Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

29.01.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що в період з 25.09.1996 року по 24.04.2001 року його батьки перебували у шлюбі, відповідач є його батьком. В 2001 році шлюб між батьками позивача було розірвано. Позивач вказує, що з 01.09.2012 року він почав навчання в «Макіївському вищому професійному училищі», навчається на стаціонарній формі, джерела доходів не має, знаходиться на утриманні своєї матері та потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що відповідач не є інвалідом, знаходиться в працездатному віці та має можливість утримувати повнолітнього сина. Позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно на період навчання до 28.06.2015 року, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій на позовних вимогах наполягав та просив вказані вимоги задовольнити, також просив розглянути справу у його відсутність у зв'язку з навчанням, а також відсутністю можливості виїхати з м. Макіївка. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні також просила позовні вимоги задовольнити. Заслухавши доводи та пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.04.2001 року відділом ЗАГС виконкому Артемівської міської ради Донецької області було розірвано. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач - [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований за адресою матері та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання не надає. З довідки № 438 від 29.12.2014 року вбачається, що [PERSON] навчається на 3 курсі Макіївського вищого професійного училища третього атестаційного рівня на денній формі навчання за спеціальністю слюсар з ремонту автомобілів. Строк навчання з 01.09.2012 року по 28.06.2015 року. Відповідно до довідки № 12 від 18.03.2015 року на а. с. 22, наданої на запит суду, [PERSON] навчається в Макіївському вищому професійному училищі, йому нарахована, але не виплачена стипендія за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 2 032 грн. 58 коп. Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесенні рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом на підставі ст. 61 ЦПК України визнано загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування те, що з квітня місяця 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція, активна фаза якої з липня місяця 2014 року проходить у м. Донецьк, що також підтверджується Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». У даному випадку, як встановлено в судовому засіданні позивач проживає та навчається в м. Макіївка Донецької області, яка відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р зі змінами № 128-р від 18.02.2015 року є населеним пунктом, на території якого органу державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. На теперішній час територія м. Макіївки Донецької області не повернута під контроль органів державної влади України. Таким чином, позивачем не надано доказів того, що він навчається в навчальному закладі, який входить до системи освіти України. Навпаки, надана у якості доказу довідка з навчального закладу містить печатку Міністерства освіти та науки невизнаної Донецької народної Республіки, яка є терористичною організацією. До того ж, в судовому засіданні встановлено, що Міністерством освіти і науки України пропонувалося учням навчальних закладів виїхати на підконтрольну Україні територію для продовження навчання, але позивач не виявив бажання скористатися таким своїм правом і продовжити навчання на території України в навчальному закладі, який належить Міністерству освіти і науки України. За таких обставин суд приходить до висновку, що суду не надано доказів того, що позивач продовжує навчання в навчальному закладі, який входить до системи освіти України, а тому суд вважає заявлені позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed