Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

28.09.2020 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області звернулась [PERSON] з позовом до ТОВ Кей-Колект про витребування нерухомого майна (квартири) з чужого незаконного володіння. Свій позов обґрунтовує тим, що вона набула право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. У цій квартирі проживав її син з невісткою - [PERSON] . У 2003 році її невістка [PERSON] незаконно від її імені продала собі вказану квартиру. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 31.05.2012 року договір купівлі-продажу квартири, укладений 21.08.2003 року між позивачем та [PERSON] визнано недійсним та зобов`язано [PERSON] повернути їй квартиру. Вказане рішення набрало законної сили. Звернувшись до Центру надання адміністративних послуг вона дізналась, що з 24.10.2016 року власником її квартири є ТОВ Кей-Колект. Оскільки судовим рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 21.08.2003 року, то ця квартира підлягає витребуванню у теперішнього власника. У зв`язку з цим вона звернулася до суду. 04.11.2020 року ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач у підготовче судове засідання та судовий розгляд по суті повторно не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі, чи відкладення судового розгляду, не надіслав. Представник позивача адвокат Кобрина Н.В. не заперечувала проти проведення судового розгляду без участі відповідача з винесенням заочного рішення у справі. Суд ухвалив проводити судовий розгляд справи без участі відповідача з винесенням заочного рішення. Представник позивача адвокат Кобрина Н.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 30.08.2012 року позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу від 21.09.2000 року, рішення суду №2-108/12 від 31.05.2012 року (а.с. 14). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 2-108/12 від 31.05.2012 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21.08.2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Якубовською Т.О., за реєстраційним номером 128. Зобов`язано [PERSON] повернути [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 4, 5). За договором іпотеки від 16.05.2008 року [PERSON] в забезпечення виконання грошових зобов`язань перед АКІБ УкрСиббанк передала в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки від 16.05.2008 року належить ТОВ Кей-Колект (а.с. 15-22). Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. У свою чергу, ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. У справі, яка розглядається, суд встановив, що спірна квартира вибула з власності позивача на підставі договору купівлі продажу про який позивач не знала та його не укладала, який в подальшому було судом визнано недійсним. Вибуття майна з володіння власника на недійсного договору про який власник не знав та не міг знати та який в подальшому судом визнано недійним, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Оскільки спірна квартира вибула без волі її власника [PERSON] то вона має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім цього, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену нею частину судового збору у розмірі 830 грн (а.с. 25). Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2020 року було розстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 27). Недоплачена сума судового збору на користь держави становить 4597 грн. 64 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь держави. Повний текст рішення складено 21.01.2021 року.

Outcome: approved