Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

27.02.2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] (далі по тексту - третя особа) про стягнення аліментів. Так, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь доньки - [PERSON], аліменти у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду. Позивач - [PERSON], в судове засідання 23.04.2014 року не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу за розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Третя особа - [PERSON] в судові засідання 01.04.2014 року та 23.04.2014 року не з'явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою з позовом [PERSON] згодна та просить розглянути справу без її присутності у зв'язку із навчанням на денній формі в м. Києві. Відповідач - [PERSON], відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та в судові засідання 01.04.2014 року та 23.04.2014 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, позивач та третя особа в судове засідання не з'явилися, але просили розглянути справу без їх присутності та проти винесення заочного рішення не заперечували, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач - [PERSON], [INFO], та відповідач - [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного шлюбу у сторін [INFO] року народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27.11.1995 року та паспортом серії [NUMBER] виданим 25.11.2011 року. 18.09.2003 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане 07.06.2007 року. За твердженням позивача, [PERSON] (донька [PERSON] та [PERSON]) після розірвання між сторонами шлюбу залишається на її утриманні. На даний час [PERSON] навчається на контрактній основі на другому курсі денної форми навчання у Київському національному торгівельно-економічному університеті. Після того, як [PERSON] виповнилось вісімнадцять років і закінчився термін дії виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки, відповідач припинив сплачувати аліменти, а також усунувся від будь-якої допомоги на утримання доньки. Як зазначає позивач, крім доньки у неї є син, [PERSON] [INFO], народжений у другому шлюбі. [PERSON] працює в Білгород-Дністровському спеціалізованому будинку дитини, але її заробітної плати не достатньо для забезпечення нормальної життєдіяльності спільної доньки сторін під час навчання. Зазначені вище обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в судовому засіданні, [PERSON] (донька [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстрована з матір'ю, згідно паспортних даних за адресою: 67702, [ADDRESS] Крім того, [PERSON] дійсно навчається на контрактній основі на другому курсі денної форми навчання факультету товарознавства і торговельного підприємництва Київського національного торгівельно-економічного університету, термін закінчення навчання: червень 2016 року, що підтверджується: - попереднім договором № 5874здб-2013 від 14.08.20013 року; - договором № 9060д/6-кс-2013 від 28.08.2013 року; - довідкою № 337/2013 від 10.09.2013 року - довідкою № 25 від 29.10.2013 року про здійснення оплати за проживання в гуртожитку за 2013-2014 навчальні роки; - квитанціями № 711410118 від 14.08.2013 року та № 37 від 17.01.2014 року про здійснення оплати за навчання. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню шляхом стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання на час навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Outcome: approved