Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

28 лютого 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Чорноострівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 02.06.1993 року загальними зборами уповноважених працівників колективного сільськогосподарського підприємства «Войтовина» її було прийнято в члени зазначеного КСП. У 1995 році КСП «Войтовина» було видано державний акт на право колективної власності на землю. За таких умов позивач набула право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Войтовина» як член вказаного КСП. У зв`язку з тим, що між фактичним проведенням розпаювання земель, виготовленням і початком видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) пройшов значний проміжок часу, тому, будучи членом КСП позивач вважала, що сертифікат на її ім`я виготовлено, а отримати його та виділити належну їй землю в натурі можна буде у будь-який час. Проте, при зверненні до Відділу у Хмельницькому району Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому зберігаються не видані сертифікати на право на земельну частку (пай), їй повідомили, що сертифікат на її ім`я не видавався, оскільки під час розпаювання земель КСП «Войтовина» її помилково не було включено в списки осіб, які мають право на отримання та видачу сертифіката на право на земельну частку (пай). В подальшому, [PERSON] звернулась до Хмельницької районної державної адміністрації з заявою про включення її у списки пайовиків КСП «Войтовина» та видачу сертифікату на земельну частку (пай), проте листом від 03.09.2018 року їй було відмовлено. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,53 га умовних кадастрових гектарів, розташовану на території с. Педоси Хмельницького району Хмельницької області із земель колишнього КСП «Войтовина». Ухвалою суду від 02 березня 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилась, її представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення справи поклався на розсуд суду, також просив суд не стягувати судовий збір з відповідача. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що Загальними зборами уповноважених працівників колективного сільськогосподарського підприємства «Войтовина» [PERSON] прийнято в члени зазначеного КСП, що підтверджується архівним витягом з протоколу № 9 засідання правління КСП «Войтовина» від 02.06.1993 року. У 1995 році КСП «Войтовина» було видано державний акт на право колективної власності на землю. Згідно п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. За таких умов позивач [PERSON] набула право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Войтовина» як член вказаного колективного сільськогосподарського підприємства. Звернувшись до Відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області, в якому зберігаються не видані сертифікати на право на земельну частку (пай), позивачу повідомили, що сертифікат на її ім`я не видавався, оскільки під час розпаювання земель КСП «Войтовина» її помилково не було включено в списки осіб, які мають право на отримання та видачу сертифікату на право на земельну частку (пай). Листом Хмельницької районної державної адміністрації від 03.09.2018 року № П/229-17/08 позивачу було рекомендовано звернутись суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай). Стаття 1 протоколу до Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» 1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.97 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання права. В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до п. 6 Указу Президента\~України від\~08.08.1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і\~ видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. В силу ст. 5 цього ж Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що на час видачі Державного акту на землю КСП «Войтовина» та на час набрання чинності Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року [PERSON] була членом КСП «Войтовина». Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved