Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

27.01.2015 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від [PERSON] надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття та аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 09 червня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося, тому з листопада 2014 року вони проживають окремо. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку щодо утримання доньки, яка проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. На даний час вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. [PERSON] знаходиться у працездатному віці, але коштів на утримання не надає. При визначенні розміру аліментів на дитину та на неї позивач просить врахувати те, що вона отримує лише соціальну допомогу у розмірі 130 гривень щомісячно, тому перебуває в тяжкому матеріальному становищі. У зв'язку з цим вона позбавлена можливості забезпечувати утримання дочки та себе самостійно. [PERSON] працює та має постійний дохід, на його утриманні інші діти, непрацездатні дружина та батьки не перебувають. У судове засідання сторони не з'явились, позивач подала заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у призначені судове засідання повторно не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не повідомив, письмових заперечень, а також заяви про розгляд справи без його присутності до суду не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого розгляду справи позивач не заперечує. Дослідивши подане позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 09 червня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб та народження дитини (а. с. 5,6). На даний час сторони проживають окремо. Згідно довідки № 01-14-456 від 11.12.2014, виданої службою у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області, на утриманні [PERSON], яка проживає за адресою : [ADDRESS] знаходиться малолітня дочка [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч. 2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з позовною заявою та доданих до неї документів встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, будь-яких заперечень відповідач не надавав. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд прийшов до висновку, що оскільки позивачем будь-яких належних доказів в обґрунтування заявленого розміру аліментів на утримання дитини не надано, визначений позивачем розмір аліментів - 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача є необґрунтовано завищеним. При цьому, враховуючи відсутність будь-яких відомостей щодо наявних у відповідача утриманців, а також, що враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, суд прийшов до переконання, що за своїм матеріальним станом відповідач може сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки № 7-4 від 12.01.2015 виданої Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області [PERSON] перебуває на обліку і одержує допомогу в управлінні соціального захисту населення по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 8). Проте, будь-яких належних доказів в обґрунтування заявленого розміру аліментів на своє утримання у визначеному в позовній заяві розмірі - 1/5 частка від заробітку (доходу) відповідача позивачем не надано, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що визначений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано завищеним. З урахуванням матеріального стану відповідача, що він є особою працездатного віку, зобов'язаний утримувати малолітню доньку позивача, суд прийшов до переконання, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення їх дитиною трирічного віку, тобто до 24.07.2015 року, в розмірі 1/6 частки від свого заробітку (доходу). Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial