Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

27 березня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, в якому просили суд постановити рішення, на підставі якого стягнути з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2012 року по 30.09.2016 року в сумі 26\~907,72 грн. та судові витрати в розмірі 1\~600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року позивачу було відмовлено у прийняті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за опалення та гарячу воду. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить відповідачу [PERSON] на праві власності. Відповідачі не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв'язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.12.2012 року по 30.09.2016 року у сумі 17 212,80 гривень. Представник позивача [PERSON]В, яка діє на підставі довіреності від 10.01.2017 р., в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідачів, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду (а.с. 5) Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, представник позивача звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованості за послуги теплопостачання в порядку позовного провадження. Так, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 13-14). Власником вказаної квартири є [PERSON], про що свідчить Довідка КП «Жилкомсервіс» № 546 від 01.04.2016 року. (а.с. 9). Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № 2913 за адресою: [ADDRESS], відкритого на [PERSON] (а.с. 6-7) Матеріалами справи встановлено, що відповідачі мають заборгованість по сплаті послуг теплопостачання у сумі 17 212,80 грн. за період з 01.12.2012 року по 30.09.2016 року, що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію, яку додав до матеріалів справи позивач. (а.с. 6-7) У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обов'язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 317. Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, діючим законодавством чітко передбачений обов'язок власника щодо утримання майна, яке належить йому на праві власності. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Крім того, представник позивача просила суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 8 628,51грн., а також 3% річних від простроченої суми у сумі 1 066,41 грн. (а.с. 8). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Так, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання заяви про видачу судового наказу, та за подачу позовної заяви в сумі 1\~600,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved