Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

28 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду в порядку вимог ст.ст. 72,150,155 ЖК України з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме належної їй на праві власності квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником Ѕ частини вказаної квартири, в якій зареєстрований її син [PERSON] , але фактично з 2008 року не проживає в цьому приміщенні без поважних причин, речей відповідача в квартирі немає, комунальні послуги останній не сплачує, не приймає участі в поліпшенні стану квартири. Добровільно [PERSON] зніматися з реєстрації місця проживання не бажає, що порушує її права власника квартири на її розпорядження та користування, в тому числі й на оплату комунальних послуг та отримання субсидії. Позивач [PERSON] позов підтримала за заявленими підставами та просила розглянути справу за її відсутністю, у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи - Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківській області просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надав. У зв`язку із зазначеним та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 2002 року, виданого фірмою «Аудит-Куп`янськ» (розпорядження № 6951), яка діяла на підставі ліцензії Державного комітету України по житлово- комунальному господарству № 1538 від 6.02.1996 р, договору з Управлінням економіки та власності Куп`янської міської ради, договору з Куп`янською дистанцією цивільних споруд, квартира загальною площею 44,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] -1/4 частка, [PERSON] -1/4 частка, [PERSON] -1/4 частка, [PERSON] ј частка. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Зазначене свідоцтво 11.08.2005 року зареєстровано у Чугуївському МБТІ за № 2 р. № 178/4 в реєстровій книзі.(а.с. 12). Згідно довідок виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківській області від 12.03.2019 за № 01-02-32/154 та № за № 01-02-32/155 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має склад сім`ї: син [PERSON] , який на підставі акту від сусідів, депутата та заяви від 12.03.2019 року № 27/01-01-52 за місцем реєстрації не проживає з 2008 року (а.с. 8-10). Згідно копії свідоцтва ННА № 205260 про право на спадщину за законом, посвідченого 20 березня 2018 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , в тому числі з урахуванням Ѕ частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця, [PERSON] , на її користь. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права власності на ј частку квартири [ADDRESS] . Ця ј частка квартири належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого фірмою «Аудит-Куп`янськ» 01 червня 2002 року за № 6951 та зареєстрованого у Чугуївському МБТІ Зарківської області за № 178/4 в реєстровій книзі № 2 від 11.06.2002 р.(а.с. 11). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для\~\~ особистого проживання\~\~і\~\~проживання\~\~членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб. Установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві\~спільної \~часткової власності позивачу [PERSON] - Ѕ частка ( з урахуванням прийнятої спадщини після смерті чоловіка), відповідачу [PERSON] ј частка, [PERSON] -1/4 частка відповідно до свідоцтва про право на житло, отже, відповідач є співвласником вказаної квартири. Частинами першою, другою\~статті 319\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 321\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього Кодексу. Статтею 346\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника. Учасниками справи не надано до суду доказів припинення права власності відповідача [PERSON] на частку в спірній квартирі. Тому на підставі вищевикладеного, суд виходить з того, що відповідач не втратив право власності\~\~на частку вказаної квартири в силу вимог статей\~319,\~321 ЦК України. \~ \~ \~ Отже,\~зазначені позивачем\~обставини про\~те,\~що відповідач\~був відсутній\~в квартирі\~за місцем\~своєї реєстрації\~понад один\~рік,\~не свідчать\~про відмову [PERSON] \~ від права власності на нерухоме майно та не є підставами для припинення права власності на нього. При розгляді вказаного спору суд керується вищезазначеними нормами права про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового законодавства або права власності на це приміщення згідно цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Outcome: dismissed