Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

26 січня 2017 року [PERSON], [PERSON] (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Позов обґрунтували тим, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в обсяг спадкового майна входить вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Позивач [PERSON] є спадкоємцем після померлого та прийняла спадщину відповідно до чинного законодавства, а позивач [PERSON], як дружина померлого була членом колгоспного двору. Враховуючи те, що правовстановлюючий документ на житловий будинок та надвірні будівлі не видавався, позивачі не можуть оформити право власності на вказане будинковолодіння. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13) [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до довідок виконавчого комітету Пісківської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 590 від 24 жовтня 2016 року (а.с.16) та № 592 від 26 жовтня 2016 року (а.с.17), спірне будинковолодіння відносилось до колгоспних дворів. В господарстві проживали спільно голова двору - [PERSON]; дружина - [PERSON] Інформацією з Бахмацької державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.31-32) підтверджується, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача [PERSON] Довідкою Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації від 12 жовтня 2016 року (а.с.18) підтверджується, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано. Згідно з технічним паспортом на будинок [ADDRESS] (а.с.19-23), дане будинковолодіння збудоване у 1968-1985 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці, його інвентаризаційна вартість становить 165 416 гривнень. Позивачі не можуть оформити право власності на спірне будинковолодіння, що підтверджується листом Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2016 року № 2620/02-14 (а.с.24) та Реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції від 27 жовтня 2016 року (а.с.25). З встановленого випливають наступні висновки. Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі. Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (зі відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. На підставі статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого батька [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану частину будинковолодіння в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ не видавався, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, статтями 15, 16, 20 ЦК та статтями 3, 4 ЦПК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК. А відповідно до положень статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, що має місце в даному конкретному випадку , при цьому звернення до суду пов'язано з невизначеністю відносин права власності позивача. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] правовстановлюючий документ на належну їй частину житлового будинку не видавався, у зв'язку із чим вона не може зареєструвати своє право власності, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на житловий будинок та надвірні будівлі не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved