Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтував тим, що розпорядженням № 08 - ос від 11 серпня 2014 року Маневицького селищного голови він з 12 серпня 2014 року був звільнений із займаної посади - інспектора з юридичних питань виконавчого апарату за п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин, покладених на нього обов'язків. Своє звільнення [PERSON] вважає незаконним, оскільки в розпорядженні селищного голови йдеться посилання на систематичне невиконання службових обов'язків покладених на нього трудовим договором, але не зазначено дати вчинення проступку. Раніше накладені на нього дисциплінарні стягнення в силу ст. 151 КЗаП України втратили юридичну силу, а тому доповідна записка секретаря селищної ради Головенець Т.М. від 31 липня 2014 року, яка була підставою для видання розпорядження про його звільнення, не відповідає фактичним обставинам. Крім того, в ній не зазначено дати коли ним було вчинено проступок. В розпорядженні також є посилання на подання прокурора району від 28 липня 2014 року про усунення порушень законодавства України про звернення громадян, в якому прокурор не ініціював питання про притягнення його до адміністративної відповідальності. У п. 3 ст. 40 КЗпП України під терміном ,,невиконання працівником обов'язків'' треба розуміти вчинення працівником винної протиправної дії, тобто дисциплінарного проступку, за що нього можуть застосувати передбачені законодавством загоди дисциплінарного чи громадського стягнення. Під систематичним невиконанням працівником обов'язків вбачається неодноразове (тобто два і більше разів) здійснення цих вчинків. Умовою для звільнення за пунктом 3 ст. 40 КЗпП України є факт повторного здійснення працівником протиправної винної дії після того, як до нього уже застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. До нього протягом року дисциплінарні стягнення не застосовувались, а тому в силу ст. 151 цього Кодексу він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Посилаючись на зазначені обставини, просив поновити його на посаді інспектора з юридичних питань виконавчого апарату Маневицької селищної ради та згідно вимог статтей 235, 237 - 1 КЗпП України виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу і стягнути в його користь 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] позовні вимоги, із підстав викладених в позовній заяві, підтримав у повному обсязі, просить поновити його на посаді інспектора з юридичних питань виконавчого апарату Маневицької селищної ради, виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 2 349 гривень 48 копійок та стягнути в його користь 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача Головенець Т.М. позовні вимоги визнала частково, показала, що при звільненні [PERSON] із займаної ним посади та винесенні розпорядження селищним головою була допущена поспішність. Відповідальними особами не було дано належної і об'єктивної оцінки фактичним обставинам, що передували звільненню, зокрема систематичності порушення [PERSON] трудового законодавства. На даний час прийнято розпорядження, яким [PERSON] поновлений на попередній посаді і вирішено питання про виплату йому заробітної плати за час вимушеного прогулу. В цій частині позовні вимоги позивача визнає. Позов в частині стягнення із селищної ради грошових коштів у відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] в будь - якій сумі заперечує, оскільки радою ніякої моральної шкоди позивачу завдано не було. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 61 цього Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] та представник відповідача Головенець Т.М. визнали ті обставини, що [PERSON], обіймаючи посаду інспектора з юридичних питань виконавчого апарату Маневицької селищної ради, не допустив систематичного невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків і раніше до нього не застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення то ці обставини доказуванню не підлягають, а він у зв'язку з цим підлягає поновленню на займаній посаді. Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Сторони визнають, що згідно довідки Маневицької селищної ради № 311 від 10 вересня 2014 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 111 грн. 88 коп., а сума заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з 13 серпня по 11 вересня 2014 року - 2 349 грн. 48 коп. Дана сума підлягає виплаті [PERSON] Маневицькою селищною радою як середній заробіток за час вимушеного прогулу. Статтею 237 - 1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, яке провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Суд вважає, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у нервовому потрясінні, моральних переживаннях в зв'язку з його незаконним звільненням з роботи (явним невірним трактуванням зі сторони відповідача вимог трудового законодавства), порушенні нормальних життєвих зв'язків, усталеного способу життя і побуту, що тривало малий термін. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, завдану [PERSON] моральну шкоду суд оцінює в сумі 100 гривень, і в такій сумі, а не в сумі 10 000 гривень, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області підлягає стягненню в спеціальний фонд Державного бюджету України (УДКСУ у Манев. р - ні (Манев. р - н) 22030001. Код за ЄДРПОУ 02890535, Рахунок отримувача 31211206700287. Банк отримувача ГУДКСУ у Волинській області. Код банку отримувача 803014. Маневицький районний суд Волинської області (платник Маневицька селищна рада Маневицького району Волинської області) 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved