Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

27 травня 2014 року позивач [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те , що з 26 травня 2008 року перебуває в шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області 26 травня 2008 року, актовий запис №57. Від цього шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO]. З 09 жовтня 2008 року і по цей час син зареєстрований за місцем постійного проживання в [ADDRESS]. Ця адреса є його постійним місцем проживання, за цією адресою він рахується і в дитячому яслах-садку №459 . Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, спільне життя з нею не склалось. З середини 2013 року разом не проживають ,шлюбні відносини між ними припинені. Весь цей час регулярно виплачував на утримання сина [PERSON] матеріальну допомогу у розмірі 500 грн., яку відсилав поштовими переказами. Крім того, коли приїжджав на побачення з сином у м.Дунаївці , давав кошти на інші потреби. Спільне господарство з відповідачкою не веде, спільний сімейний бюджет відсутній. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його з відповідачкою інтересам, так і інтересам їхнього сина та унеможливлює примирення з відповідачкою. Спору про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, немає. До теперішнього часу з відповідачкою не дійшли згоди щодо місця проживання сина. З вересня 2013 року син знаходиться у матері відповідачки - [PERSON]. До цього часу, коли разом жили як подружжя, проживали по місцю його реєстрації [ADDRESS], сина [PERSON] щороку відправляли до бабусі у м.Дунаївці. В кінці літа 2013 року відповідачка відмовилась повернути сина по місцю його постійного проживання та реєстрації у м.Київ. До цього син ходив у дитячий садок (дошкільний навчальний заклад №459), де його працівники (вихователі) готували до навчання в школі, тобто він проходив повноцінну і необхідну дошкільну підготовку. Дитина звикла до колективу вихователів, своїх друзів по дитячому садку. В нових умовах йому тяжко звикати до нових педагогів, дітей, до іншого кола знайомств. Така поведінка відповідачки робить неможливим всебічний, гармонійний розвиток дитини, отримання ним необхідних знань. Крім того,відповідачка з часу відправлення дитини до своєї матері ,перестала проживати разом з ним однією сім'єю, вести спільне господарство і переїхала на інше місце проживання в м.Києві, адреса йому невідома. Відповідачка на даний час працює в магазині мережі ТОВ «Фудмережа» в м.Києві. Таким чином, відповідачка відсторонилась від належного виховання та догляду за дитиною, підготовки її до навчання в школі. Крім того, умови проживання дитини не можуть бути задовільними , оскільки квартира, де перебуває тимчасово син, належить матері відповідачки і складається з однієї кімнати, де крім неї, сина ,постійно проживають ще її син з своєю сім'єю, тобто в цьому житлі в одній кімнаті проживають п'ятеро осіб. Враховуючи, що в квартирі проживає маленька дитина, яка вимагає постійного догляду, і як всяка дитина у такому віці, не має можливості повноцінно відпочивати, не говорячи вже про повноцінну підготовку сина [PERSON] до школи, навчання в ній, готування уроків та нормального відпочинку. В цій же квартирі зареєстрована і відповідачка (шоста особа, яка проживає в цьому житлі). З огляду на такі обставини, вважає, що дитина має проживати разом з ним, а не з його матір'ю. Для такого висновку є всі підстави і це підтверджується доданими до позову доказами і зокрема : актом обстеження житлових та побутових умов квартири [ADDRESS] від 24 квітня 2014 року, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей Деснянської РДА у м.Києві, з якого вбачається, що квартира розміщена на 8 поверсі 16-поверхового будинку, складається з трьох жилих кімнат: кімната, в якій проживала дитина, велика, світла, чиста, є ліжко, письмовий стіл, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам, для виховання, розвитку та проживання дитини створено всі належні умови; довідкою з місця роботи про отримання стабільного заробітку; довідкою про реєстрацію сина і відвідування дитсадка та іншими доказами. Таким чином, проживання сина разом з позивачем відповідає інтересам дитини. Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися його вихованням ,чого відповідачка забезпечити не в змозі, так як проживає і працює у м.Києві, тоді як дитина перебуває за сотні кілометрів від його матері, де в одній кімнаті проживають п'ятеро (з відповідачкою шестеро) осіб, а тому звернувся до суду і просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] з ним. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позов підтримали в повному об'ємі і просили його задовольнити , посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві і зокрема позивач пояснив в судовому засіданні, що його син проживає в м.Дунаївці, де він не бідує, його любить і доглядає бабуся. Син може жити в м.Дунаївці, якщо тут буде проживати його мати. Відповідачка доглядала дитину, коли жила в м.Києві. Відповідачка [PERSON] . позов визнала частково, пояснивши суду, що з позивачем почала спільно проживати в м.Києві в серпні 2006 року, а [INFO] народився син [PERSON] і після цього, 26.05.2008 року, зареєстрували шлюб. Жили в м.Дунаївці, а потім переїхали в м.Київ, де жили в квартирі батьків позивача. Сімейне життя не склалося, були постійні сварки, було погане відношення відповідача до сина. 20 серпня 2013 року припинили спільне проживання і поїхала проживати разом з сином в м.Дунаївці. На даний час працює в м.Києві, бо потрібно утримувати дитину. В квартирі в м.Дунаївці проживає вона з сином і її мати. Брат з сім'єю проживають за іншою адресою. У них велика кімната ,є все необхідне для проживання сина. Син відвідував в м.Дунаївці дитсадок, гарно підготовлений до школи і не скучав за дітьми в м.Києві. Позивач ,за період проживання сина в м.Дунаївці, не забезпечував його. З 01 вересня 2014 року буде жити і працювати в м.Дунаївці, уже знайшла роботу. Просить шлюб з позивачем розірвати, а сина залишити на її вихованні і визначити місце проживання сина з нею, а не позивачем, який не зможе і не буде доглядати сина так, як це робить вона і її мати. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково і підтримала думку відповідачки. Представники органу опіки та піклування та служби у справах дітей Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області просили відмовити позивачу в задоволенні позову щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] з позивачем і залишити дитину з матір'ю, оскільки йому буде краще з мамою і тільки мама може дати повноцінне виховання сину. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, представників сторін і третіх осіб, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 26 травня 2008 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що сторони 20 серпня 2013 року припинили сімейно-подружні відносини, оскільки в період спільного проживання жили погано, часто виникали сварки, Сторони на даний період спільно не проживають і не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть і відсутній спільний сімейний бюджет, їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу наполягають, миритися не бажають. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] з позивачем . Відповідно до вимог ст. 110 СК України та п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує це питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. В судовому засіданні встановлено і це підтвердили сторони, що син, після припинення шлюбно - сімейних відносин батьків в серпні 2013 року, проживає разом з матір'ю - відповідачкою по справі [PERSON] в [ADDRESS] . Згідно довідки за Ф-3 видно, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до частин першої і другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, її вік, стан здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивач проживає [ADDRESS] в квартирі своїх батьків, що підтверджується доданою довідкою. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов квартири [ADDRESS] від 24 квітня 2014 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Деснянської РДА у м.Києві видно, що квартира розміщена на 8 поверсі 16-поверхового будинку, складається з трьох жилих кімнат, в одній з яких проживала дитина, яка є велика, світла, чиста, є ліжко, письмовий стіл, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам, для виховання, розвитку та проживання дитини створено всі належні умови. В даній квартирі проживають та мають постійне місце реєстрації п'ятеро осіб. Згідно характеристики, довідок про доходи ,виданих ТОВ «Фудмережа» м.Київ, довідки з Київської міської наркологічної клініки, позивач [PERSON] по місцю роботи характеризується позитивно, має постійний і стабільний заробіток, під наркологічним наглядом не перебуває. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що онука любить і ніколи не обідила. Відповідачка за дитиною не дивилася, бо постійно була на роботі, а після роботи спала, а тому більше за сином дивився позивач. Для внука є всі умови для проживання в їхній квартирі. З часу, як син не проживає з невісткою, до внука не приїжджала, а спілкувалася по телефону. Звичайно внуку краще жити з матір»ю, але щоб вона жила з сином і була з ним постійно. Згідно акту обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] від 13.06.2014р., складеного з участю представників служби у справах дітей Дунаєвецької РДА, технічного паспорту на квартиру, домової книги про проживання в квартирі видно, що квартира однокімнатна, житлова площа 18,6 кв. м., а загальна - 42,4 кв.м., в квартирі проживає троє осіб, а зареєстровано шість, для виховання та розвитку дитини створено належні умови, є місце для проведення дозвілля та відпочинку дитини, в сім'ї стосунки хороші,панує мир, злагода, взаєморозуміння, конфліктів не виникає, родина не заперечує щодо проживання [PERSON] разом з сином. Згідно характеристики, довідки про доходи, виданих ТОВ «Фудмережа» м.Київ, [PERSON] характеризується по місцю роботи позитивно, має постійний заробіток. Згідно довідки КУ Центру розвитку дитини «Пролісок» видно, що [PERSON] з 01.09.2013 року відвідує дану установу. Відповідно до ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини,незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Всі міжнародно - правові акти щодо прав дитини будуються за принципом першочергового врахування інтересів дитини. Так, згідно з ч.1 ст.3 Конвенції прав дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні не встановлено жодних обставин, при наявності яких малолітнього сина не можна передати для проживання разом з матір'ю, а необхідно визначити місце його проживання з батьком. Не встановлено судом і тих обставин, що мати залишила сім»ю та ухиляється від своїх материнських обов'язків. В судовому засіданні також не встановлено обставин, які б свідчили про те, що син не може проживати з батьком. Однак, як пояснили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], що дитина, проживаючи в м.Дунаївці, не обділена любов'ю матері та бабусі, доглянутий, не хворіє, підготовлений до школи і йому створені всі умови для розвитку та виховання. Таким чином з наведених вище доказів слідує, що як батько, так і мати, які є працездатними, за місцем роботи характеризуються виключно позитивно, матеріально забезпечені, їх житлово-побутові умови відповідають нормам санітарії та сприяють нормальному розвитку дитини, мають рівною мірою необхідні якості вихователя, а також реальні можливості займатися малолітнім сином, створивши йому необхідні умови для повного і гармонійного розвитку. Однак, суд вважає, що розлучення сина з матір'ю може негативно вплинути на його психологічний стан та стан здоров'я, на формування його долі. Малолітня дитина повинна розвиватися таким чином, щоб умови її життя не могли негативно вплинути на її фізичний, психічний, моральний та духовний розвиток. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що, розлучення сина з матір'ю може в подальшому спричинити неправильне уявлення дитини про сім'ю, шлюб та негативно вплинути на процес його виховання, а тому дитину доцільніше залишити проживати з матір'ю, що буде відповідати інтересам дитини. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути в дохід держави судовий збір по 121,80 грн. з кожного. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: partial