Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

28.08.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 13.09.2011 року [PERSON] з метою отимання банківських послуг підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку і надав Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором та угодою, надав відповідачу кредит. Відповідач своїх зобовязань не виконав, не надав своєчасно Банку грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачу були нараховані штрафні санкції. Станом на 01.07.2018 року відповідач має заборгованість в сумі 12\~052 грн. 81 коп., яка складається із: 1\~601 грн. 32 коп. тіла кредиту; 3\~445 грн. 76 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 5\~955 грн. 60 коп. нарахованої пені; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 550 грн. 13 коп. штрафу (процентна складова). За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12\~052 грн. 81 коп. за кредитним договором № б/н від 13.09.2011 року та судові витрати в сумі 1\~762 грн. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач правом подання відзиву не скористався. У визначений судом час докази не подав. Про судовий розгляд повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 вересня 2018 року, яке наявне у справі. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд; він не подав відзиву на позовну заяву, суд на підставі ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти винесення заочного рішення не заперечує. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 13.09.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, чим підписав заяву № б/н, за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с.9/. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 01.07.2018 року [PERSON] має заборгованість в сумі 12 052 грн. 81 коп., яка складається із: 1 601 грн. 32 коп. тіла кредиту; 3 445 грн. 76 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 5 955 грн. 60 коп. нарахованої пені; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 550 грн. 13 коп. штрафу (процентна складова) /а.с. 6-8/. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання\~(ч.\~3\~ст. 549 ЦК України). Згідно зі ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі\~ст. 417 ЦПК України\~є обовязковою для судів. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в звязку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач, та спосіб її нарахування. Згідно із ч.3 ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України\~встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зважаючи на норми ст. 61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею слід відмовити, стягнувши штраф передбачений Умовами. Розмір штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5 %, тобто (1\~601 грн. 32 коп. + 3\~445 грн. 76 коп.) х 5% = 252 грн. 35 коп. Отже, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 13.09.2011 року, складає 5\~799 грн. 43 коп., зокрема: заборгованість за тілом кредиту складає 1\~601 грн. 32 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3\~445 грн. 76 коп.; штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 252 грн. 35 коп. штраф (процентна складова). За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 847 грн. 81 коп.

Outcome: partial