Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] , яка проживає в с. Підруддя, Овруцького району Житомирської області, звернулася з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить встановити факт прийняття спадщини її матір`ю [PERSON] після смерті батька, а діда позивача, [PERSON] , та визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , після смерті діда, [PERSON] та матері [PERSON] . Мотивує це тим, що є спадкоємцем померлої матері [PERSON] , при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не доведено факту прийняття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] батька, [PERSON] . Ніяким іншим чином, ніж у судовому порядку позивач не зможе оформити своє право власності на будинок. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без її участі. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 січня 2017 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно довідки Левковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області від 12.05.2017 року №984, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала в [ADDRESS] по день смерті [INFO] . Разом з нею проживав її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 травня 2018 року (а.с.5,9). Постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №105/02-31 від 21.01.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була його дочка, [PERSON] , але юридично не оформила своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що не доведено факт прийняття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочкою та спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, а саме проводила догляд за будинком (покраска, побілка, ремонт покрівлі), який розміщений в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Левковицького старостинського округу №18 від 22.01.2020 року №122, копіями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 листопада 1975 року та свідоцтва про народження (а.с. 2,11,13,15). З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 20.02.2020 року №340/01-16, видно, що після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини, до контори не зверталися. У суду немає підстав не довіряти вказаним документам та поясненням позивача, викладених у позові, а тому суд вважає факт прийняття спадщини доведеним. Встановлення факту прийняття спадщину позивачу необхідно для подальшого оформлення спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини. Що стосується вимоги позивача щодо визнання права власності на спадкове майно, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зі змісту якого вбачається можливість реєстрації речових прав на нерухоме майно на померлу особу. Вказаним порядком передбачено, що якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності, на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином державна реєстрація права власності проводиться на підставі заяви спадкоємця шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, які передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Тобто, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як видно з постанови нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №105/02-31 від 21.01.2020 року, остання не містить відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме житловий будинок, тому, суд приходить до висновку про передчасність вказаної вимоги і її безпідставність.

Outcome: partial