Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

28.03.2018 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , третя особа: Турківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою перебував з 18.12.2008. Під час шлюбу відповідачкою 07.03.2018 внесено відомості про нього як батька дитини [PERSON] , [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №6 від 07.03.2018 Либохорською сільською радою Турківського району Львівської області.Однак він не жив з відповідачкою на час її ймовірної вагітності, а тому в нього є об`єктивні підстави сумніватися, що він є кровним батьком дитини. Згідно з протоколом повторного авторозподілу справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 11.08.2020 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце проведення підготовчого засідання. У матеріалах справи є заява позивача [PERSON] , надіслана поштою до суду 06.04.2018, де просить справу розглядати без його участі та позов підтримує. У підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, пояснила, що позивач дійсно не є батьком [PERSON] , [INFO] . Шлюб з позивачем вона розірвала в судовому порядку в березні 2018, але в органах РАЦС записали його батьком дитини і він думав, що так і є. Вона не розповіла йому, що це не його дитина. Просила позов задовольнити. У підготовчому засіданні представник третьої особи: Турківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) не заперечувала щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 13.02.2009 Карпатською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 10, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.02.2009. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 2). [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження виданим 07.03.2018 виконавчим комітетом Либохорської сільської ради Турківського району Львівської області серії [NUMBER] . Батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 7). Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 06.03.2018 шлюб між сторонами розірвано (арк. справи 3). Позивач вказує, що не є батьком дитини [PERSON] , а тому просить суд виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження [PERSON] . У свою чергу відповідач визнала позов, вказавши на відсутність кровного споріднення між позивачем та її дочкою [PERSON] , [INFO] . Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України). Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124,126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України). Європейський суд з прав людини зазначив у справі «Йевремович проти Сербії», що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Зазначений правовий висновок сформований Верховним Судом в постанові від 06 травня 2020 року у справі №641/2867/17-ц та постанові від 19 лютого 2020 року у справі №643/12302/18. Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив, що сторони у справі визнали факт відсутності кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Водночас, відповідачем було підтверджено в судовому засіданні, що під час реєстрації народження дитини [PERSON] , позивач не був обізнаний з тим, що він не є батьком цієї дитини, а лише з часом в нього виникли такі сумніви. Суд також бере до уваги визнання позову відповідачем, та за встановлених конкретних обставин справи вважає, що таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відтак, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , щодо виключення з актового запису відомостей про нього, як батька [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved