Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

28 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12001,40 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 18 грудня 2008 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 4000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував її умови та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 01.11.2016 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 12001,40 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судовому засіданні, що проведено в режимі відеоконферентзв'язку, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив про вищевикладене. Послався на те, що відповідач порушив умови договору, яким, в тому числі передбачено нарахування подвійних відсотків на суму прострочених зобов'язань, а тому просив стягнути нараховані боргові зобов'язання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання належно (а.с. 81, 85, 89), у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Суд, вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 18 грудня 2008 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 22). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при підписанні договору - 500грн, та що в подальшому збільшено до 4000 грн. Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2.5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 22). За даними витягу з Тарифів по картам «Універсальна 55 днів пільгового періоду», змінено умови кредитування, з вересня 2014 року процентна ставка становила 2.9 %, з 01 квітня 2015 року - 3,6 %. Також змінено розмір пені (а.с.7). Згідно з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 20). Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування. Визначена сума комісії за відповідними операціями. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. Відповідно до пункту 2.1.1.12.2.1 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за виникнення прострочення зобов'язань за Кредитом у виді подвійному нарахуванні відсотків від Тарифів, що діють на дату нарахування. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. З витягу особового рахунку відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач, користуючись кредитними коштами, допустив порушення з кредитних зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків, та інших платежів за договором . Згідно з розрахунком заборгованості, скориставшись кредитними коштами, відповідач вчасно не сплачував кредитну заборгованість, допустив систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим станом на 01.11.2016 року за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 3695,28 грн., що підлягає стягненню в повному обсязі (а.с.20-21). Також Банком нараховано проценти, що відповідають вимогам п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил, а також пеня, визначена Тарифами Банку, а тому останні підлягають стягненню в повному обсязі, відповідно в розмірі 1463,92 грн. та 6032,61 грн. Окрім цих сум, Банком нараховано штраф 250 грн. (фіксована частина), штраф - 559,59 грн. (процентна складова). Згідно Тарифів, діючих на дату підписання договору, дійсно була передбачена відповідальність у виді пені та штрафу в розмірах 250 грн. + 5% від суми позову. Втім, зі зміною Тарифів на обслуговування, що надані суду 09.06.2017 року, вбачається, що останніми не передбачено відповідальності у виді штрафу. Окрім того, нарахування штрафу від ціни позову не відповідає положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, згідно яких штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Також, враховуючи, що порушення умов договору в частині прострочення сплати за договірними зобов'язаннями тягне накладення пені, то стягнення за це ж саме порушення штрафу, свідчать про те, що умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 11191, 81 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 3695,28 грн., проценти - 1463,92 грн. та пеня - 6032,61 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1281грн. 54 коп. (11191, 81 грн. х 100 / 12001,40= 93%, 1378 х 93% = 1281,54). На підставі викладеного,

Outcome: partial