Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дітей відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, інших дітей у нього не має, аліменти нікому не сплачує. Позивач та відповідач належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, позивач подав заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідач про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матірю малолітніх [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії I-ЕЛ № 151275 від 17 червня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Виблівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії I-ЕЛ № 173857 від 12 жовтня 2015 року, виданого виконавчим комітетом Виблівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Виблівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 567 від 26 жовтня 2016 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають в [INFO], разом з матірю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є виправданим дійсними потребами дітей, доказів неможливості сплати аліментів у зазначеному розмірі, відповідач суду не надав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved