Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

27 вересня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 180 - 184 СК України, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень щомісяця, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач з 31 січня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 30 квітня 2013 року. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з позивачем, і вона особисто піклується про неї. Відповідач не проживає разом з позивачем та дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, тому позивач хоче гарантовано отримувати аліменти на утримання їх спільної дитини на підставі рішення суду. Ухвалою судді від 12 жовтня 2018 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31 жовтня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов визнав частково та просив стягнути з нього на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відзив обґрунтований тим, що він має проблеми зі здоров'ям, які полягають в тому, що вже 15 років він хворіє на варикозну хворобу нижніх кінцівок. Для лікування даної хвороби йому потрібні грошові кошти, яких у нього на даний час немає. Через зазначену хворобу йому складно влаштуватися на роботу з підходящими для нього умовами праці. Тому з 2006 року він ніде постійно не працює. Крім того, зазначив, що має статус громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3. Разом з тим, він постійно надає допомогу, в тому числі грошову, своїй дочці. Також зазначив, що у нього на утриманні перебуває мати [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним, та яка є пенсіонером. У матері є також проблеми зі здоров'ям, оскільки з 1977 року перебуває на обліку лікарів з приводу ішемічної хвороби серця, а з 1995 року і ряду інших складних захворювань. В зв'язку з чим, він має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Суду пояснила, що відповідач, як батько дитини, який є працездатним, повинен сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 гривень для забезпечення належного рівня життя, для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Вона працює на ДСП «ЧАЕС» на посаді економіста ІІ категорії з договірних та претензійних робіт кошторисно-договірного відділу та отримує заробітну плату в розмірі 10000 гривень. Оскільки на її утриманні знаходиться двоє дітей, то вона сама не може забезпечити належне утримання неповнолітньої дочки, тому що дочці необхідно купувати одяг, засоби гігієни, канцелярські товари, шкільне приладдя, необхідні кошти на харчування, на поповнення рахунку мобільного телефону. Крім того, дочка займається хореографією, в зв'язку з чим необхідно сплачувати кошти щомісяця за заняття хореографією. Стан здоров'я дитини задовільний, але для підтримання належного стану здоров'я вона купує дитині вітаміни. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково та пояснив, що він не ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню дочки. Він дійсно став рідше спілкуватись з дитиною, оскільки він проживає окремо від неї в с. Губичі Чернігівської області. Через проблеми зі здоров'ям немає постійного місця роботи, а відтак немає стабільного заробітку. В зв'язку з тим, що йому необхідні кошти на власне лікування, та утримання своєї матері, яка проживає разом з ним та є пенсіонером, також має проблеми зі здоров'ям, він може сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісяця. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 31 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, [PERSON] та [PERSON] 31 січня 2004 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 05. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, а матір'ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 30 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Довідками з управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області підтверджено, що позивач [PERSON] та неповнолітня дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області [PERSON], відповідач, зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з пояснень сторін, між ними виник спір щодо утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов'язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом ч. 2 цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON], відповідач у справі, з 2006 року офіційно не працює. [PERSON], є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER], категорія 3, яке видане 19.06.1993 року Чернігівською облдержадміністрацією. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого Любецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального некомерційного підприємства «Ріпкинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] має діагноз - варикозна хвороба нижніх кінцівок. Як пояснив в судовому засіданні, у нього на утриманні перебуває його матір, яка проживає в тому ж населеному пункті, що і він. Згідно довідки № 320 від 25.10.2018 року Губицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, мати [PERSON], відповідача у справі, [PERSON], [INFO], проживає з ним в одному населеному пункті, а саме в с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] (серія [NUMBER]), виданого 15.02.2013 року Пенсійним фондом України, вбачається, що [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Відповідно до копії виписки з медичної карти амбулаторного хворого Любецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального некомерційного підприємства «Ріпкинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] має наступні діагнози: ІХС; стабільна стенокардія напруги ІІІ ФК; кардіосклероз ГХ ІІ ст., ст. 2; гіпертензивне серце І ст. ЦД ІІ тип, середньої важкості, субкомпенсація. Як вбачається з пояснень позивача, вона працює на ДСП «ЧАЕС» на посаді економіста ІІ категорії з договірних та претензійних робіт кошторисно-договірного відділу та отримує заробітну плату в розмірі 10000 гривень. Доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не надала. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він офіційно не працює, але має тимчасові заробітки та може сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 гривень щомісяця. Таким чином, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, стан здоров'я дитини, стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини, розмір витрат на утримання дитини, матеріальне становище відповідача, який не має постійного місця роботи, а має тимчасові заробітки, має на утриманні матір похилого віку, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні. В іншій частині позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial