overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

27.10.2016 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 18.04.2008 вона отримала два державні акті на право власності на земельну ділянку (серії [NUMBER] та серії [NUMBER]), в яких зазначено, що вона є власником земельних ділянок площею 2,64 га та 0,13 га, цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак, у зазначених державних актах були допущені помилки - невірно зазначено її ім'я, а саме замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». На даний час заявник має намір здати в оренду належні їй земельні ділянки, тому вона вимушена звернутись до суду за встановленням фактів належності правовстановлюючих документів. Заявник надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заявника підтримав. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] у м. Радомишль Житомирської області (а.с.4). На ім'я «[PERSON]» 18.04.2008 було видано два державні акти на право власності на земельну ділянку (серії [NUMBER] та серії [NUMBER]), в яких зазначено, що вона є власником земельних ділянок площею 2,64 га (кадастровий номер [NUMBER]) та 0,13 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6,7). При видачі вказаних державних актів були допущені помилки - невірно зазначено ім'я заявника, а саме замість замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Встановлення фактів належності правовстановлюючих документів заявнику має для неї юридичне значення, оскільки остання хоче здати в оренду належні їй земельні ділянки. Отже, факт належності [PERSON] державних актів на право власності на земельну ділянку (серії [NUMBER] та серії [NUMBER]) знайшли своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів. Враховуючи, що не встановлення вищевказаних фактів може призвести до порушення майнових прав заявника, а інший порядок встановлення даних фактів законом не визначено, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 13.07.1988 року.(а.с.2-3) Вимогу мотивує тим, що з відповідачкою спільне життя не склалося по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати поваги один до одного, а тому з лютого 2009 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав, справу просить розглянути без його участі, про постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на нього.(а.с.44) Від відповідачки також надійшла заява про розгляд справи без її участі, при цьому позов вона визнала та повідомила, що з позивачем не підтримують шлюбо - сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, починаючи з 16.02.2008 року.(а.с.45) Ознайомившись із заявами суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1998 року. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Лілію, [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сімї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сімї стало неможливим. Три роки однією сімєю не проживають. У судове засідання сторони не зявилися. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1998 року. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Лілію, [INFO] (а.с.3,4,5). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сімї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних характерів та поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON], яка померла 14.09.2016 року. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 14.09.2016 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Однак постановою приватного нотаріуса від 07.10.2016 року заявнику було відмовлено в оформленні права на спадщину, через розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, а саме - у заповіті та правовстановлюючому документі на нерухоме майно вказано «Белоколодцева», а у паспорті та свідоцтві про смерть «Бєлоколодцева». Заявник зазначає, що це одна й та сама особа, розбіжності в документах пояснюється граматичною помилкою. Через невірне написання прізвища спадкодавця заявник позбавлена можливості прийняти спадщину. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити. [PERSON] в судове засідання прибула, заяву підтримала. Пояснила, що вона є дочкою [PERSON] та їй відомо про наявні помилки в написанні прізвища матері в правовстановлюючих документах. Представник Новоград-Волинської міської ради у судове засідання не зявились, однак про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], померла 14.09.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 1-ТП № 295275, виданим 15.09.2016 року. (а.с. 9) Паспорт серії ВМ 1686552 виданий 11.12.1998 р. на імя «[PERSON], 07.09.1928 р.н.» Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 25.05.1992 р.[ADDRESS] за адресою вул. К. Маркса, 6 в м. Новоград-Волинський, належить [PERSON] Відповідно до заповіту від 16.07.1993 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1-697 (а.с. 10). [PERSON] заповіла вищевказану квартиру [PERSON] (а.с. 11) Згідно свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 083778 від 18.06.2002 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.06.2002 р., [PERSON] змінила прізвище на «Конофольська» (а.с. 15). Листом № 709/02-14 від 07.10.2016 р. приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки встановлено розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у заповіті, свідоцтві про смерть та свідоцтві про право власності. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні на підставі наданих доказів достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] є однією особою. Оскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача аліменти, на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до наданої копії свідоцтва про народження /а.с.4/, позивач [PERSON] записана матір'ю [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON], записаний батьком і тому відповідач повинен приймати участь в утриманні дітини до досягнення нею повноліття. Згідно наданої довідки виконкому Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігвіської області за № 409 від 28.09.2016 року, позивач проживає по [ADDRESS], і разом з нею зареєстровані доньки: [PERSON], 1997 р.н., та [PERSON], 2011 р.н.. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже суд вважає, що з відповідача на користь позивача утримання неповнолітньої дитини слід стягнути аліменти у розмірі заявленому позивачем. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.07.2004 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1289. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує ти, що 20.07.2004 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу позивачка і відповідач мають малолітню дитину, а саме дочку [PERSON], [INFO]. Водночас, зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З 03.01.2014 року вона з відповідачем припинили вести спільне господарство та проживають окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім з відповідачем інтересам та інтересам їхньої дитини, просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 20.07.2004 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1289. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Разом з тим, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивачка та відповідач від шлюбу мають малолітню дитину, а саме дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що з 03.01.2014 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя між сторонами відсутній. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також інтересам їхньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] Кіріла, 27.08.2008р.н., що проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вказуючи, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість. Просила стягнути аліменти в розмірі 25% від заробітку, щомісячно до повноліття дитини. Позивач просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленному розмірі, суду не надано. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 13.06.2003 року перебувала у шлюбі у березні 2008 року шлюб було розірвано, від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач, [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дитини не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частин всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо стягнення з нього аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13.06.2003 року між сторонами було укладено шлюбу, а.с., 4, свідоцтвом про розірвання шлюбу встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, а.с., 5, відповідач [PERSON] є батьком дитини позивача, доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, а.с. - 6. Згідно довідки, а.с. - 7, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі 03.04.2015 року було зареєстровано шлюбу. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час позивач тимчасово не працює бо доглядає за дитиною. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 06.03.2018 року в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.04.2015 року (а.с.4), відповідач [PERSON] є батьком сина позивачки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - (а.с.6). Згідно довідки дитина проживає з позивачкою, - а.с.5. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити та у відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до виповнення сину [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до 06.03.2018 року, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.77, 79, 80, 84 ч.2 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-228, 367 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання де вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], дитина проживає з нею. Відповідач на утримання дитини матеріальну (грошову) допомогу не надає, самій матеріально тяжко утримувати дитину, тому змушена звернутися до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від нього надійшла до суду телефонограма про можливість розгляду справи в його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши доводи позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 26 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (копії) серії [NUMBER]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Казанківської селищної ради Миколаївської області дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно до вимог ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON], який має постійне місце роботи, його дохід не є мінливим чи нерегулярним та з врахуванням вимог ст.ст.80, 182 СК України, суд визначає розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) та на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved