Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

27 березня 2018 року [PERSON] в особі свого представника предявив вказаний позов, по- силаючись на наступні обставини. 13 березня 2005 року померла його мати [PERSON], а 07 червня 2008 року помер його бать- ко [PERSON], обоє в с.Ройлянка Татарбунарського району Одеської області. Після смерті ма- тері залишилась земельна ділянка площею 6,84 га, після смерті батька залишились земельні ді- лянки площею 3,42 га та 3,44 га, загальною площею 6,86 га, які розташовані на території Жов- тоярської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Вказані земельні ділянки він має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом. Рішенням Татарбунарського рай- онного суду Одеської області у справі № 515/1441/17 від 05.12.2017 р. встановлені факти родин- них відносин між ним та спадкодавцями та належності правовстановлюючого документу помер- лому. Однак, нотаріусом йому вдруге відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звя- зку з відсутністю (ненаданням) правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Про втрату правовстановлюючих документів ним розміщено оголошення в газеті «Татарбунарський вісник». Зважаючи на те, що успадкувати земельні ділянки у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не зявився, сільський голова надав заяву про ро- згляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, у відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не надіслав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого про вадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій паспорту серії КК № 513241 та свідоцтва про народження серії І-ЖД № 503463, вида- ного повторно (а.с.4-5,7), вбачається, що [PERSON] народився 18.02.1964 р. в с.Ройлянка Та- тарбунарського району Одеської області, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Згідно копій свідоцтв про смерть: серії 1-ЖД № 009272 та серії 1-ЖД № 144150 (а.с.8-9), мати позивача [PERSON] померла 13.03.2005 р., батько позивача [PERSON] - помер 07.06.2008 р., обоє в с.Ройлянка Татарбунарського району Одеської області. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 05.12.2017 р., яке набрало чи- нності (а.с.11-12), встановлені факти родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], який помер 07.06.2008 р., як сином та батьком, та між [PERSON] та [PERSON], яка по- мерла 13.03.2005 р., як сином та матірю. Також встановлено факт належності [PERSON] пра- вовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 036873, виданого Жовтоярською сільською радою 22.12.2000 р. на імя [PERSON] Копіями державних актів на право приватної власності на землю серії І-ОД № 036873 та серії І-ОД № 036872 та додатків до них (а.с.13-15,16-18) підтверджується, що земельна ділянка площею 6,84 га, передана у приватну власність [PERSON]; земельна ділянка площею 6,86, яка скла- дається з двох ділянок площею 3,42 га та 3,44 га, передана у приватну власність [PERSON] Зазначені земельні ділянки розташовані на території Жовтоярської сільської ради, цільове призна- чення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Відмова нотаріуса (а.с.19) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] (спадкова справа № 273/2017 від 04.09.2017 р.), який прийняв але не оформив свої спадкові права після померлої [PERSON] з причини відсутності (не надання) правовстановлюючого документу на успадковане майно земельні ділянки. Вартість земельної ділянки площею 6,84 га, що отримана у власність [PERSON], становить 97433 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП «[PERSON]М.» (а. с.20-21). Вартість земельної ділянки загальною площею 6,86 га, яка складається з двох земельних діля- нок 3,44 га та 3,42 га, що отримана у власність [PERSON] становить 97719 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП «[PERSON]М.». (а.с.22-23). Газета Татарбунарский вестник № 12 від 07.04.2018 р. містила оголошення про недійсність державних актів на право приватної власності на землю серії І-ОД № 036873 виданого на імя [PERSON] та серії І-ОД № 036872 виданого на імя [PERSON], що видно з її копії (а.с.31). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право спадкування почерго- во. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом в порядку пер- шої черги після померлих батьків [PERSON] та [PERSON], перешкодою в отриманні по- зивачем свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є те, що оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачено. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спадкові земельні ді- лянки, що залишилися після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved