Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

28.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення у розмірі 27406,05 грн. та витрати на оплату судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що квартира [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго». З 01.05.2014 року по 01.01.2019 року відповідач не сплачував у повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, що становить 27406,05 грн. Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, проте, відповідач борг не сплатив. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку нарахувань по особовому рахунку, за період з 01.05.2014 року по 01.01.2019 року заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання становить 27406,05 грн. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, оскільки позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.05.2014 року по 01.01.2019 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідача заборгованості. Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки відповідачем позовні вимоги визнані, в добровільному порядку заборгованість не сплачена, тому вимоги позивача є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved