Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

28 лютого 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ опіки та піклування Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 02.01.2018 року шлюб було розірвано. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач є наркозалежним, з листопада 2015 року почав застосовувати до позивача фізичне та психологічне насилля. В грудні 2016 року відповідач проходив курс лікування в Київській міській психіатричній лікарні №1 ім. Павлова, лікувався в приватному Наркологічному центрі «ПОЗИТИВ». Лікування повністю не пройшов, оскільки самовільно покинув лікарню. Від сумісного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 14 грудня 2017 року Слов'янським міськрайонним судом був виданий судовий наказ про стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] З жовтня 2016 року позивач з відповідачем мешкають окремо. Дитина проживає разом з матір'ю. Весь цей час відповідач не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Жодного разу не надавав матеріальної допомоги. Відповідач злісно ухиляється від участі в утриманні та вихованні дитини. Така поведінка відповідача по відношенню до дитини є свідомим нехтуванням своїх батьківських обов'язків. Таким чином, відповідач грубо порушує вимоги ст. 150 СК України. Зважаючи на вищенаведене, вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина, - [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії АА №116025, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились, представник позивача подав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про те, що у зв'язку з тим, що дитина з матір'ю проживає в місті Горлівка, Донецька область, тому висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав надати до суду неможливо. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 27.10.2017 року, виданого центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. (а.с.12) Відповідно до заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02.01.2018 року шлюб, зареєстрований 31.07.2014 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1716 між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с.13-16) Відповідно до свідоцтва про народження № 430668, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [PERSON] (а.с.17) Відповідно до судового наказу від 14.12.2017 року винесеного Слов'янським міськрайонним судом Донецької області з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.18) Згідно з консультативним висновком алерголога у [PERSON], [INFO], виявлено діагноз - астма бронхіальна. (а.с.20, з.б.) Як вбачається з листа № 061/203/201/242 від 06.04.2018 року, надісланого виконавчим органом Київської міської ради департаменту охорони здоров'я територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві, про те, що гр. [PERSON], 1981 року народження, знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні з 16.12.2016 р. по 29.12.2016 р. з діагнозом: психічні і поведінкові порушення внаслідок комбінованого вживання декількох наркотичних речовин і використання інших психоактивних речовин. Розлади особистості і поведінки, психоподібний синдром. (а.с. 46) Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, даних у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виконання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини [PERSON], [INFO], а саме суду надані належні та достовірні докази того, що відповідач не піклується про свою дитину, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні не приймає, не спілкується з дитиною. Аналізуючи вказані обставини, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачам [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та його небажання змінити своє ставлення до дитини. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від батька необхідної уваги та догляду. Крім того при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Положенням ст. 180 СК України закріплений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наданою позивачкою квитанцією, при зверненні до суду із даним позовом, нею був сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, враховуючи, що позов судом повністю задоволений, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved