Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

28 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтувала тим, що від спільного проживання з відповідачем, у них народився син [PERSON], [INFO]. 16 лютому 2016 року їхньому сину [PERSON] було зроблено операцію - екскохлеація кістки, ауто-ало пластика спонгіозною тканиною з крила здухвинної кістки та тутопластом. Коксівна гіпсова пов'язка. Дана операція була здійснена в Київському закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня». 19 липня 2016 року [PERSON] знову була здійснена операція - екскохлеація кістки, ауто пластика спонгіозною тканиною з крила здухвинної кістки, МОС перелому пластиною 130. Після перенесених операцій [PERSON] встановлено діагноз: консолідуючий потологічний перелом проксимального відділу лівої стегнової кістки, статико-динамічні порушення та надано статус дитини-інваліда. Дані операції потребували значних грошових коштів. При зверненні до відповідача [PERSON] про допомогу, отримувала відмови. У зв'язку з тим, просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 30 292,32 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовні заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що ним надавалися кошти на лікування сина [PERSON], [INFO], у розмірі 15 000 гривень та 11 000 гривень. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 13 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 6 (а.с. 7). Згідно довідки Македонської сільської ради Миронівського району Київської області від 14 березня 2018 року № 91, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утримані (а.с. 8). 16 лютого 2016 року [PERSON], [INFO], було зроблено операцію - екскохлеація кістки, ауто-ало пластика спонгіозною тканиною з крила здухвинної кістки та тутопластом. Коксівна гіпсова пов'язка. Дана операція була здійснена в Київському закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (а.с. 9). 19 липня 2016 року [PERSON], [INFO], було зроблено повторну операцію - екскохлеація кістки, ауто пластика спонгіозною тканиною з крила здухвинної кістки, МОС перелому пластиною 130. Дана операція була здійснена в Київському закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (а.с. 10). Після перенесених операцій [PERSON], [INFO], встановлено діагноз: консолідуючий потологічний перелом проксимального відділу лівої стегнової кістки, статико-динамічні порушення (а.с.15). Відповідачем надавалися кошти на лікування сина [PERSON], [INFO], що підтверджується випискою з рахунку АТ «Приватбанк» від 18 липня 2018 року та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, звертаючись з позовом, позивач повинна навести обставини, що викликають необхідність стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину саме у заявленому розмірі. В супереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надала доводів та обґрунтувань, з яких вона виходила при визначенні розміру додаткових витрат на дитину, зазначених у позовній заяві (чому саме 30 292, 32 грн), у матеріалах справи наявні докази того, що позивачем було витрачено кошти на лікування сина в розмірі 7495, 72 грн.(а.с. 16, 18, 49, 50). При прийнятті рішення суд не бере до уваги копію рахунку - фактури № 37 від 15 лютого 2016 року, оскільки без платіжного документа вона не є належним доказом здійснення фактичних витрат на лікування дитини. Крім того, платником в рахунку-фактури зазначено [PERSON], а не [PERSON]. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Тобто, обов'язок по утриманню дитини покладено як на батька так і на матір. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, який має більший розмір доходів. Законодавством фактично встановлено рівні обов'язки, а отже як відповідач так і позивач повинні фінансово утримувати свою дитину в рівних частинах. Розмір додаткових витрат на дитину, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача становить 3742,86 грн.(7495,72?2). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 141, 180, 185 СК України,

Outcome: partial