Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

28 грудня 2017 року заявник звернувся до суду, з уточненою в подальшому заявою, про встановлення місця відкриття спадщини та спадкоємців, що фактично прийняли спадщину. У відповідній заяві [PERSON] зазначив, що [INFO] року помер його батько - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку розташованого в [ADDRESS], що належав покійному на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.1983 року посвідченого нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON], які прийняли спадщину за законом разом із заявником відповідно до заведеної спадкової справи №200/2015. Після звернення заявника до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину йому роз'яснено про необхідність надати до нотаріальної контори довідки про постійне місце проживання та про склад сім'ї померлого на день його смерті. Отримати вказані документи в Березнегуватській селищній раді заявник не може через відсутність будинкової книги на будинок, в якому проживав та був зареєстрований його батько до дня смерті. В зв'язку з цим встановити місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] та осіб, що прийняли спадщину після його смерті в іншому, окрім судового порядку неможливо. В судове засідання заявник та його представник [PERSON] (за довіреністю) надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили, відзив на заяву неподали. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 247, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року помер батько заявника, [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.10.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами житловою площею 15,5 кв.м, розташований по [ADDRESS], який за життя належав йому на підставі договору купівлі-продажу укладеного 15 листопада 1983 року та посвідченого державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області 15.11.1983 року і зареєстрованого у реєстрі за №863 (а.с.6). Рішенням 1 сесії сьомого скликання Березнегуватської селищної ради Миколаївської області №6 від 13 листопада 2015 року [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] без зміни нумерації будівель (а.с.7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст.1261 зазначеного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.12.1980 року відділом ЗАГС Березнегуватського райвиконкому Миколаївської обалсті підтверджується, що покійний [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.5). Частини 1 та 3 ст.1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1270 ЦК України). З копії спадкової справи №200/2015, зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 58030342 слідує, що із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися син померлого [PERSON], дружина померлого [PERSON] та їх донька [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заявнику відмовлено у зв'язку з відсутністю довідки про постійне місце проживання та про склад сім'ї померлого на день його смерті, які заявник не має змоги надати через відсутність будинкової книги на будинок, який належить спадкодавцю, в зв'язку з чим йому запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини та спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] (а.с.24, 25, 26, 27, 34). На день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку по [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] та донькою [PERSON], що підтверджується довідками про реєстрацію їх місця проживання (а.с.46,52, 53). Згідно із п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 (в редакції від 25.05.1998 р.): «Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття». На підставі викладеного, враховуючи, що встановлення факту місця відкриття та прийняття спадщини після смерті спадкодавця необхідно заявнику для подальшого оформлення його спадкових прав, суд доходить висновку, що вказана заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved