Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

28.08.2018 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування. У позовній заяві позивач посилалася на те, що 25.05.2004 року вона придбала за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області у ВАТ «Запоріжсільбуд» цілісний майновий комплекс, розташований на земельній ділянці площею 2,3542 га, яка перебувала у користуванні дочірнього підприємства ВАТ «Запоріжсільбуд» - Пересувній механізованій колоні №121 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 04.04.1995 року, за адресою: [ADDRESS] , відомості про право власності були внесені до Державного реєстру речових прав 12.11.2014 року, посилаючись ч.2 ст.377 ЦК України (в редакції яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу), на правову позицію Верховного Суду у справі №920/1195/16, позивач у 2005 році звернулася до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою в зв`язку з переходом права власності на цілісний майновий комплекс, 26.07.2005 року рішенням №3 позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, тим самим вважає, що визнано право позивача на користування земельною ділянкою, у 2006 році рішенням №8 повторно надано позивачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, у 2010 році рішенням №9 повторно надано позивачу дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, вважає, що таким чином відповідач визнав право позивача на користування земельною ділянкою розміром 2,3542 га, рішення є чинними і ніким не оспорюються, позивач листами 01.06.2008 року, 13.08.2009 року, у 2011 році звертався до Центру Державного земельного кадастру та прокурора на бездіяльність щодо виготовлення технічної документації земельної ділянки, наприкінці 2017 року, а також влітку 2018 року позивач дізнався про існування декількох рішень, які вважає незаконними і звертається з вимогою про їх скасування, а саме: рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області №4 від 23.12.2005 року «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки в [ADDRESS] », рішення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області №12 від 19.10.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», 12.03.2007 року було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2920 га та присвоєно їй кадастровий номер 2321855300:03:004:0029, посилаючись на ч.1-5 ст.79-1 ЗК України вважає, що це було здійснено без відома та згоди позивача, рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області № 3 від 15.08.2014 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель», відповідач вирішив провести інвентаризацію земель Пересувної механізованої колони № 121, загальною площею земельної ділянки 2,3542 га та замовити виготовлення технічної документації із землеустрою, рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області №6 від 15.07.2015 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки наданої в постійне користування Пересувній механізованій колоні № 121 », припинено право постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 2321855300:02:002:0085 площею 2,0616 га Пересувної механізованої колони № 121 ВАТ «Запоріжсільбуд» та передано до земель запасу Залізничної селищної ради, рішенням Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області №12 від 22.06.2017 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок» проведення розробки технічної документації із землеустрою фінансувалось ТОВ «АРТ-09», оскаржуваними рішеннями Відповідача було порушено право власності Позивача на комплекс (нерухоме майно майнового комплексу) та майно згідно опису за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту - Цілісний майновий комплекс), набуте за договором купівлі-продажу від 25.05.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за номером 843 (далі по тексту - Договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу), а також право Позивача на користування земельною ділянкою площею 2,3542 га, на якій розташований Цілісний майновий комплекс, що належало продавцю такого комплексу на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування землею серії ЗП № 000992 від 04.04.1995 року, виданого Залізничною селищною Радою народних депутатів Гуляйпільського району Запорізької області відповідно до рішення Залізничної селищної Ради народних депутатів від 29.09.1994 року № 2, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №3 (далі по тексту - Державний акт на право постійного користування землею), прохав визнати незаконними та скасувати вказані рішення відповідача, стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 4228,80 грн. 26.10.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкрите судове засідання на 26.11.2018 року. 26.11.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області оголошена перерва в розгляді справи на 11.01.2019 року. 11.01.2019 року до суду звернувся представник відповідача [PERSON] з відзивом на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що в Договорі купівлі-продажу цілісного майнового комплексу відсутній кадастровий номер земельної ділянки, Дочірнє підприємство Пересувна механізована колона №121 ВАТ «Запоріжсільбуд» було ліквідовано 16.05.2016 року, зважаючи на що в силу положень ст.141 ЗК України відбулось припинення за цим дочірнім підприємством права постійного користування земельною ділянкою, право власності Позивача на Цілісний майновий комплекс було припинено на підставі ст.349 ЦК України, оскільки за заявою Позивача від 22.10.2014 року відповідачем 23.10.2014 року було прийнято рішення про надання дозволу на знесення будівель, рішеннями Відповідача № 3 від 26.07.2005 року, № 8 від 02.06.2008 року та № 9 від 14.07.2010 року Позивачу надавався дозвіл на розробку технічної документації, однак позивач у визначений в цих рішеннях строк не виконав розробку технічної документації, через що відповідач не вбачає у своїх діях вини, в результаті поділу землі не було порушено прав позивача, оскільки землі під Цілісним майновим комплексом залишись фактично у володінні відповідача, вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як останній було відомо про прийняті рішення, так як остання 22.10.2014 року звернулася з заявою до відповідача про надання дозволу на знесення аварійних споруд за адресою: [ADDRESS] , 23.10.2014 року було прийняте рішення №49, 22.07.2015 року позивачу було направлено листа, крім того, рішення відповідача розміщуються на офіційній сторінці, яка знаходиться у вільному доступі, прохав визнати поважною причину пропуску строку для подання відзиву на позов та застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. 10.04.2019 року до суду звернувся представник позивача Шахматов Ю.Ю . з запереченнями на застосування строку позовної давності, в якому посилався на те, що 29.06.2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про видачу копії рішення про поділ земельної ділянки і отримала рішення №12 від 22.06.2017 року, під час розгляду адміністративної справи, яка розглядалась Гуляйпільським районним судом Запорізької області позивач дізналася про рішення №3 від 15.08.2014 року та рішення №6 від 15.07.2015 року, 06.07.2018 року із відповіді відповідача дізналася про рішення №4 від 23.12.2005 року та №12 від 19.10.2006 року, прохав відмовити у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності. 24.10.2019 року позивач надала суду письмові пояснення, відповідно до яких вона довідалась про Рішення №12 від 22.06.2017 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок» 29.06.2017 року, при цьому, навіть якщо припустити що вона довідалась про це рішення в день його прийняття, строк позовної давності щодо його оскарження спливав би лише через рік - 22.06.2020 року, а тому питання визначення терміну, з якого їй відомо про зазначене рішення, взагалі не може вплинути на застосування строку позовної давності, саме тому, що в червні 2017 року вона дізналась лише про Рішення Відповідача №12 від 22.06.2017 року, та не мала інформації про інші рішення Відповідача, - у листопаді 2017 року нею до Гуляйпільського районного суду Запорізької області було подано адміністративний позов про скасування виключно Рішення Відповідача №12 від 22.06.2017 року, і за цим позовом судом було відкрито провадження в адміністративній справі №315/1328/17, далі у грудні 2017 року під час розгляду Гуляйпільським районним судом Запорізької області вказаної адміністративної справи нею були отримані заперечення Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області на поданий адміністративний позов, до яких Відповідачем додавались копії рішення №3 від 15.08.2014 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою по проведенню робіт з інвентаризації земель» та рішення №6 від 15.07.2015 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки наданої в постійне користування Пересувній механізованій колоні № 121 », на які Відповідач посилався у запереченнях в обґрунтування своєї позиції, ознайомившись із рішеннями Відповідача, їй стало відомо про проведення незаконного поділу належної їй земельної ділянки та присвоєння двом сформованим в результаті поділу земельним ділянкам кадастрових номерів, у зв`язку із чим вона звернулась до Відповідача із заявою від 11.06.2018 року за отриманням додаткової інформації, і отримала від відповідь №147/02-05-09 від 06.07.2018 року, з якої довідалась про рішення Відповідача №4 від 23.12.2005 року «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» та рішення №12 від 19.10.2006 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду». 24.10.2019 року належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом Позивач не з`явився, надав суду пояснення та докази поважності причин неможливості з`явитись до суду через хворобу, наполягаючи на розгляді справи за участі уповноважених ним представників. Представники Позивача: адвокат Шахматов Ю.Ю. та адвокат Гречиха С.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник Відповідача: голова Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області Чуб І.Л. у судовому засіданні проти позову заперечував та просив залишити позов без задоволення. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 25.05.2004 року Позивачем за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за номер 843, було придбано у Відкритого акціонерного товариства «Запоріжсільбуд» (ідентифікаційний код 01352304), в особі голови правління гр. [PERSON] , комплекс (нерухоме майно майнового комплексу) та майно згідно опису за адресою: [ADDRESS] . 26.07.2005 року рішенням №3 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] в зв`язку з переходом права власності на будівлю» надано дозвіл позивачу на складання проекту відведення земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] в зв`язку з переходом права власності на будівлю та споруди згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2004 року, що підтверджується копією рішення. 23.12.2005 року рішенням №4 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] » надано дозвіл Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» на складання технічної документації в місячний термін, що підтверджується копією рішення. У 2006 року рішенням №8 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою в зв`язку з переходом права власності на будівлю» за заявою позивача було поновлено дозвіл позивачу на складання проекту відведення земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , в зв`язку з переходом права власності на будівлю та споруди згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2004 року на один місяць, що підтверджується копією рішення. 19.10.2006 року рішенням №12 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ВАТ «Запоріжнафтопродукт» для будівництва автозаправної станції (землі роздрібної торгівлі та комерційних послуг) площею 0,2920 га, яка розташована в [ADDRESS] , припинив право постійного користування частиною земельної ділянки Пересувної механізованої колони № 121 площею 0,2920 га (землі промисловості) із загальної площі 2,3542 га, та прийняв рішення про її передачу в оренду ВАТ «Запоріжнафтопродукт» для будівництва автозаправної станції (землі комерційного використання) терміном на 25 років, що підтверджується копією рішення. 12.03.2007 року Гуляйпільським районним відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» було проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2920 га, сформованої в результаті поділу, та присвоєно цій ділянці кадастровий номер: 2321855300:03:004:0029. У липні 2010 року рішенням №9 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду в с. [ADDRESS] » розглянувши заяву позивача надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду в [ADDRESS] орієнтовною площею 2 га, запропоновано позивачу на протязі місяці замовити технічну документацію, що підтверджується копією рішення. 22.10.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на знесення аварійних споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її заяви. 23.10.2014 року рішенням №49 Виконавчого комітету залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області надано дозвіл позивачу на знесення не функціонуючих аварійних нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення. 12.11.2014 року відомості про належність на праві приватної власності Позивачу Цілісного майнового комплексу були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 7666381. 15.07.2015 року рішенням №3 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки наданої в користування Пересувній механізованій колоні «121», затверджено технічну документацію із землеустрою, припинено право постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером 2321855300:02:002:00785 площею 2,0616 га Пересувній механізованій колоні «121» ВАТ Запоріжсільбуд та передано земельну ділянку до земель запасу Залізничної селищної ради, що підтверджується копією рішення. 22.07.2017 року рішенням №12 Залізничної селищної ради Гуляйпільського району Запорізької області «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок». Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України (в редакції станом на 25.05.2004 року) якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) при відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.2 ст.125 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Таким чином законодавець визначив такі поняття як перехід права користування на земельну ділянку та виникнення цього права після одержання користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.125 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форма державних актів затверджується Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивачу, яка набула право власності на Цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] , як до набувача перейшло відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України (в редакції станом на 25.05.2004 року) право на користування частиною земельною ділянкою, на якій розміщені споруди, та частина земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Однак позивач, якому двічі надавався дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки, технічну документацію не виготовила, право постійного користування земельною ділянкою відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) в установленому законом порядку не оформила, Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою не оформила. Відповідно до ч.3 ст.125 ЗК України (в редакції, яка діяла на 25.05.2004 року) позивачу заборонялось приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Суд не бере до уваги твердження представника позивача щодо того, що позивач дізналася про порушене право 06.07.2018 року із відповіді відповідача про рішення №4 від 23.12.2005 року та №12 від 19.10.2006 року, так як остання неодноразово зверталася до відповідача з заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки, розташованої за адресою: Запорізька область Гуляйпільський район с. Залізничне, останній раз з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації у липні 2010 року і їй було відомо про розмір земельної ділянки, який їй повинен бути переданий в оренду, а саме орієнтовною площею 2 га, а тому останній на той час було відомо про прийняті раніше рішення щодо своєї земельної ділянки. Крім того, суд доходить висновку, що позивач, двічі не виконавши ухвалу суду про обов`язковість її явки в судові засідання для надання особистих пояснень, не виконує свого обов`язку, передбаченого ч.2 п.3 ст.43 ЦПК України, та ч.2 п.2 ст.43 ЦПК України, відповідно до якого учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, тим самим вводить суд в оману щодо фактичних обставин справи. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що позивач дізналася про порушення її права на постійне користування частиною земельної ділянки розміром 0,2920 га, якій в наступному було присвоєно кадастровий номер 2321855300:02:002:0085 та переданої в оренду Гуляйпільській нафтобазі ВАТ «Запоріжнафтопродукт» рішеннями №4 від 23.12.2005 року та №12 від 19.10.2006 року у липні 2010 року. Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 абзацу 2 ст.259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Договір між сторонами про збільшення позовної давності у письмовій формі не укладався. Позивач звернувся з позовом до суду 28.08.2018 року, а саме після закінчення трирічного строку позовної давності. Відповідно ст.266 ЦК України за спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Судом встановлено, що до винесення рішення у справі представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності, прохав відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що строк позовної давності щодо оскарження рішень №4 від 23.12.2005 року та №12 від 19.10.2006 року сплив у липні 2013 року, а тому суд відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, так як сплив строк позовної давності за цими вимогами, про застосування якої заявлено представником відповідача у справі, відмовляє в задоволенні позову в цій частині зв`язку з пропуском строку позовної давності. Суд, оцінюючи рішення №6 від 15.07.2015 року та №12 від 22.06.2017 року в частині проведення інвентаризації земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вважає їх законними та такими, що не порушують право позивача. Тоді як рішення №12 від 22.06.2017 року в частині передачі земельної ділянки до земель запасу Залізничної селищної ради суд вважає таким, що порушує право позивача на постійне користування земельною ділянкою і в цій частині суд визнає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Outcome: partial