Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

28.10.2016 позивач звернувся до суду із позовом до Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просить суд визнати за ними у порядку спадкування після смерті дядька право власності на зазначене спадкове майно. У судове засідання сторони не зявились, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] народився 03.12.1964 у с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області (а.с.5). 18.06.2004 [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів племіннику [PERSON] (спадкова справа а.с.10). 19.06.2004 [PERSON] помер у віці 62 років у с. Мала Рача Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого входить: - право власності на земельну ділянку розміром 2,1399 га, кадастровий номер 1825080900:01:000:0723, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, та належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 094971, нормативна грошова оцінка 30\~848,51 (а.с.10,11); - право власності на земельну ділянку розміром 0,7455 га, кадастровий номер 1825080900:08:000:0621, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, та належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 094971, нормативна грошова оцінка 5\~283,25 (а.с.10,12). Як зазначає [PERSON] у позовній заяві, оформити спадкові права на вищевказане майно він не має можливості, адже Державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.08.2004 серії ЖТ № 094971 виданий вже після смерті спадкодавця, що у свою чергу, згідно Закону України «Про нотаріат», робить даний правовстановлюючий документ недійсним, а, відповідно, він не може бути прийнятий для вчинення нотаріальних дій. У матеріалах спадкової справи до майна померлого 19.06.2004 [PERSON] знаходиться заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті дядька. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з ч. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивачів на оспорювані земельні ділянки, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved