Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

27.05.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 03.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 29.06.2021 року. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 18 грудня 2009 року позивач та відповідач уклали між собою шлюб, від шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, тому з квітня 2021 року сторони припинили шлюбні відносини, однак фактично мешкають за однією адресою, спільного господарства не ведуть, нею подано до суду позов про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу має намір проживати окремо від відповідача. Так як батько дитини - відповідач у справі належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Вона працює вчителем початкових класів у КЗ «Червоненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» ГМР, однак отриманої заробітної плати не вистачає для самостійного утримання дитини. Відповідач офіційно не працює, займається вирощуванням, розведенням та продажом поголів`я свиней, тому має прибутки, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, подала 29.06.2021 року заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав 29.06.2021 року заяву про визнання позову в повному обсязі, прохав справу розглянути у його відсутність. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , має паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 25.03.1997 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, що підтверджується довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області №1064/11-11 від 01.06.2021 року (а.с.13). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася позивач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.01.2010 року Гуляйпільським РВ ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.3) та копією довідки про реєстрацію місця проживання №10462099 від 20.05.2021 року (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.12.2009 року, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) 18.12.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №88 (а.с.7). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.2011 року виконавчим комітетом Червоненської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с.8). Позивач проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки депутата ОТГ [PERSON] (а.с.6). Позивач працює вчителем початкових класів у КЗ «Червоненська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» ГМР, її дохід за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року складає 53279,08 грн., що підтверджується копією довідки про доходи від 20.05.2021 року №0003/48 (а.с.10). Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, іншим особам аліменти не виплачує, є працездатним, інвалідом не визнавався, офіційно не працює, займається вирощуванням, розведенням та продажом поголів`я свиней, тому має прибутки, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, що підтверджується позовом. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181\~СК України\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст.182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183\~СК України\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Прожитковий мінімум\~на дитину\~на 2021\~рік в\~Україні відповідно\~до ст.7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет на\~2021\~рік» складає\~для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зокрема з огляду на таке. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем не зазначено, тому суд вважає, що останній на теперішній час має можливість сплачувати аліменти на дитину саме у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Також, взявши до уваги те, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання дитини сторони не дійшли, угоди про матеріальне її забезпечення між сторонами не досягнуто, дитина на теперішній час перебуває на утриманні позивача, яка також має обов`язок щодо утримання своєї дитини, тому суд вважає за необхідне заявлений позивачем позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина саме в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Гуляйпільського районного суду Запорізької області позивач звернувся до суду із позовною заявою 27.05.2021 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дитини потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору на суму 908 грн. на підставі п.13 ст.5 Закону України «Про судовий збір». А тому судовий збір у сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved