Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

27.04.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь на період навчання, у розмірі 1/6 частини від всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позову до суду та до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 23 років. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу його батьків по теперішній час проживає з матір`ю. У зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу відповідач добровільно приймати участь в утриманні відмовився, за рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 29 листопада 2017 року з нього було стягнуто аліменти до досягнення ним повноліття у розмірі 1/6 частки від всіх його доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму. Відповідач має можливість матеріально його утримувати, оскільки він не є інвалідом, і до настання мого повноліття сплачував аліменти. На момент подання цього позову, він є студентом денної форми навчання, що підтверджується довідкою виданою Липковатівським аграрним коледжем, за № 257 від 12.03.2020 року. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, про що свідчить направлення рекомендованого поштового повідомлення, заява про долучення документів по справі та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надсилав. Доказів того, що відповідач з поважних причини пропустив строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження матеріали справи не містять. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справи за наявними матеріалами. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції ( а.с.5). З довідки № 257 від 12.03.2020р. вбачається, що [PERSON] є студентом Липковатівського аграрного коледжу Нововодолазького району Харківської області денного відділення, спеціальність Виробництво і переробка продукції тваринництва з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. (а.с.2) 12.05.2020 року відповідачем [PERSON] подана заява про розгляд справи без його участі та не заперечує щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/6 частини від його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму до закінчення навчання. (а.с. 15-16) Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому,СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України). Згідно зі ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, можливість надання такого утримання, суд приходить до висновку про стягнення коштів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час не підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки [PERSON] є повнолітнім та відповідно до ст. 6 СК України не є дитиною. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial