Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~27.03.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, на обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 02.10.1998 року по 21.11.2011 року, за час якого у них народилося двоє спільних дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2012 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.02.2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Зазначила, що на момент звернення до суду з даним позовом, виплата аліментів на доньку, у звязку з досягненням нею повноліття, припинилися. На даний час вищевказаний розмір аліментів є недостатнім для належного забезпечення сина [PERSON], а тому виникла потреба у його збільшенні. [PERSON] навчається у КЗ «Луцький НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів № 22 ліцей Луцької міської ради» та відвідує КЗ «Луцька музична школа № 1 ім. Фредерика Шопена», а тому витрати на його утримання, з моменту присудження аліментів значно зросли. В свою чергу, відповідач офіційно працює музикантом в Англії та від даної діяльності отримує суттєвий дохід. На підставі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання спільного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх його видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. 22.04.2019 року від відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначив, що аліменти на утримання своїх дітей він сплачував регулярно, а також неодноразово додатково купував синові та донці одяг та речі необхідні для навчання та дозвілля. Крім того, [PERSON] замовчує про той факт, що ним було залишено власну квартиру останній для її проживання разом з дітьми. Вказав, що виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2012 року має бути завершеним, адже стягнення аліментів на утримання обох дітей, були присудженими до досягнення [PERSON] повноліття. Разом з тим, сума його доходу, яка слугувала одиницею визначення розміру аліментів, за наданими державним виконавцем розрахункам дорівнювала нулю. Однак, в процесі виконання судового рішення від 19.03.2012 року, державним виконавцем було невірно визначено розмір стягуваних з нього аліментів, що призвело до завищення суми щомісячних платежів, а відтак, вважає, що у нього наявна переплата по аліментах. Зазначив, що заявлена позивачкою сума аліментів не є співрозмірною з його матеріальним станом, а також є такою, яка фактично покладає на нього увесь тягар утримання сина. При вирішенні даного спору покладається на думку суду. До початку судового засідання позивачкою було подано до суду заяву з прохання проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 19). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. У своєму відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с. 17-зворот, 18). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.10.1998 року, який було розірвано заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.11.2011 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ЕГ № 100279 та серії І-ЕГ № 037999, відповідно (а.с. 4-5). [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі своєю матірю позивачкою [PERSON] Дана обставина відповідачем не оспорюється. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON]. стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей - доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.02.2012 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 7). З метою виконання вищевказаного судового рішення, Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист, на підставі якого постановою головного державного виконавця органу ДВС Луцького РУЮ 28.08.2013 року було відкрито виконавче провадження № 39521239 (а.с. 8). Судом також встановлено, що у звязку з досягнення [PERSON] повноліття, виплата аліментів на її утримання припинена, з відповідача на користь позивача продовжуються стягуватись аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини усіх його видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно (а.с. 10). Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання [PERSON] є недостатній для належного матеріального забезпечення сина. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Про розмір доходів [PERSON] сторони під час розгляду справи будь-яких відомостей суду не надали. Неповнолітній [PERSON] здоровий, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів немає та на даний час навчається у КЗ «Луцький НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів № 22 ліцей Луцької міської ради». Як вбачається з довідки КЗ «Луцька музична школа № 1 ім. Фредерика Шопена» № 06/02-24 від 26.03.2019 року, [PERSON] навчається в музичній школі у групі, що працює на засадах самоокупності по класу ударних інструментів у 3-му класі. Станом на 29.03.2019 року заборгованості по оплаті за навчання, щомісячна плата якого становить 630 грн., в останнього немає (а.с. 9). Крім того, суд вважає також доведеним, що у звязку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дитину в повній мірі. Будь-яких доказів, які б спростовували вищезазначені обставини, відповідач суду не надав. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, інших утриманців за собою не має. Доказів іншого суду надано не було. Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що [PERSON] працює офіційно музикантом в Англії. Дану обставину відповідач у своєму відзиві не спростував. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлені розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році, зокрема: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 01 січня становить 2027 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2012 року є недостатньою для належного забезпечення потреб останнього, а тому заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення їх розміру підлягають задоволенню в повному обсязі. В свою чергу обставини, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення щодо заявлених [PERSON] позовних вимог, що викладені у його відзиві на позовну заяву, судом до уваги не приймаються, оскільки такі, всупереч вимогам ст. ст. 76-81 ЦПК України, не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 179-183, 192 СК України,

Outcome: approved