Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

27 серпня 2010 року позивачка звернулася до суду з позовом (справа №2- 2063) до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення щомісячних аліментів на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини його доходу. Також нею був поданий позов (справа № 2062/10) до того ж відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. 9 вересня 2010 року ухвалою суду дані справи були об'єднані в одне провадження, якому було присвоєно № 2-2063/2010. Під час розгляду справи, за відповідною заявою позивачки, її позовна заява в частині розірвання шлюбу була залишена ухвалою суду від 22 вересня 2010 року без розгляду. Свої вимоги в позові позивачка обґрунтовувала наступним чином. 8 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, за час якого [INFO] в них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а вона здійснює догляд за дитиною. Відповідач здоровий та працездатний, зобов'язаний утримувати її та дитину, однак відмовляється це робити в добровільному порядку, тому просила суд стягнути з нього на свою користь щомісячно аліменти в розмірі 1/4 всіх його доходів на утримання дитини до досягнення нею повноліття та в такому ж розмірі аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Просила також допустити рішення суду до негайного виконання в межах платежу за один місяць. В судове засідання позивачка не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов вона підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом було встановлено, що з 8 серпня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, за час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач у справі є його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], видане 5 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Згідно зі ст. 180 СК України батько зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 ч.3 та ст.183 ч. 1, ч. 2 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоров'я, а також матеріальне становище платника аліментів та стан його здоров'я, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положення ч.1 ст. 80 СК України вказують на те, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має задовільний стан здоров'я, працездатний, тому суд вважає, що він має змогу надавати дружині матеріальну допомогу, яку суд, враховуючи обставини справи визначає в розмірі % частини всіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, п. «а» ст. З та ст. 4 Декрету КМ України № 7-93 від 21 січня 1993 року та Постанови КМ України № 1258 від 21 грудня 2005 року з відповідача також підлягають стягненню в доход держави судові витрати: судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вбачає за можливе допустити до негайного виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved