Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

27.07.2021 року [PERSON] звернулась до суду із даною позовною заявою вказуючи, що вона та [PERSON] мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] її батько. За рішенням суду батько сплачував на утримання доньки аліменти в розмірі ј частки доходу всіх видів заробітку, але 01.07.2021 року їх дочка досягла повноліття та виплата аліментів припинилась. Дитина в даний час продовжує навчатись у Вищому навчальному закладі « Київський медичний коледж № 3» та перебуває на повному її утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання, не отримує стипендії, не має інших джерел доходів. В добровільному порядку відповідач не допомагає матеріально. Позивач, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та на ст. ст. 75, 84,105,110,112,180-182,199, 200 СК України, ст. ст. 175-177, 274 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, у розмірі 5000,00 гривень щомісячно. Звільнити від сплати судового збору. Допустити негайне виконання рішення суду. 01.09.2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 05.10.2021 року. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст.278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. 05.10.2021 року розгляд справи було відкладено, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі. 20.10.2021 року представник позивача долучив до матеріалів справи: свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про одруження ( а.с..). Станом на 11.11.2021 року позивач та відповідач належним чином повідомлені про розгляд справи судом. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові, відсутність заперечень відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 6. Після укладення шлюбу позивач стала носити прізвище « [PERSON] ». У шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] ( а.с. 8). 28.11.2006 року шлюб між подружжям розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернула дошлюбне прізвище « [PERSON] » ( а.с.) Відповідно довідки Вищого навчального закладу « Київський медичний коледж № 3» ( І рівень акредитації) № 7014 від 24.06.2021 року [PERSON] навчається на відділенні «сестринська справа», форма навчання денна (державна), період навчання з 01.09.2020 по 28.06.2023 року (а.с.6). Довідка про доходи видана навчальним закладом за № 92 від 24.06.2021 вказує на відсутність у [PERSON] стипендії ( а.с.7). Згідно з доводами позивача, наведеними у позовній заяві, дочка проживає разом із матір`ю [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вона звернулася з даним позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач заперечень проти позову суду не надав. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що відповідно до ст. 199 СК України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] , є повнолітньою дочкою відповідача, їй виповнилося повних 18 років, та продовжує навчання на денній формі і потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. [PERSON] навчаючись на стаціонарі не має можливості працювати. Стипендії не отримує та будь-якого іншого самостійного доходу не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються доводи позивача, наведені нею в обґрунтування позову, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем до суду не було подано. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, наведені позивачем у позові доводи свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу його повнолітній дочці, оскільки з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. З огляду на вказане, суд приходить висновку про наявність у відповідача, як батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу на утримання його повнолітньої дочки. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Суд вважає необґрунтованим позивачем розмір аліментів у сумі 5000,00 грн щомісячно. Розрахунок суми аліментів у визначеному позивачем розмірі суду ненадано. Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу відповідних їх прав та обов`язків. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки. Отже, визначаючи до стягнення з батька на повнолітню дитину аліменти у розмірі 5000,00 гривень, позивачка повинна мати готовність та довести суду свою можливість виділяти на забезпечення дитини таку ж суму щомісячно. Доказів, які б підтверджували розмір її витрат на дитину, та доходів батька дитини позивачем не надано, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому суд враховує, що згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає : з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні. Із урахуванням наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 3000,00 гривень. Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд доходить висновку, що при встановлених у цій справі обставинах, зважаючи на відсутність доказів щомісячних витрат на дитину зі сторони позивача, відсутність довідки відповідача про наявність у нього доходів, розмір аліментів у сумі 3000,00 гривень щомісячно є достатнім та справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпляються при розгляді цієї справи та співрозмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку для забезпечення її нормальної життєдіяльності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial