Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

28.01.2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, заявою від 01.03.2019 року зменшила, а заявою від 21.05.2020 року збільшила позовні вимоги (а.с.104-107), остаточно просила: визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину легкового автомобіля марки GEELY MK-CROSS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , як на частку в спільній сумісній власності; виключити Ѕ частину вказаного легкового автомобіля зі спадкового майна; визнати за малолітньою донькою померлого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, серія номер: 1366 від 10 липня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41982249 від 10.07.2018 року, видане [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером: 1421584400:03:000:0404, площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис № 2696948 від 10.07.2018 року про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером: 1421584400:03:000:0404, площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області; визнати за малолітньою [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/3 частину вказаної земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 24.04.2010 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 10.08.2016 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишили дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вказаним рішенням суду встановлено, що фактичні шлюбні відносини сторонами припинено з 01.04.2015 року. Під час шлюбу подружжя придбало у спільну сумісну власність автомобіль GEELY MK-CROSS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску. [INFO] [PERSON] помер. Оскільки вказаний автомобіль був придбаний позивачкою та померлим [PERSON] за час шлюбу, спадщина після смерті останнього відкрилася на Ѕ частину вказаного автомобіля, інша Ѕ частина належить позивачки на праві спільної сумісної власності. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. На день смерті померла у складі сім`ї мала чоловіка [PERSON] , синів [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області. Спадкоємцями вказаної земельної ділянки є чоловік померлої [PERSON] , син [PERSON] та неповнолітня онука [PERSON] за правом представлення в рівних частках по 0,66 га кожному. Спадкоємцями Ѕ частини автомобіля GEELY MK-CROSS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску після смерті [PERSON] є батько останнього [PERSON] та донька [PERSON] . Позивачка запропонувала [PERSON] укласти угоду, за якою [PERSON] успадкує Ѕ частину вказаного автомобіля, а [PERSON] успадкує 2/3 частини вказаної земельної ділянки. Але у зв`язку з відмовою відповідача [PERSON] від запропонованого варіанту, позивачка вимушена звернутися з позовом до суду. Подаючи заяву про збільшення позовних вимог позивачка зазначила, що згідно інформації з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 157881055 від 28.02.2019 року) на вищевказану земельну ділянку, що належала померлій [PERSON] , приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю. В. 10 липня 2018 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом серії та номер 1366. Враховуючи, що спадкоємцем 1/3 частини вказаної земельної ділянки, є неповнолітня [PERSON] , позивачка вважає, що свідоцтво право на спадщину, видане на ім`я [PERSON] повинно бути визнано судом недійсним, оскільки воно порушує спадкові права вказаної неповнолітньої дочки позивачки. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 12.03.2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 23-24). У судове засідання позивачка [PERSON] та ї представник адвокат Богатченко В. М. не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника у судовому засіданні (а.с.126-127). У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] -Заглинська О.А. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 131). Третя особа приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу Кузуб Ю. В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні (а.с. 133). Суд, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про частково задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 2 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частиною 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалено на підставі повно і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюб встановлено, що 24.04.2010 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Внаслідок реєстрації шлюбу дружині надано прізвище « [PERSON] » (а.с. 9). Від вказаного шлюбу [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Вугледарського районного суду Донецької області від 10.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Згідно копії свідоцтва про народження встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області № 1988 від 19.10.2018 року встановлено, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Мала наступний склад сім`ї: чоловік [PERSON] , 1957 р.н., син [PERSON] , 1978 р.н., син [PERSON] 1984 р.н. (а.с.14). Згідно довідки Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області № 1989 від 19.10.2018 року встановлено, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Мав наступний склад сім`ї: батько [PERSON] 1957 р.н., брат [PERSON] , 1978 р.н. (а.с15). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів встановлено, що за [PERSON] 30.10.2012 року зареєстровано право власності на легкового автомобіля марки GEELY MK-CROSS, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] (а.с. 17-19). З копії заяви від 24.02.2018 року встановлено, що [PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М. Л. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.77). З копії спадкової справи № 95/2018 року до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті останньої звернувся син [PERSON] . Чоловік померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини згідно з заявою від 20.02.2018 року (а.с. 139-140). Судом також встановлено, що 10.07.2018 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю. В. ні ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на земельну ділянку площею - 2,0000 га, кадастровий номер 1421584400:03:000:0404, площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с. 180). Згідно копії інформації з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 157881055 від 28.02.2019 року) вбачається, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом серії та номер 1366, виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю. В. 10 липня 2018 року, є власником земельної ділянки кадастровий номер 1421584400:03:000:0404, площею 2 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Микільської сільської ради Волноваського району Донецької області (а.с. 40). Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину легкового автомобіля марки GEELY MK-CROSS, р/н [NUMBER] , 2012 р.в., як на частку в спільній сумісній власності, виключення Ѕ частини вказаного легкового автомобіля зі спадкового майна та визнати за малолітньою донькою померлого [PERSON] - [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля, суд доходить наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 4 ст. 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружя. Судом встановлено, що [PERSON] , померлий [INFO] , набув право власності на легковий автомобіль марки GEELY MK-CROSS, р/н [NUMBER] , 2012 р.п., 30.10.2012 року, тобто на час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] . Отже вказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісною власності подружжя, а тому позовні вимоги в частині визнання за позивачкою [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля, як на частку в спільній сумісній власності та виключення Ѕ частини вказаного легкового автомобіля зі спадкового майна підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи, що вказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісною власності подружжя, то спадщина після смерті [PERSON] відкрилася на Ѕ частину вказаного автомобіля. Спадкоємцями після смерті останнього в рівних частках є малолітня донька померлого [PERSON] та батько померлого [PERSON] , який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В абзаці 2, 3 п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» зазначено, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Беручи до уваги, що під час судового розгляду судом не встановлено жодних обставин, які б на теперішній час, з урахуванням виключення Ѕ частини вказаного легкового автомобіля зі спадкового майна та визнання за позивачкою [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаного автомобіля, як на частку в спільній сумісній власності, перешкоджали спадкоємцям майна померлого [PERSON] одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання за малолітньою [PERSON] право власності на частину вищевказаного автомобіля в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю. В. 10 липня 2018 року, та визнання за малолітньою [PERSON] право власності на одну 1/3 частину вищевказаної земельної ділянки, суд доходить наступних висновків. Згідно\~ст. 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як зазначено в абз. 3 п. 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до\~статті 1301 ЦК\~свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у\~статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 414/811/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Разом з тим, зі змісту абз. 5 п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~можна зробити висновок, що у разі порушення права спадкоємців на частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, у якій це право порушене, а не про визнання недійсним такого свідоцтва в цілому. На підставі вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених судом обставини суд доходить висновку, що спадкоємцями майна померлої [PERSON] на час її смерті були чоловік померлої [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини, син померлої [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом подання відповідною заяви, а також онука померлої малолітня [PERSON] , яка є спадкоємиця за правом представлення. Отже свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю. В. 10 липня 2018 року на ім`я [PERSON] , було видано з порушенням права на спадщину малолітньої [PERSON] , а тому підлягає визнанню частково недійсним в частці спадкування 1/3 частини вищевказаної земельної ділянки, оскільки вказана частина повинна бути успадкована останньою. З вказаних підстав суд частково задовольняє позовні вимоги [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] про визнання заповіту недійсним та вважає за можливе визнати за останньою право власності на 1/3 частину вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , задовольнивши в позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial