Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

28 травня 2019 року до суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг з постачання природного газу в газифікованому житловому будинку приєднаному до газорозподільчих мереж, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і укладається шляхом заявочного приєднання споживачів до умов договору. Якщо ж споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, то згода споживача на приєднання до умов договору підтверджується сплаченим споживачем рахунком (квитанцією) постачальника за поставлений природний газ або фактичним споживанням природного газу після офіційного опублікування договору постачальником. Позивач зазначає, що свої зобов`язання щодо забезпечення постачання природного газу за вказаною адресою виконує належним чином, що підтверджується фактом його дійсного споживання та відсутності відомостей щодо звернення відповідачів до постачальника щодо вимог про припинення їм постачання природного газу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу. Проте, [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання щодо оплати заборгованості за постачання природного газу своєчасно не виконують. Через це, 19 липня 2017 року постачання природного газу на об`єкт споживачів було припинено. Разом з цим, позивач посилається на п. 19 Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, та вказує, що припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплати заборгованості за фактично спожитий газ. У зв`язку з цим, а також, враховуючи факт не сплати в добровільному порядку заборгованості за спожитий природний газ, позивач був змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу в розмірі - 10 326, 19 грн., втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів - 2 446, 57 грн., та три проценти річних - 672, 78 грн., в солідарному порядку та сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1921,00 грн., в дольовому порядку в рівних частинах. Представник позивача за довіреністю Козінова Г.О. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позовних вимог заперечили та вказали на їх необґрунтованість. Заслухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» здійснює торгівлю газом через місцеві (локальні) трубопроводи, що підтверджується копією виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та копіями типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 12). Відповідно до довідок виданих виконавчим комітетом Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області № 03-08/173 та № 03-08/174 від 6 червня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29, 30). Відповідно до копії заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, яка підписана 18 липня 2017 року, вбачається, що [PERSON] дав згоду на приєднання до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП за № 2500 від 30 вересня 2015 року (а.с. 14). Відповідно до наданого позивачем розрахунку нарахувань (на підставі даних про обсяги споживання наданих ПАТ «Чернігівгаз») та оплат по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , споживачі [PERSON] та [PERSON] мають заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з березня 2016 року по липень 2017 року в розмірі 10 326 гривень 19 копійок (а.с. 15). 19 липня 2017 постачання газу споживачам за особовим рахунком № [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] , припинено (а.с. 21). Факт споживання послуг з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут» за особовим рахунком № [NUMBER], в будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується відомостями контрольних показників лічильника (а.с. 17, 18). Відповідно до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір на постачання природного газу постачальником є публічним. Обов`язок споживача своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу передбачена і пунктом 2.1 типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п. 1.3 типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ. Згідно з положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ від 19 жовтня 2018 року №867, розподіл природного газу на території Чернігівської області здійснює ПАТ «Чернігівгаз», а позивач ТОВ «Чернігівгаз Збут» належить до постачальників, на яких в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 5 ч. 2. ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні відомості стосовно приєднання [PERSON] до умов договору про постачання природного газу побутовим споживачам, шляхом його підписання заяви-приєднання. Проте, враховуючи ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Також враховуючи п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених поставною Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496, у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15, у якій зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , то це дає підстави вважати їх споживачами послуг з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут». У зв`язку з цим, суд констатує наявність між сторонами по справі договірних правовідносин щодо постачання природного газу згідно вимог чинного законодавства. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуючись послугами з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «Чернігівгаз Збут» за адресою: [ADDRESS] , не виконують свої зобов`язання щодо своєчасного внесення коштів за послуги з постачання природного газу, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі - 10 326, 19 грн., втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів - 2 446, 57 грн., та три проценти річних - 672, 78 грн. Доказів щодо оплати послуг з постачання природного газу чи інших доказів щодо не споживання відповідачами газу до суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та три проценти річних підлягають задоволенню в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1 921,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved