Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

27 вересня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська постановлено заочне рішення по цивільній справі № 202/28532/13-ц за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про визнання права власності, яким позов задоволено у повному обсязі. Визнано за: - [PERSON] право власності на частину будівлі гуртожитку по пр.ім. Газети «Правда» № 44 у м. Дніпропетровську, яке розташоване вбудівлігуртожиткуліт.А-5 (цегла) на третьому поверсі приміщення № 8 поз. 1-46, І, ІІ; на четвертому поверсі приміщення № 9 поз. 1-46, І, ІІ; на пятому поверсі приміщення № 10 поз. 1-44, І, ІІ. Місця загального користування на другому поверсі поз. І, ІІ, на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІІ, ІV, V. Загальною площею 1968,9 кв.м.,вартістю 1468666 грн. за [PERSON] право власності на частину приміщення № І, 1, 2, 3, 4, 5, 6 в будівлі гуртожитку літ.А-5 в підвалі приміщення І площею 10,1 кв.м., приміщення № 1 поз. 1-5, 5а площею 58,0 кв.м., на І поверсі приміщення № 2 поз.1-19, 19а, 21, приміщення № 3 поз. 1-7, приміщення № 4 поз. 1-6, приміщення № 5 поз. 1, 2, приміщення № 6 поз. 1-3, тамбур поз. ІХ. Його загальна площа 622,0 кв.м. Загальна площа всього складає 690,1 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети «Правда» № 44. В загальному користуванні: поз. ІІІ, Х загальною площею 10,5 кв.м.;-за [PERSON] право власності на приміщення № 7 в будівлі гуртожитку літ. А-5, що знаходиться в будинку № 44 по пр.ім. Газети «Правда»у м. Дніпропетровську. В будівлі гуртожитку літ. А-5 на ІІ поверсі нежитлове приміщення № 7 поз. 1-20, 24-38, загальною площею 638 кв.м. В загальному користуванні: на І поверсі поз. І, ІІ загальною площею 12,0 кв.м., на ІІ поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м., вартістю 394000 грн. Ухвалою суду по вказаній цивільній справі від 23 травня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2013 року скасовано та призначено цивільну справу до розгляду в загальному порядку. Позивачі в порядку ст. 31 ЦПК України надали до суду письмову заяву про зміну предмету позову та просили її задовольнити в повному обсязі . В судове засідання не зявилися, просили суд розглянути цивільну справу без їх участі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили наступне. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року, яке набрало законної сили, задоволено позов прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровської області та витребувано у позивачів приміщення гуртожитку, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Слобожанський (ім. Газети «Правда»), будинок 44. З моменту набуття у власність приміщення гуртожитку позивачі здійснили поліпшення (поточний і капітальний ремонт приміщення), у звязку з якими понесені витрати, на які збільшилася вартість вказаного майна і які не можуть бути відокремлені від нього, а тому просили суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь понесені витрати на поліпшення спірного приміщення гуртожитку у розмірі 7\~105 500 грн. Відповідно до ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON], згідно договору дарування нерухомого майна від 24 лютого 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 579 на праві власності належить частина будівлі гуртожитку літ. А-5 по пр.ім. Газети «Правда» № 44 у м. Дніпропетровську, а саме: на третьому поверсі приміщення № 8 поз. 1-46, І, ІІ; на четвертому поверсі приміщення № 9 поз. 1-46, І, ІІ; на пятому поверсі приміщення № 10 поз. 1-44, І,ІІ. Місця загального користування на другому поверсі поз. І, ІІ та на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІ, ІV, V. Його загальна площа 1968,9 кв.м., вартість 1468666 грн. Право власності зареєстровано 15 березня 2011 року. [PERSON],згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 11 квітня 2008 року,посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 3994, належить право власності на частину приміщення будівлі гуртожитку літ. А-5 по пр. ім. Газети «Правда» № 44 у м. Дніпропетровську, № І, 1, 2, 3, 4, 5, 6впідвалі приміщення І площею 10,1 кв.м.,приміщення № 1поз. 1-5, 5аплощею 58,0 кв.м.,на першому поверсі приміщення № 2 поз.1-19, 19а, 21, приміщення № 3поз. 1-7, приміщення № 4поз. 1-6,приміщення № 5поз. 1, 2, приміщення № 6 поз. 1-3, тамбур поз. ІХ, площею 622,0 кв.м., загальною площею 690,1 кв.м., вартість 142100 грн. Право власності зареєстровано 05 травня 2008 року. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 27 квітня 2010 року посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2526 належить право власності на приміщення в будівлі гуртожитку літ.А-5, що знаходиться в будинку № 44по пр.ім. Газети «Правда» у м. Дніпропетровську., на другому поверсі нежитлове приміщення № 7поз. 1-20, 24-38, загальною площею 638 кв.м. В загальному користуванні: на першому поверсі поз. І, ІІ загальною 12,0 кв.м., на другому поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м., вартістю 394000 грн. Право власності зареєстровано 16 грудня 2010 року. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 року, яке набрало законної сили, позов прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажний трест «Дніпромістобуд», [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», публічне акціонерне товариство «[PERSON] [PERSON]», задоволений. Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від [PERSON] нерухоме майно: на третьому поверсі прим. №8 поз. 1-46, І, ІІ; на четвертому поверсі прим. №9 поз. 1-46, І, ІІ; на пятому поверсі прим. №10 поз. 1-44, І, ІІ; місця загального користування на другому поверсі поз. І, ІІ, на першому поверсі поз. І, ІІ, ІІІ, IV та V загальною площею 1968,9 кв. м., розташоване по пр. ім. Газети «Правда», 44 у м. Дніпропетровську. Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській областівід [PERSON] нерухоме майно: приміщення в підвалі №1 загальною площею 10,1 кв. м.; приміщення №1 поз. 1-5, 5а загальною площею 58,0 кв. м.; на першому поверсі прим. №2 поз. 1-19, 19а, 21, прим. 3 поз. 1-7; приміщення №4 поз. 1-6; приміщення №5 поз. 1, 2; приміщення №6 поз. 1-3; тамбур поз. ІV площею 622,0 кв. м. та загальною площею 690,1 кв. м., розташоване по пр. ім. Газети «Правда», 44 у м. Дніпропетровську. Витребувано на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській областівід [PERSON] нерухоме майно: приміщення №7 поз. 1-20, 24-38 загальною площею\~638,0 кв. м. на другому поверсі; в загальному користуванні на першому поверсі поз. І, ІІ загальною площею 12,0 кв. м., на другому поверсі поз. І загальною площею 12,2 кв.м., розташоване по пр. ім. Газети «Правда», 44 у м. Дніпропетровську. Частиною 3статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вказаним рішенням суду від 29 травня 2013 року встановлено, що [PERSON] придбав спірне приміщення за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 11 квітня 2008 року у [PERSON] за 142100,00 грн. та за даними інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» ДОР за вих. № 9939 від 27 липня 2012 року, [PERSON] придбав ці приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 27 квітня 2006 року у ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд». Також за договором купівлі-продажу нежилого приміщення від 27 квітня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2526 [PERSON] придбав вказані вище приміщення гуртожитку у [PERSON] за 394000,00 грн. З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» ДОР за вих. № 9939 від 27 липня 2012 року, вбачається,що вказане нерухоме майно [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2009 року у [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 2008 року з [PERSON], а [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2006 року у ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд». [PERSON], набула спірне приміщення гуртожитку безвідплатно від [PERSON] за договором дарування нерухомого майна від 24 лютого 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 570. За даними інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» ДОР за вих. № 9939 від 27 липня 2012 року, вказані приміщення гуртожитку [PERSON] набула за договором купівлі-продажу від 12 вересня 2008 року у ВАТ «БМТ «Дніпромістобуд», за яким право колективної власності на гуртожиток було зареєстровано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2004 року. Раніше, 17 грудня 2004 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська право власності на будівлю № 44 по пр. ім. Газети «Правда» № 44 у м. Дніпропетровську було визнано за ВАТ «БМТ «Дніпроміськбуд», вказане рішення набрало законної сили і спірне приміщення зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 листопада 2005 року. Також судом, встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2010 року, що залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 27 січня 2011 року, визнано за державою в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській області право власності на будівлю гуртожитку по пр. ім. Газети «Правда», 44 у м. Дніпропетровську. З огляду на укладені угоди, які були нотаріально посвідчені та зареєстровані у належних органах реєстрації речових прав на майно, з укладенням яких було зареєстровано право власності [PERSON] на спірну нерухомість, на те, що ці угоди ніким не оспорювались та недійсними визнані не були, а також на те, що на час укладення цих угод та посвідчення права власності [PERSON] 05 травня 2008 року заборона відчуження цього майна була відсутня, спорів стосовно цього майна не було, і з позовом до господарського суду регіональне відділення ФДМУ звернулося лише у травні 2009 року вже після реєстрації цих угод, суд приходить до висновку, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Ці обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 р., а тому в силу ч. 3 ст 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Такого ж висновку суд дійшов і щодо відповідача [PERSON], який хоч і зареєстрував право власності на спірні приміщення гуртожитку по пр. ім. Газети «Правда», 44 у м. Дніпропетровську 16 грудня 2010 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 квітня 2010 року, тобто після розгляду справи господарським судом Дніпропетровської області21 вересня 2010 року і перегляду апеляційним судом18 листопада 2010 року, проте позивачем у даній справі недобросовісність [PERSON], як набувача спірного майна, та обставини його обізнаності про перебування майна у спорі, відсутності прав на його відчуження у продавця, не доведена належними доказами, які б беззаперечно свідчили про це у відповідності з вимогами ст.ст.10,60,57-61,64 ЦПК України. Ці обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 р., а тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до приписівст.387 ЦК України під незаконним володінням слід розуміти усяке фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави; або правова підстава якого відпала; або правова підстава якого недійсна. Згідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Як встановлено судом, [PERSON] набула приміщення спірного гуртожитку безоплатно, будучи обдарованою цим майном своєю дочкою [PERSON] за договором дарування від 24 лютого 2011 року, та зареєструвала цей правочин 15 березня 2011 року. Укладена угода, яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в органах реєстрації речових прав на майно, ніким не оспорювалася та не визнавалась недійсною, заборона відчуження на це майно була відсутня. Відповідно до ч.5ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. За змістом ч. 1ст. 388 ЦК України добросовісний набувач є особою, яка не мала права відчужувати майно за відплатним договором, проте не знала і не могла знати. Частиною 4ст. 390 ЦК України\~визначено, що добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно ч.1ст.388 ЦК України\~є добросовісними набувачами спірного майна. Також судом встановлено, що з метою здійснення ремонту та приведення в належний стан спірного гуртожитку [PERSON] вересня 2008 року уклав кредитний договір № 014/15-20/30/1 з ВАТ «[PERSON] [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] [PERSON]»,на суму 139\~000 доларів США та передав в забезпечення виконання зобов'язання придбане майно в гуртожитку заставною вартістю 5\~134 800,00 грн. Ці обставини встановлені рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2013 р., а тому в силу ч. 3 ст 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що за рахунок отриманих в кредит коштів [PERSON] здійснив поліпшення приміщень гуртожитку шляхом проведення поточного та капітального ремонтів. Ця обставина підтверджується висновком будівельно-технічного експертного дослідження № 1160-09, складеного 26 вересня 2016 року судовим експертом [PERSON] за листом-замовленням № 1160-09 від 13 вересня 2016 р. [PERSON] Згідно цього висновку дійсна вартість ремонтних будівельних робіт на час проведення дослідження, виконаних у будівлі гуртожитку літ. «А-5», у т.ч.: у підвалі приміщення № 1, 1а; на першому поверсі приміщення № 2, 3 , 3а, 4, 5 а, 5, 6; на другому поверсі приміщення № 7, 7а за адресою м. Дніпро, пр. Слобожанський (ім. Газети «Правда»), буд. № 44 становить 5\~234267 грн. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні дійсні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, приймаючи до уваги, що права позивача [PERSON], як добросовісного набувача, що здійснив невідємні поліпшення, в порядку ч. 4\~ст. 390 ЦК України\~підлягають захисту згідност.16 ЦК України\~шляхом відшкодування відповідачем позивачу здійснених ним витрат у розмірі5\~234267 грн. Разом з тим, вимога позивачів про стягнення з відповідача на їх користь понесені витрати на поліпшення приміщення гуртожитку саме у розмірі 7\~105 500 грн. не знайшла свого підтвердження, також не надали доказів здійснення витрат на проведення поліпшення спірного майна позивачі [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ч. 4 ст. 390 ЦК України\~та

Outcome: partial