Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

28.01.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. №3-6). Ухвалою судді [PERSON] В. від 03.02.2020р. було прийнято \~позовну \~заяву, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 16). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11.09.2015р. в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 709. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини були припинені з листопада 2018р. Причиною припинення шлюбних відносин стали діаметрально різні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, матеріально одне одному не допомагають та не спілкуються. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю. Спір про поділ майна, що є спільною власністю подружжя відсутній. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Позивачка в підготовче засідання 18.05.2020р. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати та винести рішення за її відсутності та без фіксування судового засідання технічними засобами. (а.с. № 38). Відповідач в\~підготовче засідання\~18.05.2020р.\~не з,явився,\~про день\~та час\~слухання справи\~був повідомлений\~належним чином,\~про що\~в матеріалах\~справи є\~відповідні докази\~ (а.с.\~№ 32-34). В наданій суду заяві від 15.05.2020р. позовні вимоги визнав в повному обсязі. Зазначив, що шлюб був припинений з причин несумісних характерів та різних поглядів на життя. Просив розглядати справу за його відсутності (а.с. № 35). Як зазначає позивачка в позовній заяві та заяві від 18.05.2020р, шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені з листопада 2018р., а відповідач в заяві від 15.05.2020р., не спростовував дані обставини. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200, ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 11.09.2015р. сторони зареєстрували шлюб в Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 709 (а.с. №7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.№7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісні характери та різні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з листопада 2018р., проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не спілкуються. Спору про поділ майна набутого у шлюбу у сторін на даний час немає. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з листопада 2018р. (тобто більше, ніж півтора року), більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. При винесенні рішення суду зазначається період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з листопада 2018р. відповідно до даних, які містить позовна заява, оскільки відповідач письмових пояснень або відзиву на позов (в тому числі і стосовно періоду припинення шлюбно-сімейних стосунків ) суду не направив. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачці 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову по квитанції № 105 від 20.01.2020р. в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №2). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачці, а саме в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №2, 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved