Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

28 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Як підставу позову позивач зазначає, що він є власником квартири за адресою [ADDRESS] . і у січні 2019 року дозволив тимчасово зареєструватися відповідачам у справі в у квартирі, однак добровільно знятися з реєстрації вони не хочуть, чим порушують його право на вільне розпорядження та використання квартири. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.391 ЦК України позивач просить суд визнати відповідачів таким, які втратило право користування квартирою та зняти їх з реєстрації. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи у вирішенні позову покладається на розсуд суду. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явилися в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2018 року позивач у справі є власником квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.6-8). З даних будинкової книги слідує, що у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , яка є колишньою дружиною позивача, а також її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який не є спільною дитиною сторін. Обидва відповідача зареєстровані у квартирі 10 січня 2019 року, а шлюб між сторонами був розірваний ще 07 жовтня 2015 року, тобто вказане жито не є спільною сумісною власністю подружжя. З пояснень представника позивача слідує, що обидва відповідачі вселилися та зареєструвалися у спірній квартирі не як члени сім`ї позивача, оскільки відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, а [PERSON] не є його рідним сином. Крім того, про відсутність між сторонами сімейних відносин свідчить і те, що позивач починаючи з 10 листопада 2015 року перебуває у шлюбі з іншою жінкою. Отже, до даних правовідносин слід застосувати загальні положення цивільного та житлового законодавства, які регулюють відносини власника житла з жильцями, які не є його членами сім`ї. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки факт реєстрації відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає останньому у належному користуванні та володінні майном та враховуючи, що відповідачі вселилися у спірну квартиру не як члени сім`ї позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved