Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

28.03.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про підвищення розміру стягуваних аліментів. В позовній заяві вказує, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2005 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі твердої грошової суми 200 грн. Між тим, грошових коштів, що стягуються з відповідача згідно рішення суду, позивачці не вистачає для утримання дитини, оскільки значно збільшився прожитковий мінімум, крім того відповідач обіцяв добровільно додатково надавати кошти на утримання дитини. Крім того відповідач навіть у сумі 200 грн. аліменти не сплачує. В зв'язку з чим, [PERSON] просить змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], зі 200,00 грн. щомісячно на стягнення аліментів в розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 29.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та по справі призначено перше судове засідання. В перше судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач в перше судове засідання не з'явився, через що ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 року розгляд справи було відкладено. Відповідач в судове засідання 29.05.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2005 року з [PERSON] щомісячно стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., починаючи з 10.05.2005 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Як вбачається з копії довідки Долинського РВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області № 95 від 07.03.2018 року боржником аліменти не сплачуються. Заборгованість по аліментам становить станом на 01.03.2018 року 20756 грн. (а.с.6). Так, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи неподання відповідачем доказів неможливості сплати аліментів на дитину у визначеному Законом розмірі, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме з 200 грн. на стягнення аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів. Згідно зі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved