Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

27.02.2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.05.2015 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, судовим наказом Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.01.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, за двома виконавчими документами з нього стягується 1/2 частина його доходу. Батько позивача є інвалідом 1 групи і також потребує його допомоги. У звязку із зазначеним, позивач вважає, що розмір загальної частки аліментів, які стягнуті з нього, можуть бути зменшені до 1/3 частини (тобто по 1/6 на кожну дитину), що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 20.03.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 17.04.2018 року. Судове засідання 17.04.2018 року було відкладене на 10.05.2018 року у звязку із неявкою відповідача [PERSON] В сьогоднішнє судове засідання не зявилися відповідачі, які належними чином повідомлені про час та дату розгляду справи, про що свідчать розписка про отримання судової повістки [PERSON] та поштове повідомлення про вручення судової повістки [PERSON] Будь-яких заяв від них надходило, відзив на позов не надано, причини неявки суду не відомі. Згідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, які належним чином повідомлені про судове засідання, однак не повідомили причин своєї неявки. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що вважає, що на двох дітей аліменти повинні стягуватися в розмірі 1/3 частини його доходу. Також вказав, що на час винесення рішення від 06.05.2015 року у нього вже була на утриманні друга дитина. Крім цього, його матеріальний та сімейний стан не змінилися, він працює на тій же роботі, що й на час винесення рішення суду. Стан здоровя також не змінився. Також на запитання суду вказав, що у нього також є працездатний брат. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] є матірю дитини [PERSON], а відповідач [PERSON] матірю дитини [PERSON]. Діти проживають разом із матерями. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.05.2015 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 14.07.2015 року про виправлення описки в рішенні суду) з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В мотивувальній частині зазначеного рішення вказано, що при визначенні розміру аліментів, судом враховано, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, має на утриманні ще одну дитину [PERSON], [INFO], здійснює догляд за своїм батьком, інвалідом першої групи [PERSON], та отримує компенсацію як фізична особа, яка надає соціальні послуги за інвалідом першої групи. Судовим наказом Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.01.2018 року з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 192 СК України вказує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. З розяснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що наявність на утриманні позивача батька, який є інвалідом 1 групи, не може бути підставою для задоволення його вимоги про зменшення розміру аліментів, оскільки вказана обставина існувала на час розгляду справи про стягнення аліментів, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів. Отже, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, позивач не надав суду доказів про те, що при ухваленні судових рішень про стягнення із нього аліментів він мав більший дохід ніж на час розгляду даної справи та про погіршення стану його здоровя. Тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed