Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

28.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS], у зв’язку з тим, що вони є членами сім’ї колишнього власника вказаного житла, та з моменту придбання будинку 15.11.2018 року відповідачі не проживають за цією адресою без поважних причин. Ухвалою суду від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Відповідачі до судового засідання не з’явилися, причин неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (шляхом направлення судових повісток та шляхом публікації оголошень про виклик до суду на сайті Судової влади). Відзив на позов не надано. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145556580 від 15.11.2018 року сформованого приватним нотаріусом Подоляк В.Л Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області, позивачу на підставі договору купівлі-продажу №420 від 15.11.2018 року належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 21.02.2018 року, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], має такий склад сім’ї: [PERSON], [INFO], (син), [PERSON], [INFO] (не родич), [PERSON], [INFO] (не родич), [PERSON], [INFO] (не родич). Відповідачі зареєстровані у спірному житловому будинку до дати придбання будинку позивачем, але не проживають у будинку, що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до роз’яснень, які містяться в п. 34 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що право позивача щодо володіння спірним будинком порушується відповідачами, які втратили право користування спірним житлом внаслідок припинення права власності на житлове приміщення попереднього власника житла, членами сім’ї якого вони є, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved