Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

27.12.2020 до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з місця реєстрації та виселення. Позов обґрунтований тим, що 28.11.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0054/74/41488, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 72\~000,00 дол. США строком до 28.11.2025. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 28.11.2005 між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В. за реєстровим № 6351, відповідно до умов якого виконання зобов`язань за Кредитним договором № 014/0054/74/41488 було забезпечено нерухомим майном, а саме: трикімнатною квартирою за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором, АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. 01.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. було видано виконавчий напис за реєстровим № 1326, яким встановлено звернути стягнення на заставне нерухоме майно [PERSON] та за рахунок отриманих коштів від примусової реалізації майна, у спосіб встановлений нормами Закону України «Про виконавче провадження», задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» за Кредитним договором № 014/0054/74/41488 від 28.11.2005 у розмірі 84\~346,58 дол. США (еквівалентно 2\~286\~003,18 грн), що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 36\~064,10 дол. США (еквівалентно 977\~427,27 грн) та заборгованості за відсотками 48\~282,48 дол. США (еквівалентно 1\~308\~575,91 грн). У зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, АТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено вимоги про виселення, однак вказані вимоги не було виконано. У зв`язку з невиконанням відповідачами вимог про добровільне виселення та фактом звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 25.01.2021 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси провадження у справі № 522/28/21 було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15.03.2021 о 12:00. У судове засідання, призначене на 15.03.2021 сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 27.04.2021 о 12:45. У судове засідання, призначене на 27.04.2021 сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 10.06.2021 о 12:20. 26.05.2021 до Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про залучення правонаступника у справі, мотивована тим, що 31.03.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 014/0054/74/41488 від 28.11.2005 та Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 228. Надалі, 31.03.2021 між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено Договір про відступлення прав вимоги за Кредитним договором № 014/0054/74/41488 від 28.11.2005 та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 230, згідно з яким ТОВ «Консалт Солюшенс» стало іпотекодержателем предмету іпотеки, а саме: квартири під [ADDRESS] . 10.06.2021, ухвалою Приморського районного суду міста Одеси, клопотання представника ТОВ «Консалт Солюшенс» про залучення правонаступника задоволено та замінено позивача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на належного позивача, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс». У судове засідання призначене на 15.07.2021 сторони не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою належного повідомлення учасників справи про судове засідання, розгляд справи відкладено на 04.08.2021 о 12:50. У судове засідання призначене на 04.08.2021 сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 23.09.2021 о 11:40. 04.08.2021 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси клопотання представника ТОВ «Консалт Солюшенс» адвоката Шевцова А.В. про витребування доказів задоволено та витребувано інформацію про адресу проживання, адресу місця реєстрації та контактні дані стосовно Відповідачів. 23.09.2021 від Представника позивача адвоката Шевцова А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з надходженням до суду витребуваної інформації, в якій містяться нові дані стосовно адреси та засобів зв`язку Відповідачів. У судове засідання, призначене на 23.09.2021 сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 12.10.2021 о 10:30. У судове засідання, призначене на 12.10.2021 сторони не з`явились, від Представника позивача адвоката Шевцова А.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю повідомити учасників справи про судовий розгляд, розгляд справи відкладено на 18.11.2021. У судове засідання, призначене на 18.11.2021 сторони не з`явились, від Представника позивача адвоката Шевцова А.В. надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які повідомлялися належним чином на всі відомі адреси відповідачів про дату, час та місце розгляду справи у встановленому порядку про причини неявки суд не повідомили, письмові відзиви на позов або заяви про розгляд справи у їх відсутність не надали, а тому суд (без винесення окремого процесуального документа) ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки Представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши повно, всебічно матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про доведеність обставин, на яких ґрунтується позов та можливості задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 28.11.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом із Статуту та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/0054/74/41488, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в сумі 72\~000,00 дол. США строком до 28.11.2025, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,00 % річних, комісії згідно умов договору та тарифу кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені Кредитним договором (а.с. 17-19). У заяві-анкеті на отримання кредиту, [PERSON] зазначив, що цільове використання кредиту придбання квартири, а в якості забезпечення виконання зобов`язань буде передано квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 28.11.2005 між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гурською О.В. за реєстровим № 6351 (а.с. 21-22). Відповідно до умов Договору іпотеки, предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки. Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: квартира номер вісім у будинку номер двадцять один по вулиці Армійській в місті Одесі. Відповідно до умов п. 1.2., 1.4., 3.1. Кредитного договору, кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та сплати відсотків за користування. Надання кредитних коштів проводилось згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника з можливою видачею готівки через касу кредитора, що підтверджується випискою Банку (а.с. 20). Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором. Однак, [PERSON] не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, внаслідок чого АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса. 01.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. було видано виконавчий напис за реєстровим № 1326, яким встановлено звернути стягнення на заставне нерухоме майно [PERSON] (а.с. 32). За рахунок отриманих коштів від примусової реалізації майна, у спосіб встановлений нормами Закону України «Про виконавче провадження», задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» за Кредитним договором № 014/0054/74/41488 від 28.11.2005 у розмірі 84\~346,58 дол. США (еквівалентно 2\~286\~003,18 грн), що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 36\~064,10 дол. США (еквівалентно 977\~427,27 грн) та заборгованості за відсотками 48\~282,48 дол. США (еквівалентно 1\~308\~575,91 грн). Згідно наданих матеріалів справи виконавчий напис не оспорений та не визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, до складу зареєстрованих осіб входить [PERSON] [INFO] . Згідно з ст. 586 ЦК України, заставодавцю надано право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя. Враховуючи той факт, що Іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію [PERSON] за адресою предмета іпотеки вбачається, що реєстрація особи у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] порушує умови договору і зняття такої особи з реєстраційного обліку є захистом прав Позивача як Іпотекодержателя. Крім того, в матеріалах судової справи міститься заява законного представника [PERSON] [PERSON] , в якій зазначається, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не мешкає з дітьми близько 7 років, [PERSON] мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з умовами договору. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання, з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611, 615 ЦК України, у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Одночасно з тим, ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 589 ЦК України, у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотека є видом застави. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Отже, законодавством України передбачено три способи звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на підставі рішення суду, зокрема, про звернення стягнення на предмет іпотеки; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Тотожні положення містяться і в п. 4.4. Договору іпотеки, де зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. за реєстровим № 1326, яким встановлено звернути стягнення на заставне нерухоме майно [PERSON] є способом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України та відповідає положенням укладеного між сторонам Договору іпотеки. Ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться в добровільному або судовому порядку. Частина 3 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР регулює порядок виселення громадян із приміщення, що було передано в іпотеку, на яку звернене стягнення. За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. АТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено вимоги про усунення порушення основного зобов`язання № 114/5-199770 від 21.10.2020 за адресою місця реєстрації [PERSON] ( [ADDRESS] ), місцезнаходженням предмету іпотеки ( [ADDRESS] ); № 114/5-199771 від 21.10.2020 за адресою реєстрації законного представника [PERSON] [PERSON] ( [ADDRESS] ) адресою фактичного місця проживання [PERSON] та [PERSON] ( [ADDRESS] , що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 15377 від 05.11.2020, однак вказані вимоги не було виконано (а.с.38-40). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Іпотекодержатель - ТОВ «Консалт Солюшенс» набув правових підстав для реалізації свого права і на виселення Відповідачів з житлового приміщення предмету іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з житлових приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинно бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянами за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Наведене узгоджується і з позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.06.2018 по справі № 761/36644/14-ц, постанові Верховного Суду від 21.11.2018 по справі № 199/9170/14. Як вбачається з матеріалів справи, Кредитний договір № 014/0054/74/41488 від 28.11.2005, Договір купівлі-продажу квартири від 28.11.2005, за реєстровим номером 6347, Договір іпотеки від 28.11.2005 за реєстровим номером 6351, було укладено в один день 28.11.2005. Вказане, в сукупності з іншими відомостями наявними в матеріалах справи, свідчить, що [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] за рахунок кредитних коштів (а.с. 17-26). Оскільки спірне іпотечне житло було придбано за рахунок кредиту банку, то [PERSON] , [PERSON] підлягають виселенню без надання іншого житла. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved