Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд ухвалити рішення, на підставі якого стягнути з відповідача на його користь суму боргу еквівалентну 1000 доларів США, а саме 26\~800,00 грн., інфляційні витрати в сумі 14\~915,55 грн. та 3% річних в сумі 2\~356,93 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2014 року відповідач позичив у нього грошову суму у розмірі 1000,00 дол. США. При фактичному одержані вказаної суми відповідачем була надана розписка від 20.01.2014 року, в якій відповідач зобовязався повернути вказану суму боргу через 2 місяці. Відповідач запевнив позивача, що поверне гроші до 20.03.2014 року, однак до теперішнього часу їх не повернув і припинив реагувати на прохання позивача повернути борг. Так, станом на 21.03.2017 року сума основного боргу становить 1000,00 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.03.2017 року складає 26\~800,00 грн. Три проценти річних з простроченої суми становлять 2\~356,93 грн., так як починаючи з 20.03.2014 року по 21.03.2017 року загальна кількість днів прострочення становить 1\~070 днів. Тобто: 26\~800,00 грн. * 3%*1\~070/365= 2\~356,93 грн. Позивач зазначив, що розмір процентів за користування позикою на рівні встановленої НБУ облікової ставки становить 14\~915,55 грн. виходячи з наступного. З 20.03.2014 року облікова ставка складала 6,5%; з 15.04.2014 року 9,5%; з 17.07.2014 року 12,5%; з 13.11.2014 року 14%; з 06.02.2015 року 19,5%; з 04.03.2015 року 30%; з 28.08.2015 року 27%; з 25.09.2015 року 22%; з 22.04.2016 року 19%; з 27.05.2016 року 18%; з 24.06.2016 року 16,5%; з 29.07.2016 року 15,5%; з 16.09.2016 року 15%; з 28.10.2016 року 14%. Обчислення проводилось за формулою: сума основного боргу * облікова ставка НБУ * кількість днів прострочення/365. Починаючи з 20.03.2014 року по 14.04.2014 року загальна кількість днів прострочення становить - 25 днів, і проценти за цей період складають 26\~800 * 6,5% * 25/365 = 119,32 грн. -з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року 92 днів, і проценти складають 26\~800 * 9,5% * 92/365 = 641,73 грн.; -з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року 118 днів, і проценти складають 26\~800 * 12,5% * 118/365 = 1 083,01 грн.; -з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року 84 днів, і проценти складають 26\~800 * 14 % * 84/365 = 863,47 грн.; -з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року 26 днів, і проценти складають 26\~800 * 19,5 % * 26/365 = 372,26 грн.; -з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року 176 днів, і проценти складають 26\~800 * 30% * 176/365 = 3 876,82 грн.; -з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року 27 днів, і проценти складають 26\~800 * 27 % * 27/365 = 535,27 грн.; -з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року 209 днів, і проценти складають 26\~800 * 22% * 209/365 = 3 376,07 грн.; -з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року 32 днів, і проценти складають 26\~800 * 19 % * 32/365 = 446,42 грн.; -з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року 28 днів, і проценти складають 26\~800 * 18 % * 28/365 = 370,06 грн.; -з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 34 днів, і проценти складають 26\~800 * 16,5 % * 34/365 = 411,91 грн.; -з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року 78 днів, і проценти складають 26\~800 * 15,5 % * 78/365 = 887,70грн.; -з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року 41 день, і проценти складають 26\~800 * 15 % * 41/365 = 451,56 грн.; -з 28.10.2016 року по 21.03.2017 року 144 днів, і проценти складають 26\~800 * 14 % * 144/365 = 1 480,24 грн. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, згідно якої підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча відповідно до ч. 3\~ст. 74 ЦПК України\~повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи належним чином , однак судова повістка від відповідача повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3\~ст. 27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 \~ст. 74 ЦПК України\~та\~рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 20.01.2014 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 дол. США, які зобовязався повернути через 2 місяці в строк до 20.03.2014 року. Зазначені обставини підтверджуються розпискою, складеною 20.01.2014 року. (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13). Відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 липня 2014 р. у справі №6-79цс14). Позивач вказує, що [PERSON] зобовязання з повернення коштів у строк, обумовлений договором позики не виконав. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем суду було надано оригінал розписки [PERSON] від 20.01.2014 року. Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобовязання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12). Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON]порушив умови договору позики щодо своєчасного повернення суми отриманої позики, у зв'язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму боргу, яка була ним отримана від позивача за розпискою та яку просить стягнути позивач. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частина 4 статті 631 ЦК України встановлює, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідач жодного разу не повертав грошові кошти позивачу, чим істотно порушив взяті на себе зобов'язання. Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається із матеріалів справи, умови договору позики, викладені в письмовій розписці, не містять положень щодо процентів за отримання грошових коштів,у зв'язку з чим їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України та сплачується до дня фактичного повернення грошового боргу. Згідно наданого позивачем розрахунку загальний розмір процентів становить 2\~356,93 грн., так як починаючи з 20.03.2014 року по 21.03.2017 року загальна кількість днів прострочення становить 1\~070 днів. Тобто: 26\~800,00 грн. * 3%*1\~070/365= 2\~356,93 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно наданого позивачем розрахунку, з відповідача підлягає стягненню інфляційні витрати за період з 20.03.2014 року по 21.03.2017 року в загальній сумі 14 915,55 грн. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором, інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 551,20 грн. необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved