Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

28.11.14 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживачів, після уточнення кого просить стягнути з ПАТ «Імексбанк» на користь позивача за договорами №390009479, 390009480, 390009481 від 08.08.2014 року та № 390009304 від 05.06.2014 року грошові кошти у розмірі 177351 дол. США, з яких сума вкладу з нарахованими відсотками 34225, невиплата банком 9,5% річних (втрачена вигода) з 40000 дол. США-1435 дол. США та пені у розмірі 141691 дол. США, а також позивач відмовився від позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Представник позивача [PERSON], [PERSON], діючий на підставі довіреності, надав до суду заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та розглядати справу за його відсутністю, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи заяв про можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача, суду не надав та не заявляв. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. 5 червня 2014 між позивачем та ПАТ «Імексбанк» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №390009304 строком на 3 місяці і внесено 10000 (десять тисяч) доларів США. Згідно з умовами договору термін розміщення депозиту закінчився 8 вересня 2014.після закінчення строку дії договору банк зобов'язаний був видати 10.237, 5 дол. США. Також 8 серпня 2014 між позивачем та ПАТ «Імексбанк» були укладені договори банківського вкладу (депозиту) №390009479; №390009480; №390009481 строком на 1 місяць і внесено за кожним договором по 10000 (десять тисяч) доларів США, всього тридцять тисяч. Згідно з умовами договору термін розміщення депозиту закінчився 10 вересня 2014. Виплата за даними договорами повинна була скласти 30237,5 доларів США. Після закінчення термінів договорів, позивач звернувся у відділення №39 ПАТ «Імексбанк», де були укладені договори, з вимогою щодо повернення вкладів з посиланням на положення пункту 8.3.4 Публічного Договору банку, за яким банк зобов'язується в день закінчення договору повернути всю суму і відсотки по ній. Керівництво відділенням, посилаючись на вказівку керівництва банку, з доводами позивача не погодилося, що як вважає позивач, порушує його явно порушує права та інтереси, а також чинне Законодавство України. 10 вересня 2014 позивач звернувся з письмовою заявою до філії ПАТ «Імексбанку» м. Одеси (вхідний №2100) з вимогою повернути грошові кошти та відсотки по них. Аналогічну заяву позивач направив Голові Правління ПАТ «Імексбанк» Граматик Ю.І. 17 вересня 2014, які залишилися проігнорованими. А також позивачу було роз'яснено, що насамперед банк керується Постановою Правління Національного Банку України №540, згідно з яким дозволено видавати щодня валюту не більше в еквіваленті 15000 гривень.Однак, ПАТ «Імексбанк» не виконує і цієї постанови, видаючи в день по 50-100 доларів США, а в деякі дні взагалі нічого. Весь цей час ПАТ «Імексбанк» незаконно утримує грошові вклади позивача, при цьому не нараховує відсотків, а використовує їх на свій розсуд отримуючи дохід. Починаючи з 10 вересня позивач щодня втрачає по 10,4 доларів США за кожен день неповернення депозитів (з розрахунку 9,5% річних з 40000 доларів США) у зв'язку з чим, позивач вважає, що ці відсотки Відповідач також повинен виплатити. Відповідно до вимог п.2.4.4. Договору Відповідач «зобов'язаний повернути Вкладнику суму депозиту з нарахованими відсотками після закінчення терміну дії договору, на першу вимогу Вкладника, готівкою або в безготівковій формі за заявою Вкладника шляхом перерахування на поточний або інший депозитний рахунок, вказаний Вкладником». Згідно п.6.1. Договору «за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України». Відповідно до ст.58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як вбачається с матеріалів справи станом на 10 вересня банк повинен був виплатити 40000 (сорок тисяч) доларів СІЛА по депозитам та 475 доларів СІЛА процентів. Всього 40475 доларів США. Однак банк з 8 вересня 2014 року банк виплатив 6250 доларів США, причому в листопаді всього 100 дол. Борг банку становить 34225 доларів США (40475 - 6250). З дня закінчення дії вищезгаданих договорів до 26 січня 2015 року минуло 138 днів. Невиплата банком 9.5% річних (втрачена вигода) з 40000 дол.США складає 1435 дол.США 40000 + 9.5% =43800. 3800 : 365дн.= 10.4. 10.4 дол.США х 138 дн. = 1435 дол.США). Розрахунок пені: 34225 (тридцять чотири тисячі двісті двадцять п'ять) доларів США х 3%/100%= 1026.75 доларів США - визначення 3% пені в день. Таким чином з 10.09.2014 року до 26.01.2015 року Відповідач повинен був сплатити позивачу пені 1026.75 х 138 = 141691 долар США. Всього борг банку станом на 26 січня 2015 року становить 34225 + 1435 +141691 = 177 351 (сто сімдесят сім тисяч триста п'ятдесят один) долар США. Неповернення грошових вкладі позивачеві в добровільному порядку, порушує права позивача як споживача, що і стало причиною для звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1063 ЦК України фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. Так, у відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник (Відповідач) не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Так, ст. 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХП від 12.05.І991р. споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом визначає наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних виданнях, зокрема в Урядовому кур'єрі. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми чинного законодавства, а також те, що ПАТ «Імексбанк» фактично відмовилося виконати у добровільному порядку прийняті на себе зобов'язання з повернення коштів, вимоги про захист порушеного права шляхом примусового їх стягнення є обґрунтованими. Також, враховуючи умови договорів та положення ст. 1061 ЦК України, є обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків за користування депозитними коштами. В свою чергу, враховуючи те, що відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у національній валюті, позовні вимоги підлягають задоволенню у національній валюті виходячи з офіційного курсу гривні щодо долара США на день ухвалення рішення. Таким чином, враховуючи офіційний курс гривні щодо долара США встановлений на 17 березня 2015 року Національним банком України 22,2469 гривень за 1 долар США, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошові кошти у розмірі 177351,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17.03.15 року становить 3945509,96 гривень. Суд, також приймає до уваги п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5, якій свідчить про те, що оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судом слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій…). На підставі викладеного суд, вважає, що невиплатою суми депозитного вкладу у встановлений договором строк відповідачем були порушені права позивача, передбаченні ст. 526, 1060 ЦК України, та ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів». Частина 1 ст. 88 ЦПК України регламентує те, що якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з чим з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved