Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

26 лютого 2020 року заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій вказувала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , який належить їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 24.10.2000 р., виданого Виноградівською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження №570 від 23.10.2000 р. Для оформлення земельної ділянки під вищевказаним будинком, вона звернувся до Виноградівської районної державної адміністрації, яка листом №К-225/03.1 від 06.06.2019 року відмовила їй у вчиненні даної дії, оскільки у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок ім`я по батькові заявниці значиться, як « [PERSON] », а у паспорті громадянина України, як « [PERSON] ». У зв`язку з тим, що дана обставина порушує її встановлені законом права, а в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують належність вищевказаного свідоцтва саме « [PERSON] », просила суд встановити факт належності документу. В судове засідання заявник не з`явився, однак надав письмову заяву в якій підтримала заявлені вимоги та просила суд слухати справу у її відсутності. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, однак надала письмову заяву в якій не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та просила слухати справу у відсутності її представника. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Від встановлення факту належності спірного правовстановлюючого документу залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявника, а саме порушується його право на володіння, користування та розпорядження своїм майном, що не суперечить вимогам ст.293 ЦПК України. Під час судового слідства встановлено, що при зверненні заявниці до Виноградівської районної державної адміністрації з приводу оформлення прав на земельну ділянку під житловим будинком [ADDRESS] , який належить останній на праві власності, було виявлено помилки у написанні її ім`я по-батькові у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією Закарпатської області від 24.10.2000 року, на підставі розпорядження №570 від 23.10.2000 р. А саме, у вищезгаданому свідоцтві вона значиться, як « [PERSON] » (а.с.7), а у паспорті громадянина України, як « [PERSON] » (а.с.4). Позасудовим шляхом підтвердити вищевказану зміну вона не може, що не дає останній можливості використовувати свої права відповідно до закону. Відповідно до копії картки платників податку (а.с.6), копії свідоцтва про народження (а.с.9), заявниця має ім`я по батькові « [PERSON] », а запис у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок (а.с.7) здійснено значно пізніше. Дана розбіжність могла виникнути у зв`язку з перекладом імені з угорської на українську мову, оскільки ці імена є похідними. За вказаних обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] і записана у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виноградівською районною державною адміністрацією Закарпатської області від 24.10.2000 року, на підставі розпорядження №570 від 23.10.2000 року « [PERSON] » є однією і тією ж особою, а тому вважає за необхідне встановити факт належності їй даного правовстановлюючого документу. Згідно наданих суду документів не встановлено обставин, які б свідчили про наявність спору про право, у зв`язку з цим суд вважає за доцільне прийняти рішення в частині вимог заявника в порядку, передбаченому ст. 315 ЦПК України. Судові витрати у справі, а саме 420 грн. 40 коп. судового збору слід покласти на заявника, оскільки на його користь ухвалено рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved