overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

29.03.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

29.03.2016 року до суду з позовною заявою звернулася [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON], Словянської міської ради Донецької області про визнання право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

29.03.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом, де прохає стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11951, 95 грн. та судовий збір в сумі 1378,95 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.03.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 25.03.2011 відповідно до якого Банк надав відповідачу, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту грощові кошти у сумі 6000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 29.02. 2016 року заборгованість складає 11951,95 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. Представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу без його участі. Відповідач позовні вимоги визнала . Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.03.2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу грощові кошти у сумі 6000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії карти . Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, а тому станом на 29.02.2016 року борг складає : 11951,95 грн., а саме: -5570,78 грн. заборгованість за кредитом -5145,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом -189,92 грн. заборгованість за пенею та комісією -500, 00 грн. штраф (фіксована частина) -545,33 грн. штраф ( процентна складова). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання , правилами користування платіжною карткою, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі , встановленому тарифами банку , з розрахунку 360 календарних днів на рік. Стаття 526 ,527,530 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону Відповідно до вимог ст. 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення судом строку в 20(двадцять) днів для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого 20 листопада 2013 року батька [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначив, що 20.11.2013 року помер його батько [PERSON], який проживав у [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки не знав про наявність спадкового майна. Коли позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, то отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 20 травня 2014 року. Позивач важає, що він пропустив строк з поважної причини, просить суд визначити додатковий строк в 20-ть днів для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлений позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та просить позов задовільнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Направила до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.5) вбачається, що [PERSON] помер 20 листопада 2013 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 20.05.2014 року. З копії заяви відповідача по справі [PERSON]І.(а.с.7) вбачається, що вона на спадкове майно не претендує, до суду за продовженням строку про прийняття спадщини звертатися не буде. З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. З письмової заяви відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнала позов, що також є підставою для задоволення позову. Суд, визначаючи строк в двадцять днів для подачі заяви про прийняття спадщини, виходить із принципу розумності та достатності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2015 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 272. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 10,11 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2015 року, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено актовий запис № 272 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Червоногреблянської сільської ради про визначення судом додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого 05 жовтня 2014 року батька [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначила, що 05.10.2014 року помер її батько [PERSON], який проживав у [INFO]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не зверталася, оскільки вважала, що подавати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини потрібно після закінчення шести місяців після смерті батька. Коли позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, то отримала відмову, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 05.04.2015 року. Позивач важає, що вона пропустила строк з поважної причини, просить суд визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлена позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі та просить позов задовільнити повністю. Представник відповідача голова Червоногреблянської сільської ради [PERSON] у судове засідання не з'явився. Направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без участі представника відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.6) вбачається, що [PERSON] помер 05 жовтня 2014 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 05 квітня 2015 року. Факт родинних відносин між позивачкою та померлим 05.10.2014 року [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження позивачки (а.с.7). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8) позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на Мала. З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. З письмової заяви голови Червоногреблянської сільської ради [PERSON] представника відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнав позов, що також є підставою для задоволення позову. Суд, визначаючи строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, виходить із принципу розумності та достатності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Червоногреблянської сільської ради про визначення судом додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої 12 березня 2004 року матері [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначила, що 12.03.2004 року померла її мати [PERSON], яка проживала у [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не зверталася, оскільки вважала, якщо є єдиним спадкоємцем, то може успадкувати спадок в будь-який час. Коли позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, то отримала відмову, оскільки пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 12 вересня 2004 року. Позивач важає, що вона пропустила строк з поважної причини, просить суд визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлена позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі та просить позов задовільнити повністю. Представник відповідача голова Червоногреблянської сільської ради [PERSON] у судове засідання не з'явився. Направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без участі представника відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.4) вбачається, що [PERSON] померла 12.03.2004 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 12.09.2004 року. Факт родинних відносин між позивачкою та померлою 12.03.2004 року [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6) позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини. З письмової заяви голови Червоногреблянської сільської ради [PERSON] представника відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнав позов, що також є підставою для задоволення позову. Суд, визначаючи строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, виходить із принципу розумності та достатності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося, через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, відбулася втрата любові та поваги один до одного, подальше шлюбне життя і збереження шлюбу з відповідачем не можливе, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 квітня 1991 року у Козельщинському районному відділі ЗАГС Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільно позивач та відповідач не проживають з липня 2008 року. Майновий спір на даний час відсутній. Згідно до ст.ст. 110, 111, 112 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд вважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами втрачені і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ Про судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 551,20 грн. З врахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем [PERSON] не склалося, через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, відбулася втрата любові та поваги один до одного, подальше шлюбне життя і збереження шлюбу з відповідачем не можливе, а тому прохала розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Рішенням Козельщинського районного суду від 18.04.2016 року позов позивача [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено повністю. Шлюб, який зареєстрований 27 квітня 1991 року у Козельщинському районному відділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 16 між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишено прізвище «[PERSON]». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони в судове засідання для розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат не з'явилися. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що 18.04.2016 року Козельщинським районним судом Полтавської області при ухваленні рішення у мотивувальній частині було зазначено, що відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 551,20 грн. Резолютивна частина вищезазначеного рішення суду, не містить посилання щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судових витрат позивача за подачу позовної заяви до суду про розірвання шлюбу в розмірі 551,20 грн. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України вбачається, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові втрати. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 551,20 грн., оскільки рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.04.2016 року, позов позивача про розірвання шлюбу задоволений в повному обсязі, судом помилково в резолютивній частині рішення не було зазначено щодо стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що шлюб був зареєстрований між ними 17.12.2011 року і від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з грудня 2013 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просила розірвати між ними шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав телеграму про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд встановив наступне. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.12.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 302 ( а.с. 5 ). Судом встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ( 6 ). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких підстав суд вважає, позивач має право на пред'явлення позову відповідно до положень ч. 4 ст. 110 СК України і даний позов має бути задоволений згідно вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved