Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

28.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 25.01.2017 року уточнив та просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після сина [PERSON], померлого [INFO] шляхом фактично вступу в управління або володіння спадковим майном, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після матері [PERSON], померлої [INFO], шляхом фактично вступу в управління або володіння спадковим майном, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] безперервно за період часу з листопада 2001 року по день смерті спадкодавця, тобто по 20.12.2007 рік, за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] 17.04.1999 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку. [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактично вступу в управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку. Позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 16.03.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 3-1977. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19.04.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] помер [INFO] За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: - мати [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 23.01.1963 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл, де в графі мати вказана [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засідання було встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджено показаннями, допитаними в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мешкала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], тобто [PERSON] вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 13.08.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21.11.1950 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. В судовому засідання було встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, що підтверджено показаннями, допитаними в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мешкав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], тобто [PERSON] вважається таким, який фактично прийняв спадщину. [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 36059206 від 11.12.2013 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 26.01.1978 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 24.11.1978 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкав разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджено показаннями, допитаними в якості свідків [PERSON] та [PERSON], тобто позивач вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області від 11.12.2013 року за № 2713/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved