Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

28.07.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 26 липня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1143, мотивуючи тим, що вони втратили почуття любові і не можуть проживати разом як чоловік та жінка, як подружжя, спільно разом вони не проживають, шлюб фактично несе формальний характер, перебування у зареєстрованому шлюбу порушує її інтереси, від шлюбу дітей не мають, але відповідач не бажає відвідати з нею відділ реєстрації актів цивільного стану для добровільного розірвання шлюбу, тому вона звернулася з цим позовом до суду. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2016 року, який зареєстровано Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1143 (а.с.8). Спільних дітей сторони не мають, про що зазначила позивачка в своїй позовній заяві. Сторони разом не проживають, сумісного господарства не ведуть, зберегти шлюб позивачка не бажає. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч. 3ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивачка наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved