Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

28 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив встановити, що [PERSON], який помер 25 січня 2003 року є його батьком, а також визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Бір по вул. Лісова, 9, Зарічненського району, Рівненської області після смерті його батька [PERSON] На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 25 січня 2003 року помер його батько [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Бір по вул. Лісова, 9, Зарічненського району, Рівненської області. Він є спадкоємцем за законом, та прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Оскільки свідоцтво про смерть його батька видане на імя [PERSON], а не [PERSON], як про це зазначено в його свідоцтві про народження та паспорті, він не може реалізувати спадкові права. Покликаючись на те, що він не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушений звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримав повністю з підстав викладених позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов визнав. Суду пояснив, що є внуком спадкодавця, та відповідно племінником позивача [PERSON], на спадщину не претендує, просив позов задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2003 року помер батько позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 123918, виданого 26 січня 2003 року Серницькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області (а.с.10). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 9 на вул. Лісова, с. Бір, Зарічненського району, Рівненської області (а.с.14-16), та виписки з погосподарської книги № 1 особовий рахунок № 38 від 17 травня 2016 року за № 3660 Серницької сільської ради, власником будинку зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.33). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] є батьком позивача [PERSON] Даний факт родинних відносин стверджується довідкою виконавчого комітету Серницької сільської ради Зарічненського району, Рівненської області від 21 квітня 2016 року № 3254, про те, що [PERSON] та [PERSON], який помер 25 січня 2003 року є одна і таж сама особа (а.с.8). З копії повторного свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 239042, виданого 22 березня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції у Рівненській області вбачається, що батьком позивача записаний [PERSON] (а.с.7). З дослідженого в ході судового розгляду паспорта громадянина України СР 684541, виданого 14 липня 2000 року Зарічненським РВ УМВС України в Рівненській області по батькові позивача записано як Лукашович (а.с.4). Окрім цього, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 2004 року, виданого державним нотаріусом Зарічненської державної нотаріальної контори на грошовий вклад з належними відсотками, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 25 січня 2003 року є позивач [PERSON] (а.с.17). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON], який помер 25 січня 2003 року був батьком позивача [PERSON] Таким чином позивач [PERSON] згідно ст. 529 ЦК Української РСР (який був чинний на час виникнення спадкових правовідносин) є спадкоємцем першої черги за законом. Статтею 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 17 травня 2016 року № 01-16/161 видно, що після смерті [PERSON], який помер 25 січня 2003 року, Зарічненською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу 27 лютого 2004 року за № 39, єдиним спадкоємцем по даній справі є [PERSON] на імя якого 22 березня 2004 року було видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на грошові заощадження (а.с.34). У відповідності до ч. 1 ст. 561 ЦК Української РСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 14 квітня 2016 року державний нотаріус Зарічненської державної нотаріальної контори Рівненської області відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с. Бір, вул. Лісова, 9 Зарічненського району, Рівненської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документа на цей житловий будинок (а.с.12). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 548, п.1 ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 561 ЦК Української РСР, ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved