Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

28.04.2020 року [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила , що 25.11.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Харкова Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 64. Від цього шлюбу [INFO] у них народилась спільна дитина - [PERSON] . Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося , з причин різних поглядів на життя , відсутністю спільних інтнресів , постійних сварок. З 15.03.2020 року сторони не підтримують фактичні шлюбні відносини, та спільне господарство не ведуть. Спору щодо виховання , проживання , та утримання дитини між позивачем та відповідачем не має. Позивач зазаначила , що збереження шлюбу не можливе , оскільки це суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі , та неповнолітню дочку , [PERSON] , залишити проживати разом із матір`ю. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем до суду подана заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала , просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився , позивач надала нотаріально посвідчену заяву від відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі ,та розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що з 25.11.2011 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 2280 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Внаслідок відсутності взаєморозуміння , поваги та любові між сторонами сім`я розпалась. Позивач в своєму позові стверджує, що родини фактично не існує з 15.03.2020 року, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб , що неповнолітня [PERSON] [INFO] зареєстрована роазом їз позивачем за адресою : [ADDRESS] (а.с. 14). За ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи вищевказані обставини суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач до суду надала копію договору дарування від 21.01.2019 року з якого вбачається , що Ѕ квартири [ADDRESS] , загальною площею 70,5 кв.м. в якій зарестровані позивач та неповнолітня [PERSON] , належить [PERSON] , тобто батьку позивача , що підтверджується копією свідотства про народження виданого [INFO] «г. Харьков Дворец бракосочетаний Орджоникидзевский» актовий запис № 1781. Копією витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прва власності , також підтверджується , що 21.01.2019 року приватним нотаріусом Троян Я.М. було зареєстрованє право власності на Ѕ частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] . Згідно копії технічного паспорта виданого КП Харківським міським бюро технічної інвентарізації , вищевказана квартира належить [PERSON] (батьку позивача). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до ч. 1-2, 4-5 ст. 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] [INFO] зареєстрована та фактично проживає разом із матір`ю, за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщені осіб. Оскільки батьком [PERSON] надано нотаріально посвідчену заяву в якій він позов визнає повністю , та не заперечує проти визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] за адресою : [ADDRESS] , та враховуючи інтереси дитини , суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини. Враховуючи викладене , суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved