Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

28.10.2020 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини, в обґрунтування якого зазначила, що 04.07.2017 року вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 92. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] , який мешкає та перебуває на утриманні позивачки. В серпні 2020 року відповідач залишив родину і став мешкати у [ADDRESS] . Стосунки поступово погіршувалися, починаючи з весни 2019 року, отже сторони припинили будь-які стосунки притаманні подружжю та перестали вести спільне господарство і з тим пір проживають окремо кожен своїм життям. У теперішній час позивачка не працює у зв`язку з доглядом за дитиною. З огляду на викладене вона просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , а також стягнути витрати зі сплати судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у зв`язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 04.07.2017 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 92. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . У теперішній час позивачка не працює у зв`язку з доглядом за дитиною, яка мешкає разом з нею, а тому самотужки не може забезпечити сину достойний рівень життя та забезпечити своє існування. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Статтею 76 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. За статтею 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Статтею 80 СК України встановлено, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивачки та відповідача, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України. Зі змісту наведених законодавчих приписів враховуючи процесуальну поведінку сторін, суд дійшов висновку, що наявні підстави для призначення аліментів на утримання дружини, якими є необхідність виховання малолітньої дитини, якій ще не виповнилось трьох років та неможливість заробляти на її належне матеріальне утримання, забезпечувати себе усім необхідним для проживання. З урахуванням встановлених обставин, які відповідачем не заперечувались та не спростовані, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність призначити аліменти на утримання дружини у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved