Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

29.01.2020 року керівник Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним наказу № 22-10099-СГ від 26.12.2018 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6825587000:05:015:0075, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, та витребування на користь держави вказаної земельної ділянки. В обґрунтування позову послався на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-10099-СГ від 26.12.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер 6825587000:05:015:0075, що знаходиться за межами населених пунктів на території Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу 10.01.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому, 07.02.2019 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № [NUMBER] [PERSON] продав вказану земельну ділянку [PERSON] . Разом з тим, на час отримання спірної земельної ділянки [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, попередньо отримавши на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-4595-СГ від 27.07.2018 року у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 6820687000:05:006:0030, що розташована на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. [PERSON] при зверненні до відповідного органу влади не повідомив, що вже скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. При цьому [PERSON] придбала вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини, не мала права її отримувати та відчужувати, а тому земельна ділянка підлягає витребуванню у неї на користь держави. Ухвалою суду від 4 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.02.2020 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву та заяву про розгляд справи без його участі. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви та повернуто її заявнику. 19.02.2020 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що у 2018 році йому як учаснику бойових дій Головним Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В 2019 році йому стало відомо, що вказана земельна ділянка була передана йому у власність. Про існування у нього земельної ділянки на території Шепетівського району йому стало відомо із позовної заяви. Підписи у заявах, які написані від його імені на адресу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 17.10.2018 року та про затвердження проекту землеустрою від 12.12.2018 року, йому не належать, вони виконані невідомою особою. 20.02.2020 року представник Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області В.Плюх подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечувала з тих підстав, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області діяло відповідно до норм чинного земельного законодавства при розгляді заяв [PERSON] , оскільки в даних заявах відповідач вказав, що він не скористався своїм правом на приватизацію земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Крім того, накази Головного управління є актами індивідуальної дії і вичерпують свою дію в момент їх прийняття. 25.02.2020 року [PERSON] подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії довіреності від 31.10.2018 року та супровідного листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про розгляд запиту від 13.02.2020 року. 25.02.2020 року [PERSON] подав до суду заяву про відвід судді Стаднічук Н.Л . Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року заяву про відвід передано на розгляд іншому судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2020 року у задоволенні заяви про відвід відмовлено. 26.02.2020 року заступником керівника Шепетівської місцевої прокуратури В.Мельником надано відповіді на відзив [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. На думку прокурора, обставини, на які вказав [PERSON] , підтверджують факт незаконного вибуття з державної власності земельної ділянки з кадастровим номером 6825587000:05:015 : 0075 та не впливають на прийняття рішення у справі. Вважає хибними твердження Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо законності наказу № 22-10099СГ від 26.12.2018 та відсутності підстав для визнання його недійсним, оскільки на момент звернення із заявою про надання у власність земельної ділянки [PERSON] двічі скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що прямо суперечить вимогам ч.ч.3, 4 ст.116 та ч.1 ст.121 ЗК України. Надання земельної ділянки у власність особі, яка не має на це права суперечить зазначеним вимогам закону та вказує на незаконність у цілому прийнятого спірного наказу, в т.ч в частині затвердження документації із землеустрою, на розроблення якої останній теж не мав права. Рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її власність є одночасним та фактично утворює один юридичний наслідок, тому спірний наказ ГУ Держгекадастру підлягає визнанню недійсним в судовому порядку в повному обсязі. Органи Держгеокадастру діяли недобросовісно, оскільки маючи доступ до відомостей Державного реєстру речових прав, Державного земельного кадастру, мали можливість перевірити наявність у [PERSON] у власності земельної ділянки даного виду цільового призначення, раніше набутої в порядку безоплатної приватизації та відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та передачі у власність, оскільки законодавством заборонено безоплатну приватизацію земельних ділянок понад норму, встановлену ст.121 ЗК України. 05.03.2020 року [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь прокурора. У відповіді вказав, що саме посадові особи Головного управління не перевірили наявність довіреності на підтвердження повноважень представника, тому йому є незрозумілим, чому саме він має сплачувати судові витрати та шкоду. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 7 квітня 2020 року ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області залишено без змін. 23.04.2020 року [PERSON] подав до суду заяву про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням у справі № 688/564/20 за позовом [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, треті особи керівник Шепетівської місцевої прокуратури, [PERSON] , [PERSON] про скасування наказів, а також заяву про об`єднання цих справ в одне провадження. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення розгляду справи відмовлено. Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року в задоволенні клопотання [PERSON] про об`єднання справ відмовлено. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-7672-СГ від 26.10.2018 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення орієнтовним розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (6825587000:05:015:0020). Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-10099-СГ від 26.12.2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства [PERSON] розміром 2 га за межами населених пунктів Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (6825587000:05:015:0075). Разом з тим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-3368-СГ від 07.06.2018 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовним розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (6820687000:05:006), наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-4595-СГ від 27.07.2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] розміром 2 га за межами населених пунктів Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області (6820687000:05:006:0030). 10.01.2019 року на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-10099-СГ від 26.12.2018 року зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 2 га за межами населених пунктів Рилівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (6825587000:05:015:0075) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 07.02.2019 року припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825587000:05:015:0075 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № [NUMBER] , посвідченого приватним нотаріусом Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області Артемовою Л.Я. та зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ і організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. П.б ч.1 ст.121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6825587000:05:015:0075 за наказом Головного управління Держгеокадастру № 22-10099-СГ від 26.12.2018 року вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку 6820687000:05:006:0030. Посилання [PERSON] про те, що заяви про відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення та про затвердження проекту землеустрою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області написані не ним, а невідомою особою, судом не беруться до уваги, оскільки, як зазначив відповідач та слідує з довіреності від 31.10.2018 року, посвідченою секретарем виконавчого комітету Головлівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, ним уповноважено [PERSON] представляти його інтереси в Головному управлінні Держгеокадастру у Хмельницькій області та подавати від його імені заяви, документи, розписуватись за нього та виконувати інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Отже, земельну ділянку набуто від його імені та на його користь. Не заслуговують на увагу й посилання Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на те, що накази Головного управління про передачу земельної ділянки у власність є актами індивідуальної дії і вичерпують себе в момент їх прийняття, тому відновлення порушеного права держави є не скасування наказу Головного управління, а визнання недійсним права власності [PERSON] , оскільки підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 14.01.2015 року № 15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема, здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства. В постанові від 21.11.2018 року у справі № 674/31/15-ц Верховний Суд вказав, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорювати ся з погляду його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатом реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-10099-СГ від 26.12.2018 року є таким, що не відповідає вимогам закону, порушує права та інтереси держави, в зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Воля держави як власника земель може виражатися лише в таких діях органу виконавчої влади - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. Таким чином, повторне безоплатне надання Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області [PERSON] земельної ділянки у власність понад норму, встановлену законодавством, не може розцінюватися як воля держави, а отже, земельна ділянка вибула з володіння держави поза її волею. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 15.03.2017 року у справі № 916/2130/15, від 05.10.2016 року у справі № 916/2129/15, постанові Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі № 914/3224/16. Відповідно до ст.1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позбавлення права власності має бути: здійснене відповідно до закону, необхідним у демократичному суспільстві і спрямованим на досягнення «справедливого балансу» між інтересами суспільства та інтересами заявника (рішення ЄСПЛ «Щокін проти України», «Трегубенко проти України», «Сєрков проти України») Витребування спірного майна на користь держави відповідає критерію законності, оскільки здійснюється на підставі ст.388 ЦК України, яка відповідає вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст якої є публічним та загальнодоступним. Повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки становить суспільний інтерес, який полягає у відновленні законності та забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на приватизацію земельної ділянки. Зважаючи на те, що [PERSON] жодного разу не відвідувала судові засідання, проти позову не заперечувала, суд вважає, що у неї відсутній інтерес у збереженні земельної ділянки, а тому витребування земельної ділянки не становитиме для неї надмірний тягар. При цьому добросовісний власник, із власності якого витребовується майно, не позбавлений можливості відновити своє право на підставі ст.661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має право відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. За таких обставин суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] на користь держави. Судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню в з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved