overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернувшись до суду просить, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що тривалий час проживали однією сімєю та перебуває з відповідачем у фактечних шлюбних відносинах з січня 2010року. Від даного шлюбу у них народилися: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народженням дітей. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не бажає, тому позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає . На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилалася на те, що відповідач [PERSON] не виконує добровільно обов'язок надавати кошти на утримання сина [PERSON], [INFO]; просила постановити рішення за яким стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., щомісячно, до повноліття дитини, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити вимоги позову (а.с.13). Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань та заяв про розгляд справи без нього не надходили (а.с.а.с.12, 17). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5). Відповідно до довідки виконкому Кущинецької сільської ради Гайсинського району № 43 від 26.01.2015 року дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.4). Спірні правовідносини регулюються : - ст. ст. 180, 181 п. 3, 182, 184 СК України, відповідно до яких: батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу за рішенням суду, розмір якої не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо ж платник аліментів має нерегулярний дохід, суд за заявою платника, одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону; Оскільки, відповідач має нерегулярні мінливі доходи, доказів про розмір яких суду не надано, то кошти на утримання сина потрібно стягувати з нього примусово в твердій грошові сумі. З урахуванням визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі 700 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України одночасно із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивачки, необхідно присудити документально підтвердженні витрати на правову допомогу в сумі 200 грн., які є менші гранично визначених законом (а.с.3). На підставі ст. ст. 180, 181 п.3, 182, 183 п.1 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: втратили почуття любові, поваги і взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини; шлюб носить формальний характер, проживають ще разом, проте фактичні сімейні відносини припинені впродовж тривалого часу, подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим, і це суперечить її інтересам. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивачка пояснила, що 25.07.1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З березня 2013 вони припинили сімейні стосунки. На теперішній час в суді знаходиться її позов про розірвання шлюбу. Відповідач працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, однак, ніякої допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про народження доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 4), довідкою з місця мешкання (а.с. 5). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - тобто з 27.01.2015 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що вони з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей -сина [PERSON] 2007 року народження та сина [PERSON] 2009 року народження, які перебувають на її утриманні. Просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] 2007 року народження та сина [PERSON] 2009 року народження в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав, дав свою згоду на сплату позивачці аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у тому розмірі в якому вона просила. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають двох спільних неповнолітніх дітей -сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні матері -позивачки по справі ( а.с. 3-5). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені внаслідок того, що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.11.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 339 та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття доньки. В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття доньки та просив розірвати шлюб між ним та позивачкою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає повному задоволенню, на підставі вимог ст.ст. 105, 110, 112, 180 Сімейного Кодексу України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає необхідним позивачці [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про повернення банківського вкладу. Свою вимогу позивачка мотивує тим, що 11.06.2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» (далі Банк) було укладено договір №80052806 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року строком дії до 13.07.2015 року, згідно якого вона внесла на рахунок Банку кошти в сумі 120000 грн. з умовою щомісячної сплати їй відсотків за користування коштами в розмірі 25,5% річних. У зв'язку з невиплатою в повному обсязі відсотків за даним договором вона звернулася до банку з письмовою заявою про дострокове припинення дії договору та повернення її вкладу, але її вимоги банком не були виконані. Тому вона просить стягнути з ПАТ «Імексбанк» на свою користь кошти в сумі 120000 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Імексбанк» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, в зв'язку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» (далі Банк) було укладено договір №80052806 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року строком дії до 13.07.2015 року, згідно якого позивачка внесла на рахунок Банку кошти в сумі 120000 грн. з умовою щомісячної сплати їй відсотків за користування коштами в розмірі 25,5% річних. У зв'язку з невиплатою в повному обсязі відсотків за даним договором позивачка звернулася до банку з письмовою заявою про дострокове припинення дії договору та повернення її вкладу, але вимоги позивачки банком не були виконані. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, відповідач не виконує умов договору, порушує права позивача і зобов'язаний повернути позивачу належні їй кошти у розмірі 120000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30.09.2008 року в задоволеноий, проте у рішенні не було вирішено питання про стягнення з неї державного мита при одержані свідоцтва про розірвання шлюбу. [PERSON] просить суд винести додаткове рішення по справі, в якому вирішити питання про стягнення з неї державного мита при одержані свідоцтва про розірвання шлюбу. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, про причину неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Згідно ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом з'ясовано, що позивачка при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу надала квитанцію про сплачену нею суму державного мита за подану позовну заяву та ІТЗ, в розмірі 8.50 грн., та 7.50 грн. Крім того, в позовній заяві просила звільнити її - [PERSON] від витрат пов'язаних з одержанням свідоцтва про розірвання шлюбу, так як вона уже понесла судові витрати для розгляду вище вказаної справи. Судом в рішенні Липовецького районного суду Вінницької області від 30.09.2008 року, питання щодо позовної вимоги, в частині звільнення [PERSON] від витрат пов'язаних з одержанням свідоцтва про розірвання шлюбу, вирішене не було, що може бути усунуто шляхом ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

27.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції, актовий запис № 32, посилаючись на часті сварки, непорозуміння, які призвели до остаточного припинення шлюбних відносин. Шлюб було зареєстровано, коли [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі, до цього позивач не була з ним знайома. Після звільнення відповідач продовжив антисоціальний образ життя: вчиняв крадіжки, зловживав спиртними напоями, ніде не працював, на прохання [PERSON] припинити так себе поводити, [PERSON] вчиняв сварки та висміював останню. На даний час відповідач обвинувачується у вчиненні крадіжки, перебуває в мовах СІЗО м. Харкова. Шлюбні відносини фактично припинені. Неповнолітніх дітей сторони не мають, спільного господарства не ведуть, спір про майно відсутній. На підставі викладеного, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, оскільки перебуває в умовах СІЗО м. Харкова, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відмовився від надання будь-яких пояснень щодо позову [PERSON], що не є перешкодою для розгляду даної справи. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], 02.08.2011 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 32 /а.с. 3/. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

27.01.2015 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулася [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між ними, який зареєстровано 08.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 52. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та різні погляди на життя сімейно-шлюбні відносини стосунки між подружжям не склалися. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]» (а.с. 23). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 22, 24), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини: Згідно з копією свідоцтва про шлюбу, актовий запис № 52 від 08.06.2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]» (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 252 від 06 листопада 2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що шлюб на час розгляду справи фактично перестав існувати. Головною причиною розпаду сім'ї є непорозуміння та різні погляди на життя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розірвання шлюбу є дійсною волею дружини, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка [PERSON] виявила бажання повернути дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved