Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

28.05.2019 [PERSON] в особі свого представника адвоката Чалова А.О. звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просив: - визнати недійсним Договір іпотеки від 25 березня 2008 року, укладений між [PERSON] та АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В. за реєстровим №1174; - виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно зареєстровану 25.03.2008 року Приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В., реєстраційний номер обтяження: 6864286; - виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про іпотеку зареєстрований 25.03.2008 року Приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В., реєстраційний номер обтяження: 6864412. (т.1 а.с.1-7). Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25 березня 2008 року [PERSON] уклав з АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» кредитний договір №1306/252/238, згідно з умовами якого Банк надає Позивачу кредит у розмірі 1502375 гривень, а позичальник зобов`язується повернути надані кредитні кошти у строк до 24 березня 2028 року включно. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору від 25 березня 2008 року [PERSON] та АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» уклали Договір іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В. за реєстровим №1173, за яким позивач передав в іпотеку Банку домоволодіння та земельну ділянку площею 0,0846 га. кадастровий номер: 3220882601:01:010:003, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин. Також зазначив, що 17.06.2014 року між ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ТОВ «Боспор-Інвест» було укладено договір про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора, згідно з умовами якого до нового кредитора перейшли права Банку за Кредитним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, та що повідомленням за вих. № 20/6 від 20.06.2014 року, відповідач ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» повідомив позивача про перехід до нього права вимоги за Кредитним договором за основним зобов`язанням, а також нарахованих відсотків та штрафних санкцій. З цих підстав стверджував, що єдиним законним кредитором за Кредитним договором, починаючи з 17.06.2014 року є ТОВ «Боспор-Інвест», і правомірність переходу прав вимоги від Банку до Відповідача встановлено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2014 року у справі №753/21194/14-ц (провадження №2/753/8160/14), та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2019 року у справі №761/6666/19, що набрали законної сили. Зазначив, що право вимоги за Договором іпотеки Банк не передав, а ТОВ «Боспор- Інвест» не отримував, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна іпотека та обтяження нерухомого майна за оспорювальним Договором іпотеки рахується за АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» , що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою № 167611869 від 22.05.2019 року. Звертає увагу, що акцесорне зобов`язання (Договір іпотеки) не може існувати окремо від основного зобов`язання (Кредитного договору), оскільки іпотекою може бути забезпечене виконання виключно дійсного (існуючого) зобов`язання та відповідного суб`єктного складу. З цих підстав вважав, що передання права вимоги за Кредитним договором без одночасної передачі права вимоги за Договором іпотеки суперечить імперативним приписам Закону України «Про іпотеку», та грубо порушує умови відступлення прав за іпотечним договором, передбачених ст. 24 Закону України «Про іпотеку», та , що внаслідок неузгодженості дій відповідача ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ», він як позичальник, позбавлений права здійснити погашення нарахованої заборгованості, зокрема, за рахунок предмету іпотеки. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 04.06.2019 позовну заяву [PERSON] було направлено за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, за місцем знаходження нерухомого майна - предмета оспорюваного Договору іпотеки від 25.03.2008 (т.1 а.с.36-37). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року було відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання (т.1 а.с.44-45). Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року було витребувано з Шевченківської районної м.Києві державної адміністрації, а також, у разі пересилання - з реєстраційної служби Бердянської міської ради Запорізької області: копію рішення засновників ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 32984617) щодо зміни найменування юридичної особи на ТОВ «ТІКАУ»; копію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІКАУ» (код ЄДРПОУ 32984617) (т.1 а.с.130-131, 132-133). Ухвалою суду від 03 березня 2020 року було витребувано з Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області: копію рішення засновників ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 32984617) щодо зміни найменування юридичної особи на ТОВ «ТІКАУ»; копію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІКАУ» (код ЄДРПОУ 32984617) (т.1 а.с.177-178,179-180). 17.06.2020 через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Чалим А.О. до суду було подано клопотання про залучення співвідповідача - Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (т.1 а.с.227-228). 10.07.2020 ухвалою суду, занесеною до протоколу підготовчого засідання було залучено співвідповідача - Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (т.1 а.с.231). 15.09.2020 до суду надійшов відзив ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (т.2 а.с.2-5), за змістом якого відповідач позов не визнає та просить відмовити повністю щодо кожної з позовних вимог, а також підтримує та просить врахувати надані до суду пояснення щодо позову [PERSON] (т.1 а.с.107-112). Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.09.2015 № 578 «Про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 03.09.2015 № 165, «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким зі змінами, внесеними Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.12.2015 № 288, розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано усі повноваження ліквідатора Банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Водночас, як на день запровадження процедури виведення ГІАТ «ЧБРР» з ринку, так і на даний час, головний офіс даної банківської установи, знаходиться у місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим, вул. Більшовицька, 24, а отже, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - на тимчасово окупованій внаслідок збройної агресії Російської Федерації території України. Вказує , що в силу вимог закону з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку, однак, відсторонені керівники ПАТ «ЧБРР» ухиляються від виконання покладеного на них чинним законодавством обов`язку передати бухгалтерську та іншу документацію ПАТ «ЧБРР», печатки і штампи банку, операційні системи, базу даних про вкладників, інші технічні засоби обліку цінних паперів, активів, юридичних справ клієнтів, тощо. І за даним фактом, на підставі заяви уповноваженої особи Фонду, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.04.2016 за № 42016010000000047 внесені відомості щодо кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. У зв`язку з цим, у розпорядженні ПАТ «ЧБРР» в особі Уповноваженої особи Фонду відсутні оригінали документів пов`язаних з Кредитним договором, Договором іпотеки, укладені з позивачем. Повідомляють, що на розгляді Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа №2-5541/12 за позовом ПАТ «ЧБРР» до [PERSON] та [PERSON] про розірвання Кредитного договору та стягнення заборгованості за Кредитним договором. Окрім вказаної цивільної справи на розгляді Дарницького районного суду м.Києва також перебуває цивільна справа № 753/1126/19 за позовом [PERSON] до ПАТ «ЧБРР» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних на ліквідацію ПАТ «ЧБРР» про визнання недійсним того ж самого кредитного договору від 25.03.2008 № 1306/252/238. Вважають заявлені позовні вимоги безпідставними, оскільки позовна заява не містить належних доказів існування договору про передачу права вимоги за Кредитним договором від ПАТ «ЧБРР» до ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ». Банк не має у своєму розпорядженні жодних документів, які б підтверджували факт уступки права вимоги за Кредитним договором від ПАТ «ЧБРР» до ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ». В свою чергу повідомляють суду, що постановою Київського апеляційного суду від 04.03.2020 у цивільній справі №2-5541/12 за позовом ПАТ «ЧБРР» до [PERSON] та його зустрічним позовом було скасоване рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.12.2012 та ухвалене нове рішення, згідно з яким відмовлено у розірванні Кредитного договору, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ЧБРР» заборгованість за Кредитним договором у сумі 1295775грн., відсотки за користування у розмірі 201283 грн. 19 коп. та пеню у розмірі 13021 грн. 96 коп. А також, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 09.06.2020 у цивільній справі №753/1126/19 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «ЧБРР» про визнання недійсним кредитного договору від 25.03.2008 №1306/252/238. Звертають увагу на законність укладених Кредитного договору ті Договору іпотеки, за якими банк виконав свої зобов`язання. Вважають, що підстави для визнання недійсним Договору іпотеки відсутні, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог. 28.01.2021 ухвалою суду, занесеною до протоколу підготовчого засідання, в порядку ст.55 ЦПК України залучено до участі в справі Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІКАУА» (до перейменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Боспор-Інвест») (т.2 а.с.46-47) Ухвалою суду від 28 січня 2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.36-37, 51). Ухвалою суду від 13.05.2021 у зв`язку з ненаданням сторонами оригіналів документів, було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Алешко Ірини Василівни: копію Договору іпотеки від 25 березня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] , реєстровий №1173, та усіх документів, на підставі яких він був посвідчений (т.2 а.с.72-74,75, 78-80). В судовому засіданні представник позивача адвокат Чалов А.О. позов підтримав з підтвердив викладені в позовній заяві, а також в додаткових поясненнях обставини (т.2 а.с.13-15). Звертає увагу, що 09 вересня 2020 року постановою Верховного Суду було задоволено касаційну скаргу [PERSON] та скасоване рішення суду апеляційної інстанції, у цивільній справі № 2-5541/12 за позовом ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, на яке у відзиві посилався відповідач. Серед іншого Верховний Суд в постанові вказав, що дійсність договору про відступлення права вимоги уже була предметом судового розгляду у справі № 753/21194/14-ц та у справі № 761/6666/19 за позовом [PERSON] до ТОВ «Боспор-Інвест» про визнання кредитного договору недійсним та, що Апеляційний суд у порушення вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України не визнав вказані обставини преюдиційними, не навівши належного обґрунтування. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважає, що підстави для визнання Договору іпотеки недійсним відсутні. Зазначила, що факт відступлення прав вимоги від ПАТ «ЧБРР» до ТОВ «Боспор-Інвест» за укладеним Кредитним договором вони не визнають, оригінали цих документів ні [PERSON] ні ТОВ «Боспор-Інвест» в жодній цивільній справі надано не було. На даний час в суді на розгляді є справи про стягнення кредитної заборгованості, яка [PERSON] не погашена. Представник відповідача ТОВ «ТІКАУ» (до перейменування та на момент відкриття провадження у справі - ТОВ «БОСПОР--ІНВЕСТ») в призначені судові засідання, а також в підготовчі засідання не з`явився, в силу вимог ст.128 ЦПК України визнається таким, що повідомлений належним чином. Відзиву, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.3,4 ст.12, ч.1 ,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, з досліджених в судовому засіданні наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко Ірини Василівни належним чином посвідчених копій документів встановлено, що 25 березня 2008 року Між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції») та [PERSON] був укладений Кредитний договір №1306/252/238, за яким Банк надає кредит в сумі 1502375 гривень на строк до 24 березня 2028 року зі сплатою відсотків 18% річних, на придбання нерухомого майна, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,0846 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок загальною площею 268,7 кв.м., що розташований на даній земельній ділянці (т.2 а.с.92-95, 96-99). В цей же день між Акціонерним комерційним банком «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції») (за текстом -Іпотекодержатель) та [PERSON] (за текстом - Іпотекодатель) був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко І.В. за реєстровим №1173. (т.2 а.с.86-91). За змістом п.1.1. Договору іпотеки, сторони уклали цей договір з метою забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у Іпотекодавця за укладеним із Іпотекодержателем Кредитним договором №1306/252/238 від 25 березня 2008 року та можливих додаткових угод до нього та цим договором нерухоме майно яким є домоволодіння, що складається житлового будинку (літ.А-І), колодязя (літ.Б) та каналізаційної ями (літ.Г), розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 268,7 кв.м., домоволодіння розташоване на земельній ділянці, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,846 га. У відповідності до даного договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок Предмету іпотеки, заставленого на умовах, передбачених цим договором. Крім того, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко І.В. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону на відчуження на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, на якій він розташований 0,0846 га до припинення договору іпотеки, реєстровий №1174 (т.2 а.с.91-на звороті). Факт укладення вищевказаних договорів сторонами не оспорюється, як і не оспорюється позивачем факт отримання кредиту у вказаній в Кредитному договорі сумі. З наданих приватним нотаріусом документів встановлено, що Договір іпотеки укладався [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої заяви-згоди його дружини [PERSON] від 25 березня 2008 року, реєстровий №1163 (т.2 а.с.113). Перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), а також належність позивачу переданого в іпотеку нерухомого майна: домоволодіння з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 268,7 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,846 га, кадастровий номер 3220882601:01:010:0033, цільове призначення - будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, с.Гнідин, - підтверджується долученими до нотаріальної справи копіями свідоцтва про шлюбу від 28 вересня 2002 року та копією Договору купівлі-продажу домоволодіння від 25 березня 2008 року, реєстровий №1164, та Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 березня 2008 року №1167 (т.2 а.с.101,102,114 ). Суд звертає увагу, що представник позивача - адвокат Чалов Андрій Олексійович, що повністю визнано представником, на момент укладення оспорюваного Договору Іпотеки від 25 березня 2008 року, діяв від імені Акціонерного комерційного банку «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» як заступник директора - начальник юридичного відділу Київської філії АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» на підставі Довіреності, посвідченої Калініною Н.В., приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим 20 грудня 2006 року, за реєстровим №16432 (т.2 а.с.86, 110, 111,112). Постановою Правління Національного банку України від 02.09.2015 № 578 «Про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» прийнято рішення про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (т.1 а.с.116). Згідно з Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) від 03.09.2015 № 165 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» розпочато, а в подальшому відповідними Рішеннями виконавчої дирекції Фонду продовжено процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (т.1 а.с.117,118-121). Як стверджує позивач, 17 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ -32984617) було укладено Договір про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора, копія якого була надана суду представником позивача адвокатом Чалим А.О. разом з Актом прийому-передачі від 17 липня 2014 року до Договору про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2014 р (т.1 а.с.89-90, 91). Представник позивача визнав, що оригінали цих документів, або належним чином засвідчені копії у позивача відсутні. Суд звертає увагу, що Додатку №1 з Переліком боржників, за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» , який (відповідно до п.1 Договору) є невід`ємною частиною цього Договору, позивачем надано не було. Також суд звертає увагу, що Акт прийому-передачі від 17 липня 2014 року до Договору про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2014 р, датованому 17 липня 2014 р., за змістом якого, начебто Первісний кредитор (ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції») передав, а Новий кредитор (ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» прийняв згідно п.7 Договору, Кредитний договір №1306/252/238 від 25.03.2008 року, укладений між Первісним кредитором та [PERSON] , - не містить даних про посаду та прізвище осіб, які підписали його від імені зазначених в Акті юридичних осіб (т.1 а.с.91) В цьому зв`язку, суд враховує, що в силу вимог ч-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Таким чином, Акт прийому-передачі не містить доказів того, що він підписаний уповноваженою на це посадовою особою ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції». Як вбачається з наданої представником позивача копії повідомлення про відступлення права вимоги, датованої червнем 2014 р., вказаний документ не містить посилання на будь-які додатки (т.1 а.с.92), не зазначено будь-яких додатків і у відповіді ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ», адресованій [PERSON] , датованій 12 грудня 2019 року за вих.№12/19 (т.1 а.с.174,173). Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. В силу вимог ч.ч.4-6 цієї статті копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. З урахуванням вищенаведених вимог чинного цивільного та цивільного процесуального законодавства, надані представником позивача копії документів: Договору про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2014 року та Акту прийому-передачі від 17 липня 2014 року (т.1 а.с.89-90, 91), - не можуть вважатися належними і допустимими доказами та не можуть братися судом до уваги. Встановлено, що на підставі рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «БОСПОР-ІНВЕСТ» №23/12/2019 від 23 грудня 2019 року було змінено найменування Товариства на - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІКАУА», змінено місцезнаходження на: Запорізька область, Бердянський район, м.Бердянськ, Східний проспект, будинок 100. А також затверджено нову редакцію Товариства, звільнено з посади директора - [PERSON] та призначено на посаду директора [PERSON] (т.2 а.с.36-42, 43). Зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.219-220). Судом встановлено що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06 травня 2019 року у цивільній справі №761/6666/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боспор-Інвест» про визнання кредитного договору недійсним, в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним Кредитний договору №1306/252/238 від 25 березня 2008 року, укладеного між позивачем та АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкцій», було відмовлено (т.1 а.с.25-30). Разом з тим, суд не приймає доводи позивача, що вищевказаним рішенням суду було встановлено факт відступлення права вимоги ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ -32984617) за вищевказаним кредитним договором №1306/252/238 від 25 березня 2008 року, який не підлягає доказуванню. Так, зі змісту вищезазначеного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від від 06 травня 2019 року у цивільній справі №761/6666/19 встановлено лише факт надіслання ТОВ «Боспор-Інвест» на адресу позивача повідомлення про відступлення прав вимоги за вих. №20/6 від 20 червня 2014 року, згідно з яким позивача повідомлено про те, що ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» відступило ТОВ «Боспор-Інвест» право вимоги за кредитним договором №1306/252/238 від 25 березня 2008 року, що був укладений між [PERSON] та АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції». Відступлення прав вимоги здійснено на підставі договору про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2017 року. Тобто, в рішенні наведено лише зміст повідомлення, копія якого долучена представником позивача до матеріалів даної цивільної справи (т.1 а.с.92). Разом із цим, факт укладення Договору про відступлення права вимоги та відступлення прав кредитора від 17 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ -32984617), не був предметом спору. Публічне акціонерне товариство «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» не було залучено до участі в цивільній справі №761/6666/19, предметом спору у якій був укладений між АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] Кредитний договір №1306/252/238 від 25 березня 2008 року. Більше того, ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ» (на даний час - ТОВ «ТІКАУА») відзиву на позов [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним у зазначеній цивільній справі №761/6666/19 не подавало, розгляд справи відбувався без виклику сторін. В силу вимог ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд враховує, що Постанова Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року у цивільній справі №2-5541/12 (т.1 а.с.205-216) за позовом Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, якою було задоволено апеляційну скаргу ПАТ «ЧБРР», а також частково задоволено скарги [PERSON] та [PERSON] , рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо розірвання кредитного договору від 25 березня 2008 року № 1306/252/238 відмовлено, та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ЧБРР» заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2008 року «1306/252/238 у розмірі 1 295 775 грн, відсотки за користування кредитом у розмірі 201 283,19 грн., пеню у розмірі 13 021,96 грн., - була скасована постановою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року, що визнано сторонами та підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень Разом із цим, суд не погоджується з доводами представника позивача, що вищеозначеною Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у цивільні справі №2-5541/12 встановлені певні факти, які не підлягають доказуванню. Так, Верховний Суд скасував постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2020 року, а справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, при цьому зазначивши, що, аналізуючи доводи апеляційної скарги [PERSON] апеляційний суд дійшов взаємовиключних висновків, що на стадії апеляційного провадження неможливо замінити неналежного позивача за ініціативою суду, оскільки це суперечить принципу диспозитивності, а у подальшому вдався до аналізу договору про відступлення права вимоги, вказавши, що він неналежно укладений. Таким чином, зі змісту досліджених судових рішень, на які посилався представник позивача, встановлено, що рішеннями судів в інших цивільних справах, що надані суду, не встановлено факт відступлення ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» права вимоги на користь ТОВ ТІКАУА (до перейменування -ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ») за кредитним договором від 25 березня 2008 року №1306/252/238, укладеним між АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] .. В силу вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. За змістом ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. В силу вимог ч.1 та 2 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч.1 ст..517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Суд, також враховує, що в силу положень ст.ст.546, 572, 575 ЦЕ України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу вимог ч.1, ч.2 ст.577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом . Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. В силу вимог ч.4 цієї статті моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Аналогічні положення щодо підстав виникнення іпотеки, її державного державної реєстрації, форм іпотечного договору містяться в ст.ст.3,4,18 Закону України «Про іпотеку» в редакції закону, чинної на момент укладення оспорюваного Договору іпотеки від 25 березня 2008 року. Встановлено, що сторонами при укладенні Договору іпотеки від 25 березня 2008 року, реєстровий №1173 (т.2 а.с.86-92) було дотримано усіх істотних умов, визначених ст.18 Закону України «Про іпотеку», а також дотримано вимог щодо державної реєстрації іпотеки, що підтверджується долученою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки -167611869 від 22.05.2019 (т.1 а.с.31-32). В силу положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з вимогами стю2-4 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В силу вимог ч.2 цієї статті недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. За змістом ч.3 вказаної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст.216 встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Разом із цим ознак нікчемності оспорюваного позивачем Договору іпотеки від 25 березня 2008 року, укладеного між АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] , судом не встановлено. Доводи позивача, щодо порушення його прав у зв`язку з обмеженням його прав як власника майна, що перебуває в іпотеці у ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», у зв`язку з відступленням права вимоги за основним договором відповідачу ТОВ «ТІКАУА» (до перейменування - ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ»), суд вважає необґрунтованими. Так, факт відступлення прав вимоги за основним зобов`язанням за кредитним договором №1306/252/238 від 25 березня 2008 року від ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» до ТОВ «ТІКАУА» (до перейменування - ТОВ «БОСПОР-ІНВЕСТ»), позивачем не доведений, а відповідачем «ПАТ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції», не визнається. Суд також звертає увагу, що в силу вимог ч.2 ст.548 ЦК України недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Разом із цим, основне зобов`язання за Кредитним договором від 25 березня 2008 року, укладеним між АКБ «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» та [PERSON] , недійсним не визнавалось. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову щодо визнання договору іпотеки недійсним слід відмовити. У зв`язку з цим не підлягають до задоволенні і інші заявлені похідні вимоги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону на нерухоме майно, зареєстровану 25.03.2008 року приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В., реєстраційний номер обтяження :6864286, та запису про іпотеку, зареєстровану 25.03.2008 року приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В., реєстраційний номер обтяження 6864412. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, понесені відповідачами, що піддягають відшкодуванню у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed