Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

28.02.2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що 25 липня 2015 року померла її бабуся [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS], право власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 476 від 30.06.1993 р. Позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановленому порядку звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що складається з частини квартири [ADDRESS]. Незважаючи на це,\~\~\~[PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не визначені частки у праві спільної сумісної власності на спадкове майно. Так, вказана квартира являється спільною сумісною власністю [PERSON], яка померла, та [PERSON], дядька позивача. Не визначення часток на квартиру позбавляє позивача права на отримання права власності на спадкове майно. З цих підстав, просить суд визнати, що у квартирі [ADDRESS] розмір часток співвласників є рівними та складають по 1/2 частині, а також просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку у вказаній квартирі. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача- Бориспільської міської ради Київської області- в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника міської ради, при вирішенні спору покладаються на думку суду. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про дату, час а місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень по суті позову не направив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши копію спадкової справи, відкритої щодо майна померлої [PERSON], письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2015 року у віці 79 років померла [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини\~ квартири [ADDRESS]. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Встановлено, за час свого життя, а саме: 14 травня 2008 року, [PERSON] склала заповіт, яким належну їй частку квартири під №3, що знаходиться в будинку № 1, по вул. Дружби, в м.Борисполі Київської області, заповідала онуці, позивачу у справі, [PERSON], [INFO].( а.с.6). З копії свідоцтва про право власності на житло №476 від 30 червня 1993 року (а.с.7) та довідки КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» № 1101 від 31.10.2016 р. (а.с.10) вбачається, що квартира [ADDRESS], належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має по-дати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для вчинення цієї дії встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що позивач у встановлений законом строк подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.33-50). Таким чином, вона прийняла спадщину після смерті своєї бабусі. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори відмовив позивачу, оскільки частка померлої в спадковій квартирі не визначена.( а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України передбачено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ч.2 ст.1226 ЦК України субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. З огляду на вказані обставини, суд вважає за допустиме визначити частки співвласників у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS], шляхом визначення, що частки [PERSON], яка померла 25 липня 2015 року, та [PERSON] є рівними та складають по 1/2 частині. Як визначено ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак оформити своє право на спадщину не може по вищенаведеним обставинам. З огляду на це, суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла 25 липня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved