Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

27.11. 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] на протязі двох років, з 2011 року по березень 2013року, вони мешкали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають малолітнього сина - [PERSON] 27 вересня 2012року народження, який мешкає разом з нею. На теперішній час вони з відповідачем разом не мешкають на протязі пяти років. В звязку з тим, що відповідач не виконує свої батьківські обовязки, а саме матеріально не допомагає утримувати дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає, вона вимушена подати до суду позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини. На скільки їй відомо, відповідач може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. На підставі викладеного просить суд, винести рішення суду на її користь, щодо утримання аліментів у твердій грошовій сумі, щомісячно, в розмірі 1 200 гри з [PERSON], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський район с. Фрунзе, вул. Зелена буд.21, на дитину - [PERSON] 27 вересня 2012року народження, до досягнення ним повноліття. Позивач до початку підготовчого судового засідання надала суду заяву, якою уточнила позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить розглядати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд дослідив докази, які були надані суду, приходить до наступного: Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії 1- КИ № 397599 від 10.10.2012 року виданого виконавчим комітетом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 27 вересня 2012 року (а. с. 3) З Довідки виданої виконкомом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 1680 від 22.11.2018 року вбачається, що дитина [PERSON] [INFO], проживає разом із матірю [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Катражка, вул. Вишнева буд. 10 (а.с.7). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховується відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Сторонам розяснити, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутність осіб, які знаходяться на утриманні відповідача, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до висновку, що уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved