Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

27 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності померлій [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене 28.12.1999 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№ 1-1499, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0573 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно [PERSON] . З метою оформлення своїх спадкових прав, остання звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, однак 14.02.2018 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідченого 28.12.1999 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р.№ 1-1499, яке є правовстановлюючим документом на спадковий будинок, допущена помилка у прізвищі спадкодавця, а саме замість [PERSON] у свідоцтві вказано [PERSON] . В подальшому дане свідоцтво зареєстроване в БТІ за [PERSON] . При цьому, в державному акті на право приватної власності на землю, що виданий на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , прізвище зазначено правильно і власником земельної ділянки є [PERSON] . На думку заявника, помилку у вищевказаному свідоцтві було допущено через неуважність нотаріуса та реєстратора БТІ. Зазначені обставини позбавляють заявника можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, внести зміни до свідоцтва компетентна особа не має можливості, тому посилаючись на вимоги п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, заявник звернулася до суду з зазначеною заявою. 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі. В судове засідання представник заявника не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суду подано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , у відповідності до якого остання померла [INFO] в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.6). Згідно повідомлення стосовно видачі спадщини № 246/02-14 від 14.02.2018 року державним нотаріусом відмовлено заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки в представлених спадкоємцем документах наявні розбіжності у прізвищі спадкодавця і власника (а.с.9). Так, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВЕ №748535, посвідченого 28 грудня 1999 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Шаульською Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1499 (а.с.7), у відповідності до якого [PERSON] являється спадкоємцем спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкове майно, на яке видане вказане свідоцтво складається із житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться: [ADDRESS] . Зазначений в цьому свідоцтві житловий будинок зареєстрований в Новомосковському БТІ на праві приватної власності за [PERSON] та записаний в реєстрову книгу 8 за реєстровим № 1894 від 28.12.1999 року. Поряд з цим, згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , прізвище власника земельної ділянки зазначено вірно [PERSON] (а.с.9). Таким чином, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні «прізвища» особи, щодо якої видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме замість вірного прізвища « [PERSON] » було записано « [PERSON] », а зареєстровано в БТІ за « [PERSON] ». Означені розбіжності перешкоджають заявнику у реалізації її прав, у тому числі на спадкування, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності вказаного свідоцтва спадкодавцю. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Однак, вирішуючи вимоги заявника, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 315 ЦПК України, якою визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВЕ №748535 від 28.12.1999 року належить [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved