Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

27.01.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] яка померла [INFO] ; визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 6,8 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Богатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; визнати недійсною довідку № 240 від 08.02.2018 р., видану виконкомом Багатирської сільської ради Великоновосілківського району; визнати недійсною довідку №2104 від 10.02.2011 р., видану виконкомом Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області; визнати неправомірні дії державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори щодо відкриття спадкової справи № 397 за 2018 рік. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , яка мешкала разом з нею з 1995 року у м. Красногорівка, хоча була зареєстрована у [ADDRESS] . При переїзді до неї у 1995 р. усі свої речі [PERSON] перевезла до неї у м. Красногорівку. На момент свого переїзду вона продала по «домашній угоді» свій будинок у с. Олексіївка та роздала гроші від продажу будинку усім своїм дітям порівну, бо предмети побуту матері переходили після її смерті їй, така була домовленість між матір`ю та ними, її дітьми. У жовтні 1997 року [PERSON] поїхала погостити до іншої своєї доньки [PERSON] , яка проживала у м. Донецьк. На той час матері треба було пройти медичне обстеження, яке могли зробити тільки в медичних закладах м. Донецька. [INFO] у м. Донецьк [PERSON] померла. Після її смерті вона, як спадкоємець, прийняла спадщину у вигляді предметів домашнього побуту: швейну машинку, скриню, кухонний дводверний стіл, керамічний посуд (глибокі та мілкі миски в кількості 12 штук) та дві ікони. Вважає, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки прийняла спадкове майно матері, фактично управляла та володіла спадковим майном, яке залишилося після матері, бо постійного проживала разом із нею на час відкриття спадщини і прийняла її відповідно до ст. 549 ЦК України. Крім того, після смерті матері відкрилась спадщина на земельну частку (пай) загальною площею 6,8 в умовний гектарах, згідно сертифікату виданого на ім`я [PERSON] , на право на земельну частку (пай) серії ДН номер 0045243 від 31.12.1996 року колишнього КСП «ім. Шевченка» с. Олексіївка Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, вона отримала 21.03.2019 р. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Після встановлення у судовому порядку факту родинних відносин із спадкодавцем, вона знову звернулася до Великоновосілківської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Проте, 26.12.2019 р. державний нотаріус вдруге винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що 18.12.2018 р. за № 397 нею було відкрито спадкову справу на підставі заяви онуки померлої [PERSON] . У кожній з постанов нотаріус вказує, що [PERSON] на день смерті була прописана та проживала за адресою [ADDRESS] , тому спадкова справа була заведена на онуку померлої - [PERSON] , яка за інформацією нотаріуса, проживала разом з бабцею на день смерті останньої. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.12.2018 р. державний нотаріус посилається на довідку №2104 від 10.02.2011 р., видану виконкомом Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. Окрім того, представник [PERSON] надіслала їй копію довідки № 240 від 08.02.2018 р. видану виконкомом Багатирської сільської ради Великоновосілківського району про те, що на момент смерті [PERSON] мешкала за адресою [ADDRESS] . Проте [PERSON] ніколи не мешкала та не була зареєстрована за вказаною [PERSON] адресою. Згідно погосподарської книги №3 особистий №66 за 1991-1995 роки [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] . Зазначене підтверджується довідками сільської ради про проживання самотньо та відсутність заповіту. На день смерті [PERSON] була у м. Донецьку у своєї доньки, а її рідної сестри - [PERSON] (адреса [ADDRESS] ), там же було видане свідоцтво про смерть, що підтверджується самим свідоцтвом про смерть та актом обстеження головою вуличного комітету с. Олексіївка від 22.03.2019 р. Вважає, що відкривши спадкову справу №397 за 2018 рік, державний нотаріус Великоновосілківської ДНК застосував норми ЦКУ розділ Прикінцеві та перехідні положення, тоді як на момент відкриття спадщини був живий батько заявниці [PERSON] , та її рідний брат [PERSON] , тобто згідно ЦКУ 1963 р. [PERSON] не могла бути спадкоємцем. Вважає, що саме помилкове відкриття спадкової справи дало можливість [PERSON] звернутися до суду, тому слід визнати неправомірні дії нотаріуса, вчинені державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори щодо відкриття спадкової справи № 397 за 2018 рік. Ухвалою суду від 28.01.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 34). Ухвалою суду від 25.02.2020 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору (а.с. 55-56). 11.03.2020 року від державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної конториКравець С.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому нотаріус позовні вимоги в частині визнання її дій неправомірними не визнала з наступних підстав. 28.12.2018 року до Великоновосілківської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] , в особі свого представника за довіреністю [PERSON] з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] баби [PERSON] . Разом із заявою було подано наступні документи: на підтвердження родинних відносин за спадкодавцем - Свідоцтво про смерть [PERSON] , Свідоцтво про народження [PERSON] , Свідоцтво про народження [PERSON] , Свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; документ, що підтверджує факт смерті спадкодавця - Свідоцтво про смерть; довідку № 241 Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 08.02.2018 року, відповідно до якої [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіт у Багатирській сільській рада не складала; документи, що підтверджують місце відкриття спадщини - довідку № 240, видану виконкомом Багатирської сільської ради 08.02.2018 року, згідно якої на момент смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , проживала по [ADDRESS] , в склад сім`ї входили онука [PERSON] , [INFO] , чоловік онуки [PERSON] [INFO] ; документи, що підтверджують вступ у володіння спадковим майном - довідку №1587, видану виконавчим комітетом Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 28.11.2018 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично вступила в управління спадковим майном, належним померлій [INFO] бабусі [PERSON] , [INFO] ; документи, що підтверджують повноваження представника спадкоємця. П.п. 1.13 п. 1 глави 10 Інструкції встановлюється, що місцем відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Враховуючи те, що під час звернення представника було надано довідку № 240 видану Багатирською сільською радою 08.02.2018 року місцем відкриття спадщини якої було визначено як [ADDRESS], заведення спадкової справи на спадкодавця [PERSON] , померлу [INFO] входило до повноважень Великоновосілківської державної нотаріальної контори за принципом територіальності. Відповідно до положень п.п. 2.1. розділу 2 глави 10 Інструкції спадкова справа № 397/2018 на спадкодавця [PERSON] , померлу [INFO] , була заведена на підставі заяви представника [PERSON] [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом з урахуванням вимог гл. 10 Інструкції. На виконання вимог п. п. 2.2. розділу 2 глави 10 Інструкції нотаріусом було здійснено перевірку у Спадковому реєстрі. Так, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54646998 від 28.12.2018 року інформація щодо заведених спадкових справ на спадкодавця [PERSON] у реєстрі відсутні. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54647009 від 28.12.2018 року інформація щодо реєстрації заповітів/спадкових договорів від імені [PERSON] в реєстрі відсутня. Спадковій справі, заведеній на спадкодавця [PERSON] , [INFO] , померлу [INFO] , було присвоєно номер у спадковому реєстрі 63568741, номер у нотаріуса 397/2018. Крім того, відповідно до п. п 2.6. глави 10 Інструкції спадкова справа № 397/2018 була зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі. Таким чином, вважає, що нею, як державним нотаріусом, під час заведення спадкової справи було дотримано всіх вимог, встановлених законодавством, а отже повністю спростовують твердження позивача в частині, що стосується дій по заведенні спадкової справи і є безпідставними (а.с. 63-67). 12.03.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він повідомив, що у 1995 році будинок його матері [PERSON] був проданий, а гроші від його продажу були поділені між всіма дітьми порівну. З 1995 року і до дня смерті їх мати проживала у [PERSON] в м. Красногорівка, куди були перевезені і всі її речі. Померла вона у м. Донецьку, куди поїхала на лікування. Після смерті матері все її майно залишилось [PERSON] , оскільки така домовленість була між всіма її дітьми ще за життя матері. Він, брат та сестри не приймали після смерті матері спадщину, оскільки мати проживала з [PERSON] (а.с. 69-70). 17.03.2020 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив нотаріуса, в якій остання зазначила, що спадок після смерті своєї матері [PERSON] не прийняв. Вважає, що нотаріус не міг не знати, що на день смерті [PERSON] були спадкоємці першої черги, тому [PERSON] не могла бути спадкоємцем. У зв`язку з явними ознаками безпідставності та штучності визнання відповідача [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON] , просить визнати неправомірними дії нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори щодо відкриття спадкової справи № 397 за 2018 рік (а.с. 75-76). Ухвалою суду від 17.03.2020 року частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів та виклик свідків (а.с. 85). Ухвалою суд від 12.06.2020 р. тимчасово вилучено докази у Багатирської сільської ради. Провадження по справі зупинено (а.с. 193). Ухвалою суду від 07.07.2020 р. провадження по справі відновлено. Призначено судове засідання (а.с. 199). Ухвалою суду від 22.07.2020 року підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 214). В судовому засіданні 28.09.2020 року позивачем заявлено клопотання про допит свідка [PERSON] , яке судом було задоволено. Одночасно позивач відмовилась від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що восени 1995 року, за домовленістю з братами та сестрами, їх мати [PERSON] переїхала жити до неї у м. Красногорівку. Будинок в с. Олексіївка, де проживала мати, був проданий, гроші від його продажу поділені між дітьми, а всі її речі, в тому числі домашні тварини, перевезені до м. Красногорівка. У 1997 році матері потрібно було обстеження, тому вона поїхала до м. Донецьк, де проживали інші її доньки і на час обстеження проживала у них. Там же, у 1997 році [PERSON] померла, а поховали її у с. Олексіївка. На той час були живі всі її діти, їх батько помер у 1991 році, проте спадщину прийняла лише вона. На даний час в живих залишились лише вона та її брат [PERSON] . Всі речі матері, як то ікони, миски, швацька машинка, ліжко, сундук, після смерті залишились у неї, і вона ними користується досі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про день та час розгляду справи. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с. 173). Відповідачі Багатирська сільська рада та Великоновосілківська державна нотаріальна контора також направили листи, в яких просили про розгляд справи за відсутності їх представників (а.с. 172, 177, 180, 187, 201, 202, 217, 235). Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв від неї не надходило. Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в місті Донецьку Донецької області померла [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 6, 101). Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 29.07.1947 р., виданим Олексіївською сільською радою Великоновосілківського району Сталинської області, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.07.1965 р., виданим Красногоровським міським відділом РАЦС Донецької області, та рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 01.10.2019 року, яким встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] (а.с. 5, 90-91). Згідно листа Міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 227/112-19 від 25.03.2019 року згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0045243 від 31.12.1996 р. (а.с. 14). Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0045243 від 31.12.1996 року, [PERSON] має право на земельну частку (пай) розміром 6,8 в умовних кадастрових гектарах із земель, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Шевченка на території Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді зазначеної земельної частки (паю) та предметів домашнього побуту. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не складала (а.с. 116). Оскільки чоловік [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6), єдиними спадкоємцями за законом після її смерті були її діти: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , а також [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 106, 153), [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 7, 154), [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.152), [PERSON] та [PERSON] , які зі слів позивача померли у 2016 році. Згідно листа Великоновосілківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків від 25.03.20202 р. № 20.45-24-762 актових записів про смерть [PERSON] , [PERSON] за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено (а.с. 152). З наданої на запит суду копії спадкової справи № 397/2018, заведеної 28.12.2018 р. Великоновосілківською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що спадкова справа заведена на підставі заяви [PERSON] (а.с. 100-151). До заяви останньою також було додано довідку Багатирської сільської ради № 1587 від 28.11.2018 р. про те, що [PERSON] дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, належним померлій [INFO] бабусі [PERSON] (а.с. 102), а також довідку № 240 від 08.02.2018 р. про те, що на момент смерті [PERSON] вона проживала за адресою: [ADDRESS] , в склад її сім`ї входили онука [PERSON] та чоловік онуки [PERSON] (а.с. 104). Постановою державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. № 1932/02-14 від 28.12.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) колишнього КСП «ім.. Шевченка» с. Олексіївка Великоновосілківського району Донецької області, в зв`язку з відсутністю оригіналу Сертифікату про право на земельну частку (пай) (а.с. 122). 21.03.2019 р. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса звернулась [PERSON] (а.с. 123). До заяви позивач надала довідку Багатирської сільської ради № 1183 від 09.10.2019 р. про те, що вона у 1997 році прийняла спадщину від померлої матері [PERSON] в якості предметів домашнього вжитку (за словами заявника та [PERSON] ) (а.с. 132). Постановами державного нотаріуса Великоновосілківської держаної нотаріальної контори від 21.03.2019 р. та 26.12.2019 р. [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] (а.с. 42, 43, 128, 146). З наявної в матеріалах спадкової справи копії постанови Донецького апеляційного суду від 22.05.2019 р. вбачається, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.03.2019 р. за [PERSON] визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 6,8 в умовних кадастрових гектарах із земель, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка на території Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , який належав останній на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серія ДН № 0045243, виданого 31.12.1996 року Великоновосілківською РДА Донецької області. Постановою Донецького апеляційного суду від 22.05.2019 року рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.03.2019 року скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с. 136-138). Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524, 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст.. 526 ЦК Української РСР). Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Ст. 548 ЦК Української РСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 ЦК Української РСР закріплено перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у права володіння спадковим майном. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (донька позивача) та [PERSON] (племінниця позивача і донька [PERSON] ) пояснили що з осені 1995 року і до смерті у 1997 році їх бабуся [PERSON] стала проживати у своєї доньки [PERSON] у м. Красногорівка. Будинок в с. Олексіївка, який належав [PERSON] , продали відразу після того, як вона виїхала, а всі речі з будинку вона забрала з собою. Більше у с. Олексіївка вона не поверталась, лише приїздила гостювати на декілька днів, і з [PERSON] ніколи не проживала. Всі предмети домашнього побуту, які належали [PERSON] , так і залишились у володінні та користуванні [PERSON] . Згідно записів у погосподарських книгах вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] (а.с. 141-142); з 1996 року в будинку по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с. 150-151); за адресою [ADDRESS] в період з 1996 по 2000 р.р. були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 143-145). Зазначена інформація відображена також у листі Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 454/01-19 від 29.11.2019 р. та довідці Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 608 від 22.06.2020 р. (а.с. 140, 197). Таким чином суд вважає таким що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Відповідно до положень статті 386 ЦК України захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками та правомірно володіють майном на підставах, передбачених законом виходячи зі змісту правочину, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] ; прийняла спадщину відповідно до положень ст. 549 ЦК Української РСР; інші спадкоємці першої черги, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, судом не встановлені; оригінал правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) у позивача відсутній, що позбавляє її можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку. Отже, доводи позивача в цій частині знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги та визнає за позивачем право власності на земельну частку (пай) розміром 6,8 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . З приводу визнання недійсними довідки № 240 від 08.02.2018 р., виданої виконкомом Багатирської сільської ради Великоновосілківського району; та довідки №2104 від 10.02.2011 р., виданої виконкомом Іскрівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, суд зазначає наступне. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту порушених прав та інтересів, до яких, зокрема, відносяться: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Довідка органу місцевого самоврядування про реєстрацію особи за своєю природою не є ані правочином, ані нормативним актом. Отже, визнання недійсними таких довідок загалом не може вважатись законним, зокрема, і з оглядом на ст. 16 ЦК України. Крім того, позивачем не надано доказів видачі довідки № 2104 від 10.02.2011 р. Зазначена довідка відсутня і в матеріалах спадкової справи. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Суд також вважає необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо неправомірності дій державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час відкриття спадкової справи) нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених 22.02.2012 року Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 (в редакції чинній на час відкриття спадкової справи № 397/2018 на [PERSON] , померлу [INFO] ) (далі за текстом - Інструкція) встановлюється процедура видачі свідоцтв про право на спадщину. Так відповідно до п. 1 глави 10 Інструкції спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. П.п. 1.13 п. 1 глави 10 Інструкції встановлюється, що місцем відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] під час звернення до нотаріуса було надано довідку № 240, видану Багатирською сільською радою 08.02.2018 року, про те, що [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , заведення спадкової справи на спадкодавця [PERSON] , померлу [INFO] , входило до повноважень Великоновосілківської державної нотаріальної контори за принципом територіальності, тобто за місцем відкриття спадщини. П. п. 2.1. розділу 2 глави 10 Інструкції встановлюється, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Зі спадкової справи № 397/2018 на спадкодавця [PERSON] , померлу [INFO] , вбачається, що вона заведена на підставі заяви представника [PERSON] [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом з урахуванням вимог гл. 10 Інструкції. П. п. 2.2. розділу 2 глави 10 Інструкції встановлюється, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту (п.п. 2.3. розділу 2 гл. 10 Інструкції). На виконання вимог п. п. 2.2. розділу 2 глави 10 Інструкції нотаріусом було здійснено перевірку у Спадковому реєстрі. Так, відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54646998 від 28.12.2018 року інформація щодо заведених спадкових справ на спадкодавця [PERSON] у реєстрі була відсутня. А отже, у державного нотаріуса не було передбачених законом підстав для відмови у відкритті спадкової справи, яка відповідно до п. п 2.6. глави 10 Інструкції була зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ, Алфавітній книзі обліку спадкових справ та у Спадковому реєстрі. Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення державним нотаріусом вимог діючого законодавства при відкритті спадкової справи після смерті [PERSON] , а тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.

Outcome: partial