Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

27 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності. Зазначає, що вже тривалий час, а саме з 2000 року відповідач, яка є його колишньою дружиною не проживає у зазначеному будинку, у зв`язку з тим, що виїхала. Точне місце її проживання на даний час невідоме, відомо лише те, що вона проживає за кордоном. Однак відповідач не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні будинку. Вказує, що він неодноразово звертався до відповідачки щодо добровільності зняття з реєстрації, але з 2000 року вона виїхала за межі України, а 20 липня 2001 року вони припинили свій шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Зазначає, що відповідач не проживає з ним та не допомагає йому вести господарство, а її реєстрація за зазначеною адресою не дозволяє йому розпоряджатися будинком на власний розсуд, користуватися соціальними пільгами та значно обмежує його законні права. Таким чином вважає, що так як відповідач у спірному будинку не проживає більше шести місяців, не сплачує рахунки за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку та не приймає участі у спільному побуті, не є членом його сім`ї, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування даним житловим будинком. Підтримуючи вищевикладене, просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, яке видане на підставі рішення виконкому Зарожанської сільської ради від 13 червня 2001 року № 49/6. Вказаний факт, також підтверджується і копією технічного паспорту, який виготовлений на [PERSON] на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , частка ціле, паспорт виготовлений 19 липня 2001 року. Згідно матеріалів справи, а саме: копії свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , індексний номер: 16831437 від 27.01.2014 року, вбачається що позивачу на праві власності належить також земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: 7325082600:02:005:0268, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га., форма власності приватна, розмір частки 1, що також підтверджується і копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.01.2014 року. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 січня 2016 року (виданого повторно) вбачається, що шлюб між сторонами 20 липня 2001 року розірвано. Згідно довідки № 1189 від 19.08.2019 року виданої виконкомом Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована по [ADDRESS] , але з 2000 року не проживає на території Зарожанської сільської ради. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved