Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

28 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дітей : сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення повноліття старшою дитиною, та продовжити стягнення аліментів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення повноліття доньки - [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 лютого 2004 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, проживають разом з позивачем. Фактично позивач виховує та утримує дітей самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу за позовом [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання дітей розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, до своєї заяви додав копію довідки від 18 листопада 2019 року про отримані доходи за період з травня по жовтень 2019 року. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про одруження від 14 лютого 2004 року серії [NUMBER] Черкаського міського відділу реєстрації актів громадського стану з 14 лютого 2004 року, позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 14 лютого 2004 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували 14 лютого 2004 року шлюб, про що в цей же день в книзі реєстрації шлюбів вчинений відповідний актовий запис за №153. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області 12 жовтня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 12 жовтня 2004 року в Книзі реєстрації народжень вчинений відповідний актовий запис за №1032 (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 31 січня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 31 січня 2012 року в Книзі реєстрації народжень вчинений відповідний актовий запис за №100 (а.с.8). Згідно позовної заяви [PERSON] , спільні позивача з відповідачем діти: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , перебувають на її повному утриманні. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідачем позовні вимоги визнаються у повному обсязі, суд приходить до висновку, що перебування спільних позивача та відповідача дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , на утриманні позивача доказуванню не підлягає. Згідно довідки № 6 від 18 листопада 2019 року, виданої директором ФОП [PERSON] про суму отриманих ним доходів за основним місцем роботи в період часу з травня по жовтень 2019 року, щомісячно із заробітної плати [PERSON] здійснюються відрахування на сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя і всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року: «За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги позивача, з [PERSON] необхідно стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей : сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду, тобто з 28 листопада 2019 року, і до досягнення повноліття старшою дитиною, тобто до [INFO] . Якщо після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, необхідно аліменти стягувати з [PERSON] за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved