Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

27.12.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просить стягнути з [PERSON] щомісячно на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в Регіональному центрі професійно-технічної освіти м. Зінькова Полтавської області, в розмірі ј частки його заробітку починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.09.2002 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який на даний час навчається на 1 курсі в Регіональному центрі професійно-технічної освіти м. Зінькова Полтавської області на бюджетній основі. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, вона (позивачка) не в змозі самостійно утримувати сина, так як йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку щомісячно, про що подав суду письмову заяву. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Встановлено, що [PERSON] 22.10.2018 року досяг повноліття, він навчається в Регіональному центрі професійно-технічної освіти м. Зінькова Полтавської області, форма навчання денна, період навчання: 01.09.2018 - 30.06.2019, що підтверджується довідкою № 238 від 06.12.2018 р. (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Охтирської міської ради від 11.12.2018 р. № 234 та Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання особи від 14.12.2016 р. [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON] Встановлено, що у зв'язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, так як форма навчання денна, ніде не працює, він знаходиться на утриманні матері. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно працює НГВУ «Охтирканафтогаз ПАТ «Укрнафта», отримує заробітну плату, інших осіб на утриманні немає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку щомісячно на період його навчання. Відповідач позов визнав, що в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], який навчається, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця на весь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: approved