Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

27 червня 2019 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась [PERSON] із зазначеним позовом. Предметом позовних вимог зазначено визнання за позивачкою права власності на домоволодіння, а саме будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її бабця - [PERSON] , яка за життя, а саме 03 липня 1993 року склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала у рівних частинах своїй донці - яка є відповідачкою у справі - [PERSON] , та онукам - позивачці [PERSON] та [PERSON] (який помер [INFO] ). В травні 2019 року позивачка звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину вважаючи, що фактично прийняла спадщину, однак отримала відмову оскільки пропустила встановлений законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 вересня 2019 року. Підготовче судове засідання було відкладено на 25 вересня 2019 року у зв`язку з неявкою позивача до суду. Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 02 жовтня 2019 року, за клопотанням представника позивача оголошено перерву до 25 жовтня 2019 року. Ухвалою суду від 25 жовтня 2019 року на вимогу представника позивача витребувано докази у справі , розгляд справи відкладено на 22 листопада 2019 року, через неявку відповідача відкладено на 13 грудня 2019 року, потім на 21 грудня 2019 року тощо. В судовому засіданні під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат Мельниченко А.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити оскільки позивачка фактично прийняла спадщину та вступила у володіння майном . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та просила суд його задовольнити. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що[INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , актовий запис № 1886) і після її смерті відкрилась спадщина. За життя, а саме 03 липня 1993 року [PERSON] склала заповіт, за змістом якого на випадок своєї смерті розпорядилась все її майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось заповідала 3 особам : 1.[PERSON] , 2.[PERSON] 3.[PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу (актовий запис № 117) позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Один із осіб, що зазначені у заповіті - [PERSON] помер [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть (актовий запис № 1506 від 04 серпня 2006 року), однак відомості стосовно прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] у період часу з моменту відкриття спадщини - [INFO] по [INFO] - відсутні. За інформацією, наданою на запит суду станом на 06 листопада 2019 року Державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори ГТУЮ у Дніпропетровській області спадкові справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] - не заводились. Згідно інформації, наданої до суду з Комунального підприємства дніпропетровської обласної ради «КРИВОРІЗЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року зареєстровано на ім`я [PERSON] . 06 травня 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кульбіди Є.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак отримала відмову оскільки заявницею пропущено строк для подачі заяви і прийняття спадщини, відсутній факт прийняття спадщини. Відповідно відомостям, що надані відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 6723 від 17 квітня 2019 року [PERSON] за життя була зареєстрована в будинку [ADDRESS] з [INFO] та знята з реєстрації у зв`язку зі смертю. Згідно зазначеної довідки, на момент смерті [PERSON] (спадкодавця) в будинку [ADDRESS] також були зареєстровані : позивачка [PERSON] та відповідачка - [PERSON] які як вже йшлося вище є спадкоємцями за заповітом і спору із цього приводу не існує. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом. Частина перша статті 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами першою, третьою статті 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом частин четвертої, п`ятої «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України (в ред. 2004 року), так і стаття 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 року ) визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 549 ЦК УРСР, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину в тому числі у разі, я якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Так, оскільки спадщина відкрилась [INFO] - тобто до 01 січня 2004 року, в даному випадку підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно правил статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Стаття 553 Цивільного кодексу Української РСР, передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Отже, слід зробити висновок, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли [PERSON] та [PERSON] , оскільки вступили в управління та володіння жилим будинком [ADDRESS] , який є спадковим майном, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради міста Кривого Рогу за №6723 від 17 квітня 2019 року, відповідно до якої позивач та відповідач по справі на момент смерті спадкодавця [PERSON] мешкали в будинку [ADDRESS] , хоча спадкова справа заведена не була. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості, стосовно будинку [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до листа Другої Криворізької державної нотаріальної контори від 06.11.2019 року за №5309/01-16, спадкові справи після смерті [INFO] [PERSON] та після смерті [INFO] [PERSON] не заводились. У п.3.3 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29 січня 2009 року йдеться про те, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наданні докази суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , житловою площею 25,5 квадратних метра, підлягають частковому задоволенню та за позивачем потрібно визнати право власності на Ѕ частину вказаного домоволодіння, оскільки спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняли як позивач та відповідач по справі та суду не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач [PERSON] відмовилась від спадщини, як на користь позивача по справі або третіх осіб.

Outcome: partial