Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

28 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказав, що він є власником автомобіля ЗАЗ Lanos 1.5і реєстраційний номер АЕ 7473НХ. В 2016 року позивач передав у користування вказаний автомобіль [PERSON] Останній, восени 2016 року передав у користування вказаний автомобіль [PERSON] 24 грудня 2016 року [PERSON], керуючи зазначеним автомобілем у стані алкогольного спяніння, скоїв ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль та завдано позивачу матеріальних збитків. Згідно з висновком експертного дослідження від 24.01.2017 року вартість ремонту автомобіля складає 91447,59 грн. Витрати на експертні послуги склали 1200 грн., всього розмір завданої шкоди 92647,59 грн. Позивач вважає, що відповідачі як особи, яким автомобіль було передано в користування, повинні відшкодувати йому зазначену шкоду. З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 92647,59 грн. відшкодування матеріальної шкоди та понесені судові витрати. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 13 квітня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкодита призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, проти позовних вимог заперечив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2018 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 24 грудня 2016 рокуоб 11-40 год. водій [PERSON], керував автомобілем ЗАЗ Ланос\~д.з. АЕ 7473 НХ з явними ознаками алкогольного спяніння\~по автодорозі Р-52 та перед перехрестям автодороги Р-53\~в селі Лобойківка Петриківського району\~з автодорогою Т-04-14 скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес V-250 д.з. АЕ 4040 ВХ, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року у справі № 187/1251/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Автомобіль ЗАЗ Ланос\~д.з. АЕ 7473 НХ належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Згідно ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до висновку № 02/17А\~експертного автотоварознавчого\~дослідження від 24.01.2017року про встановлення розміру матеріального збитку, складеного експертом\~ [PERSON],\~вартість відновлювального\~ремонту без\~врахування значення\~коефіцієнта фізичного\~зносу деталей\~КТЗ складає\~91447,59гривень. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, що підлянають заміні, складає 76576,18 грн. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Позивач не надав доказів, що ним було виконано ремонт автомобіля. За встановлених обставин суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди майну позивача з боку відповідача [PERSON], як особи відповідальної за спричинену шкоду, в силу вимог чинного законодавства та меж відповідальності відповідача, при вирішенні спору щодо визначення розміру заподіяних збитків, які мають бути компенсовані відповідачем, суд враховує, що на час звернення з цим позовом до суду позивачем не проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу з використанням нових вузлів, деталей та комплектуючих, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди в розмірі, визначеному позивачем, та присуджує до стягнення за рахунок відповідача матеріальної шкоди, яка складає вартість матеріального збитку в розмірі 76576,18 грн., визначений за звітом про оцінку від 24.01.2017 року, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, як про це зазначено у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішення даного спору щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, який належить позивачу, суд враховує, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди та розмір матеріального збитку, в свою чергу відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подати докази, які мали спростувати визначений позивачем розмір заподіяного збитку, та довести підстави для звільнення відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на послуги експерта у розмірі 1200 грн., оскільки позивачем не надано доказів, що ним здійснено такі витрати. Суд також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до відповідача [PERSON], з огляду на наступне. Відповідно до ч.2, 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що шкода позивачу була завдана спільними діями [PERSON] і [PERSON], а також будь-яких доказів на підтвердження того, що автомобіль позивача був переданий у користування [PERSON] З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у сумі 76576,18 грн., яка має бути стягнута на користь позивача з відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 926,49 грн. Позовні вимоги заявлені на суму 92647,59 грн., задоволені на суму 76576,18 грн., тобто на 82,65% від заявленої суми. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача 82,65% від сплаченого судового збору, тобто 765, 75 грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене,

Outcome: partial