Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

28.01.2021 року [PERSON] , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Галька Назар Олександрович, звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3063 від 16.10.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котюк Іриною Володимирівною про стягнення з [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] суми заборгованості 12481,77 грн. та стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» ЕДРПОУ 34186061 на користь [PERSON] судовий збір та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування вимог позову стороною позивача зазначено, що 24.12.2020 року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження за №63591890 було встановлено, що за матеріалами нотаріальної справи було вчинено виконавчий напис за №3063 від 16.10.2020 року. Так, позивач є боржником за кредитним договором №200124698 від 07.02.2018 року, укладений з ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.05.2019 року по 07.06.2020 року. Сума повної заборгованості складає 11\~631,77 гривень (одинадцять тисяч шістсот тридцять одна гривня 77 копійок) в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 9\~886,19 (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 19 копійок), заборгованість за процентами становить 545,58 гривень (п`ятсот сорок п`ять гривень 58 копійок), плата за пропуск мінімальних платежів становить 1\~200 гривень (одна тисяча двісті гривень 00 копійок). Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, як наслідок , здійснюється неправомірне виконавче провадження щодо вказаного виконавчого напису. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2021 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.25). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.03.2021 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.35). Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, в позовній заяві вказали про розгляд справи без їх участі. Відповідач АТ «Банк Форвард», в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явився, будь-яких заяв або клопотань, відзиву на позов, заперечень проти позову чи письмових пояснень до суду не надавав. Про розгляд справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, до суду повернулися поштові конверти судового відправлення з відповідними відмітками відділення поштового зв`язку «Укрпошта», які свідчать про їх отримання відповідачем (а.с. 33,40). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, належним чином повідомлена про розгляд даної справи судом, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.32) в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явилася, будь-яких заяв, клопотань письмових пояснень, або заперечень проти позову, до суду не надавала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна, належним чином повідомлена про розгляд даної справи судом, про що свідчать рекомендовані повідомлення с позначкою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 30) в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явилася. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України\~для відкладення слухання справи суд не вбачає. Враховуючи зазначене, положення ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалив: провести розгляд справи за відсутності учасників справи, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідачі, як на підставу заперечень на позов,\~ оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2\~ст.76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Котюк Іриною\~Володимирівноюзроблено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь стягувача Акціонерного товариства «Банк Форвард», суму у розмірі 12481,77 грн. (а.с.8). Відповідно до ст.18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до приписів\~ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені «Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України», затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5\~(далі - Порядок». Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.2 «Переліку документів для одержання виконавчого напису», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п.3.5 п.3 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Вчинення виконавчого напису в разі порушення, у тому числі, основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання і боржнику відповідного повідомлення, яке вважається надісланим, якщо є відмітка на такому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 Порядку). При цьому, у разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, він вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №207/1587/16, від 29.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяною Леонідівною 11.11.2020 року була винесена постанови про відкриття виконавчого провадження №63591890 на підставі виконавчого напису №3063 виданого 16.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Котюк Іриною\~ Володимирівною(а.с.7). Акціонерне товариство «Банк Форвард» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяни Леонідівни з заявою про примусове виконання рішення від 04.11.2020 року (а.с.10). Відповідно до положень ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України\~та приписів ст.ст.50,\~87,\~88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Матеріали справи не містять доказів, які свідчать на те, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи, у тому числі, щодо здійснення платежів за ним (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), чи звертався до стягувача за їх витребуванням, як то не міститься і доказів надіслання нотаріусом відповідного повідомлення боржнику. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріусом, який вчинив виконавчий напис не було перевірено безспірності заборгованості чи відповідальності боржника перед стягувачем Акціонерним товариством «Банк Форвард», як правонаступника ПАТ «Банк Форвард», за відповідним Договором, існування якої, фактично заперечується стороною позивача, про що свідчить і звернення сторони позивача з даним позовом до суду, а отже позовна вимога підлягає задоволенню. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, що підтверджуються доказами у їх сукупності: копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2020 року (а.с.7), копією виконавчого напису від 16.10.2020 року (а.с.8), копією заяви (оферти) за №200124698 (а.с.9), копією заяви про примусове виконання рішення (а.с.10). Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Згідно ч.1ст.133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правничу допомогу. Відповідно до положень ч.3, ч.4, ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р., для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару, лише рахунку замало. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Даних, з яких би вбачалось понесення витрат з правничої допомоги у цій цивільній справи та/або пов`язані саме зі наданням правничої допомоги щодо даного відповідача (боржника), детального опису таких витрат, суду надано не було. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат з правничої допомоги. Крім того, згідно квитанції від 28.01.2021 року позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 454,00 грн. (а.с.16). Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 454,00 грн. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: approved