Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

28.08.2017 р. позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять ухвалити рішення, яким визнати, що приміщення виробничого корпусу Г-2 нежитловою площею 161,8 кв.м., позначені в технічному паспорті від 27.04.2017 р. цифрами 11/13.1; 11/24.7; 12/25.4; 13/14.0; 14/22.2; 15/62.4, що знаходяться в місті Львові по вул. Хімічній, 20, належать на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному. В обґрунтування вимог покликаються на те, що згідно договору дарування від 20.07.2000 р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками приміщення виробничого корпусу Г-2 нежитловою площею 164,8 кв.м., позначені в плані цифрами 11/38.6; 12/25.4; 13/43.3; 14/22.2; 15/35.3, які складають 1/10 ідеальну частку, що знаходиться в місті Львові по вул. Хімічній, 20. Згідно реєстраційних посвідчень, останнім належить по 1/30 частині приміщень. Однак, приміщення перебувають у власності лише трьох осіб, а частки кожного з них помилково визначені реєстраційним органом, як 1/30, хоча насправді їх частки становлять по 1/3, оскільки не існує власників інших 27/30 часток. Крім того, приміщення становлять одну цілу частину, а не 1/10, як це вказано в договорі дарування, оскільки не існує співвласників інших 9/10 ідеальних часток у виробничому корпусі Г-2. 14.03.2015 р. співвласник [PERSON] помер. Належну йому частку у спірних приміщеннях успадкувала його дочка відповідач [PERSON] Право власності саме на 1/3 частку визнано за нею рішенням Шевченківського райсуду м. Львова від 23.06.17р., яке набрало законної сили. Крім того, вказаним рішенням суду встановлено, що розмір часток співвласників приміщень складає не по 1/30, а по 1/3 частці; те, що площа спільних приміщень складає не 164,8 кв.м., а 161,8 кв.м.; те, що змінилася технічна характеристика приміщень з позначених в плані цифрами 11/38.6; 12/25.4; 13/43.3; 14/22.2; 15/35.3 на приміщення позначені в технічному паспорті від 27.04.2017 р. цифрами 11/13.1; 11/24.7; 12/25.4; 13/14.0; 14/22.2; 15/62.4. Зміни в площі та нумерації приміщень відбулись внаслідок перепланування та позначені в технічному паспорті, виданому ОКП ЛОР «БІТ та ЕО» 27.04.17р. Вказані невідповідності у правовстановлюючих документах перешкоджають позивачам розпоряджатись своїм майном, зокрема здійснити реєстрацію права власності на приміщення, а тому змушені звернутись до суду. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на обставини та факти, викладені в заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши думку представника позивачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із договору дарування приміщення від 20.07.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний № 3035, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками приміщення виробничого корпусу Г-2 нежитловою площею 164,8 кв.м., позначені в плані цифрами 11/38.6; 12/25.4; 13/43.3; 14/22.2; 15/35.3, які складають 1/10 ідеальну частку, що знаходиться в місті Львові по вул. Хімічній, 20. Реєстрація права власності останніх на вказані приміщення відбулася на підставі реєстраційних посвідчень від 16.11.2000 р. серії КММ № 010630, серії КММ № 010628, серії КММ № 010629, де зазначено, що їм належить по 1/30 частці приміщення. Після смерті [PERSON] 14.03.2015 р., належну йому частку у вищевказаних приміщеннях успадкувала його дочка відповідач по справі [PERSON]. Так, рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 23.06.17р. за нею визнано право власності на 1/3 ідеальну частку приміщення виробничого корпусу Г-2 нежитловою площею 161,8 кв.м., позначені в технічному паспорті від 27.04.2017 р. цифрами 11713.1; 11/24.7; 12/25.4; 13/14.0; 14/22.2; 15/62.4, які складають 1/10 ідеальну частку, що знаходиться в місті Львові по вул. Хімічній, 20, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], який помер 14.03.2015р. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. Окрім того, даним судовим рішенням встановлено, що розмір часток співвласників приміщень складає не по 1/30, як це вказано у договорі дарування від 20.07.2000р., а по 1/3 частці; те, що площа спільних приміщень складає не 164,8 кв.м., а 161,8 кв.м.; те, що змінилася технічна характеристика приміщень з позначених в плані цифрами 11/38.6; 12/25.4; 13/43.3; 14/22.2; 15/35.3 на приміщення позначені в технічному паспорті від 27.04.2017 р. цифрами 11/13.1; 11/24.7; 12/25.4; 13/14.0; 14/22.2; 15/62.4. А згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено, помилка у визначенні розміру частки позивачів у спільному майні, яка допущена при реєстрації права власності за ними ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 16.11.2000р. не може бути усунута в досудовому порядку, оскільки з 01.01.2013 року Обласне комунальна підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було позбавлене повноважень щодо реєстрації прав на нерухоме майно, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 р. № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2102/22414 «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна». Також, нові відомості про зміну площі приміщень з 164,8 кв. на 161,8 кв.м. та проведені перепланування приміщень з позначених в плані цифрами 11/38.6; 12/25.4; 13/43.3; 14/22.2; 15/35.3 на позначені в технічному паспорті від 27.04.2017 р. цифрами 11713.1; 11/24.7; 12/25.4; 13/14.0, 14/22.2, 15/62.4 не можуть бути усунуті шляхом внесення змін до правовстановлюючих документів, оскільки це не передбачено діючим законодавством. Зважаючи на викладене, можна прийти до висновку, що спірні приміщення перебувають у власності лише трьох осіб, а частки кожного з них помилково визначенні реєстраційним органом як 1/30 хоча насправді їх частки становлять по 1/3, оскільки не існує власників інших 27/30 часток. Також судом було витребувано з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та оглянуто в судовому засіданні матеріали інвентаризаційної справи № 580 по обєкту нерухомого майна будинку № 20 по вул. Хімічній в м. Львові. Із матеріалів вбачається, що спірні приміщення становлять одну цілу частину, а не 1/10, оскільки не існує співвласників інших 9/10 ідеальних часток у виробничому корпусі Г-2. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зважаючи на викладене, те, що допущені у правовстановлюючих документах помилки позбавляють сторін належним чином користуватись та розпоряджатись своїм майном, на думку суду, до задоволення підлягають вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності по 1/3 частині на спірні нежитлові приміщення.

Outcome: approved