Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

29.04.2014 року до суду надійшов позов КС «Харківська Каса Взаємодопомоги», в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту, укладеним 13.07.2013 року між КС «Харківська Каса Взаємодопомоги» і [PERSON], станом на 04.04.2014 року в сумі 11 808,29 гривень, а також судові витрати. Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 13.07.2013 року кредитного договору відповідачу було надано кредит в 10 000 гривень, в порядку та на умовах, встановлених договором, із встановлених ним же порядком та строками погашенням кредиту. Проте, відповідач порушив умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.25-26). Відповідач про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с.16-17, 23-24), однак на пошту за отриманням копії позову і судової повістки, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 13.07.2013 року між КС «Харківська Каса Взаємодопомоги» і [PERSON] укладений договір № 124/12, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 10 000 гривень, цільове призначення - ремонт житла, зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком на 24 місяці. Відповідно до умов договору (п.2.3), графіку розрахунку повернення кредиту позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до 15.07.2015р. (а.с.3-4). П.5.1.6 Договору зазначено, що позичальник зобов'язаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Згідно п.п.«в)» п.5.4.3 кредитного договору у разі затримання сплати позичальником частини кредиту або процентів на строк, що перевищує один календарний місяць, кредитор має право дострокового стягнення всієї суми боргу; відповідно до п.п.« 2г)» п.5.4.3 у разі перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10% кредитор також має право дострокового стягнення всієї суми боргу. Внаслідок порушення договірних зобов'язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04.04.2014 року становить 11 808,29 гривень, що складається з: заборгованості по кредиту - 8 719,99 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 3 088,30 гривень. Викладене підтверджується розрахунком (а.с.5). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, позивач має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за кредитним договором. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved