Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

27 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що вони з відповідачем 08 листопада 2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини припинені фактично через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів і різних поглядів на сімейне життя та сімейні обов`язки, жорстоке поводження, моральне та фізичне насильство. Сумісне господарство не ведеться, разом не мешкають, вважає що подальше збереження сім`ї не можливо. Просила суд розірвати шлюб. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника адвоката Резнік В.В., який діє на підставі ордеру та свідоцтва, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивачки до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував щодо постановлення заочного рішення суду. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останньою відомою адресою мешкання, однак конверти про виклик до суду було повернуто назад, без отримання адресатом, також додатково повідомлявся шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті «Судової влади». Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 08 листопада 2002 року, актовий запис № 2184. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітню дітей, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 6168/14-530-022 від 24.04.2009 року та доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 6168/14-530-20 від 26.06.2012 року. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved