Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

29.02.2016 року, а уточнивши вимоги 18.10.2016 року, [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до КП»Київпастранс» (далі - Товариство) та просить: -«Стягнути комунального підприємства «Київпастранс» на користь [PERSON] за період з 08.10.2015 по 16.12.2016 середній заробіток в розмірі 21 786 грн. 38 коп. за час затримки виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 07.10.2015 в частині негайного поновлення на роботі.» (а.с.а.с.1-4, 102-106) Свою вимогу мотивує тим, що рішенням Подільського районного суду м.Києва від 07.10.2015 року, по справі №758/4880/15-ц, її поновлено на посаді першого заступника начальника юридичного управління КП»Київпастранс», починаючи з 24.03.2015 року, а також стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, в період з 25.03.2015 року по 07.10.2015 року. Не дивлячись на те, що рішення суду, в частині поновлення на роботі, підлягало негайному виконанню, наказ про поновлення її на роботі, було видано лише 08.12.2015 року, по який їй стало відомо 16.12.2015 року, отримавши про це відповідне повідомлення від Товариства. Вважає, що в період з 08.10.2015 року по 16.12.2015 року, мав місце вимушений прогул, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки виплатити заробітну плату за вказаний період відповідач відмовляється. В судовому засіданні позивачка вимогу підтримала, просить її задовольнити. Представники відповідача - [PERSON] позов не визнала, мотивуючи тим, що наказ про поновлення на роботі було видано лише 08.12.2015 року, оскільки після постановлення вищевказаного судового рішення, позивачка не вчиняла жодних дій про намагання приступити до роботи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.235 ч.7 КзПП України, яка передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню та ст.236 КзПП України, яка передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Так, як вбачається з рішення Подільського районного суду м.Києва від 07.10.2015 року, по справі №758/4880/15-ц, [PERSON] поновлено на посаді першого заступника начальника юридичного управління КП»Київпастранс», починаючи з 24.03.2015 року, а також стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, в період з 25.03.2015 року по 07.10.2015 року. Також передбачено, що рішення суду, в частині поновлення на роботі, підлягає негайному виконанню.(а.с.5-9) Згідно з ухвалою Апеляційногого суду м.Києва від 16.12.2015 року, рішення суду залишене без змін.(а.с.117-119) Як вбачається з Наказу №542-к від 08.12.2015 року, у виконання вищевказаного рішення суду, [PERSON] поновлено на роботі, починаючи з 24.03.2015 року.(а.с.27) Як пояснила в судовому засіданні позивачка, по вищевказаний наказ їй стало відомо лише 16.12.2015 року, коли вона отримала відповідне повідомлення від КП»Київпастранс». Цю обставину представник відповідача не заперечувала. Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки наказ про поновлення позивачки на роботі було видано лише 08.12.2015 року, про який Товариство повідомило позивачку лише 16.12.2015 року. Суд звертає увагу, що підстав для виходу позивачки на роботу, в період з 08.10.2015 року по 16.12.2015 року, у неї не було, по причині відсутності повідомлення з боку КП»Київпастранс» про його винесення. Правильність зробленого позивачкою розрахунку, про суму середньої заробітної плати, яка підлягає виплаті, сумніву не викликає, а тому суд вважає його вірним. З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн., що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, на підставі ст.88 ч.3 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та передбачала, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати та ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. На підставі викладеного, -ст.ст.235,236 КЗпП України,

Outcome: approved