Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

28 січня 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 18 квітня 2012р. між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» і [PERSON] було укладено кредитний договір №139#00017184084. 30.08.2013р. між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АНСУ» був укладений договір факторингу №30/08-13. Згідно даного договору відбулося відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором №139#00017184084 від 18.04.2012р, що був укладений між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та [PERSON] Відповідно до Договору факторингу ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги кредитора до [PERSON] 30.08.2013р. між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Українська боргова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги №3А, за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набула права кредитора за вищевказаним договором. Згідно даного договору відбулося відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором №8183-ФО/2012/11 від 8.12.2012р, що був укладений між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та [PERSON] Отже, ТОВ «Українська боргова компанія» є правонаступником первісного кредитора ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії». На підставі п.1.1. Кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 8тис.грн. на цілі, зазначені в п.1.3. цього Договору, а Позичальник зобов'язується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути Кредит Банку, а також виплачувати Банку проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції, інші передбачені цим Договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та виконати всі інші умови цього договору. Дотепер відповідач свої обов'язки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 18 квітня 2012р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та [PERSON] було укладений кредитний договір №139#00017184084. (а.с.5-8). На підставі п.1.1. Кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 8тис.грн. на цілі, зазначені в п.1.3. цього Договору, а Позичальник зобов'язується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути Кредит Банку, а також виплачувати Банку проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції, інші передбачені цим Договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та виконати всі інші умови цього договору Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. У встановлені договором строки, відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 22 січня 2014р, згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 11 437,62грн, яка складається з суми простроченої заборгованості за основним боргом - 8000грн, заборгованість за відсотками - 82,67грн, суми простроченої заборгованості за відсотками - 3354грн.95коп. (а.с.9-10). 30.08.2013р. між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Українська боргова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги №3А за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набула права кредитора за вищевказаним договором. Згідно даного договору відбулося відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором №8183-ФО/2012/11 від 8.12.2012р, що був укладений між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та [PERSON] (а.с.15-19). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст.1054 ЦК України, було укладено. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення отриманого ним ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні наведеної норми, а тому позовні вимоги підлягають безумовному задоволенню, у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved