Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

27.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, у якому просить звільнити з-під арешту заставне майно, свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.08.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», яке перейменоване у ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 38101,00 доларів США, під 10,69 % річних, зі строком повернення до 11.08.2015 року. Згідно договору застави № ДЗ-21/07/Ф від 11.08.2008 року в якості забезпечення в заставу ПАТ «ВТБ Банк» третьою особою - [PERSON] було передано автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4-2008 року випуску, колір - сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], на який ВАТ «ВТБ Банк» накладено заборону відчуження та зроблено відповідну відмітку у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Загальна заставна вартість предмету застави, визначена за згодою сторін і складає 20 5117 грн. На вказаний предмет застави, який на праві власності належить [PERSON], іншими стягувачами, що не є заставодержателями, накладено арешти та оголошені заборони на відчуження постановами державних виконавців Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 13.05.2011 року, 16.11.2011 року, 22.02.2012 року, 27.03.2013 року. На теперішній час матеріальне становище [PERSON] значно погіршилось, вона не може здійснювати платежі з обслуговування кредиту і єдиним шляхом задоволення вимог позивача є звернення стягнення на предмет застави - зазначений автомобіль. В зв'язку з тим, що на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт іншими стягувачами, позивач просить звільнити з-під арештів, накладених Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції згідно постанов від 13.05.2011 року, 16.11.2011 року, 22.02.2012 року, 27.03.2012 року автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4-2008 року випуску, колір - сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - за дорученням № 308/11.5.2 від 19.07.2013 року Гусельников М.О. відмовився від частини позовних вимог, а саме: стягнення судових витрат з відповідача, в іншій частині позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач - представник Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, додатково повідомив, що станом на 24.01.2014 року відкритих виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] на виконанні не перебуває. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні просить зняти арешти з автомобілю марки TOYOTA, модель RAV4-2008 року випуску, колір - сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], з метою його подальшому продажу та погашення кредитної заборгованості перед позивачем. Вислухавши представника позивача, третю особу, розглянувши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.08.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R521.2/-7-105, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 38101,00 доларів США, під 10,69 % річних, зі строком повернення до 11.08.2015 року для придбання автомобіля в ТОВ «Восток Авто»(а.с. 10-15). В забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором [PERSON] передала в заставу позивачу автомобіль: марки TOYOTA, модель RAV4-2008 року випуску, колір - сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 18-20). Таким чином, заставодержателем майна за вказаним кредитним договором є позивач. На автомобіль марки TOYOTA, модель RAV4-2008 року випуску, колір - сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] заставодержателем накладено заборону відчуження, про що зроблено відмітку в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, серії [NUMBER] (а.с. 9). Крім цього, на вказаний предмет застави накладено арешти та оголошені заборони на відчуження постановами: державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 13.05.2011 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 44441, виданого 16.07.2009 року; державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 16.11.2011 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1874, виданого 07.11.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя; державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 22.02.2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1874, виданого 07.11.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя; державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 27.03.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1422, виданого 25.01.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя. Стягувачами у даних постановах зазначені ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Держощадбанк». Постановами державних виконавців Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ від 12.12.2011 року, від 16.08.2012 року, від 01.02.2013 року, від 05.12.2013 року виконавчі документі повернуті відповідним стягувачам без виконання, так майно боржника [PERSON] не виявлено. Згідно листа начальника Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ №1957/4 від 24.01.2014 року, станом на 24.01.2014 року відкритих виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] на виконанні не перебуває. Дані обставини повністю підтверджуються наданими до суду доказами та не заперечуються сторонами. За положеннями ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право звернутися із позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, що не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у випадку виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, а також, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченою заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі. Статтями 17 і 18 цього ж Закону передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставленого майна допускаються в разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. З матеріалів справи вбачається, що станом на 25.12.2013 року [PERSON] має заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк» в сумі 20 236,42 доларів США та на даний час не може здійснювати платежі з обслуговування кредиту. Згідно звіту про оцінку КТЗ від 29.10.2013 року, ринкова вартість автомобіля марки TOYOTA, модель RAV4-2008 року випуску, колір - сірий, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] складає 156 805 грн. без урахування ПДВ (суб'єкт оціночної діяльності СПД ФО-П [PERSON]). Таким чином, судом встановлено, що вартість предмета застави не перевищує розміру заборгованості [PERSON] перед заставодержателем, на цей час відсутні будь-які виконавчі провадження, де боржником є [PERSON], тому ПАТ «ВТБ Банк» як заставодержатель має право звернення з відповідним позовом до суду, так як існування арештів на заставне майно порушує його право як заставодержателя відносн о реалізації предмета застави при наявності фактів невиконання кредитних зобов'язань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо звільнення майна з-під арешту є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. У зв'язку з тим, що позивач відмовився від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача судового збору, тому суд вважає за можливе прийняти зазначену відмову та не застосовувати вимоги ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved