Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що проживає з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач, хоча і проживає з позивачем та дитиною в одній квартирі, але жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. Також, позивач зазначила, що на утриманні відповідача [PERSON] перебуває дитина від першого шлюбу. На утримання сина [PERSON] , [INFO] він також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини доходу. Посилаючись на вказане, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина 1/6 частину доходу відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 19 лютого 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 21 травня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (бланк серія [NUMBER] ) виданого Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 01 листопада 2016 року. Батьками дитини є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.7) З Свідоцтва про шлюб (бланк серії [NUMBER] ) виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Глухівському району 17 жовтня 2015 року, вбачається що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 17 жовтня 2015 року, про що виконкомом Первомайської сільської ради Глухівського району Сумської області в цей день складено відповідний актовий запис за №2 і прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 6) Згідно довідки від 22 січня 2019 року виданої ТОВ «Жилкомсервіс», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з нею за даною адресою зареєстрований син [PERSON] , [INFO] . (а.с.5) З рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 24 жовтня 2011 року, вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів проводиться з 5 вересня 2011 року. Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітньої дитини. У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачем не надійшло, враховуючи вищенаведені обставини справи, та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку що позовна заява підлягає до задоволення, оскільки відповідач маючи неповнолітню дитину, не належно виконує свої обов`язки щодо її утримання, тобто аліменти необхідно стягнути з відповідача примусово в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved