Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

27.10.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Запорізького РУЮ Запорізької області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який в подальшому уточнювався, в якому зазначила, що рішенням Запорізького районного суду від 23.08.2013 р. з відповідача стягнуто на користь позивачки на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.07.2013 р. 17.09.2013 р. Запорізьким районним судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області. Відповідач, покладені на нього зазначеним судовим рішенням обов'язки щодо сплати аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 24.03.2014 року у розмірі 7 263,00 грн. Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21.07.2014 р. з відповідача стягнута неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 24.07.2014 р. по 24.03.2014 р. в сумі 13 395 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 19.12.2014 р. наданого ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області відповідач має заборгованість по аліментам станом на 24.11.2014 р. у розмірі 13 436,60 грн. На підставі викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] за період з 25.03.2014 р. по 26.10.2014 р. у розмірі 24 175,45 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, пояснень суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через газету «Запорізька правда». Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає заочному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23.08.2013 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до виконавчого листа виданого на підставі зазначеного рішення, зазначене стягнення проводити з 24.07.2013 р. Відповідно до заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21.07.2014 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 13 395,28 грн. Відповідач, покладені на нього зазначеними судовими рішеннями обов'язків щодо сплати аліментів належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ВДВС Запорізького РУЮ від 19.12.2014 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 24.11.2014 року у розмірі 13 436,60 грн. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом установлено, що на підставі виконавчого листа, виданого ВДВС Запорізького РУЮ від 19.12.2014 року, [PERSON] має сплачувати [PERSON] кошти на утримання їх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття. Також, як установлено судом, платник аліментів [PERSON] має заборгованість по сплаті щомісячних сум платежів аліментів згідно з розрахунком від 19.12.2014 р. наданим ВДВС Запорізького РУЮ починаючи з 24.07.2013 р. по 24.11.2014 р. загальною сумою 13 436,60 грн.. Як свідчить наданий розрахунок щомісячний платіж за період з 24.07.2013 р. по 24.03.2014 р. складає 807,00 грн., а з 24.04.2014 р. по 24.11.2014 р. щомісячний платіж складає 771,70 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком, який зроблений виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку, щодо їх сплати до 24.11.2014 р. підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, загальною сумою 24 175,42 грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, враховуючи вищевикладене, факт наявності заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], та правильність розрахунку ВДВС Запорізького РУЮ від 19.12.2014 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за позовом [PERSON] є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 196, 197 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: approved