Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

28 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на дві земельні ділянки площею 1,4516 га, кадастровий номер 4823383000:11:000:0183 та площею 2,8400га кадастровий номер 4823383000:12:000:0170, обидві за призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування заявлених вимог посилається на її право щодо вказаного майна як спадкоємця першої черги, яка прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 28 жовтня 2011 року. Вказує, що можливість нотаріального оформлення її прав вичерпана через спір про право щодо вказаного майна, правовстановлюючі документи щодо якого видано вже після смерті спадкодавця. Позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих письмових доказів. Відповідач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) Н.М. звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала та просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено, що [PERSON] помер 28 жовтня 2011 року про що виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 82 від 01.11.2012 року (а.с. 25). Підстави закликання позивача до спадкування як дружини, тобто спадкоємця першої черги після смерті [PERSON], підтверджуються даними свідоцтва про шлюб І-ФП № 294171, згідно якого позивач та спадкодавець перебували у шлюбі з 14 вересня 1974 року до смерті останнього (а.с. 26). Підстави звернення позивача до суду із цим позовом підтверджуються постановою нотаріуса від 28 вересня 2017 року, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вище вказаних земельних ділянок, через видачу правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки вже після смерті спадкодавця, тобто вказує про наявний спір про право спадкодавця щодо вище вказаного майна (а.с. 10). Дійсно, відповідно до копій Державних актів ЯК № 819210 та ЯК № 819211, якими посвідчено право власності спадкодавця на спірне майно, дані правовстановлюючі документи видані 19 січня 2012 року, тобто після смерті 28.10.2011 р. [PERSON] (а.с. 28-29). Зі змісту наданих позивачем письмових доказів слідує, що відповідно до розпорядження Жовтневої РДА від 05.10.2011 року № 522-р, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що засвідчують право власності на земельні ділянки громадянам України, членам СГК «Память Комунарів» (згідно з додатком) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого (нині Вітовскього) району Миколаївської області. Передано у власність земельні ділянки громадянам (згідно з додатком) в розмірах, визначених технічною документацією (а.с. 21). Серед переліку осіб, яким надано право власності щодо земельних ділянок значиться також [PERSON] (а.с. 22) та ділянки, що передані йому у власність: кадастрові номери 4823383000:11:000:0183 та 4823383000:12000:0170. Виходячи зі змісту правових норм, що діяли на час відкриття спадщини та які підлягають застосуванню у даних правовідносинах (аналогічні розяснення надано у Постанові Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7), а саме згідно ст. 25 ЗК України, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] (28.10.2011р.), при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоровя, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність вищевказаним особам передаються безоплатно. Вказані особи мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) виділену в натурі (на місцевості). Згідно ст. 81 ЗК (в редакції на момент смерті [PERSON]А.) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 116 ЗК України, в редакції на час відкриття спадщини, - громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Пунктом «г» частини 1 ст.\~81\~та частиною 1 ст.131 ЗК України\~також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Отже, надані докази свідчать про те, що процедура приватизації землі не була завершена чоловіком позивача не з його вини, проте при житті його волевиявлення було направлено на отримання земельних ділянок у приватну власність, рішення про передачу земельних ділянок у його власність було прийняте органами місцевого самоврядування при його житті, завершення оформлення процедури приватизації шляхом видачі документів, що посвідчує право власності на землю, на ім'я спадкоємця є неможливим в зв'язку з наявністю таких документів на ім'я чоловіка позивача. При викладених обставинах, прийнявши в установленому законом порядку спадщину, з часу її відкриття позивач набула речові права на успадковані земельні ділянки, а, отже, і право на захист цих прав. Відповідно до принципів земельного законодавства (ст.5 ЗК), одним із таких є забезпечення гарантії прав на землю. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до спадкоємця переходять права та обовязки, що належали спадкодавцю на час смерті. Враховуючи конкретні обставини справи, виходячи з принципу верховенства права, закріпленого в\~ст. 8 Конституції України, положень\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень\~ст. 3 ЦК України,\~ст.1 ЦПК\~України, якими встановлені загальні засади цивільного законодавства і завдання цивільного судочинства, ст. 1215, ст. 1218 ЦК України, суд вважає, що відповідно до вищевикладених положень законодавчих актів існують підстави для задоволення позову і визнання за [PERSON], як спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину (а.с. 43-85), права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка.

Outcome: approved