Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

27.08.2015 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення сином навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 16.05.1992 року по 09.08.2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.08.2012 року. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 348850, виданого відділом ЗАГС Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 26.12.1995 року. З 17.08.2015 року [PERSON] зарахований студентом 3 го курсу денної форми навчання Національної металургійної академії України з оплатою навчання за рахунок позивачки, що підтверджується витягом з наказу № 542-2-к від 17.08.2015 року та договором № 1059-2.1.2.-015 про підготовку фахівця (на умовах зарахування понад плану прийому). Позивачці необхідно сплачувати щорічно по 5400 гривень за навчання сина, крім того сплачувати за проживання сина в м. Дніпропетровську, постійно давати сину грошові кошти на харчування, проїзд громадським транспортом, купувати йому одяг, взуття тощо. Позивачка вказує, що на теперішній час вона не має місця роботи і постійного доходу, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоч є працездатним. Позивачка зазначає, що їй невідомо чи працює відповідач і чи має на утриманні інших осіб. На підставі статей 199, 200 Сімейного кодексу (далі СК) України просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення сином навчання. В судове засідання позивачка не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Відповідач допитаний за окремим дорученням за місцем проживання пояснив, що з заявленими вимогами погоджується, але заявив, що на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості населення з квітня 2015 року та отримує державну допомогу близько 1000 гривень, погоджується виплачувати аліменти на утримання сина по 300-400 гривень щомісяця, інших утриманців не має, згоден, щоб справа розглядалася за його відсутності, в 2008 році отримав травму на шахті, але медичних довідок, підтверджуючих хворобу, немає. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав частково, вказав, що на даний час офіційно не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості населення та отримує допомогу по безробіттю, згодний сплачувати аліменти в розмірі 300-400 гривень щомісячно (а.с. 21). В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що з 16.05.1992 року по 09.08.2012 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 0432/1583/2012 від 09.08.2012 року (а.с. 9). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 348850, виданого відділом ЗАГС Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 26.12.1995 року (а.с. 5). Згідно довідки Петропавлівської селищної ради № 3483 від 19.08.2015 року [PERSON] зареєстрована [INFO] разом з сином [PERSON] (а.с. 6). З 17.08.2015 року [PERSON] зарахований студентом 3 го курсу денної форми навчання Національної металургійної академії України з оплатою навчання за рахунок позивачки, що підтверджується копією витягу з наказу № 542-2-к від 17.08.2015 року (а.с. 7) та копією договору № 1059-2.1.2.-015 про підготовку фахівця (на умовах зарахування понад плану прийому) (а.с.8). Згідно з п. 4.2 зазначеного договору загальна вартість навчання [PERSON] складає 10800 грн. Пунктом 4.4 цього ж договору передбачено, що оплата за наступні навчальні роки перераховується замовником Академії щорічно не пізніше 01 червня в сумі 5400 грн. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. В Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, доказів суду щодо своєї неплатоспроможності не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивачки на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду 27 серпня 2015 року, до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення сином 23 років. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі, визначеному п.1 ч.2 ст.4 зазначеного Закону, а саме 487 грн. 20 коп. На підставі зазначеного та ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved