Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

28 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із [PERSON] 29 травня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській, актовий запис № 121. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 травня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не має. Причинами розірвання шлюбу позивач зазначає відсутність взаєморозуміння, в зв`язку з чим стосунки зіпсувалися. Фактичні шлюбні відносини припиненні, кожен з них живе окремим життям. Примирення не можливе, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Ухвалою судді від 10 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 9,31). Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 17,23,25,32,34). Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 травня 2015 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській, актовий запис № 121 (а.с.6). Від шлюбу дітей немає. Позивач наполягає на задоволенні судом заявлених позовних вимог, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « [PERSON] », тому суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] , 840 гривень 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved