтава. З огляду на вказане позивачка вважає, що їхнє з відповідачем подальше спільне життя як подружня не можливе, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Водночас, відповідач, хоча й погоджується на те, що шлюб існує лише формально, на неодноразові пропозиції позивачки про розірвання шлюбу в позасудовому порядку не погоджується, від подання будь-яких заяв за власної участі відмовляється, внаслідок чого позивачка змушена звернутися до суду. Ухвалою від 05 лютого 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач правом надання відзиву не скористався. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 25, 26). Позивач надала до суду клопотання, у якому просить справу розглядати за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 27). Відповідач до початку судового розгляду надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає повністю (а.с.30). Справу розглянуто відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частин 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 05 серпня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Відомостей про наявність спору про поділ майна між сторонами позовна заява не містить. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивачка прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав, про що подав письмову заяву. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені статтею 112 Сімейного кодексу України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням думки [PERSON] суд вважає, що після розірвання шлюбу позивача слід іменувати прізвищем « [PERSON] ». Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 454 грн. 00 коп., сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача решту сплаченого судового збору в сумі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved