Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

28.03.2019 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 7000,00 гривень на кожну дитини щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак шлюбні відносини не підтримують. Від шлюбу мають двох дітей, які проживають разом із нею та знаходяться на її утримані. Відповідач працездатний та працює неофіційно, однак допомоги на утримання дітей не надає, через що вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив суду, що не відмовляється від батьківського обов`язку щодо утримання дітей, але не згоден з розміром аліментів, оскільки працює різноробочим та отримає 250 грн. на день, просив визначити аліменти в розмірі 3000 грн. на двох дітей. Вислухавши сторони, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.04.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.11/. Від шлюбу у подружжя народились діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.6,8/. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином з урахуванням того, що відповідач працездатний, працює різноробочим та на час ухвалення рішення інших неповнолітніх дітей чи утриманців не має, суд вважає за доцільне визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, що в свою чергу не буде для відповідача непосильним тягорем. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.12,13,81,76-77, 80-81, 141, 263-265,ЦПК України, 180-184, 190-191 СК України, суд,-

Outcome: partial