Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

28 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 10476,83 грн., судових витрат в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю і просив його задовольнити у зв»язку з тим, що 08.10.2007 року між ним та відповідачем було укладено договір займу, відповідно до якого він надав відповідачу в борг 700 доларів США без зазначення строку повернення боргу. 13.10.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути вказаний борг, але відповідач не виконав його вимогу, у зв»язку з чим він просить стягнути з відповідача 10476,83 грн., що по курсу НБУ станом на момент звернення до суду становить 700 доларів США та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому зсіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що борг погасила повністю добровільно, але не має жодних доказів на підтвердження виконання нею вказаного зобов»язання. Не заперечує тих обставин, що отримувала у жовтні місяці 2014 року від позивача претензії про повернення боргу. Дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір займу в письмовій формі, відповідно до якого відповідач отримав від позивача в займ гроші в сумі 700 доларів США без зазначення строку повернення позики(а.с.8). тобто зміст і форма договорів відповідають вимогам ст.ст.1046,1047 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (гроші, кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики, або цей строк визначено моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши зібрані по справі докази, суд відповідно до пояснень сторін та наданих ними доказів встановив, що вимоги позивача повністю підтверджено наданими ним доказами, в той час як заперечення відповідача останнім нічим не підтверджено. До такого висновку суд приходить на підставі того, що відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. А також з врахуванням того, що відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, суд приходить до висновку про те, що і виконання договору позики повинно бути підтверджено письмовими доказами, які відповідач суду не надав. Крім того відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тому виконання зобов'язання, укладеного між сторонами в іноземній валюті, провадиться в національній грошовій одиниці, відповідно до курсу, встановленого Національним банком України на день його виконання, або за заявою позивача на день звернення до суду з позовом - на 28.11.2014 року. На момент звернення позивача до суду з позовом до відповідача курс долара США у відношення до гривні складав 1496,69 грн. за 100 доларів США (а.с.16). Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не виконав умови договору, тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню повністю зі стягненням з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 10476,83 грн. (1496,69 :100х 700). Крім того, у зв»язку з задоволенням позову відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені останнім при зверненні до суду та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 243,60 грн., обраховані відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 089.07.2011 року(а.с.1).

Outcome: approved