Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

28.07.2020 позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Калінчук А.О., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить виключити відомості (запис) про [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , як про батька [PERSON] , [INFO] , зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] актового запису №299, який зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилався на те, що 10.10.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] у відповідачки народився син [PERSON] , про що здійснено відповідний актовий запис №299 від 16.05.2013. Згідно свідоцтва про народження позивач записаний як батько дитини відповідача. Представник вказує, що сторони прожили у шлюбі дуже мало часу, шлюбні стосунки у них не склалися. Крім того, в 2014 році [PERSON] розповіла позивачу про те, що він не являється батьком дитини. Після чого позивач нотаріально посвідченою заявою від 25.02.2014 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та рішенням Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2014 у справі №640/17113/14-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо дитини. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.07.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та почато підготовче провадження. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явились, 16.10.2020 представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить винести рішення в підготовчому засіданні враховуючи позицію відповідача (а.с.30). Відповідач у підготовче засідання не з`явилась, 13.08.2020 до суду надійшла заява [PERSON] , у якій вона просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує, наслідки відомі (а.с.27). Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення підготовчого розгляду повідомлявся, причин неявки у підготовче засідання повідомлено не було, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, викладене суд вважає за можливе провести підготовче засідання за відсутності сторін. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положенням ст..206 ЦПК України визначено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №188 10.10.2012 у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.14). [INFO] народився [PERSON] , про що 16.05.2013 складено відповідний актовий запис №299 у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.15). Батьками дитини записано: [PERSON] та [PERSON] . Нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ребровою І.С. зареєстровано в реєстрі за №253 та посвідчено заяву [PERSON] від 25.02.2014 про те, що він відмовляється та не заперечує проти позбавлення його від батьківських прав на його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не вважає себе батьком дитини (а.с.16). Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 05.12.2014 у справі №640/17113/14-ц позбавлено [PERSON] батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.17-18). Відповідності до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка,котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та виключення відомостей про нього з актового запису про народження [PERSON] . Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст..142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved