Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

27 грудня 2017 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 травня 1990 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, оскільки вони не знаходять спільної мови щодо способу життя та поведінки. Крім того, чоловік зловживає алкогольними напоями та постійно вчиняє скандали. Всі ці негаразди продовжуються тривалий час, її становище стало нестерпним. Вони з чоловіком не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків, сімя фактично розпалась і її подальше збереження неможливе. Розірвати шлюб у ВДРАЦС відповідач відмовляється. Спорів стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала повністю та просила його задовольнити, (а.с. 25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с. 27). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 19 травня 1990 року року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - Степаненко), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому Красилівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 4 (а.с. 7). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які зараз повнолітні (а.с. 8, 9). Згідно викладених позивачем обставин спільне життя не склалось, оскільки вони з відповідачем не знаходять спільної мови щодо способу життя та поведінки. Крім того, відповідач зловживає алкогольними напоями та постійно вчиняє скандали. Всі ці негаразди продовжуються тривалий час, становище позивача стало нестерпним. Вони з чоловіком не спілкуються, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків, сімя фактично розпалась і її подальше збереження неможливе. Розірвати шлюб у ВДРАЦС відмовляється. Спорів стосовно поділу спільного майна немає. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище [PERSON], яке вона отримала в звязку з реєстрацією шлюбу, оскільки вона виявила таке бажання. На підставі викладеного,

Outcome: approved