Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

27 жовтня 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Позов обґрунтований такими обставинами. 03.05.2014 сторони зареєстрували шлюб, у якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 05.09.2019 шлюб сторін розірвано. Дитина проживає з позивачем. Відповідач після розірвання шлюбу не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Відповідач є фізично здоровим та працездатним чоловіком, працює офіційно, аліменти нікому не платить, проживає окремо, а тому зможе сплачувати аліменти. Ухвалою від 24.11.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. З 03.05.2014 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Після припинення шлюбних відносин сторін дитина залишилась з матір`ю, яка несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, навчання, одяг, лікування тощо. З позовної заяви вбачається, що після розірвання шлюбу сторін відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Суду не надано доказів, які б підтверджували, що батько на постійній основі приймає участь в утриманні дочки. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до викладених у позовній заяві пояснень відповідач є фізично здоровим та працездатним чоловіком, працює офіційно, у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, які потребують матеріальної допомоги. Доказів наявності у відповідача нерухомого і цінного рухомого майна, грошових коштів та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих нею доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться ѕ частин його доходу. До того ж такий розмір аліментів надасть відповідачу можливість брати участь у додаткових витратах на дочку, що визначено ст. 185 СК України. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved