Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

28 січня 2016 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 23 квітня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 31159,87 грн. строком до 24 квітня 2020 року зі сплатою за користування кредитом 15,99 відсотків річних та щомісячної комісії, в розмірі 1,89 % від суми кредиту. Відповідачка зобовязань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків та комісії, не виконала, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносила, станом на 06 січня 2016 року її заборгованість склала 38697,68 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності та фактично часткове визнання позовних вимог через скрутний матеріальний стан, відсутність роботи та інвалідність чоловіка. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 квітня 2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір № 500976188 про надання кредиту в розмірі 31159,87 грн. для власних потреб строком до 24 серпня 2020 року зі сплатою відсоткової ставки, в розмірі 15,99 відсотків річних та щомісячної комісії за управління кредитом 1,89 відсотка від суми кредиту (а.с.4-10). Згідно п.4 договору у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту, відсотків або комісії, позичальник сплачує Банку штраф, в розмірі 50,00 грн. за кожне допущене прострочення. На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачці зазначену суму грошових коштів, однак остання взятих на себе зобовязань не виконала, не сплатила у встановлений строк суму щомісячних платежів, проценти за користування кредитом та комісію (а.с.14). Станом на 06 січня 2016 року заборгованість відповідачки перед позивачем склала 38697,68 грн., з яких 31159,87 грн. заборгованість за кредитом, 2652,31 грн. заборгованість за відсотками, 3685,50 грн. заборгованість по сплаті комісії та 1200,00 грн. штраф (а.с.13). Відповідачка суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 ст.1054 вищевказаного Кодексу передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст.1046 1053 цього Кодексу якщо інше не випливає з суті кредитного договору. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та суму боргу в добровільному порядку не сплачує, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню, щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом 31159,87 грн., заборгованості за відсотками 2652,31 та заборгованості за комісією 3685,50 грн. Вирішуючи питання про стягнення штрафу суд виходить з того, що за ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами у розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. За такого, з урахуванням скрутного матеріального стану відповідачки через відсутність роботи, інвалідність чоловіка, який є інвалідом І групи за загальним захворюванням, відсутність інших працездатних членів сімї та відсутність негативних через невиконання зобовязання наслідків для позивача (а.с.32,34-37), суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 1200,00 грн. до 120,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обовязок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial