Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

29.052013 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом. Справа судами розглядалась неодноразово. В процесі розгляду справи [PERSON] змінювала позовні вимоги і остаточно просила визнати дії ПАТ КБ « Приватбанк» по зміні кредитної ставки з 01.02.2009 року по 28.10.2010 року з 20.04% до 24.96% протиправними, зобов»язати ПАТ КБ « Приватбанк» перерахувати відсотки по кредитному договору за період з 01.02.2009 року по 28.10.2010 року та зарахувати надлишково сплачені кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості. Посилалась на те, що 19.08.2008 року між нею та ПАТ КБ « Приватбанк» був укладений кредитний договір № РОLКGА00000000017 відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 153 610 грн. 38 коп. для придбання житла за адресою [ADDRESS] на строк до 19 серпня 2018 року зі сплатою 20.04% процентів річних від суми залишку заборгованості за основною суму кредиту. Відповідно до пункту 2.3.1 зазначеного договору банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміні курсу долара США до гривні більш ніж 10% порівняно з курсом долара США до гривні, зміні розміру відрахувань у страховий ( резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті ( по статистиці НБУ). при цьому банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. З 1 лютого 2009 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитом з 20.04% до 24.96% річних та не повідомляв її про збільшення відсоткової ставки, як це передбачено п.2.3.1 кредитного договору. 28.10.2010 року між нею та банком укладена додаткова угода, якою визначена процентна ставка за кредитним договором вона також вважає цю угоду такою, що суперечить чинному законодавству, а саме ЗУ від 12 грудня 2008 року « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності з 10 січня 2009 року. Однак така додаткова угода нею була підписана. Оскільки банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку за користування кредитом з 1 лютого 2009 року, тобто після набрання чинності вищевказаним законом, вона вважає дії банка протиправними , що є підставою для перерахування розміру сплачених відсотків по кредиту в період із 1 лютого 2009 року по 28 жовтня 2010 року. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві про зменшення позовних вимог. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивач пропустила строки позовної давності на звернення до суду із вказаними позовними вимогами та подала до суду відповідну заяву. Окрім того вважає, що позивач була належним чином повідомлена про зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом, окрім того у березні між банком та позивачем дула досягнута домовленість про оплату заборгованості , а 01.07.2010 укладена додаткова угода, із якої вбачається, що сума заборгованості за кредитом збільшена.. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 19 серпня 2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір № РОLКGА00000000017 відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 153 610 грн. 38 коп. для придбання житла за адресою [ADDRESS] на строк до 19 серпня 2018 року зі сплатою 20.04% процентів річних від суми залишку заборгованості за основною суму кредиту. Пунктом 2.3.1 зазначеного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме зміні курсу долара США до гривні більш ніж 10% порівняно з курсом долара США до гривні, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті ( по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. З 1 лютого 2009 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитом з 20.04% до 24.96% річних. Статтею 627 ЦК України ч. 1. передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи пункт 2.3.1 кредитного договору № РОLКGА00000000017 від 19 серпня 2008 року , що укладений між сторонами можна дійти висновку, що сторони обумовили зміну цього кредитного договору в частині зміни розміру процентної ставки за користування кредитними коштами при настанні певних умов та з обов»язковим дотриманням процедури підвищення процентної ставки, а саме банк повинен надіслати позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку з 1 лютого 2009 року, а отже повинен був повідомити позичальника про змінену процентну ставку за користування кредитними коштами протягом 7 календарних днів з 1 лютого 2009 року, оскільки саме з 1 лютого 2009 року вступила в чинність змінена процентна ставка. Всупереч вимогам ст. 629 ЦК України банк не виконав умови договору в цій частині. Посилання відповідача на лист за № 20.1.3.2/6-34482 від 31.12.2008 року ( а.с. 164), що нібито направлений позивачеві не може розцінюватись як належне виконання умов кредитного договору ПАТ КБ « Приватбанк», оскільки вказаний лист не містить посилання на нормативний чи внутрішній акт про те, що ПАТ КБ « Приватбанк» прийнято рішення про підвищення процентної ставки за вказаним кредитом саме із 20.04% до 24.95% річних. Також у вказаному листі - повідомлення є посилання на кредитний договір, який позивачем з банком не укладався. Так позивач уклала кредитний договір 19 серпня 2008 року ( а.с.7 зворот), а у листі від 31.12.2008 року банк посилається на договір від 20.08.2008 року. Окрім того відповідач не надав, всупереч вимогам ст.. 60 ЦПК України, доказів про те, що лист за № 20.1.3.2/6-34482 від 31.12.2008 року направлявся позивачеві по справі та вона належним чином повідомлена про зміну кредитного договору в частині збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами. Суд не приймає реєстр № 154 ір 09.01.2009 року ( а.с. 166), як доказ виконання умов кредитного договору банком, оскільки вказаний реєстр складений не банком, а ТОВ «Прин-Ц». Доказів того, що банк перебував у договірних відносинах з надання вказаних послуг з ТОВ «Прин-Ц» матеріали справи не містять. Із реєстру не вбачається, якого саме змісту було відправлення на адресу позивача. Окрім того реєстр складений 09.01.2009 року , а поштовий штемпель , який свідчить про прийняття поштою цих відправлень , від 08.01.2009 року. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що банк не виконав умови кредитного договору , що передбачені п.2.3.1 цього договору, а отже дії банку про підвищення процентної ставки за користування кредитом з 01.02.2009 року є протиправними та не відповідають умовам кредитного договору. Тільки 28 жовтня 2010 року між сторонами була досягнута домовленість про зміну процентної ставки, про що була укладена додаткова угода до договору, а отже банк безпідставно нараховував по спірному кредитному договору підвищену відсоткову ставку у розмірі 24.96% замість 20.04% у період з 01.02.2009 року по 28.10.2010 року, а отже розмір нарахованих відсотків за вказаний період підлягає перерахунку, а різниця коштів, які були сплачені позивачем по підвищеним відсоткам повинна бути зарахована в рахунок погашення кредитної заборгованості. При цьому суд не приймає, як доказ домовленості між сторонами про підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами, протокол погодження від 26.03.2010 року ( а.с. 171) та додаткової угоди №1 від 01.07.2010 року ( а.с. 44), оскільки зміст цих документів не містить відомостей про домовленість сторін про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором до 24.96 %, а містить тільки відомості про строк договору та розмір щомісячних платежів по кредитному договору. Не може бути задоволене клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивачеві було відомо про збільшення процентної ставки у вересні 2009 року. Як вже зазначалось вище банк належним чином не повідомив позивача про збільшення процентної ставки. Та обставина, що банк позивався до позивача з вимогою про стягнення боргу за кредитним договором у вересні 2009 року не приймається судом, як доказ того, що позивач у вересні 2009 року взнала про збільшення відсоткової ставки, оскільки позовна заява (а.с. 55-58 ) не містить посилання на те, що банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за користування кредитними коштами з 01.02.2009 року до 24.96%, а містить посилання на кредитний договір із зазначенням розміру процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 20.04%. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved