Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

29.04.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування до відповідачів Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області. 09.05.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 10.08.2021 року. 10.08.2021 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 10.08.2021 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно позовних вимог позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на 1/3 частину земельної частки (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після померлого [INFO] брата - [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі із права на земельну частку (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Для визнання права на спадкове майно , що залишилось після смерті матері, вона звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із відповідною заявою. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року за нею було визнано право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері , [PERSON] ,, яка померла [INFO] . У її померлого брата, [PERSON] ,. не було ані дружини, ані дітей, які б могли бути спадкоємцями після його смерті Тому вона звернулась до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ,т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину зазначеної вище земельної ділянки , але державний нотаріус постановою від 22.03.2021 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правоустановлюючого документа, а також, що спадщину прийняв шляхом спільного проживання ще і її інший рідний брат [PERSON] , що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність згідно якої позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача Верхньодніпровської міської радим Дніпропетровської області в судове зсідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Також надав письмові пояснення згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що позивачка пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин та що сертифікаті на земельну частку пай прізвище ім`я та по батькові особи, якій він виданий не збігаються із відповідними даними померлої. Відповідач [PERSON] , в судове зсідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове зсідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із права на земельну частку (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0058963 від 05.02.1997 року. 05.06.2014 року позивач звернулась до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримання. А 31.01.2018 року позивачкою подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , на земельну частку (пай), але постановою від 31.01.2018 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за наступними підставами: - у сертифікаті на право на земельну частку (пай) ім`я матері позивача зазначене « [PERSON] », в той час, як у свідоцтві про смерть ім`я померлої [PERSON] , вказане « [PERSON] »; - при огляді спадкової справи № 231/2014 щодо майна померлої [PERSON] , встановлено, що спадщину фактично прийняли (шляхом спільного проживання) діти померлої: [PERSON] , [PERSON] ( місце проживання та роботи я кого невідоме) та [PERSON] (помер [INFO] ), тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в цілому на ім`я [PERSON] , неможливо, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області встановлено факт належності правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку пай серії ДП № 0058963, виданого 5 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] - [PERSON] , померлій [INFO] . Крім того за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року за нею було визнано право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері , [PERSON] , яка померла [INFO] . Таким чином факт належності сертифікату на земельну частку пай померлій [INFO] [PERSON] , та визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину зазначеної земельної ділянки встановлені за рішенням суду і у відповідності по положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Також рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року обґрунтовано, що згідно довідки, виданої Мишуринрізькою сільською радою Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 06.11.2017 року встановлено, що на день смерті [PERSON] , [INFO] остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і мала наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] . донька - [PERSON] , [INFO] . Таким чином судом встановлено, що діти померлої [PERSON] : [PERSON] ,. [PERSON] , і [PERSON] , прийняли спадщину у розумінні положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем і жоден із даних спадкоємців протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подав заяви про відмову від спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК України - Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Оскільки спадкування після смерті [PERSON] ,. виникло за законом, так як згідно довідки Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 06.11.2017 року № 1031, заповітів від імені [PERSON] , по виконкому Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не зареєстровано, спадщина між всіма спадкоємцями за законом розподіляється в рівних частинах, відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином позивачка має право на спадкування 1/3 частини спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Судом також встановлено, що спадкоємець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Проте фактично прийнята ним частка у спадковому майні [PERSON] , не переходить до спадкоємця [PERSON] , як частина спадщини, що належала [PERSON] . Оскільки відповідно до ч.1 ст. 551 ЦК УРСР 1963 року - Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). 22.03.2021 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ,т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину зазначеної вище земельної ділянки , але державний нотаріус постановою від 22.03.2021 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правоустановлюючого документа, а також, що спадщину прийняв шляхом спільного проживання ще і її інший рідний брат [PERSON] , що підтверджується копією постанови нотаріуса Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] ,. № 51/2021 встановлено, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась лише позивачка. За доводами позивачки, викладеними у позовній заяві судом встановлено, що у [PERSON] , не було ні дружини, ні дітей, тобто спадкоємців за законом першої черги також заповітів від імені [PERSON] , не зареєстровано З чого судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем майна [PERSON] , другої черги, та має право на успадкування належної йому спадщини, оскільки у спадкодавця відсутні спадкоємці першої черги. Оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 1258 ЦК України - Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України - У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Доводи відповідача про те, що позивачем пропущений шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини суд вважає безпідставними, оскільки станом на 28.07.200 року позивачка була зареєстрована разом зі спадкодавцем [PERSON] ,. що підтверджується даними паспорта довідкою виконавчого комітета Верхньодніпровської міської ради, та вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті брата нотаріус не виносив постанову про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 - Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає за можливе визнати за позивачем право на 1/3 частину спадщини у вигляді земельної частки (паю) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після померлого [PERSON] ,. я кий помер [INFO] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] . Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачає вини відповідачів у порушенні права позивача.

Outcome: approved