Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

28.09.2021 [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Савранської селищної ради Одеської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначається, що [INFO] в м. Одеса померла [PERSON] , яка являється рідною матір`ю чоловіка позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Саврань Одеської області. [PERSON] по день смерті була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] , проживала сама, інших зареєстрованих разом з нею осіб не було. При житті [PERSON] склала заповіт на ім`я позивачки, який на момент її смерті не змінювався і не скасовувався. 28.07.2021 року позивачка вступила у шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у вигляді: - житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 69.3 кв.м., - земельної ділянки площею 0,0840 га, кадастровий номер 5124355100:02:004:0130, яка розташована на території [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивачка постійно доглядала [PERSON] , лікувала, возила до обласної лікарні м. Одеси і була поряд. Останні дні свого життя [PERSON] взагалі була приткнута до ліжка, важко хворіла та не могла обходитись без сторонньої допомоги. Після смерті [PERSON] раптово погіршився стан здоров`я [PERSON] , який згодом помер. Позивачка весь рік займалася лікуванням, похованнями, організовувала похорони та обіди. Крім того, одночасно виконувала роль матері, оскільки вона є опікуном двом нерідним дітям, один з яких являється інвалідом дитинства і потребує постійного догляду і уваги. Вищезазначені обставини, а також юридична необізнаність, стали причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , тому позивачці було рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою Савранського районного суду від 30.09.2021 позовна заява [PERSON] залишена без руху через її невідповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України. 18.10.2021 до канцелярії суду надійшла заява позивачки про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 25.10.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.11.2021. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 16.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.12.2021. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте 04.11.2021 надав суду заяву про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути без участі представника Савранської селищної ради Одеської області (а.с. 57). Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 90536892 у справі № 759/3515/19. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] в м. Одеса померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2020 (а.с.9). Померла [PERSON] є матір`ю чоловіка позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Саврань Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2020. Позивачка перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2013 (а.с.17). 28.07.2021 року позивачка вступила у шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.07.2021 (а.с.6). [PERSON] по день смерті була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] , проживала сама, інших зареєстрованих разом з нею осіб не було, що підтверджується довідкою Саврнської селищної ради Одеської області від 01.03.2021 № 583 та довідкою Савранської селищної ради Одеської області від 01.03.2021 № 584 (а.с.42,43). При житті [PERSON] склала заповіт на ім`я позивачки, який на момент її смерті не змінювався і не скасовувався, що підтверджується копією заповіту та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15,16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема у вигляді: - житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею 69.3кв.м., - земельної ділянки площею 0,0840 га, кадастровий номер 5124355100:02:004:0130, яка розташована на території [ADDRESS] , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаний житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 16.03.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 302, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.35-38). Позивачка доглядала [PERSON] , лікувала, возила до обласної лікарні м. Одеси і була поряд. Останні дні свого життя [PERSON] взагалі була приткнута до ліжка, важко хворіла та не могла обходитись без сторонньої допомоги. Після смерті [PERSON] раптово погіршився стан здоров`я [PERSON] , який згодом помер. Позивачка весь рік займалася лікуванням, похованнями, організовувала похорони та обіди. Крім того, одночасно виконувала роль матері, оскільки вона є опікуном двом нерідним дітям, один з яких являється інвалідом дитинства і потребує постійного догляду і уваги. Позивачка звернулась до органів нотаріату з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, яким їй рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса Ізосімової К.Б. від 18.10.2021 № 237/01-16 (а.с.50). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що своєчасно з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звернулась зокрема через свою юридичну необізнаність та те, що вона займалася лікуванням, похованнями, організовувала похорони та обіди. Крім того, одночасно виконувала роль матері, оскільки вона є опікуном двом нерідним дітям, один з яких являється інвалідом дитинства і потребує постійного догляду і уваги. Отже, суд визнає причини пропуску звернення позивачки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - поважними. При цьому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інші спадкоємці [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні, заперечень проти позову не надійшло. Відтак, суд вважає можливим визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім тримісячний строк для подання позивачкою заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивачі не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved