Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

27.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON], Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району» про визнання ордеру на жиле приміщення недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що, позивач з 2008 року і станом на дату звернення до суду з позовною заявою, проживає в гуртожитку [ADDRESS], який відноситься до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації. Позивач справно сплачує плату за користування жилою площею та комунальні послуги, жодними діями не руйнує жиле приміщення, інше обладнання гуртожитку, не порушує правил добросусідства та співжиття. Іншим житлом, крім кімнати в гуртожитку, позивач у м. Києві не забезпечена. Водночас, позивачу стало відомо, що громадянці [PERSON] було видано ордер № 655 від 25.03.2014 року на кімнату, якою позивач фактично користується, та в якій знаходять її речі. Зважаючи на викладене, враховуючи, що ордер № 655 від 25.03.2014 року був виданий [PERSON] з порушенням встановленого порядку, а саме на житлове приміщення, яке не було вільним на момент видачі ордеру, та грошові кошти за житлово-комунальні послуги по якому сплачувала позивач, остання просила позов задовольнити, визнати ордер № 655 від 25.03.2014 року, виданий [PERSON], недійсним та визнати за позивачем право на спірну житлову площу - кімнату [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Представник Голосіївської РДА в м. Києві Слободюк О.І. в судовому засіданні просила позовну заяву залишити без задоволення. Зазначила, що [PERSON] не має ордеру на вселення в кімнату [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], займає вказане житлове приміщення незаконно, а тому твердження позивача про те, що ордер № 655 від 25.03.2014 року, який видано [PERSON], порушує її права є необґрунтованим. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити, зазначили, що [PERSON] має всі правові підстави для отримання кімнати в гуртожитку по [ADDRESS]. Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району» Гришковець Л.І. в судовому засіданні зазначила, що позивач зайняла спірну кімнату не маючи на те правових підстав, тобто самовільно, водночас [PERSON], будучи зареєстрованою в гуртожитку, навпаки, мала всі правові підстави для поліпшення житлових умов та отримання кімнати, а тому у задоволенні позову просила відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади м. Києва» № 1605 від 12.09.2012 року, а також Додатку № 1 до нього, гуртожиток по [ADDRESS] було передано до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.(а.с. 7). Також встановлено, що на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.03.2014 року № 115, [PERSON] було видано ордер № 655 від 25.03.2014 року на право зайняття з сім'єю з 1 чоловік жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS], кімната [NUMBER], розміром 10,7 кв.м. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 ЖК УРСР , на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ст. 59 ЖК УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, що [PERSON] фактично займає житлову кімнату [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.01.2016 року за наслідками перегляду рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2015 року за позовом Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, на стороні позивача: Комунальне підприємство «ЖЕО-103 Голосіївського району» про виселення без надання іншого жилого приміщення з майном, встановлено, а отже у відповідності до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON] була поселена і користувалась ліжко-місцем в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], на підставі договору оренди житлового приміщення № 412 від 24.02.2010 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Ландшафт-21», і направлення на поселення; Договору оренди житлового приміщення № 19 від 04.01.2011 року укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Ландшафт-21», і направлення на поселення; Договору оренди житлового приміщення № 19 від 01.12.2011 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Домінанта-Славутич», і направлення на поселення; Договору оренди житлового приміщення № 87 від 04.01.2012 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та ПП «Домінанта-Славутич» і направлення на поселення; Договору оренди № 23 від 30.10.2012 року, укладеного між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та [PERSON] останнім договором оренди який було укладено між ДП «ЕКОС» АТ ХК «Київміськбуд» ЖУ «Південне» ДП «ЕКОС» та [PERSON] строк його дії було передбачено до 31 грудня 2012 року, при цьому [PERSON] продовжила проживати у кімнаті гуртожитку та сплачувати рахунки за надані послуги і після закінчення строку дії останнього договору. З огляду на, що суд приходить до висновку, про обґрунтованість посилань сторони позивача на той факт, що станом на дату видачі [PERSON] ордеру № 655 від 25.03.2014 року, кімната [NUMBER] по [ADDRESS] не була вільною. Посилання відповідачів та їх представників на незаконність зайняття [PERSON] житлового приміщення в гуртожитку, не спростовують того факту, що ордер № 655 від 25.03.2014 року було видано на фактично зайняте житлове приміщення, оскільки станом на дату його видачі [PERSON] у встановлено законом порядку не було виселено з кімнати [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. З огляду на викладене, зважаючи, що ордер № 655 від 25.03.2014 року, станом на дату його видачі, порушував права позивача, як особи, що фактично займає житлове приміщення [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання його недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, згідно поданої заяви, позивач також просить суд закріпити за нею право на спірну житлову площу, а саме кімнату [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 16 ЦКУ встановлено наступні способи захисту прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, закріплено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що установлений договором або законом. Водночас, крім заявлення вимоги про визнання права на спірну житлову площу, позивачем до позовної заяви не додано жодного документа, що підтверджував би наявність права у позивача на вселення до кімнати [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] чи права на користування нею. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не доведено наявності підстав для визнання за нею права на спірну житлову площу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial