Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

27 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного між ними та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 24 квітня 1993 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги. З вересня місяця 2016 року сімя повністю розпалась за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати дитину, в добровільному порядку кошти на утримання доньки не надає. В звязку з цим, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, позивач звертається до суду з позовом та просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище «Біленька». Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, додатково повідомила, що шлюб розриває вперше, збереження сімї вважає неможливим, дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Стан здоровя дитини задовільний. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає хоча має роботу та джерело доходу, проживає окремо з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково в частині розірвання шлюбу та сплати аліментів, не погодився з вимогою про покладення на нього судового збору. Підтвердив доводи позивача про їх окреме проживання, заперечував проти тверджень позивача про те, що під час спільного проживання не надавав кошти на утримання дитини. Інших непрацездатних членів сімї, які перебувають у нього на утриманні він не має. Стан здоровя задовільний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. 24 квітня 1993 року укладено шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Чумак) [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-КЕ № 341130 виданим Шишацьким районним відділом ЗАГС Полтавської області (а.с.10). Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження 1-КЕ № 133490, виданим ВРАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області (а.с.5). Судом встановлено, що шлюб сторони розривають вперше, проти розірвання шлюбу не заперечують, з 21 вересня 2016 року фактичні шлюбні стосунки не підтримують, ведуть домогосподарство окремо один від одного, спільного сімейного бюджету не мають, а отже шлюб має формальний характер. Майнових претензій сторони один до одного не висловлюють. У відповідача немає непрацездатних членів сімї, які потребують його фінансового утримання. Стан здоровя відповідача та дитини зі слів сторін знаходиться у межах норми. Згідно довідки ТОВ «МЕТАНГАЗАВТО» № 69 від 11.10.2016 року відповідач [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді машиніста компресорних установок 3 розряду. Розмір середньої заробітної плати становить 3500 грн. (21004,27 грн. / 6 міс.). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них та те, що спільна неповнолітня дитина сторін в силу свого віку, розвитку, стану здоровя, фізіологічних і соціальних потреб потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання доньки та виходячи з нездійснення відповідачем, який проживає окремо від дитини, участі в її утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. На прохання позивача, відповідно до вимог ст. 113 СК України, суд вважає необхідним залишити за нею після розірвання шлюбу прізвище «Біленька». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. Понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у справі становлять 551,20 грн. сплаченого позивачем судового збору за розірвання шлюбу. Зважаючи на те, що позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, судовий збір за даною позовною вимогою у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved