Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

27.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Комунального Підприємства «Красноармійськводоканал» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що вона 01.01.2008 року була прийнята до відповідача на посаду машиніста насосних установок каналізаційних станцій 2 розряду по переведенню з Красноармійського ВУВКГ. З 01.10.2009 року була переведена на посаду старшого комірника. Вказує, що 09.09.2014 року вона подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, ст.. 38 КЗпП України, у звязку х порушенням законодавства про працю. Заява про звільнення була зареєстрована в книзі вхідної інформації підприємства відповідача. Керівник їй пояснив, що звільніть її після проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, що знаходилися у неї в підзвіті. З 15.09.2014 року по 16.09.2014 року була проведена інвентаризація, комісією утвореної наказом керівника підприємства. З результатами інвентаризації її не ознайомили. В день звільнення, наказу про її звільнення на підставі заяви їй надано не було. Також вона не отримала трудову книжку та належні їй кошти. А тому вона вважала, що її права порушені, та зверталася до Адміністрації Президента України, Генеральної прокуратури України, МВС України з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 172 КК України. 19.11.2014 року їй було надіслано повідомлення про початок досудового розслідування, та її визнано потерпілою по даному кримінальному провадженню. 02.04.2015 року по пошті вона отримала від відповідача повідомлення № 011_625 від 26.03.2015 року, в якому повідомлялося, що їй необхідно терміново зявитися до відповідача за отриманням трудової книжки, так як вона звільнена 17.09.2014 року за прогул без поважних причин. До цього повідомлення також був наданий наказ про її звільнення № 24-к від 26.03.2015. У відповідності до цього наказу, її було звільнено за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України), підставою вказано згоду профкому, та доповідну начальника дільниці [PERSON] У трудову книжку було внесено відповідний запис. Вважає формулювання причини звільнення її з роботи неправильним, оскільки згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право в зазначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умов колективного або трудового договору. Неправильне формулювання причин її звільнення в трудовій книжці стало перешкодою для її працевлаштування на іншу роботу. У звязку з чим просить стягнути з відповідача виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 20311,82 грн. за період з 17.09.2014 року по 14.09.2015 року. А також витрати на правову допомогу у розмірі 1299,20 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що відповідач грубо порушив уклад її життя, оскільки вона планувала витрачати свою заробітну плату на сімю, побутові потреби та інше. З цього приводу у її родині виникали сварки, що впливало на її психологічний стан. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги позивача, вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують законодавство про працю України. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, надала письмові заперечення до матеріалів справи. Суд заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 01.01.2008 року по 17.09.2014 року. 17 вересня 2014 року її було звільнено з підстави, передбачених п. 4 ст.. 40 КЗпП України через прогул без поважної причини, про що було видано наказ № 24-к від 26.03.2015 року та зроблений запис у трудову книжку (а.с. 17, 24). При складанні звітності за серпень 2014 року бухгалтером матеріального відділу Комунального Підприємства «Красноармійськводоканал» [PERSON] була виявлена розбіжність між фактичними витратами паливно-мастильних матеріалів у серпні 2014 року та даними зазначеними «Відомості обліку роботи автомобілів, механізмів та тракторів за серпень 2014 року». В звязку з чим на підприємстві була проведена інвентаризація, в ході якої виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 310952,71 грн., які знаходилися в підзвіті позивачки, старшого комірника [PERSON] (а.с. 49-51, 55-58). Після складання інвентаризаційною комісією відповідного документу позивачка не вийшла на роботу. Дані обставини окрім письмових доказів, в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно письмової заяви [PERSON] від 27.08.2014 року їй було встановлено неповну робочу неділю з робочими днями: понеділок, вівторок з 01.09.2014 року по 14.09.2014 року, з 15.09.2014 року працювати повний робочий день. Однак 18.09.2014 на своє робоче місце не зявилася (а.с. 52). В судовому засіданні встановлено, що фактично позивачка [PERSON] з 18.09.2014 року по 26.03.2015 року не працювала та не виконувала посадові обовязки, документи, які б підтверджували поважну причину її відсутності на робочому місці, суду не надала. Адміністрацією підприємства «Красноармійськводоканал» проводилися заходи, щодо встановлення місцезнаходження [PERSON], що підтверджується відповідними актами, зверненнями до медичних установ, та показами вищевказаних свідків в судовому засіданні (а.с. 53,54, 99-102). Надана позивачкою виписка із медичної карти (а.с. 98) відповідачу не надавалася, а була предявлена лише в судовому засіданні від 07.10.2015 року, а тому дана виписка не могла бути врахована відповідачем при вирішенні питання про звільнення позивачки. Адміністрацією підприємства «Красноармійськводоканал» було погоджено звільнення позивача [PERSON] з ППО КП «Красноармійськводоканал» про що є відповідний протокол № від 25.03.2015 року (а.с. 44). У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач [PERSON] зверталася до відповідача з відповідною заявою про звільнення за власним бажанням. Позивачем лише було додано заяву від 09.09.2014 року, яку вона написала для суду, з метою передати зміст заяви, яку вона ніби то писала 09.09.2014 року на підприємстві відповідача (а.с. 15). Навпаки з журналу вхідної кореспонденції Комунального Підприємства «Красноармійськводоканал» за період з 19.08.2014 року по 06.10.2015 року, вбачається що дана заява [PERSON] не надходила (а.с. 42,43). Інші вимоги [PERSON] є похідними від вимоги про зміну формулювання причин звільнення , а тому також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed