Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

27.12.2017 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про визнання недійсним рішення і його скасування, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсними, розірвання договору до відповідачів державного реєстратора Верхньодніпровської районної державної адміністрації Збаранської Н.Ю., Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ТОВ «ЛЮБОМИРВКА- АГРО», ПП « СТД-АГРО», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першотравеньска сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.01.2018 року позовну заяву залишено без руху в зв'язку з виявленими недоліками. 15.01.2018 року позивачем усунені виявлені недоліки. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засідання на 13.03.2018 року. 13.03.2018 року представником відповідача ПП «СТД-Агро» надані письмові заперечення проти позову 13.03.2018 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений в зв'язку з задоволенням клопотання про витребування доказів. Справу призначено до розгляду на 22.05.2018 року. 22.05.2018 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений в зв'язку з необхідність збору матеріалів для вирішення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Справу призначено до розгляду на 18.06.2018 року . 18.06.2018 року винесена ухвала про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинене провадження у справі. 07.09.2018 року надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи. 08.10.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 04.12.2018 року. 04.12.2018 року закінчене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.01.2019 року. 24.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву. Справу призначено до розгляду на 14.02.2019 року. 14.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву в зв'язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів. справу призначено до розгляду на 14.03.2019 року. 14.03.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву в зв'язку із невиконаням ухвали суду про витребування доказів. справу призначено до розгляду на 11.04.2019 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 11.04.2019 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно позовних вимог позивач просить: визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 01.03.2016 року до договору оренди землі номер 041011900157 від 22.02.2010 року, видавник [PERSON], та орендар ПП «СТД-АГРО», укладену між видавник орендодавець [PERSON], та орендар ПП «СТД-АГРО». Визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Верхньодніпровської районної державної адміністрації Збаранської Н.Ю., про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 31202431від 02.09.2016 року. Розірвати договір оренди 041011900157 від 22.02.2010 року укладений між орендодавцем [PERSON],, та орендарем ПП «СТД-АГРО» земельної ділянки площею 7.5303 га., кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Та стягнути з відповідачів понесені судові витрати В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: їй на праві власності належить земельна ділянка площею 7.2659 га., кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області належала на підставі Державного акту про право приватної власності на землю № 114701 зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010311902154 від 26.05.2004 року. 02.11 2009 року нею з ПП «СТД-АГРО» був укладений договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №041011900157 від 22.02.2010 року. Згідно п.3 вказаного договору строк оренди землі встановлений в десять років з дати його реєстрації, а відтак строк дії договору становить з 22.02.2010 року по 22.02.2020 року. 06.12.2017 року вона отримала інформаційну довідку № 106442389 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. З якої їй стало відомо про держану реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 31202431 від 02.09.2016 року на підставі додаткової угоди № 1 від 01.03.2016 року до договору оренди землі номер 041011900157 від 22.02.2010 року, укладену між видавник орендодавець [PERSON], та орендар ПП «СТД-АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА -АГРО», якою внесені зміни до договору оренди землі, а саме змінено орендаря з ПП «СТД-АГРО» на ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» Проте жодних додаткових угод з ПП «СТД-АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» вона не підписувала та не укладала. Ніколи не особисто, ні через представника не зверталась до органу державної реєстрації речових прав про їх реєстрацію. Своєї згоди ні усно, ні письмово на зміну орендаря, нікому не надавала, ні орендарю ПП «СТД-АГРО», ні ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО», яка їй навіть невідома. Таким чином реєстрація змін до договору оренди землі проведена на підставі підроблених документів. Розірвати договір оренди земельної ділянки просить за тими підставами, що орендар без її згоди та повідомлення передав належну їй земельну ділянку в суборенду в порушення ст. 8 ЗУ «Про оренду землі». Крім того орендар грубо порушив пункт 4 укладеного договору оренди земельної ділянки згідно якого він зобов'язаний був в рахунок сум орендної плати щорічно сплачувати земельний податок. Вказаний пункт договору ПП «СТД-АГРО» не виконаний та протягом 2016-2017 років земельний податок не сплачений. Що підтверджується податковою вимогою від 21.09.2017 року № 22591-17/0316 на суму 1244.98 грн., та рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 22578-17/0416 про опис майна про податкову заставу. Тому наявні підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в матеріалах справи. Також позивач пояснила, що зазначена земельна ділянка раніше належала її батьку, а потім була успадкована нею. Земельна ділянка перебувала в оренді ПП «СТД-АГРО», орендна плата їй сплачувалась і ніяких проблем та питань до відповідача у неї не виникало до 2017 року. У 2017 році до неї зателефонував державний виконавець та повідомив, що на її земельну ділянку накладений арешт, так як нею не сплачений податок. Вона відразу зателефонувала до ПП «СТД-АГРО», так як саме орендар згідно договору повинен був сплачувати земельний податок, але представники ПП «СТД-АГРО» відповіли, що її земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО», і вони ніякого відношення до сплати податку не мають. Так вона дізналась про передачу її земельної ділянки іншому підприємству, а потім отримала інформаційну довідку з державного реєстру речових прав та побачила, що були зареєстровані відповідні зміни. Проте ніяких договорів та угод про зміну орендаря вона не підписувала, що підтверджено і висновком експертизи. Представник відповідача ПП «СТД-АГРО» в подальшому ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» проти задоволення позовних вимог заперечувала. При цьому пояснила, що позивачка знала про передачу належної земельної ділянки в оренду ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» так як згідно наданих суду відомостей отримувала орендну плату саме від даного господарства і ніяких питань чому орендна плата сплачується не ПП «СТД-АГРО» у позивача не виникало. Що стосується сплати земельного податку то ТОВ «ЛЮБОМИРВКА-АГРО» перебуває на четвертій групі оподаткування згідно Бюджетного кодексу та звільнена від сплати земельного податку. Відповідно дії державного виконавця та податкових органів потрібно було оскаржити в установленому порядку. Необхідність передачі земельної ділянки від ПП «СТД-АГРО» до ТОВ «ЛЮБОМИРВКА-АГРО» виникла в зв'язку зі складним фінансовим положенням даного господарства та в зв'язку з забезпеченням прав орендодавців щодо плати за належні їм земельні ділянки. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідач : Державний реєстратор Збаранська Н.Ю., Верхньодніпровської РДА в судове засідання не з'явилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Верхньодніпровської РДА в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору представник Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 7.2659 га., кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області належить позивачці [PERSON], на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП № 114701 зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 010311902154 від 26.05.2004 року, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю. 02.11. 2009 року між позивачем та ПП «СТД-АГРО» був укладений договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №041011900157 від 22.02.2010 року, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки. Згідно п.3 вказаного договору оренди землі строк оренди землі встановлений в десять років з дати його реєстрації, а відтак строк дії договору становить з 22.02.2010 року по 22.02.2020 року. В 2016 року до зазначеного вище договору оренди земельної ділянки була укладена та зареєстровані і додаткова угоди, а саме: -додаткова угода № 1 від 01.03.2016 року до договору оренди землі номер 041011900157 від 22.02.2010 року, укладена між видавник орендодавець [PERSON], та орендар ПП «СТД-АГРО» та ТОВ «Любомирівка -АГРО» Зазначеною додатковою угодою внесені зміни до договору оренди землі, а саме змінено орендаря з ПП «СТД-АГРО» на ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» Позивач зазначає, що про укладення даної додаткової угоди до договору оренди землі їй нічого не було відомо, з нею питання, визначенні в додатковій угоді не погоджувались та вона зазначену додаткову угоди до договору оренди землі не підписувала. За вимогами ст. 13 ЦПК України- Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З вищевикладеного судом встановлено, що між сторонами [PERSON], ПП «СТД-АГРО» та на даний час і ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» існують правовідносини, що виникають із договору оренди земельної ділянки. Прохаючи визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона зазначену угоду не підписувала, відповідно не мала волевиявлення на зміну умов договору оренди та передачу належної їй земельної ділянки іншому орендатору. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В ст. 203 ЦК України передбачені умови дійсності правочину, а саме Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей Ст. 204 ЦК України передбачено, що Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином законодавством встановлено презумпцію правомірності правочину, тобто укладений правочин є дійсним якщо він не визнаний недійсним судом, або його недійсність не встановлена законом. Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України. Згідно з вимогами частини першої цієї статті Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч. 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Для перевірки факту, чи додаткова угода № 1 до договору оренди землі підписувались позивачем чи іншою особою без її відома, була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 28/1.1/563 від 28.09.2018 року встановлено, що підпис в графі «[PERSON]» додаткової угоди № 1 від 01.03.2016 року укладеної від імені [PERSON] та орендарем приватним підприємством «СТД-АГРО» та підприємством з обмеженою відповідальністю «Любомирівка-АГРО» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Таким чином факт того, що позивач не підписувала, а відповідно не укладала з відповідачами ПП СТД-АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА- АГРО» додаткову угоду № 1 від 01.03.2016 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Посилання представника відповідача на те, що позивач в 2017 році отримувала орендну плату саме від ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА- АГРО», а відповідно знала про те, що її земельна ділянка перебуває в оренді саме цього господарства і погоджувалась з цим, не спростовує факт