Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

27 травня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 12 березня 2006 року з нього стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] по 1/4 частині доходу щомісячно до виповнення сину 18 років. Рішення суду 20 березня 2006 року було звернуто до виконання шляхом надіслання на адресу відділу державної виконавчої служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області (далі за текстом відділ ДВС) виконавчого листа про стягнення аліментів. З 2006 року він, [PERSON], ніде не працює, проживає у м.Пологи разом зі своїми бабусею і дідусем пенсійного віку. За дідом він здійснює догляд, отримуючи соціальну допомогу як особа, яка здійснює соціальні послуги, 176,81 грн. на місяць. Такий розмір доходу на місяць позбавляє його можливості сплачувати навіть мінімальну суму аліментних платежів на утримання сина. Він, позивач, щомісяця перераховує в рахунок сплати аліментів кошти, проте цієї суми не достатньо для сплати заборгованості з аліментних платежів, яка утворилася станом на 28 лютого 2014 року в сумі 42 тис. 09 грн. 49 коп.. Оскільки він, позивач, ніде не працює, має на утриманні хворого діда, за яким він здійснює постійний догляд, просить постановити судове рішення, яким відповідно до вимог ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) звільнити його, [PERSON], від сплати заборгованості за аліментами в сумі 42009 грн. 49 коп.. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому суду пояснив, що він зараз працевлаштувався учнем слюсаря до ВСП «Локомотивне депо Пологи», має невеликий дохід. Приблизно з серпня 2015 року він буде отримувати зарплату. Дідусь і бабуся пенсіонери, він живе разом з ними. Дідусь і бабуся отримують пенсію, проте її не вистачає на придбання харчів і ліків, не кажучи вже про погашення заборгованості з аліментних платежів, яку він має перед відповідачем у справі. Заборгованість у нього утворилася, бо він ніде не працював тривалий час і не навчався, зловживав спиртними напоями. Зараз він взявся за розум, але він не в змозі погашати заборгованість, оскільки вона дуже велика, а доходи його не великі. Просив задовольнити його позовні вимоги. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України суд при вирішенні спорів даної категорії повинен брати до уваги не тільки тяжку хворобу боржника платника аліментів, а й іншу обставину, що має істотне значення. В даній справі «іншою обставиною» є обовязок позивача здійснювати постійний догляд за його дідусем похилого віку, який не може дати собі ради, і те скрутне фінансове становище, яке склалося в родині позивача у звязку з хворобою його дідуся і необхідністю нести додаткові витрати на придбання дорогих ліків, на опалення будинку тощо. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала. При цьому суду пояснила, що заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилася у позивача, виникла не вчора, а девять років тому, бо [PERSON] навіть не намагався її хоч яким-ся чином почати погашати. Звернення до суду з позовом це бажання уникнути сплати аліментів та отримання більшого розміру коштів для задоволення власних потреб позивача. Позов [PERSON] до неї є надуманим, безпідставним, у звязку з чим вона просить відмовити йому у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] перебуває на виконанні у відділі ДВС з 2006 року. У звязку з несплатою аліментів у [PERSON] перед [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 42009,49 грн. станом на 28 лютого 2014 року, яка станом на 18 травня 2015 року зросла до 43551,84 грн., бо за весь час [PERSON] сплатив лише 350 грн. аліментів. Після того, як боржник [PERSON] працевлаштувався, 18 червня 2015 року на адресу головного бухгалтера ВСП «Локомотивне депо Пологи» була надіслана постанова державного виконавця відділу ДВС про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] з проведенням щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходів), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, в розмірі 50% до погашення боргу в сумі 43551,84 грн., з яких 1/4 частина поточних платежів, починаючи з 01 червня 2015 року щомісячно. Пояснила також, що [PERSON] працевлаштувався 13 травня 2015 року. У судовому засіданні 17 липня 2015 року представник третьої особи [PERSON] на виконання ухвали суду від 07 липня 2015 року надала розгорнутий розрахунок заборгованості [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів станом на 18 травня 2015 року, в якому сума заборгованості зазначена як 47 216,21 грн., пояснивши суду, що при виготовленні розгорнутого розрахунку заборгованості була виявлена арифметична помилка у бік збільшення заборгованості. Просила постановити у справі судове рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд, вислухав у судовому засіданні сторони, представників позивача і третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали виконавчого провадження №3049440 від 20 березня 2006 року, дав оцінку добутим доказам у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу матері (батька) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтю 184 СК України. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом у судовому засіданні з копії свідоцтва про народження встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.5), на утримання якого [PERSON] судовим рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2006 року зобовязаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше встановлено законом мінімуму, щомісячно, починаючи з 14 лютого 2006 року до виповнення сину повноліття (а.с.53-54). Рішенням Пологівського районного суду від 03 липня 2007 року [PERSON] позбавлений батьківських прав стосовно свого сина [PERSON] народження 12 березня 2003 року. З цього судового рішення судом встановлено, що на день винесення судового рішення заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON], який на той час проживав також по вул.Робочій,50 у м.Пологи, складала 2546 грн, бо він ніде на той час не працював, аліменти на утримання сина не сплачував (а.с.7). Шлюб між сторонами розірваний у 2005 році (а.с.6). З довідки про доходи на а.с.46 судом встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] з березня 2015 року по теперішній час працює за основною формою працевлаштування слюсарем-ремонтником ВСП «Локомотивне депо Пологи» ДП «Придніпровська залізниця», загальна сума його доходу за період з березня 2015 року по червень 2015 року за виключенням аліментів становить 1530,18 грн., розмір стягнутих аліментів становить у червні 2015 року 481,42 грн.. При цьому заробітна плата йому нараховувалася у травні 2015 року в сумі 814,64 грн., у червні 2015 року 1196,96 грн.. У березні і квітні місяцях 2015 року заробітна плата йому не нараховувалася. З довідки на а.с.24 судом встановлено, що позивач проживає разом зі своїми дідом [PERSON] і бабою [PERSON], які є пенсіонерами за віком, у м.Пологи по вул.Робочій,50. З довідки УПтаСЗН Пологівської районної державної адміністрації на а.с.29 судом встановлено, що [PERSON] у вересні і жовтні місяцях 2014 року перебував на обліку в УПтаСЗН і отримував допомогу як особа, яка здійснює соціальні послуги: у вересні 2014 року в сумі 55,01 грн., в жовтні 2014 року в сумі 121,80 грн.. З довідки на а.с.45 судом встановлено, що [PERSON] [INFO] більше 10 років перебуває під наглядом лікаря-невропатолога, потребує сторонньої допомоги, самостійно обслуговувати себе не може, приймає лікування у вигляді медичних препаратів. З довідок на а.с.43-44 судом встановлено, що розмір пенсії [PERSON] [INFO] у червні 2015 року склав 1571,64 грн., розмір пенсії [PERSON] у червні 2015 року склав 1220,22 грн.. З розрахунку заборгованості на а.с.25 судом встановлено, що у [PERSON] за виконавчим листом №2-334, виданим 20 березня 2006 року Пологівським районним судом Запорізької області, станом на 30 вересня 2013 року заборгованість перед [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] становила 31516,49 грн., станом на 18 травня 2015 року заборгованість за аліментами становить 43551,84 грн. з урахуванням сплачених у добровільному порядку 350 грн.. З копії постанови державного виконавця відділу ДВС на а.с.27 судом встановлено, що 17 червня 2015 року у звязку з працевлаштуванням [PERSON] звернено стягнення на його заробітну плату зі щомісячним утриманням з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі 50% до погашення боргу в сумі 43551,84 грн., з яких 1/4 частина поточних платежів, починаючи з 01 червня 2015 року щомісячно у відповідності до резолютивної частини виконавчого документа, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З розгорнутого розрахунку заборгованості від 15 липня 2015 року на а.с.49-52, виконаного посадовою особою відділу ДВС на виконання ухвали суду, судом встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] перед [PERSON] станом на 18 травня 2015 року становить 47216 грн. 21 коп.. Згідно цьому розрахунку з травня 2006 року по 18 травня 2015 року [PERSON] сплатив аліменти на утримання свого малолітнього сина: у вересні 2006 року 180 грн., у жовтні, листопада, грудні 2014 року по 50 грн., у січні, лютому, березні і квітні 2015 року по 50 грн., а всього ним сплачено за зазначений період 530 грн. (180 + (50х7)=530 грн.). Сторони у судовому засіданні не заперечували ані суму заборгованості, яку надав представник третьої особи у судове засідання на виконання ухвали суду, ані факт сплати [PERSON] за період утворення заборгованості 530 грн. аліментів, у звязку з чим суд приймає як належний доказ суми заборгованості розрахунок від 15 липня 2015 року, оскільки суд має можливість перевірити твердження сторін у судовому засіданні щодо розміру заборгованості, оскільки на відміну розрахунку попереднього (а.с.25) розрахунок від 15 липня 2015 року складений у розгорнутому вигляді із зазначенням помісячно суми платежів, які підлягали сплаті, і фактично сплачені суми. З пояснень у судовому засіданні позивача судом також встановлено, що позивач не одружений, аліменти на утримання інших дітей або інших осіб не сплачує, на лікарському обліку за медичними показниками не перебуває. Суд, проаналізувавши добуті докази і дав їм оцінку в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, оскільки добутими в судовому засіданні доказами підтвердилася підстава позивача щодо неможливості виконувати аліментні зобовязання перед відповідачем у справі [PERSON] лише у вересні і жовтні місяцях 2014 року, оскільки документально підтверджено, що [PERSON] був позбавлений можливості працевлаштуватися і виплачувати у передбаченому законом розмірі аліментні платежі, оскільки здійснював догляд за своїм хворим дідом [PERSON] [INFO], який потребував постійного стороннього догляду. Проте, суд вважає безпідставним обґрунтування позовних вимог позивачем тією обставиною, що протягом всього часу, за який утворилася заборгованість зі сплати аліментів, він, [PERSON], був позбавлений можливості погашати заборгованість зі сплати аліментів, бо здійснював постійний догляд за [PERSON] [INFO], бо ці твердження позивача не підтвердилися у судовому засіданні належними доказами. Разом з тим, суд, беручи до уваги, що у жовтні-грудні 2014 року і січні-квітні 2015 року позивач, не будучи працевлаштованим, вживав заходів щодо часткового погашення заборгованості зі сплати аліментів, виплачуючи по 50 грн. на місяць, беручи до уваги, що цей період календарного року є опалювальним, у звязку з чим потребував додаткових витрат на придбання опалення для життя у негазифікованому жилому будинку, де проживали і проживають позивач зі своїми дідом і бабою похилого віку (а.с.47-48), суд вважає за можливе звільнити від сплати заборгованості за аліментами [PERSON] за зазначений період часу в сумі 4364 грн. 50 коп. (673,50 грн. х 7 місяців = 4714 грн. 50 коп.) 350 грн. сплачених аліментів = 4364 грн. 50 коп.). Обгрунтування позовних вимог позивачем з тих підстав, що фактично на його утриманні перебувають два пенсіонери за віком його баба і дід, суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що дід і баба позивача отримують постійно пенсію і фактично утримували себе самі на протязі девяти років, за які утворилася заборгованість у позивача з аліментів, чого не заперечував у судовому засіданні і сам позивач. Оскільки суд задовольняє незначну частину позовних вимог позивача в пропорційному вираженні, суд вважає, що нема підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат зі сплати аліментів, бо суд задовольнив своїм рішенням менше десятої частини позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial