Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона і [PERSON] протягом тривалого часу проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу. 12 грудня 2012 року у них народилася дочка [PERSON]. Своє батьківство відносно дочки відповідач [PERSON] визнав, про що свідчить запис у свідоцтві про народження. З часом їхнє спільне життя з відповідачем погіршилося, між ними почали виникати сварки, причиною яких виявилися різні характери та погляди на життя, права і обовязки жінки та чоловіка на ведення спільного господарства. На даний час вони проживають окремо. Їхня дочка [PERSON] проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки їй не надає. Домовленості щодо утримання дитини між ними не досягнуто. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] проживали разом однією сімєю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу. 12 грудня 2012 року у них народилася дочка [PERSON]. На даний час спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо. Їхня малолітня дочка проживає із матірю та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач добровільно не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, сторони не досягли. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки позивачу не надає, домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на дочку ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору позивачі звільняються. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved