Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи заявлені вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 14 вересня 2012 року. З 2016 року фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, з огляду на що примирення неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, з огляду на що вона звернулась до суду з зазначеною позовною заявою. Щодо наявності у подружжя спору про поділ майна у позовній заяві не зазначено. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 08 годину 00 хвилин 03 березня 2020 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 03 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 годину 15 хвилин 24 березня 2020 року. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. 13 лютого 2020 року на електронну пошту суду направила заяву, у якій зазначила, що просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. В свою чергу, від позивача заперечень щодо заочного розгляду справи не надійшло. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку) відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як було встановлено судом і таке підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] присвоєно [PERSON] , [INFO] , з 14 вересня 2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис за № 320, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2012 року (а.с. 4). Згідно зі ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності зі ст. 112 СК України, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, якими є відсутність взаєморозуміння, фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання в подальшому підтримувати шлюбні стосунки. Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, такі, як відсутність спільного господарювання, фактичне припинення шлюбних відносин протягом тривалого часу, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого цей позов підлягає задоволенню в частині позовних вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Сторонами не заявлено про наявність між ними спору щодо поділу спільного майна та визначення місця проживання дитини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що при одружені позивач змінила дівоче прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка - [PERSON] . При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявлялось, ухвалюючи дане рішення, суд вважає доцільним залишити після розірвання шлюбу їй прізвище, набуте у шлюбі. На підставі викладеного,

Outcome: approved