Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

27.01.2020 [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] 23.02.2019 укладено договір позики, за яким відповідач отримав в борг 4000 доларів США, про що він 23.02.2019 власноручно написав розписку та зобов`язувався повернути борг до 28.02.2019. Вказує, що починаючи з 28.02.2019, він неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути грошові кошти у повному обсязі. Однак, [PERSON] став уникати зустрічей і спілкування. 11.03.2019 позивач написав на його ім`я вимогу про повернення боргу, яка була ним отримана 15.03.2019. На даний час відповідач борг не повернув. Просив стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 4000 доларів США та понесені судові витрати. Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28.05.2020 позов задоволено повністю. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 19.04.2021 вказане рішення скасоване за заявою представника відповідача [PERSON] - адвоката Сиротинського С.В. і справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні. 18.05.2021 позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] на його користь 4000 доларів США основного боргу за договором позики та 268,40 доларів США суми трьох процентів річних, згідно із ст. 625 ЦК України, та стягнути понесені ним судові витрати, зокрема: 1178,68 грн. сплаченого судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Збільшення позовних вимог мотивує тим, що з моменту виникнення прострочення за договором позики, а саме з 29.02.2019 по дату проведення підготовчого засідання 26.05.2021 спливає 817 днів. Сума 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України становить з розрахунку: 4000 доларів США х 817 х 3%:365=268,60 доларів США. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити в повному об`ємі в редакції позову, що надійшов до суду 18.05.2021. Пояснив, що твердження відповідача про наявність у нього оригіналу розписки від 23.02.2019 не відповідає дійсності, оскільки оригінал розписки знаходився у позивача та відповідачу ніколи не передавався. На спростування відомостей відповідача про нібито повернення позивачем, як кредитором, боргової розписки відповідачу на підтвердження повернення боргу, надав суду оригінал розписки [PERSON] від 23.02.2019, на якій відсутня відмітка про повернення [PERSON] суми боргу [PERSON] , а міститься рукописний текст, виконаний позичальником [PERSON] про отримання ним в борг коштів в сумі 4000 доларів США у [PERSON] , що написаний на аркуші формату А-4, на якому відкопійовано посвідчення водія, що видане на ім?я [PERSON] . Категорично заперечує твердження відповідача про існування розписки на суму 1000 доларів США та повернення вказаної суми відповідачем 07.07.2019 в присутності свідка [PERSON] . Стверджує, що відсутні докази на підтвердження обставин, які у своїх письмових поясненнях зазначає відповідач. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав суду письмові пояснення (а.с.66,67), в яких просить у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що 23.02.2019, керуючи транспортним засобом, що належить його дядькові, біля заправки «АМІК», скоїв дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши припаркований там транспортний засіб, який належить позивачу [PERSON] . Сторони домовились не викликати поліцію, і дійшли згоди, що відповідач, в рахунок відшкодування збитків за пошкодження транспортного засобу, повинен сплатити [PERSON] одну тисячу доларів США, про що [PERSON] було написано розписку. Однак у розписці відповідач вказав про суму боргу 4000 доларів США, як гарантію на повернення обговореної сторонами суми відшкодування в розмірі 1000 доларів США. Гроші відповідач пообіцяв повернути через місяць. З 21.03.2019 до 07.07.2019 [PERSON] перебував за межами України на заробітках. 07.07.2019, приїхавши в м.Нововолинськ, на заправці «ОККО» передав гроші позивачу в розмірі 1000 доларів США, а останній повернув йому оригінал розписки, яку він, [PERSON] , в присутності свого батька [PERSON] , що очікував його неподалік у автомобілі, порвав. Інших вимог в цей час [PERSON] до нього не висував. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. При цьому пояснив, що боргова розписка на суму 4000 доларів США, як договір позики, не посвідчена нотаріально. Правова природа вказаного договору позики не свідчить про реальну передачу позивачем відповідачу 4000 доларів США, а тому вказані кошти не підлягають до стягнення з [PERSON] . При цьому, не заперечив, що 23.02.2019 відповідач [PERSON] написав власноруч боргову розписку, проте наголосив, що цих коштів його довіритель не отримував. Зазначив, що розписка була надана позивачу, як гарантія розрахунку за належний йому пошкоджений транспортний засіб внаслідок ДТП, що мала місце з вини відповідача. Наголосив, що цього ж дня, з метою забезпечення виконання вищевказаного зобов`язання, між позивачем та відповідачем, в присутності свідка [PERSON] була написана розписка, на умовах, які запропонував позивач, погодившись на добровільне відшкодування збитків в обумовлений час. Вказує, що розписка, надана відповідачем [PERSON] , свідчила про реальність наміру відшкодувати 1000 доларів США за пошкоджений автомобіль, однак така розписка не підтверджує передачі коштів в дійсності. Пояснив, що з метою відшкодування завданих позивачу збитків, [PERSON] змушений був виїхати на заробітки до РП, і після повернення додому, 07.07.2019 в присутності свідка, свого батька [PERSON] , передав позивачу гроші в сумі 1000 доларів США, а [PERSON] в свою чергу повернув йому оригінал розписки на 4000 доларів США, яку [PERSON] порвав. Зазначає, що у розписці, долученій позивачем до матеріалів справи, не зазначено про передачу відповідачу реальних коштів в момент написання розписки. З огляду на вказані обставини, просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що з позовом про визнання розписки недійсною відповідач до суду не звертався, також не заявляв до поліції про ДТП, як і про вчинення позивачем шахрайських дій стосовно відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 23 лютого 2019 року власноручно написав розписку (а.с.4), з якої слідує, що він цього ж числа позичив у [PERSON] 4000 доларів США, які зобов`язався повернути позивачу до 28 лютого 2019 року. Вказана боргова розписка була надана для огляду суду представником позивача, в зв`язку з чим стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення технічної експертизи документа з метою з`ясування питання, чи виготовлено документ (розписка) за допомогою принтера (копіювального апарата, багатофункціонального пристрою), чи являється оригіналом документа? Відповідно до висновку експерта від 12.07.2021 (а.с.114-118), рукописні записи та підпис у розписці [PERSON] від 23.02.2019 про отримання від [PERSON] грошових коштів у сумі 4000 доларів США виконані рукописним способом з використанням пишучого приладу пастою чорного кольору. Сам факт написання боргової розписки 23.02.2019 на суму 4000 доларів США і з вказівкою на дату повернення такого боргу, не заперечує у своїх письмових поясненнях відповідач [PERSON] (а.с.66-67). При цьому відповідач не зазначає, що писав цього дня дві розписки, в тому числі одну на суму 1000 доларів США, а другу на 4000 доларів США, що суперечить показанням свідка [PERSON] і дає суду підстави критично оцінити показання останнього. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в кінці лютого 2019 року він був пасажиром автомобіля, яким в пізній час, будучи нетверезим, керував [PERSON] та заїжджаючи на АЗС «Амік», скоїв зіткнення з припаркованим там автомобілем. Зазначив, що через деякий час на АЗС прибув власник пошкодженого [PERSON] транспортного засобу та обговорив з відповідачем, чи є необхідність викликати поліцію. Оскільки відповідач був в нетверезому стані і працює водієм вантажної машини за кордоном, то вирішили не викликати поліцію, щоб не вилучили посвідчення на право керування транспортними засобами, тому домовитись вирішити питання без виклику поліції. Позивач озвучив свою умову, згідно якої через годину часу [PERSON] зобов`язався привезти йому 1000 доларів США в рахунок відшкодування завданої ДТП шкоди. Таких коштів відповідачу відшукати не вдалось, тому [PERSON] написав боргову розписку на 1000 доларів США. При цьому сторони обумовили, що на випадок неповернення вказаної суми у визначений строк, відповідач змушений буде придбати у позивача пошкоджений транспортний засіб. Приблизно через 2-3 тижні відповідач [PERSON] виїхав на роботу в Республіку Польша. Свідок показав, що зі слів [PERSON] , йому відомо, що по приїзду додому, влітку 2019 року останній повернув [PERSON] 1000 доларів США та порвав боргову розписку на суму 1000 доларів США. Також ствердив, що він бачив, як [PERSON] писав одну розписку на суму 1000 доларів США на відшкодування завданої шкоди, внаслідок ДТП, а другу розписку на суму боргу 4000 доларів США, про те, що [PERSON] бере у позивача в борг вказану суму. Про викуп пошкодженого автомобіля у розписці не зазначалось. Свідок [PERSON] , який є батьком відповідача, в судовому засіданні показав, що про інцидент, який мав місце між сторонами, йому стало відомо, коли на його адресу простою кореспонденцією надійшов рукописний лист на ім?я його сина [PERSON] від [PERSON] , з вимогою повернення 1000 доларів США. Зазначає, що влітку 2019 року він разом із сином, який в цей час повернувся з Польщі, поїхали на заправку «ОККО», де [PERSON] передав [PERSON] 1000 доларів США, натомість отримав розписку на таку ж суму, яку відразу порвав. Пояснив, що у позивача залишилась розписка на 4000 доларів США. Наголосив, що йому також стало відомо, що в лютому 2019 син на автомобілі, що належить братові свідка, скоїв ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб [PERSON] . Щоб сина не позбавили права керування транспортними засобами, [PERSON] погодився на умови, запропоновані позивачем, і написав боргову розписку в рахунок відшкодування завданої шкоди. Доказів на підтвердження ДТП у сторони відповідача немає, в поліцію не зверталися, ніяких світлин, де б були зафіксовані транспортні засоби після зіткнення, немає, відповідач відразу після події нічого не розповів. Вказав, що йому відомо про одну розписку, за другу розписку не розпитував. Показання свідка [PERSON] стосовно факту ДТП, суд до уваги взяти не може, оскільки на підтвердження цих фактичних обставин, стороною відповідача, всупереч вимогам ст.83 ЦПК України, суду не надано належних доказів. Зі змісту статті 1046 ЦК України вбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.2 ст.1046 ЦК України чітко вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 524 ЦК України гласить, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. При цьому також зазначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Зобов`язання відповідача за договором позики від 23.02.2019 року обумовлено його сторонами у доларах США, про що особисто вказано відповідачем у його власноруч написаній розписці. У судовому засіданні встановлено, що з боку позичальника [PERSON] зобов`язання, взяті ним 23.02.2019, не виконані, позика у розмірі 4000 доларів США, позивачу в обумовлений строк, а саме до 28.02.2019, не повернута, а тому позов є підставним, а його вимоги доведеними і такими, що підлягають до задоволення. Згідно із ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких правових висновків Верховний Суд не встановив. Аналізуючи вищевикладене, те, що позиція відповідача під час розгляду справи змінювалася, показання свідків суперечать письмовим поясненням відповідача, те, що відповідач не заперечує факту написання боргової розписки, достовірність якої підтверджена висновком експерта від 12.07.2021 (а.с.114-118), беручи до уваги, що [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ним 23.02.2019 ДТП та пошкодження транспортного засобу позивача, як і не спростовано, що правовідносини які виникли між сторонами за договором позики мали інший правовий зміст, тому суд приходить до висновку про підставність вимог позивача, які є обґрунтованими і тому підлягають до задоволення. У борговій розписці [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути взяті у борг в [PERSON] кошти в сумі 4000 доларів США та зазначив дату їх повернення, тим самим підтвердив факт отримання позики за договором, що укладається в простій письмовій формі. Після закінчення строку повернення і невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, кредитор [PERSON] 11.03.2019 (а.с.5) звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення боргу в сумі 4000 доларів США. Вказана вимога виконана друкованим текстом на аркуші формату А-4, підписана [PERSON] який додав її копію до позову. Вказана вимога спростовує показання свідка [PERSON] стосовно надходження на ім?я його сина рукописної вимоги про повернення [PERSON] боргу в сумі 1000 доларів США, копія якої не надана стороною відповідача суду. З огляду на вказану мотивацію, суд критично розцінює показання свідка [PERSON] , який є батьком відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що за борговою розпискою відповідач [PERSON] отримав 4000 тисячі доларів США та взяв на себе обов`язок по їх поверненню до 28.02.2019. Даний договір позики у формі розписки є чинним та у передбачений законом порядок за зверненням відповідача недійсним, фіктивним чи не укладеним, не визнавався. [PERSON] достовірно знаючи про наявність у кредитора такого документа, як боргова розписка, не скористався своїм правом на її оспорення та доведення безгрошовості даного договору. З огляду на встановлені судом фактичні обставини та надані докази на їх підтвердження, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача 4000 (чотири тисячі) доларів США заборгованості за договорами позики від 23.02.2019. При цьому, позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст.1050, ч. 2 ст. 625 ЦК України, на вимогу позикодавця повинен сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, що становить - 268,60 доларів США за договором позики від 23.02.2019, із розрахунку 4000 доларів США х 817 днів х 3 %:365 = 268,60 доларів США. З врахуванням офіційного курсу гривні до іноземних валют встановлений НБУ України на день звернення до суду з позовними вимогами, позивач визначив ціну позову 117868,45 грн., тому розмір сплаченого судового збору становив 1178,68 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 1178,68 грн. (а.с.1,90), та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., що підтверджені документально (а.с.87-89).

Outcome: approved