Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

27.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти заборону обмеження на проведення реєстраційних операцій на автомобіль маркиVolkswagen Transporter, що належить [PERSON], шляхом скасування накладеної заборони на проведення реєстраційних операцій відповідно до повідомлення Замостянського районного суду м. Вінниці від 24.03.2003 року, а також зобовязати [PERSON] сервісний центр у Львівській області вилучити з регіональної бази даних «Автомобіль» (ДАЇ-2000), Єдиного державного реєстру МВС заборони проведення реєстраційних операцій з вказаним транспортним засобом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником автомобіля марки Volkswagen Transporter з д.р.н. 491-68 ТС. В 2002 році сталася дорожньо-транспортна пригода з участю цього автомобіля. Питання відшкодування матеріальної та моральної шкоди між учасниками дорожньо-транспортної пригоди вирішувалося Замостянським районним судом м. Вінниці. Під час розгляду справи на належний [PERSON] автомобіль судом накладено заборону обмеження на проведення реєстраційних операцій. Ухвалою суду прийнято відмову [PERSON] від позову до [PERSON] Однак, завершуючи розгляд справи, суд не вирішив питання зняття арешту на автомобіль. На теперішній час Замостянський районний суд м. Вінниці ліквідовано, а в архіві Вінницького міського суду Вінницької області відсутнє рішення по справі. З відповідача [PERSON] сервісного центру у Львівській області вбачається, що зняття арешту можливе лише на підставі відповідного рішення суду. Незважаючи на відсутність будь-яких майнових зобовязань, на майно [PERSON] накладено заборону на проведення реєстраційних операцій з автомобілем, що грубо порушує права власника вільно розпоряджатися своїм майном. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечуючи проти скасування накладеної заборони на проведення реєстраційних операцій, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовної вимоги про зобовязання [PERSON] сервісного центру у Львівській області вилучити з регіональної бази даних «Автомобіль» (ДАЇ-2000), Єдиного державного реєстру МВС заборони проведення реєстраційних операцій з вказаним транспортним засобом. При цьому представник відповідача посилався на те, що позовна вимога про зобовязання вчиняти дії може бути розглянута лише в порядку адміністративного судочинства. Представник відповідача [PERSON] ВДВС не зявився, подавши клопотання про розгляд позову без його участі. Треті особи в судове засіданні не зявилися за невідомих обставин. Про час та місце розгляду справи треті особи повідомлені належним чином. Заслухавши позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1988 року випуску, з д.р.н. 491-68 ТС, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ІНА № 482841. 28.11.2002 року на автодорозі Умань-Львів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля під керуванням позивача. В 2003 році [PERSON] звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою. Замостянським районним судом м. Вінниці було вжито заходи забезпечення цього позову шляхом накладення обмеження на проведення реєстраційних дій з автомобілем, що належить позивачеві. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.11.2003 року у справі № 2-1302-2003 було прийнято відмову позивача [PERSON] від позовних вимог до [PERSON] З вказаної ухвали вбачається, що питання щодо заходів забезпечення позову вирішено не було та вжиті заходи забезпечення позову зберігають свою дію до теперішнього часу. Разом з тим, жодних майнових претензій позивач по справі № 2-1302-2003 [PERSON] до позивача у даній справі не має, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 04.03.2016 року. В ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність заборони на проведення реєстраційних операцій з автомобілем, що є власністю позивача, позбавляє останнього можливості вільно розпоряджатися вказаним автомобілем, що є порушенням права власності позивача. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовної вимоги щодо зняття заборони на проведення реєстраційних дій на належний позивачу автомобіль. В той же час суд вважає такою, що не підлягає задоволенню як передчасна позовну вимога про зобовязання [PERSON] сервісного центру у Львівській області вилучити з регіональної бази даних «Автомобіль» (ДАЇ-2000), Єдиного державного реєстру МВС заборони проведення реєстраційних операцій з вказаним транспортним засобом. При цьому суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи, їх невизнання або оспорювання з боку інших осіб. З цього випливає, що захисту підлягає вже порушене відповідачем право позивача, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Повідомляючи 22.11.2016 року позивача про неможливість зняти обмеження без відповідного рішення суду, відповідач [PERSON] сервісний центр у Львівській області діяв в межах своїх повноважень. Крім того, позивач ще не звертався по цього відповідача з відповідним рішенням суду про зняття обмеження. Таким чином, факт порушення права позивача з боку відповідача ще не відбувся. На підставі викладеного,

Outcome: partial