Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

29.07.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 17 травня 2016 року він купив у відповідача автомобіль ВАЗ -21063 за ціною 30000 грн., про що відповідач надав розписку про отримання грошей та передав йому автомобіль, ключі від нього і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зобовязавшись при цьому в строк до 1 липня оформити договір купівлі-продажу належного йому автомобіля у нотаріальній конторі або у сервісному центрі. 01.07.2016 року він звернувся до відповідача з проханням приїхати до м. Волноваха та оформити договір купівлі-продажу автомобіля, на що останній відповів, що у нього відсутні грошові кошти (домовлялися витрати за його рахунок) та коли збере необхідну суму тоді й оформить. Вони з відповідачем домовились відносно усіх істотних умов договору, що підтверджується написаною відповідачем розпискою, вважає що відбулось повне виконання договору обома сторонами, але відповідач ухиляється від встановленого законом порядку укладення договору. За таких обставин просить суд визнати угоду купівлі-продажу дійсною та визнати за ним право власності на автомобіль. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із пояснень позивача та його представника між сторонами по справі було укладено угоду, відповідно до якої позивач придбав у відповідача автомобіль марки ВАЗ-21063, 1990 року випуску, двигун №1294 СИВ, шасі (кузов) №ХТА 210630 L 2306824, р/номер [NUMBER], зареєстрований на імя відповідача. Під час укладання угоди, 17.05.2016 року, позивачем було сплачено відповідачу 30 тис. грн., про що складено розписку. В свою чергу відповідач передав позивачу автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля та зобовязався до 01.07.2016 року за свої кошти укласти з позивачем договір купівлі-продажу автомобіля у встановленому законом порядку, а саме через нотаріальну контору або сервісний центр. Позивач забрав автомобіль та став ним користуватися у своїх цілях, вважав його своєю власністю. Після спливу строку, зазначеного у розписці, позивач звернувся до відповідача з приводу укладення договору купівлі-продажу автомобіля, але відповідач повідомив, що у звязку із відсутністю у нього грошових коштів, він не має можливості укласти договір для подальшого переоформлення права власності на імя позивача. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього повну грошову суму. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Вимогами ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Із вимог ст. 344 ЦК України слідує, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації звязку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобовязання доставки. Судом встановлено і встановлене не заперечується відповідачем автомобіль останнім було передано позивачу, який до наступного часу перебуває у його володінні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Умови договору від 17.05.2016 року сторонами виконані у повному обсязі за виключенням нотаріального посвідчення і суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на автомобіль, оскільки він набув право власності на законних підставах. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 гр. 20 коп., оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved