Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

29.03.2018 позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», за участю третьої особи - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», з вимогою про визнання припиненими зобов'язань, що виникли з Іпотечного договору від 05.05.2008, та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у визначеному законом порядку здійснити відповідні дії із припинення іпотеки нерухомого майна квартири № 62, загальною площею 45,90 кв.м., що складається з двох кімнат житловою площею 29,50 кв.м., у будинку [ADDRESS] Посилається в позові на те, що 05.05.2008 між ним та АБ «Брокбізнесбанк» був укладений Кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у сумі 25 000,00 доларів США, яки зобов'язався повернути до 10 травня 2013 року. З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору позивачем та банком був укладений Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] загальною площею 45, 90 кв.м., що складається з двох кімнат житловою площею 29, 50 кв.м., яка належить йому на праві власності. Позивач належним чином виконав умови укладеного з банком договору, достроково повернув всю суму кредиту, про що йому банком була видана відповідна довідка. Він неодноразово звертався до банку з вимогою надати нотаріусу повідомлення про зняття заборони відчуження предмету іпотеки та вчинити відповідні дії про зняття заборони відчуження, однак банк його вимоги ігнорує. Виходячи з цього, виконання ним зобов'язань за умовами Кредитного договору, просить задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивач підтримав позовну заяву з підстав, викладених у ній, просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Янович - Бунь І.Б. у судовому засіданні зазначив, що позивач має заборгованість за Кредитним договором в розмірі 606,17 доларів США пені за прострочення платежів, і на дану суму нараховані штрафні санкції. Оскільки позивач відмовляється сплатити вказану заборгованість, представник відповідача вважає, що підстави для зняття заборони відчуження іпотечного майна відсутні. У задоволенні позову просить відмовити. Правом подання відзиву не скористався. Інших заяв по суті від сторін не надійшло. За наслідком судового розгляду суд прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 05.05.2008 між сторонами був укладений Кредитний договір № 08Ф-70, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 25 000,00 доларів США /а.с. 14-17/. В подальшому сторонами було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору від 05.05.2008 /а.с. 18-21/. За умовами вказаного Кредитного договору позивач, як позичальник, зобов'язався повернути кредит до 10.05.2013. З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору від 05.05.2008 між сторонами був укладений Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 45,90 кв.м., що складається з двох кімнат житловою площею 29,50 кв.м., яка належить позивачу на праві власності /а.с. 8-13/. Станом на 03.12.2013 у [PERSON] кредитна заборгованість в АТ «БРОКБІЗНЕБАНК» відсутня, зобов'язання за гарантіями та поруками відсутні, що підтверджується довідкою АТ «БРОКБІЗНЕБАНК» вих. № 2345д-010-05 від 03.12.2013 /а.с. 22/. Вказана обставина встановлена судом та не заперечується представником відповідача, кредит за умовами договору позивач сплатив. Як убачається з матеріалів справи постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 № 45 «Про початок ліквідації ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» в Публічному акціонерному товаристві «БРОКБІЗНЕСБАНК» розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з 11.06.2014 по 10.06.2015 включно. Повідомлення про відкликання ліцензії та ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» із призначенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, офіційно оприлюднено у газетах «Урядовий кур'єр» (№106 (5235) від 14.06.2014) та «Голос України» №113 (5863) від 14.06.2014). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 21.05.2015 №103 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до 10.06.2016 включно. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 02.06.2016 №896 продовжено ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» строком на два роки по 10.06.2018 включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 31.05.2015 року № 2227 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано усі повноваження ліквідатора АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» [PERSON] з 06.06.2017. Виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 07.06.2018 № 1587 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» строком на один рік з 11.06.2018 до 10.06.2019 включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами [PERSON] строком на один рік з 11.06.2018 до 10.06.2019 включно. Судом встановлено і не спростовується сторонами, після виконання позивачем зобов'язань за умовами кредитного договору квартира з Державного реєстру іпотек нерухомого майна банком виключена не була. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За правилами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ч. 5 ст. 3 Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до п. 10.3 Договору іпотеки він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором. За змістом ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Положеннями ст. 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. З довідки відповідача № 2345д-010-05 від 03 грудня 2013 року вбачається, що, прийнявши виконання зобов'язання від позивача, банк погодився, що станом на 03.12.2013 заборгованість позивача перед банком відсутня. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Згідно ч. 3 ст. 44 даного Закону після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Виходячи з цього, виконання позивачем зобов'язань за умовами Кредитного договору,ухилення відповідача від зобов'язання щодо вчинення дій, передбачених законом, для припинення обтяження рухомого майна, переданого в іпотеку, є таким, що безумовно порушує право позивача. За таких обставин вимоги позивача в частині визнання припиненими зобов'язань, що виникли з Іпотечного договору, укладеного 05.05.2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON], є обґрунтованими. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про наявність несплаченого штрафу за договором іпотеки, так як в даному випадку договір іпотеки укладено з метою забезпечення виконання кредитного договору, який позивачем належним чином виконано достроково, що підтверджено стороною відповідача в судовому засіданні. Стосовно зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у визначеному законом порядку здійснити відповідні дії із припинення іпотеки нерухомого майна квартири [ADDRESS], то суд приходить до такого. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон № 4452-VI), який регулює відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, визначено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону). Відповідно до частин першої та другої статті 3 зазначеного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності та перебуває у його господарському віданні. Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд наділений функціями, передбаченими частиною другою статті 4 вказаного Закону, серед яких, зокрема є: акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків; організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку; продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно до статті 47 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Правовий статус уповноваженої особи Фонду передбачено у декількох статтях Закону № 4452-VI. Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 4452-VI Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду. У пункті третьому частини п'ятої цієї статті уповноваженій особі Фонду заборонено давати обіцянки або приймати зобов'язання від імені Фонду без попереднього письмового дозволу. Згідно з частиною восьмою статті 35 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку. Згідно з вимогами частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду. У частині третій названої статті 37 Закону № 4452-VI вказано, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. У частині п'ятій статті 45 Закону № 4452-VI передбачено, що кредитори заявляють свої вимоги до банку саме уповноваженій особі Фонду лише у разі її призначення та делегування Фондом повноважень щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду за своїм правовим статусом є представником Фонду, який діє у межах повноважень, наданих Фондом, за що від Фонду отримує визначену Фондом оплату, несе відповідальність перед Фондом, тоді як перед сторонами правовідносин за дії такої особи відповідальність несе Фонд. У пункті 1 статті 48 Закону № 4452-VI передбачено повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банку, а саме Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі. Повноваження, передбачені у частині другій статті 37 Закону № 4452-VI, Фонд не втрачає і на стадії ліквідації неплатоспроможного банку, що підтверджено у статті 48 зазначеного Закону. Усі повноваження, передбачені як у статті 37, так і статті 48 Закону № 4452-VI Фонд може реалізувати самостійно або делегувати їх уповноваженій особі Фонду. Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду у частині реалізації повноважень Фонду щодо банку, до якого застосовано тимчасову адміністрацію, виконує повноваження органу управління останнього, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, та повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов'язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним із яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів. Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі (у справах позовного провадження) є позивач і відповідач. Відповідно до частини другої зазначеної статті позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, який представляє Фонд у межах делегованих Фондом повноважень, така уповноважена особа не може бути стороною у справі. Відповідний правовий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 761/4442/17. Таким чином, заявлена позивачем вимога в частині зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у визначеному законом порядку здійснити відповідні дії із припинення іпотеки нерухомого майна квартири № [ADDRESS] не підлягає задоволенню, оскільки суд не вправі зобов'язати уповноважену особу вчинити дії за відсутності делегованих їй повноважень на це, а також того, що уповноважена особа взагалі не може бути стороною у справі, а в спірних правовідносинах, що розглядаються, уповноважена особа Фонду визначена третьою особою у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З урахуванням часткового задоволення позову із відповідача ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial