Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

28.10.2020 позивачзвернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказував, що проживаючи однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого у свідоцтві про народження записана [PERSON] . 22 липня 2005 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . На даний час відповідач не проживає разом із позивачем та їх спільним сином, який перебуває на повному утриманні позивача, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує достатній матеріальний рівень життя дитини, у зв`язку із чим позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом. Позивач до суду не з`явився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі ( а.с. 18). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку визначеному законом, але до суду повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву та заяв з процесуальних питань не надала (а.с. 29, 33, 37). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів у силу ст. 280 ЦПК України. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження записані - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого повторно 21.09.2018 Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5) 22 липня 2005 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №2 ( а.с.4) Як вказував позивач у позовній заяві та не заперечила відповідач дитина проживає з позивачем, що також підтверджується Актом про фактичне місце проживання від 08.10.2020, виданим Грузькою сільською радою, відповідно до якого [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01.04.2015 по теперішній час (а.с.6). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Вказану обставину відповідач не заперечив. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач є повнолітньою, фізично здоровою людиною, яка здатна працювати та отримувати заробітну плату, інших аліментних зобов`язань не має, доказів протилежного відповідач суду не надала, тому суд приходить до висновку, що вона має можливість виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення свого неповнолітнього сина. Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що забезпечить необхідний та достатній рівень гармонійного розвитку дитини, починаючи стягнення з 28 жовтня 2020 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved