Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

29.04.2015 року позивач КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надання послуг з централізованого опалення в розмірі 1449,20 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Він є споживачем послуг по теплопостачанню, які надає позивач. Відповідач повинен оплачувати житлово-комунальні послуги згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у строки встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» своєчасне укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача та статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Але споживач порушив свої обовязки щодо проведення щомісячних розрахунків за теплопостачання, внаслідок чого станом на 22.09.2015 року утворилась заборгованість в сумі 1449 грн. 20 коп. за послуги з централізованого опалення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, у відповідності до ч. 5, ч.6 ст. 74 ЦПК України, про причину неприбуття не повідомив, тому суд з усної згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача, про що судом прийнято усну ухвалу від 23.09.2015р., що занесена до журналу судового засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5545 від 23.06.2000 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 65/15 від 14.07.2000 року, що підтверджується також інформацією КП «Ізмаїльське МБТІ» від 17.08.2015 року № 1021. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України та п.п.30, 31 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення споживач зобовязаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, тощо); 2) послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на надання послуг, контроль виконання умов договору, тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення спроможності несучих елементів конструкції, тощо). Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» своєчасне укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача Відповідно до зазначених норм закону споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними. Згідно даних особового рахунку № 1908 станом на 26.05.2015 року за квартирою № 11 в будинку № 103 по вул. Кишинівській в м. Ізмаїлі значиться заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 1449 грн. 20 коп. Розрахунок оплати за надані послуги з централізованого опалення проводиться згідно тарифам, затвердженим рішеннями виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1 від 06.01.2011 року, витягу з постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 146 від 17.10.2014 року. В свою чергу тарифи на теплову енергію сформовані на підставі ст.ст. 5,6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року № 715, Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р., Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У відповідності до рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради від 06.01.2011року № 1 затверджено двоставковий тариф на послугу з централізованого опалення для населення, який складається з умовно-постійної величини та умовно-змінної. Рішення щодо введення двоставкового тарифу не скасовані та є діючими. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача вказаної суми. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved