Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

28 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про повернення майна із чужого незаконного володіння, відшкодування за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість (а.с.2-3), які в подальшому уточнив (а.с.59-61; 77-79; 125-127). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його син [PERSON] та невістка [PERSON] з 06 червня 2015 року поселились в будинку за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON], та який було надано нею подружжю безкоштовно для тимчасового проживання. Він, позивач, безкоштовно передав подружжю у тимчасове користування свої меблі та побутові речі. Також у будинку відповідача у справі спільними зусиллями його, позивача, та відповідача [PERSON] були поліпшені побутові умови, а саме: відповідач [PERSON] сплатила за дозвіл за підключення до водогону, за пластикову трубу та лічильник, пластикові вікна та виконала роботи по плануванню ґрунту після виконання земляних робіт; позивач [PERSON] взяв на себе організацію та виконання земляних робіт, кладку цегли, бетонні роботи, сантехнічні роботи та монтаж пластикових вікон, для чого залучив своїх синів, дружину та друзів. Всі перелічені роботи були виконані за усним договором між сторонами у справі, їх конкретну вартість не було встановлено, а зорієнтовано на ринкову ціну. Проте [PERSON] та [PERSON] вирішили розірвати шлюбні відносини та у будинку за адресою: [ADDRESS] більше не проживають. Тому позивач [PERSON] вимагає, щоб відповідач [PERSON] повернула його речі та сплатила кошти за покращення майна, яке ним було виконано і яке неможливо відокремити. В остаточній редакції своїх позовних вимог [PERSON] просить постановити судове рішення, яким відповідно до ст.843 ЦК України встановити суму виконаних робіт позивачем, на яку збільшилася його вартість за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи або запропонованих сторонами в розмірі 14120 гривень; стягнути з відповідача на його користь за поліпшення майна, яке неможливо відокремити, в сумі, на яку збільшилася його вартість, 14120 грн.; стягнути з відповідача на його користь втрачену вигоду за сім місяців використання речей та покращення майна в розмірі 1% від загальної суми 47917 гривень за кожен місяць в розмірі 3354 гривень; зобов'язати відповідача повернути йому холодильник Стінол 250 Q, переданий ним в тимчасове користування подружжю, що мешкало в її будинку за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON]; стягнути на його користь з відповідача вартість душової кабіни (гідробоксу) 10 000 грн. або зобов'язати відповідача придбати йому нову взамін пошкодженої; стягнути на його користь з відповідача вартість нового бачка для унітазу 500 грн. або зобов'язати відповідача замінити на новий розморожений бачок до унітазу; відшкодувати 5000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір за подачу позову 551 грн. та забезпечення позову в розмірі 275,60 грн. (а.с.125-127). У судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги з зазначених у позовних заявах підстав, просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що онука відповідача у справі [PERSON] і його, позивача, син [PERSON], з весни 2015 року по осінь 2015 року проживали з дозволу бабусі [PERSON] [PERSON] у належному останній житловому будинку [ADDRESS] Подружнє життя у дітей не склалося, і приблизно з листопада 2015 року вони стали проживати окремо одне від одного. Коли діти стали жити однією родиною, у нього, [PERSON], з [PERSON] відбувся усний договір про те, що вони створять нормальні побутові умови для проживання дітей у будинку [PERSON]. Він і [PERSON] влітку 2015 року домовилися, що він бере на себе роботи по проведенню каналізації на подвір'ї (викопає вигрібну яму, монтаж каналізаційних труб, розводка труб по будинку), а також по проведенню води у подвір'я і будинок (монтаж водопровідних труб, установка гідробоксу, бойлеру, умивальника, унітазу у ванній кімнаті в будинку). [PERSON] придбала за свої кошти цеглу приблизно на 1 тис. грн., шість пластикових вікон за 6400 грн., інші суми затрат [PERSON] по будинку він не може зазначити суду. Він придбав за свої кошти на загальну суму 33797 грн. для подружжя гідробокс, тумбу-умивальник, унітаз, кухонну витяжку, холодильник «Стінол 250 Q», гостинний гарнітур, комп'ютерний стіл і крісло до нього, світильник. Оскільки майже рік його син і онука [PERSON] не живуть разом, розлучитися офіційно не можуть, бо у них дитина віком до одного року, він вважає, що відповідач як власник будинку, в якому він своєю працею і коштами здійснив певні роботи, у зв'язку з чим збільшилася вартість будинку відповідача, яку неможливо відокремити, повинна йому відшкодувати 14120 грн. вартості цих робіт. Оскільки відповідач користується своїм будинком і його, відповідача, майном, яке відповідач протиправно утримує в своєму будинку, просив стягнути з неї на свою користь 1% вартості втраченої ним вигоди за користування відповідачем належним йому майном в загальній сумі 47917 грн. (14120 грн. вартість робіт + 33797 грн. вартість майна), що в грошовому вираженні становить 3354 грн. за сім місяців. Оскільки відповідач протиправно утримує належне йому, [PERSON], майно, а також враховуючи, що під час передачі частини належного йому майна відповідач створила ганебні для нього умови (виставила майно на вулицю), просив стягнути з неї на свою користь 5 тис. грн. моральної шкоди. Оскільки 15 вересня 2016 року вже під час судового розгляду його позову відповідач передала його сину більшу частину майна, але скло гідробоксу умисно розбите, бачок унітаза розморожений умисно, просив стягнути з відповідача на свою користь вартість гідробоксу 10 тис. грн. і бачка унітазу 500 грн., або зобов'язати відповідача повернути йому непошкоджені гідробокс і унітаз. Серед повернутого йому майна 15 вересня 2016 року нема холодильника «Стінол 250 Q», тому він просить зобов'язати судовим рішенням відповідача повернути цей холодильник йому. У судовому засіданні позивач наполягав, що за його позовними вимогами відповідати повинна саме [PERSON], а не інші особи. Відповідач [PERSON] надала суду свої письмові заперечення проти позову [PERSON] до неї, зазначивши наступне. 15 квітня 2015 року вона дозволила своїй онуці [PERSON] та її чоловіку [PERSON] проживати в її [ADDRESS] Будинок дістався їй у спадок від батьків. [PERSON] обіцяв оплачувати комунальні рахунки кожен місяць, проте оскільки був безробітнім, за комунальні послуги платила вона, [PERSON], що вона підтверджує копіями квитанцій про сплату комунальних послуг. Вона, [PERSON], разом зі своїм чоловіком допомогли подружжю провести воду в будинок. Також знайшли людину, яка погодилась за певну суму допомогти вирити яму під каналізацію та викласти цеглу. Але [PERSON] зробив по-своєму, а саме привіз свого рідного брата [PERSON] з психдиспансера, який знаходиться в м.Гуляйполе, і той почав копати яму. [PERSON] пояснив, що не потрібно тратити гроші, якщо його брат згоден це зробити. [PERSON] проживав з сімейною парою 10 днів. По закінченню своєї роботи його на наступний день відвезли назад в психдиспансер. Потім [PERSON] сплатила за дозвіл за підключення до водогону, за пластикову трубу та лічильник, а також за цеглу, щоб обкласти каналізаційну яму, що також підтверджує копіями квитанцій. Згодом вона разом зі своїм чоловіком допомогти подружжю купити металопластикові вікна і заплатили за їх установку, що підтверджує копією договору №74 від 30 липня 2015 року за оплату та установку вікон. 30 липня 2015 року повинні були установити вікна, проте [PERSON] разом зі своїм чоловіком, приїхавши до будинку, побачили, що їх встановлює [PERSON] разом зі своїм другом, пояснивши, що він сам може це зробити. В період проживання в її будинку [PERSON] зіпсував меблі, які належать їй, [PERSON], а саме платильну шафу, дубовий розкладний стіл, шість м'яких стільців - ці речі ремонту не підлягають, а двокамерний холодильник без її дозволу відвіз своїм батькам. [PERSON] в замін привіз холодильник та гостинний гарнітур, що складається з трьох шаф. Допомагав йому в цьому його товариш [PERSON]. Ремонт в ванній кімнаті відбувався за її, відповідача,кошти. [PERSON] віддав подружжю унітаз, гідробокс та умивальник, тому що ці речі йому не потрібні. Монтаж цих речей подружжя робило удвох. [PERSON] в цьому всьому участі не приймав. Будь-яких Договорів з [PERSON] вона, [PERSON], не укладала - ні усних, ні письмових. [PERSON]І не разу не зателефонував, щоб домовитись про забирання своїх речей та домовитись про відшкодування речей [PERSON], що зіпсував його син. [PERSON]Г згодна віддати речі [PERSON], якщо він відшкодує за її зіпсовані речі. На даний момент вартість цих речей така: платильна тридверна шафа 3000 грн., дубовий розкладний стіл 1500 грн., м'які стільці 6 шт. 1800 грн., двокамерний холодильник - 6000 грн., а всього - 12300 грн. При цьому суду відповідач пояснювала в судовому засіданні, що з позовом до [PERSON] вона звернулася лише щодо її холодильника. У судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON] 05 вересня 2016 року і 29 вересня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. При цьому суду пояснила, що її мати [PERSON] є власницею житлового [ADDRESS] Син позивача у справі [PERSON] і її дочка [PERSON] з дозволу [PERSON] з квітня 2015 року по листопад 2015 року проживали у будинку [PERSON] за вищезазначеною адресою. Бабуся пустила [PERSON] з її тоді ще фактичним чоловіком [PERSON], щоб діти жили окремо від дорослих, щоб їм ніхто не заважав. Діти за квартиру і за комунальні послуги не платили, комунальні послуги оплачувала [PERSON], бо працювала лише [PERSON], а [PERSON] роботи не мав. Дійсно, після того, як в червні 2015 року діти побралися, на подвір'ї і в будинку [PERSON] стали відбуватися роботи з проведення каналізації і підведення води до будинку і в будинок. Але ніяких договорів між [PERSON] і [PERSON] щодо проведення робіт, а тим більше щодо сплати їх вартості, не відбувалося і не могло відбуватися, бо їх родини допомагали дітям облаштувати нормальний побут як всі батьки для всіх своїх дітей. Вона сторонніх людей на подвір'ї [PERSON] не бачила. Певні роботи здійснював [PERSON] - чоловік [PERSON], йому в деяких роботах допомагали друзі. Старший син позивача [PERSON] копав яму під каналізацію, [PERSON] паяв пластикові труби для розводки у будинок, клав б/у плитку на підлозі у ванній кімнаті - це те, що вона, представник відповідача, особисто бачила. Проте, вона категорично заперечує, що будь-які роботи виконував сам позивач у справі. 15 вересня 2016 року, коли вже справа розглядалася в суді, син позивача [PERSON] забрав всі речі і майно, повернення яких вимагає позивач, крім холодильника, оскільки вони погоджуються повернути холодильник лише тоді, коли позивач поверне [PERSON] холодильник, який [PERSON] без її дозволу перевіз до [PERSON] додому. Особисто вона не була присутня при передачі майна [PERSON], її дочка [PERSON] теж не була присутня при цьому, бо була в університеті. [PERSON] теж не приїхав забрати майно, пояснивши, що він у м.Гуляйполе і не може приїхати. Тому твердження про те, що [PERSON] умисно пошкодила скло на гідробоксі і бачок унітазу, є надуманими, бо сам [PERSON] скляною пляшкою гелю розбив скло гідробоксу. Під час передачі майна [PERSON], який приїхав вже «під занавіс» викликав працівників поліції, яким заявив, що його майно умисно пошкоджене. Оскільки переліченими в позові майном і речами [PERSON] особисто не користувалася і не користується, ніяких договір з позивачем не мала, представник відповідача вважає, що позов взагалі пред'явлений до неналежного відповідача, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її чоловік, а [PERSON] - її син. Літом-осінню 2015 року її чоловік [PERSON], обоє її синів [PERSON] і [PERSON] працювали на подвір'ї [PERSON] у [ADDRESS]. Вона, свідок, особисто колотила сапою розчин з цегли і піску в кориті, носила пісок. [PERSON] сам викладав зсередини каналізаційну яму цеглою б/у. Хто купував цеглу, їй невідомо, привозив цеглу від тещі своєї [PERSON]. Два піддони піску привозив її син [PERSON]. Вона знає, що пробивали стіну в будинку, щоб врізатися до центральної каналізації з вулиці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 05 вересня 2016 року пояснив, що позивач у справі - його батько. Відповідач - бабуся його дружини [PERSON]. З квітня 2015 року він і [PERSON] жили однією сім'єю, зареєстрували вони шлюб у червні 2015 року. З квітня 2015 року вони стали жити в будинку [PERSON] по [ADDRESS]. Його батько [PERSON] привіз їм з дружиною душову кабіну, кухонну витяжку, меблі, холодильник. В проведенні на подвір'я і в будинок [PERSON] каналізації і водопроводу йому допомагали його, свідка, батьки і друзі. У будинку [PERSON] кладовку переробили під ванну кімнату, для чого зробили цементу стяжку, поклеїли шпалери, зробили теплу підлогу, зробили розводку труб під унітаз, раковину, пральну машину, замінили вікна на пластикові, відремонтували калітку. Йому допомагали в цих роботах його друзі [PERSON] і [PERSON]. Його батько і мати викладали цеглою каналізаційну яму, проводили воду. Він особисто робив пайку водопровідних труб, викладав плитку на підлозі у ванній кімнаті, клеїв з дружиною шпалери. На яку суму було виконано робіт, він не може пояснити суду. Скільки їм з дружиною подарували на весілля, він не пам'ятає. Гроші на придбання труб, цементу, піску вони і дружина брали з «весільних» грошей, але скільки саме, він не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він влітку 2015 року на належному йому автомобілі з будинку [PERSON] до [ADDRESS] перевозив меблеву стінку, душову кабіну, холодильник, ще якісь речі, але які саме, він вже не пам'ятає. Він знає, що в будинку, куди він перевозив меблі і інше майно, проживали його знайомий [PERSON] зі своєю дружиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з квітня 2015 року разом зі своїм тоді ще фактичним чоловіком стали жити в будинку її бабусі [PERSON] по [ADDRESS]. 06 червня 2015 року вона і [PERSON] зареєстрували шлюб, який не розірваний ще на даний час, оскільки у них є дитина, якій зараз п'ять місяців. Вони стали облаштовувати свій побут, для чого після весілля стали проводити на подвір'я і в будинок воду, одну з кімнат переобладнали під ванну кімнату. Її бабуся [PERSON] з них квартплату не брала, сама сплачувала комунальні послуги, бо офіційно працювала лише вона, свідок, її зарплата була приблизно 1200 грн. на руки. Чоловік офіційно не працював, якісь гроші у нього були на пальне, тютюнові і горілчані вироби, її зарплата йшла на харчі, а коли вона завагітніла - на ліки. Їм на весілля подарували 300 доларів США і близько 9 тис. грн., на ці гроші вона і чоловік купували труби, цемент, пісок, крани, труби на теплу підлогу в ванну. Вигрібну яму їм викопав рідний брат чоловіка Славік, для цього він жив у них тиждень, вона його годувала. Вона з інших людей бачила лише товариша свого чоловіка [PERSON], який допомагав йому у будинку щось робити. [PERSON] вона бачила лише один раз на веранді в будинку бабусі, коли вона приходила додому на обід. Ніяких робіт свекор тоді не робив, просто сидів на дивані. У ванній кімнаті хтось робив цементу стяжку, але хто саме, їй не відомо. Наскільки вона знає, яму вигрібну обкладав зсередини [PERSON], але про будь-яку оплату за це він не вів розмов. Вона з чоловіком клеїли шпалери в залі і на кухні, чоловік сам клеїв шпалери у ванній кімнаті. [PERSON] виклав підлогу у ванній плиткою б/у, частина якої їхня, а частину [PERSON] привіз звідкись. Ніяких розмов про оплату за якісь роботи комусь у них вдома не велося аж по 08 листопада 2015 року, коли вони перестали жити з чоловіком разом у бабусі. Не було до них будь-яких претензій у позивача до бабусі або до неї, свідка, з оплати йому за якісь нібито виконані ним роботи, аж поки бабуся не отримала позовну заяву. [PERSON] весь цей час проживала у [ADDRESS], майном позивача не користувалася, ніяких договір з ним не укладала. [PERSON] не проживає по [ADDRESS] і зараз і не прописана в цьому будинку. В цьому будинку прописана вона, [PERSON]. Вислухав у судовому засіданні позивача, представника відповідача, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч.1 ст.390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Відповідно до ст.390 ч.4 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Відповідно до ст.843 ч.2,3 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. З пояснень у судовому засіданні позивача і представника відповідача, письмових заперечень відповідача, квитанцій про сплату комунальних послуг на а.с.94-96 судом встановлено, і це не заперечувалося сторонами у справі, що відповідач є власницею житлового будинку №109 у с.Пологи Пологівського району Запорізької області. З пояснень у судовому засіданні позивача, представника відповідача і свідків судом встановлено, що син позивача [PERSON] і онука відповідача [PERSON] з квітня 2015 року по 08 листопада 2015 року з усного дозволу [PERSON] проживали у належному останній житловому будинку без плати за квартиру і без оплати комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату за електроенергію, природний газ за травень-листопад 2015 року на а.с.94-96. Судом з пояснень в судовому засіданні сторін і свідків встановлено, що позивач придбав і передав у користування своєму сину і невістці у червні 2015 року гідробокс, тумбу-умивальник, унітаз, кухонну витяжку, холодильник «Стінол 250 Q», гостинний гарнітур, комп'ютерний стіл і крісло до нього, світильник. Ця обставина сторонами у справі не заперечувалася. З розписки на а.с.124 і пояснень у судовому засіданні 29 вересня 2016 року позивача і представника відповідача судом встановлено, що позивачу у вересні 2016 року повернуто перелічене в позові майно, яке, як стверджує позивач, має певні пошкодження - розбите скло гідробоксу і розморожений бачок унітазу. Ця обставина заперечувалася в судовому засіданні представником відповідача, яка стверджувала, що пошкодження зазначені мають місце, проте до цих пошкоджень відповідач [PERSON] не причетна. Судом встановлено, що свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує нормами ЦК України, які регулюють правовідносини, які виникають між сторонами договору підряду (ст.843 ЦК України). Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Судом встановлено в судовому засіданні, що наявність будь-якого договору між сторонами, зокрема договору підряду, з квітня 2015 року по теперішній час, у письмовій або усній формі не укладалося, а тому суд приходить до висновку, що у позивача нема передбачених цивільним кодексом України правових підстав вимагати від відповідача відшкодування виконаних ним в будинку відповідача певних робіт з переобладнання і ремонту надвірних і будинкових робіт в сумі 14120 грн.. До такого висновку суд дійшов і з огляду на те, що жодного належного доказу тому, що всі перелічені позивачем у позові і в судовому засіданні роботи виконувалися саме ним, позивач суду не надав, в тому числі і свідченнями свідків. Оскільки судом встановлено, що позивач передавав належні йому речі і майно не відповідачу у справі, а своїм сину і невістці, відповідач у справі станом на квітень 2015 року не проживала і не була зареєстрована в житловому [ADDRESS] і не проживала в ньому як станом на 08 листопада 2015 року, так і на даний час, що не спростовано позивачем в судовому засіданні, суд вважає, що нема підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] і в частині відшкодування з відповідача на користь позивача втраченої вигоди за користування майном і покращення майна в сумі 3354 грн. за сім місяців, а саме з квітня 2015 року по 08 листопада 2015 року. З цих же самих підстав суд відмовляє позивачу в задоволенні його позовних вимог щодо зобов'язання відповідача повернути йому непошкоджені бачок унітаза і гідробокс або стягнути на його користь з відповідача їх вартість в сумі 500 грн. і 10 тис. грн. відповідно, бо факт користування цим майном відповідачем і факт пошкодження цього майна саме відповідачем не знайшов підтвердження під час розгляду справи в суді. Судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь 5 тис. грн. моральної шкоди, оскільки в розумінні ст.23 ЦК України суд приходить до висновку, що така шкода відповідачем позивачу не спричинена. Разом з тим, оскільки відповідач не заперечує, що холодильник «Стінол 250 Q» на даний час перебуває в належному їй будинку і згідно пояснень у судовому засіданні позивача і представника відповідача судом встановлено, що даний холодильник 15 вересня 2016 року відповідачем або членами її родини позивачу не повернутий, суд вважає за необхідне судовим рішенням зобов'язати відповідача повернути позивачу належний йому холодильник. Заява позивача про звільнення його від сплати судового збору при подачі позову була судом задоволена частково, [PERSON] був звільнений від сплати судового збору до постановлення судового рішення (а.с.23). Позивач сплатив 275,60 грн. судового збору за подачу зави про забезпечення позову (а.с.47) і 551,20 грн. за подачу позову 29 червня 2016 року (а.с.58). Оскільки суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково, суд за правилами ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати ним судового збору при подачі позову пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 275,60 грн. і 275,60 грн. щодо забезпечення позову, а всього 551,20 грн..

Outcome: partial