непідписання (неукладення) додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки не позивачем. Сам факт отримання орендної плати не підтверджує факт погодження позивача із змінами до договору оренди земельної ділянки в тому числі і з приводу зміни орендаря. Так як орендар ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА- АГРО», яке користувалось земельною ділянкою позивача повинне сплачувати позивачу орендну плату та прибуток який отримував від використання даної земельної ділянки незалежно від того користувався даною земельною ділянкою на законних підставах чи без таких підстав. Так як позивач має право на отримання прибутку від належного їй майна та на відшкодування спричинених збитків. Крім того сам факт отримання орендної плати від іншого орендаря не доводить того, що позивач знала про наявність додаткових угод до договору оренди земельної ділянки. В свою чергу дізнавшись про укладення додаткової угоди до договору орендної ділянки позивач її оспорила та факт не підписання даної додаткової угоди позивачем знайшов своє підтвердження на підставі належних та допустимих доказів. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання недійсною додаткової угоди № 1 договору оренди земельної ділянки. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію змін до договору оренди земельної ділянки проведених на підставі наданої державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 1 від 01.03.2016 року суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування державної реєстрації відповідних змін до договору оренди земельної ділянки № 04101900157 від 22.02.2010 року так як судом ухвалюється рішення про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 1 від 01.03.2016 року, яка стала підставою для проведення державної реєстрації таких змін. В частині визнання недійсним самого рішення про державну реєстрацію зазначених вище змін, позовні вимоги на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки на час проведення держаної реєстрації у державного реєстратора не було інформації про те, що уповноваженою особою надані недійсні (підробні) документи для проведення відповідної державної реєстрації, а саме ( додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 1 від 01.03.2016 року), так як подані документи містили підписи та печатки осіб, які їх укладали. Позивачем та представником позивача не надано жодних доказів про те, що на час проведення державної реєстрації змін до договору оренди земельної ділянки державний реєстратор знала про недійсність (підробність) поданих документів для проведення такої реєстрації. Тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки № 04101900157 від 22.02.2010 року суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України - Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України - Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.638 ЦК України - Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» - Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Як встановлено в судовому засіданні відповідачі ПП «СТД_АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРВКА -АГРО» в односторонньому порядку внесли зміни до договору оренди земельної ділянки № 04101900157 від 22.02.2010 року, так як позивачем доведено, що додаткова угода, яка передбачали зміни до договору оренди земельної ділянки не підписувались позивачем. А відповідачем належними доказами не доведено, що зазначені зміни погоджувались з позивачем. З доводів представника відповідачів ПП «СТД-АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРВКА-АГРО» вбачається, що зміна орендаря викликана скрутним матеріальним становищем ПП «СТД-АГРО», тобто орендаря, який був обраний позивачкою, виходячи із принципу свободи договірних відносин. Такими чином судом встановлено наявність умов для розірвання договору оренди земельної ділянки, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України. В свою чергу і ст. 652 ЦК України і ст. 510, 512, 520 ЦК України, якою керувались відповідачі, проводячи заміну орендаря передбачено можливість заміни боржника( орендар земельної ділянки є одночасно і кредитором і боржником у зобов'язанні) в зобов'язані лише при наявність згоди кредитора. Відповідно суд приходить до висновку про наявність підстав і для розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.02.2010 року, тобто задоволення позовних вимог і в даній частині. Так як згоди позивача, яка є в тому числі кредитором за укладеним договором оренди земельної ділянки, відповідачами ПП «СТД-АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО» не отримано. При цьому судом встановлено і наявність порушень відповідачами взятих на себе зобов'язань в частині сплати податку за користування земельною ділянкою так як відповідачі своєчасно не вирішили та не врегулювали дане питання. Вимоги щодо сплати податку були пред'явлені до позивача, на підставі чого і виник даний спір. Доводи про те. що позивач отримувала та на даний ч ас отримала орендну плату від нового орендаря не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Так як позивач ставить вимоги щодо розірвання договору оренди земельної ділянки і зв'язку з невиплатою їй орендної плати. Крім того у в відповідності ч.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору, витрати на проїзд, оформлення довіреності на надання правової допомоги, та судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з відповідачів ПП «СТД-АГРО» та ТОВ «ЛЮБОМИРІВКА-АГРО», так як саме дії цих відповідачів судом визнаються винними та стали підставою для задоволення позовних вимог, в рівних частинах на користь позивача підлягають стягнення грошові суми понесені позивачем по сплаті судового збору за позовною заявою та за заявами про забезпечення позову та іншими понесеними позивачем витратами в загальній сумі 3129 грн 23 коп, а саме по 1564 грн., 62 коп.. з кожного

Outcome: partial