Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

28 липня 2016 року до Якимівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя в якому зазначав, що 31 грудня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб зареєстрований Подільським відділом РАГС м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу, зроблено запис №667. Під час шлюбу ними було майно, яке на цей час належить на праві спільної сумісної власності, а саме: м'які меблі - куточок «Лаура» та два крісла «Аркадія» на загальну суму 4918 грн.; телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta, вартістю 3413 грн. 28 коп.; пилосос марки «SAMSUNG VC» 68144, №81 В 41006054, вартістю 431грн.; DVD плеєр «PHILIPS» 3012, вартістю 599 грн.; музичний центр «Pannasonik», вартістю 999грн.; холодильник «ARDO» CO-24/12 BA-2H, вартістю 2349 грн.; тумба для ТВ ЛДСП, вартістю 250 грн.; дверне полотно «Camden», вартістю 454, 32 грн.; витяжка «Whirpool», вартістю 430 грн.; набір інструментів: шліфовальна машина кутова PWS6-115 «Bosch», вартістю 403,78 грн.; кухонні меблі, вартістю 1500 грн. Посилаючись на ті обставини, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, просила суд поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, визнавши за нею право особистої власності на пилосос марки «SAMSUNG VC» 68144, №81 В 41006054, м'які меблі - куточок «Лаура» та телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta. 03 листопада 2016 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В позові зазначає, що у провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вищезазначений позов обґрунтовано тим, що 31 грудня 1991 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Подільським відділом РАГС м. Києва. Під час такого шлюбу відповідачами було придбано майно, що начебто належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: м'які меблі - куточок «Лаура» та два крісла «Аркадія» на загальну суму 4918 грн.; телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta, вартістю 3413 грн. 28 коп.; пилосос марки «SAMSUNG VC» 68144, №81 В 41006054, вартістю 431грн.; DVD плеєр «PHILIPS» 3012, вартістю 599 грн.; музичний центр «Pannasonik», вартістю 999грн.; холодильник «ARDO» CO-24/12 BA-2H, вартістю 2349 грн.; тумба для ТВ ЛДСП, вартістю 250 грн.; дверне полотно «Camden», вартістю 454, 32 грн.; витяжка «Whirpool», вартістю 430 грн.; набір інструментів: шліфовальна машина кутова PWS6-115 «Bosch», вартістю 403,78 грн.; кухонні меблі, вартістю 1500 грн., а всього на загальну суму 15 765 грн. 38 коп. Вищезазначене майно [PERSON] просить поділити в порядку поділу спільного майна подружжя. Проте, він не погоджується з таким розподілом майна, та як син подружжя відповідачів [PERSON], заявляє самостійні вимоги на майно: телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta, який коштує 3 413 грн. 28 коп., оскільки такий було подаровано йому відповідачами спільно на День народження. Відповідно такий телевізор є його особистою приватною власністю, проте відповідачі не визнають даний факт, оскільки як вбачається з первісного позову по даній справі просять суд поділити його виключно між ними в порядку поділу спільного майна подружжя. В зв`язку з викладеним просив суд визнати за ним право власності на телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta, який коштує 3 413 грн. 28 коп. 21 листопада 2016 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договорів недійсними, поділ майна в натурі та визнання права власності. В позові зазначено, що у провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває справа за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON] та до [PERSON] про визнання права власності. Вищезазначений позов обґрунтовано тим, що 31 грудня 1991 року між нею і [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС Подільського РУЮ у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження 31 грудня 1991 року зроблено запис за № 667. Під час шлюбу ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке подружжя бажає поділити в порядку поділу спільного майна подружжя, проте [PERSON], син подружжя, має самостійні вимоги на частину такого майна, зокрема телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta, який коштує 3 413 грн. 28 коп., оскільки такий начебто було подаровано йому на день народження. Крім вищезазначеного телевізора, за час спільного подружнього життя, [PERSON] подарував [PERSON] й інше спільне-сумісне майно, зокрема нерухоме майно, шляхом укладення договорів дарування, а саме: договір дарування житлового будинку від 18.09.2013 р., реєстраційний № 977, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 18.09.2013 р., реєстраційний № 975, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 11.09.2013 р., реєстраційний № 963, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 05.09.2013 р., реєстраційний № 934, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 11.09.2013 р., реєстраційний № 961, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Всі вищезазначені договори дарування укладалися з її згоди, проте під впливом обману. Так надаючи згоду на дарування спільної сумісної власності вона вважала що нерухоме майно, яке було подаровано, придбалось за кошти, які [PERSON], будучи її чоловіком, заробив тобто за спільні-сумісні кошти. Проте як їй стало відомо тепер практично все вищезазначене нерухоме майно було придбано на кошти, які їй подарували батьки, а [PERSON] скористався ними для придбання нерухомості потайки від неї та приховував від неї ці обставини, коли вона надавала згоду на укладення оскаржуваних Договорів. Крім того, звертає увагу на ті обставини, що тільки ? житлового будинку була придбана за їх спільні кошти, тобто за кошти, які перебували у їх спільній сумісній власності. Враховуючи вищенаведене, вважає, що ? частина житлового будинку, яка була придбана за її власні кошти, є її особистою приватною власністю. З іншого боку, враховуючи те, що інша ? частина житлового будинку була придбана за спільні з [PERSON] кошти, тобто за кошти які перебували у спільній сумісній власності, то така інша ? частина житлового будинку була їх спільною сумісною власністю на момент укладення договору дарування, що відповідає вимогам ст.ст. 60, 61 СК України. Таким чином , спірний житловий будинок в цілому належить їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності, що відповідає вимогам ст.ст. 355, 356 ЦК України. Слід враховувати, що можливість поділу вказаного спірного житлового будинку підтверджується двома Технічними паспортами, виготовленими експертом [PERSON] 12.10.2016 р. (інв. справа №№ 016.06-10 та 016.07-10) (на день їх виготовлення, спірний житловий будинок було умовно поділено на два під літерами «А» та «Б») та Висновком щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна № 09/16 від 12.10.2016 р. (копій яких додаються). Відповідно, до довідки № 363, виданої виконавчим комітетом Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської обл. від 01.11.2016 р. (копія додається) спірному житловому будинку, після його поділу будуть присвоєні дві поштові адреси, а саме: Київська обл., Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4 та Київська обл., Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 6. В зв`язку з викладеним просила суд визнати недійною згоду [PERSON], надану, відповідно до заяви, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 05.09.2013 року за реєстровим № 931 на укладення договору дарування житлового будинку від 18.09.2013 року, реєстраційний № 977, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на укладення договору дарування земельної ділянки від 18.09.2013 року, реєстраційний № 975, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на укладення договору дарування земельної ділянки від 11.09.2013 року, реєстраційний № 963, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на укладення договору дарування земельної ділянки від 05.09.2013 року, реєстраційний № 934, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та на укладення договору дарування земельної ділянки від 11.09.2013 року, реєстраційний № 961, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати недійним договір дарування житлового будинку від 18.09.2013 року, реєстраційний № 977, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати недійним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер САМ № 094605, індексний № 29990730, видане Державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської обл. [PERSON] від 25.11.2014 року. Визнати недійним договір дарування земельної ділянки від 18.09.2013 року, реєстраційний № 975, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати недійним договір дарування земельної ділянки від 11.09.2013 року, реєстраційний № 963, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати недійним договір дарування земельної ділянки від 05.09.2013 року, реєстраційний № 934, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати недійним договір дарування земельної ділянки від 11.09.2013 року, реєстраційний № 961, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, кадастровий номер: 3222282802:02:001:0031, загальна площа: 0,2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, кадастровий номер: 3222282802:02:001:0027, загальна площа 0,1734 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, кадастровий номер: 3222282802:01:337:0002, загальна площа 0,2400 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна. Кадастровий номер: 3222282802:02:001:1031, загальна площа 0,1195 га цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Припинити право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4. загальна площа: 831,8 м?, житлова площа: 499,5 м? (номер запису про право власності: 2540680, Державний реєстратор: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: САМ № 094605, видане 25.11.2014 року, реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області). Визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4. Поділити в натурі житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4, загальна площа: 291,9 м?, житлова площа: 164,0 м?. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 6 Загальна площа: 280,2 м?, житлова площа: 224,0 м?. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовом підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заявлені вимоги [PERSON] визнав повністю не мав заперечень проти їх задоволення. Позов третьої особи [PERSON] визнав та не мав заперечень проти його задоволення. В судове засідання третя особа [PERSON] та його представник не з`явились надали письмову заяву про визнання заявлених [PERSON] вимог, просили провести судовий розгляд за їх відсутності на задоволенні заявлених ними вимог наполягали. Судом встановлено, що 31 грудня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований Подільським відділом РАГС м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу, зроблено запис №667. Під час шлюбу ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: м'які меблі - куточок «Лаура» та два крісла «Аркадія» на загальну суму 4918 грн.; телевізор марки «SAMSUNG» Cs-29 K3Wta, вартістю 3413 грн. 28 коп.; пилосос марки «SAMSUNG VC» 68144, №81 В 41006054, вартістю 431грн.; DVD плеєр «PHILIPS» 3012, вартістю 599 грн.; музичний центр «Pannasonik», вартістю 999грн.; холодильник «ARDO» CO-24/12 BA-2H, вартістю 2349 грн.; тумба для ТВ ЛДСП, вартістю 250 грн.; дверне полотно «Camden», вартістю 454, 32 грн.; витяжка «Whirpool», вартістю 430 грн.; набір інструментів: шліфовальна машина кутова PWS6-115 «Bosch», вартістю 403,78 грн.; кухонні меблі, вартістю 1500 грн., а всього на загальну суму 15 765 грн. 38 коп. Крім того встановлено, що за час перебування в шлюбі [PERSON] подарував [PERSON] наступне нерухоме майно шляхом укладання договору дарування, а саме: договір дарування житлового будинку від 18.09.2013 р., реєстраційний № 977, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 18.09.2013 р., реєстраційний № 975, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 11.09.2013 р., реєстраційний № 963, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 05.09.2013 р., реєстраційний № 934, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування земельної ділянки від 11.09.2013 р., реєстраційний № 961, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Як зазначає [PERSON] в своєму позові вказані договори дарування були укладені під впливом обману. Так, практично все вищезазначене нерухоме майно було придбано на кошти її батьків, а [PERSON] скористався ними для придбання нерухомості не повідомивши її про ці обставини. Разом з цим, ? житлового будинку за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4. загальна площа: 831,8 м?, житлова площа: 499,5 м? була придбана ними за спільні кошти, тобто за кошти, які перебували у спільній сумісній власності. Зазначені обставини визнані сторонами та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 60 КК України. Відповідно до ст 230 ЦК України, - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Частина 1 статті 229 ЦК України передбачає, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до вимог ст. ст. 60, 63, 65 СК України майно подароване [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя. Відчуження цінного майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, одним із них без згоди на те іншого з подружжя є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Згідно до норм цивільного та сімейного законодавства України правочини щодо нерухомого та деяких видів рухомого майна мають бути нотаріально посвідчені і (або) підлягають державній реєстрації. Так, нотаріальної форми та державної реєстрації потребують договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку, квартири або іншого нерухомого майна (ст. 657 ЦК України). Нотаріальної форми потребують договір дарування нерухомої речі (ст. 719 ЦК України), спадковий договір та заповіт подружжя (ст. ст. 1304, 1243, 1247 ЦК України); шлюбний договір (ст. 94 СК України) тощо. З урахуванням особливого значення майна, яке передається за такого виду правочинами (за такими, що потребують нотаріального посвідчення та/або державної реєстрації), згода другого з подружжя на їх укладення має бути нотаріально засвідчена (ч. 3 ст. 65 СК України). Стаття 65 СК України розповсюджується як на випадки відчуження, так і на випадки придбання майна одним з подружжя. Такий висновок випливає з аналізу норм цивільного та сімейного законодавства України. Зокрема в ст. 177 ЦК України сказано, що обєктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші. Речі, а також сукупність речей складають поняття «майно», яке визначене в ст. 190 ЦК України. Таким чином, згідно з цивільним законодавством, гроші це різновид майна. В ст. 65 СК України сказано про розпорядження майном подружжя. З цього можна зробити лише один висновок розпорядження майном подружжя означає і розпорядження спільними грошовими коштами подружжя. Придбання майна це зворотна сторона розпорядження грошовими коштами подружжя. Виходячи з цього, можна зробити висновок, що подружжя за взаємною згодою мають вирішувати питання щодо розпорядження не лише речами, а й спільними грошовими коштами. Правочини щодо придбання майна, які потребують нотаріального засвідчення, один з подружжя може здійснювати лише з письмової та нотаріально засвідченої згоди другого з подружжя. З урахуванням цього нотаріуси вимагають згоду другого з подружжя не лише у разі продажу, а й у випадку набуття майна подружжям. Таким чином оскаржувані договори підлягають визнанню недійсними, як такі, що були укладені без згоди іншого з подружжя згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України у поєднанні з ст. 65 Сімейного кодексу України, адже для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. При цьому коли така згода визнається судом недійсною, то й правочини вчинений на її підставі також визнаються недійсними. При цьому слід враховувати, що вказане нерухоме майно було придбане [PERSON] за власні кошти [PERSON], тобто, за кошти, які були її особистою приватною власністю, і тільки ? житлового будинку була придбана за кошти, які перебували у спільній сумісній власності подружжя [PERSON]. Частиною 7 ст. 57 СК України, встановлено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Крім того, зазначене відповідає Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі по тексту Постанова), в абз. 2 частини 24, якою зазначено: «Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто;…». Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи зазначене та те, що інша ? частина житлового будинку є нашою з Відповідачем 2 спільною сумісною власністю, вважаю, що дарування вказаної частини житлового будинку Відповідачем 2 Відповідачу 1 було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства України. Тобто спірний житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4. в цілому належить подружжю [PERSON] на праві спільної часткової власності, що відповідає вимогам ст.ст. 355, 356 ЦК України. Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Враховуючи тіобставини, що [PERSON] не дійшла згоди з [PERSON] щодо поділу їх спільного майна, її право власності на нерухоме майно, а саме, на частину житлового будинку, підлягає захисту в судовому порядку. Встановлюючи право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ч. 1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Після поділу нерухомого майна що є у спільній частковій власності (за аналогією зі ст. 364 ЦК України) право спільної часткової власності припиняється, а отже, обом Співвласникам має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Вищезазначене узгоджуються з нормами статей\~316,\~317, частинами першою, другою статті\~376 ЦК України. Слід зазначити, що можливість поділу вказаного спірного житлового будинку підтверджується двома Технічними паспортами, виготовленими експертом [PERSON] 12.10.2016 р. та Висновком щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна № 09/16 від 12.10.2016 р. Відповідно, до довідки № 363, виданої виконавчим комітетом Гребенівської сільської ради Кагарлицького району Київської обл. від 01.11.2016 р. (копія додається) спірному житловому будинку, після його поділу будуть присвоєні дві поштові адреси, а саме: Київська обл., Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 4 та Київська обл., Кагарлицький район, с. Юшки, вул. Шурухіна, буд. 6. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом та її вимоги за зустрічним позовом, враховуючи визнання позову відповідачами, підлягають повному задоволенню. Щодо позову третьої особи [PERSON], суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки останнім не надано належних доказів на підтвердження обставин викладений його позові, щодо належності йому спірного майна. На підставі викладеного, ст.ст. 57,60,65,69 СК України, ст.ст. 203,215,229,230,325, 355, 356 ,364,367, 369 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, ч.3 ст. 209, 212,213-215 ЦПК Україна суд,-

Outcome: approved