Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

26 січня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON], 05.08.1989 року райвідділом РАЦС у м.Апостолове Дніпропетровської області, актовий запис №100. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюб з відповідачем укладений 05 серпня 1989р. у райвідділі РАЦС у м. Апостолове Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], 01.05.2004р.н., яка проживає з відповідачем та знаходиться на його забезпеченні. Спільне життя останні роки не складається. Виявилося, що сторони сильно віддалилися одне від одного і це заважає їм вести спільне господарство. Погляди на сімейні відносини, на сімейні обовязки по введенню домашнього господарства та на виховання доньки у сторін різні і вони не можуть знайти порозуміння в цих та багатьох інших питаннях. Ці та інші претензії призводять до постійного зясування відносин, що погано відображається на здоровї усіх членів родини. У звязку з тим, що подружні відносини між сторонами давно припинені. Суперечки про місце проживання дитини та розділу спільного майна не має. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 05 серпня 1989 року районним відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Апостолове Дніпропетровської області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №100, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с.6). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина донька [PERSON], 01 травня 2004р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2013 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved