Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

29.07.2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що позивач є власником квартири № 186, яка розташована за адресою: м. Краматорськ, вул. Л. Бикова, 1. Окрім в даному будинку значиться зареєстрованою відповідачка - [PERSON] колишня співмешканка та її дитина. З 2013 року відповідачка та її дитина у належній йому квартирі не мешкають, іх речей у квартирі немає, комунальні послуги вона не сплачує. Місце знаходження відповідачки та її дитини невідоме. В добровільному порядку відповідачка з дитиною з реєстрації не знімається. У зв'язку з реєстрацією відповідачки у належному йому на праві приватної власності квартирі, позивач змушений нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири та не має змоги вільно розпоряджатися належним йому майном. Вказане змушує його звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач просить визнати [PERSON] та її неповнолітню дитину такими, що втратили право на користування квартирою № 186 по вул. Л. Бикова, 1 в м. Краматорську Донецької області. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник органу опіки та піклування Краматорської міської ради до суду не зявився, надала суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності та що проти позову не заперечує. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до договору купівлі-продажу, позивач є власником зазначеної вище квартири (а.с.6). Відповідно до довідки з місця мешкання, відповідачка зареєстрована у квартири позивача (а.с.7). Відповідно до акту ЖБК «Космос 26», відповідачка в зазначеній квартирі не проживає з 2013 року (а.с. 5). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у скоєнні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.107 Житлового кодексу України, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та члена його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому же населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] тривалий час не проживають, їх речей в ній немає, тому відповідачку та її доньку можливо визнати такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved