overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

29.06.2021 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання дитини. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином; відповідач позов визнав повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В період з червня 2011 року по травень 2021 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 08.05.2021 сторони припинили сімейні відносини і з цього часу проживають окремо. Спільний син залишився з позивачем і знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач не надає позивачеві належної матеріальної допомоги на утримання дитини, що стало причиною звернення до суду з цим позовом. За приписом статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Відповідно до статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

29.06.2021 року [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 30.05.2014 року вони зареєстрували шлюб, актовий запис № 877. Від шлюбу дітей не мають. Внаслідок взаємонепорозумінь на протязі тривалого часу, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. З огляду на викладене він просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, у зв`язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 30.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 877. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивачки та відповідача, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

29.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 14.03.2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №81. Свої вимоги позивач мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з несумісністю характерів, втрати взаєморозуміння. Спільне господарство подружжям не ведеться, сімейні відносини припинені. Ухвалою суду від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. 14.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 14.03.2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони протягом тривалого часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вимоги щодо компенсації понесених стороною позивача судових витрат заявлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

29.06.2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, у якому посилаючись на те, що відповідачі у належній йому на праві приватної власності квартирі не проживають без поважних підстав понад рік, проте від зняття з реєстраційного обліку ухиляються, чим порушують його права власника користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на підставі ст.ст. 319, 328, 391, 405\~ЦК України просить визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, правом поданні відзиву на позов не скористались. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В період з 28.04.2015 по 21.12.2018 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2018 № 336/6965/18 розірвано. Квартиру позивач придбав у 2013 році, тобто до шлюбу [PERSON] , отже, така квартира не є спільним майном подружжя, а особи, який позивач просить визнати такими, що втратили право користування квартирою не є членами його сім`ї. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі понад рік підтверджується довідкою ЖБК № 294 «Кристалл-11» Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319\~Цивільного кодексу\~України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачі не проживають у квартирі позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу у здійсненні його права користування та розпорядження належною йому квартирою, відповідачів необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим привішенням. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

29.06.2021 року в.о. директора КНП «ПЛ м. Краматорська» Севастьянова Л.Л. звернулася до суду з заявою в якій просить винести ухвалу про примусову госпіталізацію в психіатричний стаціонар в примусовому порядку громадянки [PERSON] , [INFO] , без її усвідомленої згоди. В обґрунтування заяви, заявник зазначив, що 23.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , була госпіталізована до КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська». 18.06.2021 року до КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська» надійшло депутатське звернення у зв`язку з колективною скаргою сусідів [ADDRESS] - 1 під`їзд депутату Краматорської міської ради [PERSON] . Після особистого огляду гр. [PERSON] лікар зробив висновок про необхідність примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування у зв`язку із наявністю у неї психічного розладу, який обумовлює небезпеку для оточуючих. На підставі\~цих відомостей\~гр.\~ [PERSON] \~була оглянута\~комісією лікарів-психіатрів КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська», яка підтвердила обґрунтованість рішення про примусову госпіталізацію згідно ст. 14 ЗУ « Про психіатричну допомогу». У судовому засіданні представник та лікар Краматорської психіатричної лікарні, заяву підтримали, просили суд її задовольнити. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримала заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів № 77/1 від 24.06.2021 року КНП «Психіатрична лікарня м. Краматорська» громадянка [PERSON] потребує примусової госпіталізації до психіатричного відділення у примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки хвора передбачає небезпеку для оточуючих. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що [PERSON] , [INFO] необхідно госпіталізувати в психіатричний стаціонар в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

29.06.2021 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] , оскільки: між ними відсутнє взаєморозуміння, наявні різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, позивач має намір взяти шлюб з іншою людиною; шлюб носить формальний характер; фактично шлюбно-сімейні відносини припинені та проживають окремо більше трьох років; подальше збереження сім`ї і шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. 08.07.2021 р. від позивача надійшла письмова заява про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності (а.с. 13), підстави для сумніву в авторстві вказаної заяви у суду відсутні. Після цього він належним чином повідомлявся за адресою, вказаною в позовній заяві, а також за зареєстрованою адресою місця проживання, про дату та час розгляду справи, однак до теперішнього часу більше ніяких заяв до суду від нього не надходило. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 25, 26), про що свідчить отримання судової повістки (а.с. 49), однак в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, поважності неявки не убачається. Водночас, в матеріалах справи наявна заява відповідача, яка надійшла до суду 08.07.2021 р., про надання згоди на розірвання шлюбу з [PERSON] (а.с. 14). Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 17 січня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 24 сторони зареєстрували шлюб (а.с. 9). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають окремо. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала, до суду не з`явилась, що розуміється судом як небажання зберегти шлюб і фактичне визнання позову. Окрім того, сам факт розірвання шлюбу не може бути перешкодою для примирення сторін, якщо у них є таке бажання. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

29.06.2021 року до Трускавецького міського суду Львівської області звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі ДРАЦС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області 13.01.2011 року, актовий запис № 2. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею. На перших порах спільного життя у них були хороші сімейні взаємини, але поступово гарні стосунки переросли у постійні конфлікти і сварки. У них різні цінності і життєві пріоритети, вона втратила до відповідача довіру та почуття любові. Такі напружені відносини важко позначились на її фізичному і психологічному стані. Понад рік тому вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Вони зрозуміли, що не здатні підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем не було подано відзив у встановлений судом строк. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 13.01.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблений актовий запис за № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 13.01.2011 року, яке знаходиться в матеріалах справи. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.09.2012 року, яка знаходиться в матеріалах справи та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.04.2018 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Подружнє життя у сторін не склалося, як подружжя вони не проживають більше року, перестали вести спільне господарство, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. У відповідності з ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

29.06.2021 року позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд міста Миколаєва із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 24.07.2010 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 293. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачем припинені у зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя. Знайти спільну мову та порозумітися їм не вдається. Вважає, що відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з травня 2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала та просила слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24.07.2010 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 293. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] .. Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з травня 2021 року. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі того, що відповідач ніяким чином не висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за належне залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

29.06.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2002 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи за її відсутності не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися, з постановленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, в зв`язку з неявкою усіх сторін в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 21.09.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2020 року, актовий запис №1276. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №754. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved