Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

27 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що вона з 7 червня 2016 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Турійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 23. Під час шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Вказуючи, що подружні відносини між ними фактично припинені, з березня 2019 року вони проживають окремо, їхній шлюб існує лише формально, просила позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 16), 1 грудня 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, не заперечує проти заочного розгляду та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи у контексті частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 17), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 1 грудня 2020 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи видно, що сторони з 7 червня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Турійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 23 (а.с. 7). Під час шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 8), яка проживає разом із позивачем (а.с. 9). Встановлено, що позивач та відповідач подружніх відносин не підтримують, з березня 2019 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, а також враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного, статей 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved