Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

27.11.2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі представника [PERSON] звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, та просить стягнути з відповідача на користь страхового бюро суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16819 грн. 95 коп. та витрати на оплату судового збору. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 27.09.2015\~року о 22:40 год. на 36 км + 500 м. автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «ВАЗ 21011» д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON]; 2) «Chevrolet» д.н. АХ 5299 AM, під керуванням [PERSON]. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2015 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Київський Страховий Дім» при використанні транспортного засобу - «Chevrolet» д.н. АХ 5299 AM за договором обов'язкового страхування № АЕ 5210482. [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного)\~страхового бюро\~України (далі\~-\~МТСБУ) із повідомленням про настання ДТП та заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON], пошкодженого внаслідок ДТП, складала 16 819 грн. 95 коп. МТСБУ було виплачено [PERSON], відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП у розмірі 16 715 грн. 16 коп. Окрім цього, позивачем було сплачено послуги аварійного комісара в розмірі 104 грн.79 коп. 01.02.2016 року [PERSON] було направлено лист № 3/1-05/2514 з вимогою сплатити суму відшкодування заподіяної шкоди, але [PERSON] вищезазначену суму в розмірі 16 819 грн. 95 коп. не сплачено. З метою захисту своїх прав та інтересів позивач МТСБУ звернулось до суду із вказаним позовом. Учасники справи в судове засідання не з'явились. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про проведення судового розгляду без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно відмітки кур'єра на конверті із судовою кореспонденцією, адресат відмовився від отримання конверту із судовою кореспонденцією. Про причин неявки [PERSON] не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи\~ на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до постанови\~Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2015 року по справі № 635/8015/15-п, яка набрала законної сили 21.11.2015 року, [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 6) 30.09.2015 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, яка відбулась 27.09.2015 року. (а.с. 7 - 8) 08.12.2015 року [PERSON], як власник транспортного засобу, з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5210482 на автомобіль\~«Chevrolet»д.н.\~АХ 5299\~AM(термін дії з 01.08.2015 року по 31.07.2016 рік). (а.с. 10) Згідно звіту № 28535 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля\~«Chevrolet»д.н.\~АХ 5299\~AMвід 29.11.2015 року, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу складає 20058 грн. 19 коп. (а.с. 16 - 26) З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння\~ ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією довідки МТСБУ № 1 від 16.01.2016 року. (а.с. 43) 02.02.2016 року на підставі наказу МТСБУ №654 від 28.01.2016 року, платіжним дорученням № 654рв позивач здійснив [PERSON] виплату страхового відшкодування в розмірі 16715 грн. 16 коп. (а.с. 42, 45) Крім того, згідно платіжного доручення № 016рв від 21.01.2016 року МТСБУ сплатило ТОВ «Експерт [PERSON]» послуги аварійного комісара в розмірі 104 грн. 79 коп. (а.с. 46) 01.02.2016 року МТСБУ направило відповідачу вимогу, в якій запропонувало в добровільному порядку компенсувати понесені Бюро витрати, яка залишилась без відповідного реагування. Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У пункті 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобовязання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобовязання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обовязок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обовязку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобовязання та зобовязання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. [PERSON] України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований\~ на\~ забезпечення\~ відшкодування шкоди,\~\~ заподіяної\~\~ життю,\~ здоров'ю\~ та\~ майну\~ потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобовязанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обовязкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобовязанні. Отже, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобовязання і фактично день припинення цього зобовязання належним виконанням день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобовязанні).\~\~\~\~ Судом встановлено, що на день скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена\~постановою Харківського районного суду Харківської області від 10.11.2015 року. Згідно із частиною шостою статті 261 ЦК України за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.\~ Як вбачається з матеріалів справи, основне зобовязання позивач виконав 02.02.2016 року, що підтверджено копією платіжного доручення, а позов до суду був поданий засобами поштового звязку та зареєстрований в суді 27.11.2018 року, тобто у межах трирічного строку, встановленого частиною шостою статті 261 ЦК України.\~ Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі понесених витрат вартості відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] в розмірі 16715 грн. 16 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення 104 грн. 79 коп. витрат на послуги аварійного комісару (а.с. 46), суд вважає, що витрати позивача з оплати послуг аварійного комісару не входять до суми виплаченого позивачем страхового відшкодування, а є витратами, пов'язаними з господарською діяльністю МТСБУ. З огляду на викладене, підстави для їх відшкодування за рахунок відповідача в порядку підпункту 38.2.1. пункту 38.2.\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 16715 грн. 16 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (99,38%) до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial