Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

28.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 1 028 872 грн. 00 коп. інфляційні витрати з 18.02.2009 року по 31.01.2017 року, 187 753 грн. 59 коп. 3% річних від простроченої суми з 18.02.2009 року по 31.12.2016 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 12.03.2004 року він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.05.2004 року. Пізніше, позивач надав відповідачу 10 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 12.06.2004 року, ще 10 000 доларів США, що підтверджується також розпискою від 22.05.2005 року, та 22 150 доларів США. Вказує, що 12.06.2006 року відповідач надав позивачу ще одну розписку, в якій відповідач об»єднав всі свої борги. Зазначає, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.02.2009 року по справі № 2-207/09 з відповідача стягнуто 792 179 грн. 23 коп. коштів та 30 грн. судових витрат. Однак відповідач ці кошти не повернув. Тому, посилаючись на норми цивільного законодавства України, позивач просить стягнути з [PERSON] інфляційні витрати в розмірі 1 028 872 грн. 00 коп. з 18.02.2009 року по 31.01.2017 року, 3% річних в розмірі 187 753 грн. 59 коп. з 18.02.2009 року по 31.12.2016 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити, з підстав, викладених в позові. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.19). Тому, враховуючи, що, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, явка до суду є правом, а не обовязком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже, зі згоди позивача, вважає за можливе вирішити справу з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.02.2009 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - задоволений, та з [PERSON] на користь позивача стягнуто грошові кошти в розмірі 792 179 грн. 23 коп. та судові витрати в розмірі 30 грн., що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 5) Також, судом встановлено, що відповідач на момент розгляду справи в суді взяті в борг грошові кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин та беручи до уваги наявний в матеріалах справи і неоспорений відповідачем, розрахунок вищезгаданих нарахувань (а.с.1-2), суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення коштів підлягають задоволенню і стягненню з відповідача коштів в сумі 1 028 872 грн. 00 коп. інфляційні витрати з 18.02.2009 року по 31.01.2017 року та 187 753 грн. 59 коп. 3% річних від простроченої суми з 18.02.2009 року по 31.12.2016 року. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений, в розмірі 8 000грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved