Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

27.07.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 07.07.2015 в м. Києві по проспекту Червонозоряному, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний їй автомобіль марки «Toyota Auris», д.н.з. [NUMBER]. Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON], відповідальність якого згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4021786 була застрахована в АТ «УОСК». З метою отримання страхового відшкодування вона звернулася до відповідача АТ «УОСК» з відповідною заявою, та надала необхідні документи. АТ «УОСК» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн. Разом з тим, до цього часу АТ «УОСК» свої зобов'язання за договором страхування по виплаті страхового відшкодування в повній мірі не виконало. Протягом лютого-березня 2016 року у рахунок страхового відшкодування на користь позивача сплатило 19000,00 грн. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по страховому відшкодуванню у розмірі 30 000, 00 грн. Крім того, на підставі положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача пеню за час прострочки в розмірі 9285, 86 грн. В судове засідання позивач не з'явилася. Через свого представника подала суду заяву, в якій просить розглядати справи у її відсутності, згодна на розгляд справи у заочному порядку. Представник відповідача АТ «УОСК» подав суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності. При таких даних суд знаходить можливим провести розгляд справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, несе додаткову (субсидіарну) відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Згідно Закону України «Про страхування», цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню. Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України №1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Судом встановлено, що 07.07.2015 в м. Києві по проспекту Червонозоряному, 8 з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки «Toyota Auris», д.н.з. [NUMBER] належний на праві власності [PERSON] На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правової відповідальності [PERSON] була застраховані у АТ «УОСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4021786. 02.09.2015 позивач звернувся до АТ «УОСК» з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 18.11.2015 року №7516 АТ «УОСК» повідомило позивача, що за результатами розгляду її заяви прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування в сумі 49 000, 00 грн. Відповідач порушив строки виплати страхового відшкодування. На час розгляду справи зобов'язання відповідача по виплаті страхового відшкодування залишаються невиконаними в повному обсязі. Відповідно до виписки по банківському рахунку позивача вбачається, що протягом лютого-березня 2016 року у рахунок страхового відшкодування відповідач сплатив на користь позивача 19000,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, виходячи з встановленого в ході судового розгляду факту порушення відповідачем строків виплати страхового відшкодування, ґрунтуючись на вищенаведених нормах права, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування та пені законними та обґрунтованими. Відповідно до представленого позивачем розрахунку розмір пені за період з 03.12.2015 по 21.07.2016 складає 9 285, 86 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на її користь заборгованості в розмірі 39 285, 86 грн., з яких: заборгованість по страховому відшкодуванню - 30 000, 00 грн., пеня - 9 285, 86 грн. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню з відповідача АТ «УОСК» - 551, 20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved