Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] який був укладений 15 липня 2006 року та зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатській області, за актовим записом № 10. Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем 15.07.2006 року був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатській області, за актовим записом № 10. У шлюбі у них народилися сини - [PERSON], 9 грудня 2009 року та 23 вересня 2012року народилися сини [PERSON] та [PERSON]. Як зазначає позивач, подальше спільне сумісне життя і збереження сімї є неможливим. Причиною для подання заяви про розірвання шлюбу є відсутність почуттів прихильності та любові один до одного. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. 04.02.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання у справі. 20.03.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, представником позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій просить суд позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду її повідомлено належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованими поштовими відправленнями, будь-яких клопотань від неї на адресу суду не надходило, на підтвердження або спростування вимог позивача доказів до суду не подано. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. Судове засідання у справі призначено на 23.04.2019 року на 11 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з повторною неявкою відповідача у судові засідання 23.04.2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, повно всебічно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з Свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №018462, виданого 15.07.2006 року виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.07.2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 10, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], прізвище дружини [PERSON]. У шлюбі у подружжя народилося троє синів [PERSON] 09 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 150019, [PERSON], 23 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 240302, [PERSON] 23 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 240301, копії яких наявні в матеріалах справи. Судом, на підставі наявних матеріалів, за відсутності доказів протилежного, встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сімя існує формально. Статтею 24\~СК\~України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Позивач не бажає миритись, а відповідач, зі своєї сторони, на цьому також не наполягає. Таким чином судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сімю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, а також їх дітей, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved