overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

26 травня 2010 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7200 гривень. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 04 листопада 2020 року в сумі 11931,56 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 10486,62 грн; заборгованості за простроченими відсотками - 1444,94 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 2102 гривні судового збору. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву суду не надала. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 26 травня 2010 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7200 гривень. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 04 листопада 2020 року 11931,56 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту - 10486,62 грн; заборгованості за простроченими відсотками - 1444,94 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідачку обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

26 травня 2013 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту № 2003961058, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3778,88 гривень. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 18 листопада 2016 року в сумі 1906,37 грн., яка складається із залишку заборгованості за тілом кредиту - 1226,01 грн; залишку заборгованості за відсотками - 0,14 грн., суми комісії - 680,22 грн., Крім того, відповідно до розділу 2 кредитного договору позичальнику було відкрито кредитну лінію та видано кредитну карту, в зв'язку з чим на вказану дату виникла заборгованість в сумі 20591,64 грн., з яких 14628,64 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 5973,00 грн. залишок заборгованості за відсотками. Таким чином станом на 18 листопада 2016 року відповідачка має непогашену заборгованість на загальну суму 22498,01 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1378 гривень судового збору. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи сповіщена належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 2003961058 від 26 травня 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 3778,88 гривень. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 18 листопада 2016 року в сумі 1906,37 грн., які складаються із залишку заборгованості за тілом кредиту - 1226,01 грн; залишку заборгованості за відсотками - 0,14 грн., суми комісії - 680,22 грн. Крім того, відповідно до розділу 2 кредитного договору позичальнику було відкрито кредитну лінію та видано кредитну карту, в зв'язку з чим на вказану дату виникла заборгованість в сумі 20591,64 грн., з яких 14628,64 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 5973,00 грн. залишок заборгованості за відсотками. Таким чином станом на 18 листопада 2016 року відповідачка має непогашену заборгованість на загальну суму 22498,01 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 1378 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначив, що з відповідачкою по справі проживали однією сім'єю. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідачка у вихованні сина ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. В зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, а справу розглянути у заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомила. Судом, зі згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивач та відповідачка перебували у громадському шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого Озерівською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області 29 грудня 2003 року, актовий запис № 3 (а.с.3). Шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2008 року. Дитина проживає з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні, що вбачається із довідки про склад сім'ї, виданої Озерівською сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.4). Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. до Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позові він зазначив, що 15.09.2006 року він з [PERSON] зареєстрували шлюб у Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №31. Від цього шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Посилаючись на те, що у позивача та відповідачки різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивач просив шлюб розірвати, дитину залишити відповідачки на виховання. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав, просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов визнала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 104 п.2, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду. Згідно п.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.09.2006 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Авангардівській селищній раді Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №31. У сторін від спільного життя є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 16 серпня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис № 60. Дітей від шлюбу не мають. Позивач зазначив, що він і відповідачка з часу укладення шлюбу не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, після того, як суттєво погіршився стан його здоров'я, належної допомоги дружина йому не надавала, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позов визнає, просила суд розірвати шлюб, в разі задоволенні позову її прізвище залишити без змін, оскільки при укладення шлюбу прізвище на змінювала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 16 серпня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 60, що підтверджується відповідним свідоцтвом.. Судом встановлено, що сторони не мають неповнолітніх дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з часу укладення шлюбу не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття довіри та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON].звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється, хоча працює шахта « Красноармійська - Західна» , на користь інших осіб на утримання дітей аліменти не сплачує. У відкритому судовому засіданні позивачка пояснила , що відповідач не своєчасно віддає їй заробітну плату, може віддати через три дні або через тиждень її це не влаштовує. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні пояснив , що з позивачкою проживають разом, заробітну плату віддає вчасно відразу після того як перераховує шахта, заробітна картка знаходиться у відповідачки. Позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO] його батьком є [PERSON], тобто відповідач по справі, який не заперечує свого батьківства (а.с. 5, ) У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем, через постійні сварки і непорозуміння між ними, не можливе, хоча проживають вони разом, але сімейні стосунки не підтримують. Сторони в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позивач свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 15 листопада 2003 року. Від шлюбу мають двоє дітей дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони проживають разом, але сімейні стосунки не підтримують. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, після наданого судом строку для примирення не помирились. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 8 травня 2011 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 343. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 8 травня 2011 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 8 травня 2011 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що [PERSON], [INFO], страждає розумовою відсталістю. Він не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями. Посилаючись на викладене, просила визнати недієздатним [PERSON], встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Прокурор та представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області у судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК від 13 березня 2014 року (а. с. 6), [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства. Згідно з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 307 від 08 липня 2014 року, [PERSON] страждає вродженим слабоумством - помірною розумовою відсталістю з емоційно-вольовою нестійкістю, і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 33-36). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з відповідних копій свідоцтв про смерть, батьки [PERSON] померли (а. с. 4, 5). Висновком опікунської ради при Очаківській райдержадміністрації від 30 квітня 2014 року (а. с. 10) рекомендовано призначити заявницю [PERSON] опікуном недієздатного [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна. На підставі викладеного,

Outcome: approved