Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

28.01.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26.10.2012 р. у Київському відділі ДРАЦС реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №628. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 26.10.2012 р. вона та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого у сторін є двоє синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] які проживають разом з позивачем та залишаться жити з нею після розірвання шлюбу. Починаючи з 2015 р. відповідач став вживати наркотичні речовини і продовжує вживати по теперішній час. Знаходячись у такому стані відповідач, постійно, без усякої причини, влаштовував сварки, бив дружину в присутності дітей, постійно погрожував фізичною розправо. Також відповідач бив старшого сина. Позивач неодноразово зверталась у відділ поліції, відповідача притягували до адміністративної відповідальності, але його поведінка після цього не змінилася. В лютому 2016 р. позивач звернулась до комісії Київського району м. Харкова з питань попередження насильства в сім`ї. Після цього матеріали перевірки були направлені до Київського відділу поліції, де відповідач був поставлений на профілактичний облік, як насильник в сім`ї. Крім того відносно нього було порушено кримінальну справу за ст. 307 КК України. В листопаді 2017 р. служба у справах дітей Київського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 р. [PERSON] позбавлений батьківських прав і з нього стягнуті аліменти на утримання дітей. Відповідач аліменти на дітей не сплачує, ніякої допомоги на їх утримання не надає. 12.01.2019 р. відповідач, будучи вдома, побив позивача, спричинив перелом безім`яного пальця лівої руки, забиття голови, сінці грудної клітини, що підтверджується довідкою міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги від 15.01.2019 р.. Із-за такої поведінки відповідача подальше збереження сім`ї, неможливо. На теперішній час сторони проживають окремо один від одного. Суперечки про майно немає. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2019 р. було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. 10.04.2019 р. закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Згідно відомостей, надах на запит суду, відповідач [PERSON] утримується в ДУ «Харківськийц слідчий ізолятор» з 28.03.2019 р. по теперішній час. 23.05.2019 р. з ДУ «Харківськийц слідчий ізолятор» надійшла розписка [PERSON] про отримання судових документів та заява [PERSON] , в якій він зазначив, що згоден з позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання відповідач доставлений не був, оскільки рахується за іншим судом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 26 жовтня 2012 р . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26.10.2012 р. зроблено відповідний актовий запис за №628, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). [INFO] народився [PERSON] , про що 09.04.2014 р. складено відповідний актовий запис № 295, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , про що 17.03.2016 р. складено відповідний актовий запис № 109, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Позивач та відповідач мають різні погляди на сім`ю та шлюб, шлюбні відносини фактично припинені та не можуть бути поновлені. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо та враховуючи позицію відповідача про визнання позову. Вимоги щодо розподілу майна не пред`являлись. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, той факт, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими тасуперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею за подачу позовної заяви судовий збір в розмірі 768,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved