Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

27.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру № 216а по вул. Шевченка, 418 у м. Львові. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що 29.06.2011р. між ним та [PERSON] «Ірокс» було укладено договір № 034/6 та договір № 34/6 підряду у будівництві, згідно якого підрядник зобовязався виконати роботи по будівництву для нього двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 69,61 кв.м. а також зобовязався здійснити оформлення права власності на квартиру та передати йому у власність. Згідно подальших змін та доповнень до договору № 034/6 та 34/6 від 25.11.13р., номер квартири змінено на 216-а, загальною площею 71,5 кв.м. Остаточна вартість квартири становила 395 150,00 грн. та була повністю оплачена через касу [PERSON] «Ірокс». На даний час позивач [PERSON], виконавши свої зобовязання по договору, проживає в даній квартирі разом із сімєю, оплачує вартість комунальних послуг, однак відповідач [PERSON] «Ірокс» не виконує свої зобовязання щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, у звязку з чим в нього немає правовстановлюючого документу щодо права власності на дану квартиру, внаслідок чого змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні що у заяві. Додатково пояснив, що невиконання відповідачем належним чином своїх обовязків призводить до порушення законних прав його довірителя [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Підтримав заперечення, долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши письмові заперечення, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2011р. між гр. [PERSON] Маряном Васильовичем та [PERSON] «Ірокс» укладено договір № 034/6 та договір 34/6 підряду у будівництві, згідно якого [PERSON] «Ірокс» зобовязався виконати роботи по будівництву для нього двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною проектною площею 69,61 кв.м., 9-го поверху 6 секції будинку. Згідно п. 1.2 договору, за умови виконання своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі замовник отримує право власності на об'єкт інвестування. 25.11.13р. між [PERSON] «Ірокс» та [PERSON] підписані зміни та доповнення до вищевказаного договору, згідно яких замість номер квартири № 216 замінено на номер 216-а, загальною проектною площею 71,5 кв.м. Остаточна вартість квартири була встановлена у сумі 395 140,00 грн., дана сума була повністю оплачена через касу [PERSON] «Ірокс», що стверджується копіями квитанції та прибуткових ордерів. Згідно п.4.1.3 Договору, відповідач зобов'язався закінчити виконання будівельно-монтажних робіт і завершити будівництво обєкта. Згідно п. 4.1.4 Договору, відповідач зобов'язався передати обєкт у власність замовника. Як встановлено, позивач повністю виконав свої зобов'язання по договору, провів у квартирі оздоблювальні роботи, встановив необхідне для проживання обладнання, проживає разом із сім'єю в квартирі та оплачує вартість комунальних послуг. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно частини 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно частини 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт нерухомого майна проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна встановлюється законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно частини 1 ст. 39 вищевказаного закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації. 10.07.2014 р. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській обл. зареєструвала «Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації» першої черги (секції 1-2,5,б,7-8) багатоквартирного житлового будинку у м. Львові по вул. Шевченка, 418 і внесла до єдиного державного реєстру зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 143141910418. У відповідності з ч. 1 ст. 5 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, а згідно частини 2 ст. 18 перелік документів для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України. Як встановлено, [PERSON] «Ірокс» не виконує своїх обов'язків, передбачених підпунктами 1-4 пункту 62 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р., що є підставою для прийняття рішення реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації права власності на квартири по вул. Шевченка, 418 у м. Львові, а отже, у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи про право власності на квартиру № 216а. Згідно п.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Так, відповідно до підпункту 9 пункту 1 ст. 27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, їх слід задовольнити та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

Outcome: approved