Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

28.08.2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що\~ позивач та відповідач перебувають у шлюбі,\~зареєстрованому 10.03.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області України, актовий запис № 27.\~Спільних неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки сторін не склались через різні погляди на життя. З червня 2018 року шлюбні відносини припинені. На пропозицію позивача вирішити питання реєстрації розлучення через органи РАЦС відповідач відмовився. \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03.10.2018 року було надано подружжю строк для примирення два\~місяці і зупинено провадження у справі. За наданий термін примирення між подружжям не відбулося. В судове засідання позивач не зявилася, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився,\~\~на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача двічі надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. ст. 128-130 ЦПК України, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, причини неявки відповідача до суду не відомі, клопотання про розгляд справи за його відсутності відповідач до суду не направив, відзиву на позов не подав. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим. Відповідно до ухвали від 15.01.2019 року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи \~судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 10 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану \~Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 10.03.2006\~ року зареєстрували \~шлюб, про що був здійснений актовий запис № 27. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із змісту позовної заяви, незважаючи на тривалий час шлюбу у сторін немає нормальних сімейних стосунків. Відповідач не приділяє уваги позивачу, не цікавиться її справами. Зазначені обставини призвели до того, що з червня 2018 року шлюбні відносини припинені, перестали вести спільне господарство, в кожного окремий бюджет. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На пропозицію позивача вирішити питання реєстрації розлучення через органи РАЦС відповідач відмовився. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх\~ відносинах зі\~ своїми\~ дітьми\~ користується\~ рівними\~ правами\~ та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі\~ та\~ у\~ випадку\~ його\~ розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне \~життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б \~інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що \~за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, \~почуття любові \~один до одного між сторонами втрачено. \~Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо. \~\~ За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача\~ і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд \~вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, \~оскільки позовні вимоги \~є обґрунтованими \~і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка \~змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити \~своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «БЛАШКУН». За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved