Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

26 січня 2016 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 червня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 18, від якого мають одну дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено, вони втратили почуття один до одного, мають різні погляди на життя, практично не спілкуються та не цікавляться життям один одного. Майнового спору не мають. Примирення не вбачає можливим, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]», в разі задоволення позову не застосувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов не визнав повністю. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позову, та доповнила, що вона давно втратила почуття до відповідача, мала намір розлучитися, ще до вагітності. Її намагання зберегти сім'ю не дали позитивного результату. Окреме проживання від батьків підтвердило неспроможність відповідача утримувати належним чином сім'ю. Натепер вона проживають нарізно, кожен у своїх батьків. Відповідач вживає спиртні напої, говорить їй неправду, влаштовує сварки у присутності дитини, в результаті чого син став агресивним. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він не втратив почуття кохання до дружини, проте вони дійсно мають різні погляди на життя та не можуть мирним шляхом розв'язувати конфліктні ситуації. Заради дитини він згоден у майбутньому поступатися дружині у спірних відносинах. Однак позивач має непомірні вимоги до нього щодо матеріального забезпечення сім»ї. При цьому сама нераціонально планує сімейний бюджет. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 червня 2011 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 18 (а.с.4 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства місяць тому. Примирення сторін не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача, яка категорично наполягає на розлученні. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved