Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

28.01.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права приватної власності на житловий будинок, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18.02.2003 року між нею та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове вул.Корчагіна,1. За цим договором відповідач [PERSON] передала їй у володіння та користування вищезазначений житловий будинок, а вона виплатила їй 19000 (девятнадцять тисяч) гривень. Житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Корчагіна,1 належить [PERSON] на підставі рішення Синельниківського міського народного суду Дніпропетровської області від 12.08.1988 року, зареєстрованого Синельниківським БТІ 23 травня 1989 року, в реєстровій книзі Д-2 стор.103 за реєстром №713. Дійсна вартість вищезазначеного житлового будинку становить 80793 (вісімдесят тисяч сімсот девяносто три) гривні, згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» №39 від 14.01.2019 року. Відповідно до розпорядження Синельниківського міського голови № 31-р від 16.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Корчагіна» в м.Синельникове перейменована на «Олеся Гончара». Сторони по договору виконали свої зобовязання: позивач виплатила вартість житлового будинку. А відповідач надала їй будинок у володіння та користування. Та до теперішнього часу угода купівлі-продажу вищезазначеного житлового будинку нотаріально не посвідчена, тому відповідачка ухиляється в оформленні угоди, хоча зобовязувалася у строк до 01 жовтня 2003 року нотаріально оформити угоду, про що вказано у договорі купівлі-продажу 18.02.2003 року. Фактично позивач володіє та користується даним житловим будинком з 2003 року на свій розсуд та за власні кошти робить в ньому косметичні та капітальні ремонти. Відповідно до ч.2 ст.47 чинного на той час цивільного кодексу УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст.47 ЦК України 1963 року поширюються на дані правовідносини, які продовжують існувати. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, який відбувся між нею, [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони 18 лютого 2003 року, дійсним та визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Олеся Гончара,1, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 48.70 кв.м., житловою площею 30.90 кв.м., сарай Б1, літній душ В-1,вбиральню Г-1, огорожу №1,2. Позивач до початку судового засідання надав суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Рішенням Синельниківського міського народного суду Дніпропетровської області від 12.08.1988 року, справа № 2-305/1988 року, визнано право власності в порядку спадкування на будинок з надвірними побудовами, що розташований за адресою м. Синельникове вул.Корчагіна,1, який належав на праві особистої власності [PERSON], яка померла 03.05.1987 року, за [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №1 вул.Гончара Олеся м.Синельникове вбачається, що його власником є [PERSON]. Паспорт виготовлено 04.01.2019 року (а.с.6-8). Відповідно до інформаційної довідки №39 від 14.01.2019 року КП Синельниківського МБТІ Дніпропетровської області власником житлового будинку 1 за адресою м.Синельникове, вул.Гончара Олеся ([PERSON]) є [PERSON] на підставі рішення Синельниківського міськсуду від 12.08.1988 року, про що зареєстровано в БТІ, книга Д-2 стор.103-713 від 23.05.1989 року (а.с.11). Відповідно до розписки від 18.02.2003 року вбачається, що [PERSON],[INFO] отримала від [PERSON], [INFO] грошові кошти в сумі 19000 (девятнадцять тисяч) гривень за будинок, який знаходиться за адресою м.Синельникове, вул.Корчагіна, буд.1. [PERSON] зобовязалась до 01.10.2003 року оформити договір купівлі-продажу будинку в нотаріальному порядку(а.с.9). Згідно довідки квартального комітету №11 від 24.12.2018 року громадянка [PERSON],[INFO] проживає в [INFO] та зареєстрована за даною адресою з 17.05.1973 року і не знята з реєстрації (а.с.10). Відповідно до розпорядження Синельниківського міського голови № 31-р від 16.02.2016 року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Корчагіна» в м.Синельникове перейменована на «Олеся Гончара» (а.с.13). Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У ч.3 ст.640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Із поданих доказів вбачається, що 18.02.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №1 по вул.Корчагіна ([PERSON]) м.Синельникове Дніпропетровської області. На виконання умов договору [PERSON] сплатила [PERSON] 19000 (девятнадцять тисяч) грн., про що свідчить розписка. Отже, за вказаним договором позивач набув права власності на вказаний будинок. Відповідно до ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст.\~47 ЦК УРСР\~(в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1\~ст. 3 ЦК України\~та ч.1\~ст. 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та Законом. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку\~з чим,\~суд вважає\~необхідним стягнути\~з відповідача\~[PERSON]\~на користь\~позивача [PERSON]документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. (за вимогу немайнового характеру) та 807 грн.93 коп. (за вимогу майнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: approved