overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

29.01.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач працює, отримує дохід, про сім'ю не піклується, матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає, позивачка, не має можливості самостійно утримувати дітей. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини доходу на утримання неповнолітніх дітей. Просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 08.08.1997 року позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем (а.с.5). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], матір'ю дітей є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с. 6,7). Діти проживають з матір'ю, яка не має можливості утримувати дітей самостійно, коштів на утримання дітей не вистачає, діти потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки діти, що потребують матеріальної допомоги, проживають з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дітей аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, отримує дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243,60 грн. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

29.01.2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з дійсним позовом до [PERSON] та просила визнати за собою частку у спільній сумісній власності в розмірі ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також ? частку цієї квартири визнати за відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вищевказана квартира належить їй та відповідачці, яка є її дочкою, на праві приватної спільної сумісної власності, оскільки була приватизована 07.05.2004 року. Ніяких домовленостей між ними щодо визначення часток не має, тому вважає за можливе визначити частки у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру за собою та відповідачем рівними, по ? частці за кожною, оскільки вона не може у повному обсязі реалізувати свої майнові права. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи була сповіщена належним чином, заяви про розгляд справи в її відсутність не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, за існуючими доказами у справі. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд визнав позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власністю на нього припиняється. В судовому засіданні встановлено та підтверджується документально, що сторони по справі є власниками вищевказаної квартири на праві приватної спільної сумісної власності (а.с. 6-9, 10, 11). За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС в Луганській області від 18.02.2014 р. [PERSON], яка народилась [INFO] року змінила прізвище на [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими що не заперечують чинному законодавству і підлягаю задоволенню, тому сторонам необхідно визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру, що розташована за вищевказаною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

29.01.2014 р. позивачка звернулась до суду з дійсним позовом, який уточнила та просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], яка народилася [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є здоровою працездатною людиною. В судовому засіданні позивачка уточнений позов підтримала та наполягає на його задоволенні. Відповідач визнав уточнені позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд визнав позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Вказані обставини, згідно ст. 61 ЦПК України, суд вважає достовірними, не підлягаючими доказуванню бо вони визнані сторонами. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 191 ч.1 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстав до відмови в задоволенні позову немає і позивачка обґрунтовано звернулася з дійсним позовом до суду та довела його. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 182, 183, 191 ч.1 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

29.01.2015 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просила суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх доходів щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що після укладення шлюбу з відповідачем, спільна дитина знаходиться на її утриманні, що потребує значних матеріальних затрат, які позивач сама здійснювати не спроможна. Відповідач проживає окремо та добровільну допомогу доньці не надає, що стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні сторони були відсутні, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач вимоги, викладені в позові підтримала, відповідач позов визнав, усвідомлюючи свій батьківський обов'язок участі в утриманні дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 03.10.2008 сторони зареєстрували шлюб, про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів 2008 року жовтня місяця 03 числа зроблено відповідний актовий запис за №461. Від шлюбу сторін [INFO] народилась дитина, донька - [PERSON]. В даний час дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних фінансових затрат, які позивач самостійно здійснити не спроможна, добровільну допомогу відповідач не надає, проживає окремо від сім'ї, має постійне джерело прибутку. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Таким, чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

29.01.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачкою [PERSON] Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини сторони не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 2009 р.н. Суперечки про місце проживання дитини та поділ майна немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився. 25.02.2015 подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. 25.02.2015 звернулася до суду з письмовою заявою в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу вона визнає і просить розглядати справу за її відсутності. Враховуючи заяви сторін від 25.02.2015, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.07.2007 сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за номером 1301, що вбачається із свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.02.2009 (а.с. 6). Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, визнання відповідачкою позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

29.01.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.10.2003 було зареєстровано шлюб, від якого у них народилось двоє дітей : син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що їх спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття поваги один до одного, в зв'язку з чим виникають постійні сварки та суперечки, подружні відносини припинили з жовтня 2014 року, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 03 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, про що зроблений актовий запис № 382, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER], виданим 27.10.2003 року (а. с. 11). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей : син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 12-13). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

29.01.2015 позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2011, від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Разом з тим зазначає, що спільне життя між позивачем та відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння по всіх питаннях, це стало причиною постійних суперечок, з січня місяця 2015 року сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, через загальну канцелярію суду подала заяву в якій позов підтримала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, через загальну канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав, просив задовольнити та слухання справи проводити без його участі. Суд, оголосивши заяву позивача та заяву відповідача, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 09.07.2011 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 708. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

29.01.2015 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.07.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 119. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем з листопада 2014 року проживають окремо, припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння та кохання. Також просить неповнолітнього сина залишити на виховання матері - [PERSON] Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, сторони зареєстрували шлюб 24.07.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 119, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивач та відповідач не поновлюють. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Також підлягає задоволенню позовна вимога стосовно залишення дитини на вихованя матері. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

29.01.2015 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], який зареєстрований 22.12.1990 року у виконавчому комітеті Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 11. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття. Сімейне життя у них не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені ще з 2002 року та з цього часу вони перестали вести спільне господарство та проявляти турботу один про одного. На даний час ним фактично створена нова сім»я , він мешкає з іншою жінкою та веде з нею спільне господарство. За даних обставин вважає, що їх сім»я розпалася остаточно, наміру продовження подружнього життя з відповідачкою він не має, примирення вважає неможливим та збереження шлюбу недоцільним, просить шлюб, зареєстрований 26.03.1974 року між ним та [PERSON], розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення у справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечує. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 грудня 1990 року у виконавчому комітеті Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Відповідачка [PERSON] ухиляється від вирішення питання про розірвання шлюбу в органах РАЦСу, тому позивач [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

29.01.2015 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив , що у них з відповідачкою є спільна дитина - дочка [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з ним і перебуває на його утриманні. Відповідачка не надає належного регулярного матеріального утримання на дочку, що спонукало його звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідачка [PERSON] вважала, що повинна брати участь в утриманні дитини, оскільки спільно з нею не проживає 5 місяців. За цей період часу вона по мірі можливості надавала дитині утримання, але недостатньо, оскільки не має роботи і заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 3). Дитина проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні, що підтверджується відповідними довідками сільської ради. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved