Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

27.09.2016 [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням : стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], 23.03.2014 року в розмірі 1000 гривень до досягнення ним повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб від якого народився син [PERSON], 23 березня 2014 року, який на даний час проживає з нею. З відповідачем вони проживають окремо, але шлюб між ними не розірвано. Дитина повністю знаходиться на її утриманні, батько не забезпечує і фінансово не підтримує свого сина, не надає матеріальну допомогу для виховання їх спільної дитини і тому вона вимушена звернутись до суду про стягнення аліментів з відповідача. У судове засідання сторони не зявились, подали заяви відповідно до яких, позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач позов визнав та просив справу слухати без його участі. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що є усі підстави для прийняття визнання позову відповідачем, та задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки це не порушує прав та законних інтересів інших осіб та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що 23 березня 2014 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ОК № 265989, виданим 01 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а. с. 3). Згідно з довідкою від 27.09.2016 року № 20-36-1092, виданою Реєстраційною службою Бориспільської міської ради, місце проживання малолітнього [PERSON] зареєстровано за однією адресою з позивачем, а саме : Київська область, м. Бориспіль, вул. Коцюбинського б. 185, що підтверджується також копією паспорта [PERSON] (а. с. 4-5). Та обставина, що малолітні син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч. 2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, за змістом ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд бере до уваги, що за змістом ч 2 ст.184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд прийшов до висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, повністю визнав заявлені позовні вимоги, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачем в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved