Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

28 вересня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. 27 грудня 2017 року позивач [PERSON] збільшив свої позовні вимоги. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за цією ж адресою. Дане нерухоме майно він успадкував, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем за вказаною вище адресою на день його смерті. В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадщину батька, однак при зверненні до державного нотаріуса йому було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного вище спадкового майна, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказаний вище будинок. Крім того, після виготовлення технічної документації на будинок, виявилось, що покійним за життя на подвір'ї було самочинно збудовано сарай, який у зв'язку із смертю він не встиг ввести в експлуатацію, однак 17 листопада 2014 року встиг оформити право власності на земельну ділянку, розташовану під вказаним будинковолодінням. Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, яке складається з індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 227,7 м2 та земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], які він успадкував після смерті свого батька [PERSON], що помер [INFO] року. У судове засідання позивач особисто не з'явився, його представник [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON], яка є дружиною покійного [PERSON] і матір'ю позивача та має право успадкувати майно померлого нарівні з позивачем, в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, за якою позовні вимоги [PERSON] визнала повністю, проти задоволення позову не заперечила, просила слухати справу у її відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області - [PERSON], спочатку позовні вимоги заперечив повністю. Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області вказало, що при задоволенні судом позову про визнання за спадкоємцями права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві. Разом з тим, в подальшому, після витребування судом матеріалів інвентаризаційної справи № 177 щодо об'єкту нерухомого майна [ADDRESS] та встановлення в судовому засіданні того факту, що спадкодавцем було вчинено не реконструкцію будинку, а фактично добудову сараю, представником третьої особи було частково визнано позовні вимоги щодо раніше узаконеної частини будинку без врахування самочинно збудованих будівель. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За обставин заперечення позовних вимог Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області, розгляд даної справи відбувся у повному обсязі. Заслухавши пояснення присутніх сторін, дослідивши матеріали справи, докази подані сторонами, а також докази витребувані судом за клопотанням представника позивача суд дійшов наступних висновків. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] стверджується, що позивач [PERSON] є сином покійного [PERSON] та відповідача [PERSON]. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за [PERSON] визнано право власності на індивідуальний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. У відповідності до технічного паспорта на вказане вище будинковолодіння встановлено факт самовільної побудови у ньому у 2012 році сараю, а також деякої реконструкції будинку. Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж індивідуального житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул.. Г. Косинки у м. Володимир-Волинському Волинської області, оформленим ПП «Волиньексперт» у 2016 році, індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] загальною площею 227, 7 м2, відповідає нормам надійності і безпечної експлуатації. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК № 711330 від 17 листопада 2014 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджується той факт, що власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] був померлий батько позивача [PERSON] У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.ст.1217-1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки за життя [PERSON] заповіту не залишив, після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві власності майно. Дану спадщину прийняв її син [PERSON], який постійно проживав разом із ним у будинку, який є предметом спору в даній справі. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто позивач разом із відповідачем є його спадкоємцями першої черги за законом. Прийняття спадщини або відмова від її прийняття є правом особи, визначене ч.1 ст.1268 ЦК України. Визнання позову відповідачем свідчить про його відмову у прийнятті спадщини, а тому позивач є єдиним спадкоємцем майна, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 07 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В той же час самовільне будівництво покійним батьком сараю на території будинок оволодіння, яке є предметом даного позову також ускладнило оформлення позивачем права власності на нього. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України, об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект; - при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України). При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК України) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. В той же час у відповідності до ч.5 ст.376 ЦК України, право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Позивачем [PERSON] було подано в судових засіданнях докази, які свідчать про наявність у спадкодавця права власності на земельну ділянку, що відведена для будівництва житлового будинку та надвірних будівель і споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07 вересня 2017 року Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом і за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 376, 1217-1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved