Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

27.04.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що померлий 01 жовтня 2008 року [PERSON] є її батьком. Відповідачі по справі: [PERSON] матір*ю померлого, а [PERSON] дружиною померлого. Отже всі вони є спадкоємцями за законом першої черги. Відповідачі по справі у встановлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини, а вона бажає її прийняти, але пропустила встановлений законом строк для її прийняття з причин, які , на її думку, є поважними. Саме по причині пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, державний нотаріус Приазовської районної державної нотаріальної контори відмовив їй у вчинені нотаріальної дії. Тому вона і змушена звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити(а.с.29-30 ). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.33-34). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.35). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини з приводу здійснення права на спадкування. Так, [PERSON] помер 01 жовтня 2008 року ( а.с.5), а позивачка по справі є його донькою, що свідоцтвом про її народження ( а.с.6). Після смерті [PERSON] 01 жовтня 2008 року року (а.с.7 ), відкрилася спадщина. До спадкового майна належить земельна ділянка площею 8,64 га на території Дунаївської сільської ради Приазовського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія II-ЗП № 036929, виданого на підставі рішення Дунаївської сільської ради народних депутатів від 27 лютого 2001 року №93 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1957. 20.04.2016 року державний нотаріус ухвалив постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 11 ). Відповідно до ст.ст.1223 , 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Із змісту позовної заяви вбачається, що спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер 01 жовтня 2008 року (а.с.5), саме з цього часу спадщина і відкрилася. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, що зазначено у ч.1 ст.1221 ЦК України З ч. 3 ст. 1272 ЦК України вбачається, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз*яснень, що містяться у абз. 3,6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику по справам про спадщину» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність в матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення ним цих дій. Як зазначено судом, 01 жовтня 2008 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON], який є батьком для позивачки ( а.с.5-6 ). За довідкою виконавчого комітету Дунаївської сільської ради від 28.09.2015 року ( а.с. 8) відомими спадкоємцями померлого 01 жовтня 2008 року [PERSON] є його мати [PERSON], дружина [PERSON], дочка [PERSON]. За повідомленням державного нотаріуса ( а.с. 25-26) спадкова справа у Приазовській державній нотаріальній конторі стосовно [PERSON], який помер 01 жовтня 2008 року, не заводилися. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини ( а.с. 9-10 ). З пояснень позивачки вбачається, що з заявою про прийняття спадщини вона звернулася до нотаріальної контори у квітні місяці 2016 року і отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.11 ), тоді як мала звернутися до 01.04.2008 року . Предметом спору є земельна ділянка , яка належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія II-ЗП № 036929, виданого на підставі рішення Дунаївської сільської ради народних депутатів від 27 лютого 2001 року №93 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1957 ( а.с. 7 ). Позивачка, яка є спадкоємцем за законом, заявлені вимоги обґрунтувала зайнятістю на роботі, певними фінансовими труднощами ( а.с.2). Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що, позивачка з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, тому її позов слід задовольнити, надавши додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася року 01 жовтня 2008 року після смерті [PERSON]. Відповідно до ст..11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: approved