Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

27.11.2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з нього на її користь щомісячно аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що в зареєстрованому шлюбіз відповідачем [PERSON] перебуває з 18.10.2014 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Він не приділяє уваги сім'ї, нехтує сімейними цінностями. З ініціативи відповідача між ним постійно виникають сварки. Відповідач зароблені кошти витрачає на власні потреби. На даний час шлюб існує лише формально. Вже більше ніж півроку вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивачка разом з дітьми переїхала жити до своєї матері в с.Слобідка, а відповідач залишився проживати в м.Шостка. За таких обставин вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. На даний час діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач кошти у добровільному порядку на утримання дітей не надає. Договір про стягнення аліментів між ними не укладався. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Відзив на позовну заяву до суду не подав. Беручи до уваги, що позивачка не заперечувала протии вирішення справи без присутності відповідача з постановленням заочного рішення, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON], 18.10.2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 95, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та сина-[PERSON], [INFO],що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9,10). Згідно довідки виконкому Блистівської сільської ради №1210 від 13.11.2018 року, [PERSON], [INFO], не зареєстрована, але проживає за адресю: [ADDRESS]. Разом з нею проживають та знаходяться на її утриманні діти: донька- [PERSON], [INFO], син -[PERSON], [INFO] (а.с.11) Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, фактично їх сім'я розпалась, сторони вже більше півроку проживають оремо, в різних населених пунктах, шлюб існує лише формально. Позивачка [PERSON] в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] не повідомив суду жодних заперечень щодо цього, відзив на позовну заяву не подав, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільних дітей у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність відомостей про розмір доходів відповідача, відомостей про наявність на його утримання інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 27.11.2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць, за період з 27.11.2018 року по 26.12.2018 року. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів та на користь позивачки [PERSON] 704 грн. 80 коп. в рахунок слаченого нею судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved