overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

27 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Індустріальний р-н, вул.. Осіння, 10/13. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.10.2015р. о 09 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.10.2015р. о 09 год. 34 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий продуктивному контакту недоступний, дезорієнтований, мова бормочаща, соматично ослаблений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічне враження головного мозку, важкого генезу, виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант, з генералізованими тоніко-клонічними припадками середньої частоти, з вираженими змінами особистами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

27 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Самарський р-н, вул. Подсніжників, 22. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2015 р. о 18 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 26.10.2015 р. о 18 год. 15 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, роздратований, відповідає неохоче. Звучать маячні ідеї збитку побутового характеру в адресу сусідів. Вважає, що на попередній роботі „одни гомосексуалисты. Звільнився по маячним мотивам. Критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

27 жовтня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 122/36. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.10.2015 р. о 09 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 26.10.2015 р. о 09 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням ф-ра Кобеляцької лікарні КЗ «Новомосковської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, багатомовний, уходить з дому, виплигував з другого поверху, агресивний до батьків, плутанина в голові. [PERSON] було поставлено попередній діагноз біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2008 року. У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя у них не склалося через подружню зраду відповідача, протягом двох років подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Спору про майно немає. За таких обставин позивач просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матірю. У судове засідання позивач не прибула, проте надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ \~27 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 3 серпня 1985 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Новолександрівською сільською радою Яготинського району Київської області 3 серпня 1985 року, актовий запис № 10, від якого мають одну повнолітню дочку. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, постійні подружні зради та фізичне насилля знищило їхні почуття, майнового спору натепер не мають, проживають окремо, тому просить шлюб між сторонами розірвати, в разі задоволення позову застосувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду письмові заяви з клопотанням розглянути справу за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Галінська», просить не застосувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України, відповідач позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 3 серпня 1985 року, який був зареєстрований Новолександрівскою сільською радою Яготинського району Київської області, актовий запис № 10 (а.с.20 свідоцтво про укладення шлюбу), від якого неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Галінська». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється \~внаслідок \~його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, \~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 \~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 \~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, \~якщо \~буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, \~що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 \~ст. 114 СК України у разі \~розірвання \~шлюбу \~судом шлюб припиняється у день \~набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. Судові витрати на підставі письмового клопотання позивача покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

\~\~27 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з вересня 2002 року по жовтень 2007 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, мешкали однією сімєю, мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У звязку чим вона вимушена звернутись до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття (а.с. 2-3). Позивач в судове засідання не з'явилася надала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається з довідки № 2667 від 26.10.2015 року [PERSON], [INFO] зареєстрований разом зі своєю матірю [PERSON], 1975 роу народження, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~- способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги визнання його розміру відповідачем, дійсні обставини справи та його обов'язок по належному утриманню сина. В порядку визначеному ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 22.03.2007 із відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 05.03.2007 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час її матеріальний стан погіршився, на її утриманні знаходяться ще двоє дітей. Вона не працює та нездатна забезпечити їхньому спільному сину належне матеріальне забезпечення. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, не займається його вихованням, тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів, призначених рішенням Згурівського районного суду Київської області та стягнути із відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 22 березня 2007 року із [PERSON] на користь [PERSON] проводиться стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 5 березня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не працює, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач має задовільний стан здоров»я, є працездатним, працює в ТОВ «Буддизайн-21» на посаді вантажника. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог позивач вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що є обтяжуючим фактором для позивача. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не зявився, про причину не явки суду не повідомив. 20 листопада 2015 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.11.2012 року розірвано. Вказане підтверджено свідоцтвом про шлюб та рішенням суду (а.с. 4, 5). Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 6). Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати з матірю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати неповнолітню дитини. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.03.2015 року - розірвано. Від шлюбу мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинили у грудні 2014 року, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року було розірвано, що підтверджено копією рішення в матеріалах справи (а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка проживає разом з позивачкою, спору про її місце проживання сторони не мають. Судом встановлено, [PERSON] після розірвання шлюбу, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що для позивача є обтяжуючим фактором. Відповідач є працездатним, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, позов визнав у повному обсязі, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дочки у зазначеному розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах ст. 180 СК України, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved