Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

27.11.2018 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач 18.03.2007 року отримав кредит у розмірі 2925,59 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчий відповідача з заяві. Позивач виконав умови договору. Однак, відповідач зі своєї сторони порушив умови договору та має прострочену заборгованість. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.01.2019 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.04.2019 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2019 року витребувані додаткові докази. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач подав клопотання про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 18.03.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № K2XRRX04880045, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2925,59 грн, строком з 18.03.2007 року по 18.03.2008 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 71,68 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 487,6 грн. в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися в такому порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 11 по 15 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 331,84 грн. для погашення заборгованості за кредитом, до складу якої входять заборгованість за кредитом, відсотки, комісія, а також інші витрати згідно з Умовами. Для виконання зобов`язань Банк відкриває Позичальнику рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі-Умов), при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. Відповідно до п. 5.3 Умов, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більше ніж на 30 днів він зобов`язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості. Відповідно до п. 5.4 Умов, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов`язання повинно бути виконано позичальником. Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 13 листопада 2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 116019,02 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 2925,60 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 59610,27 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 860,16 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 46622,08 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн та штраф (процентна складова) - 5500,91 грн. Разом з тим, відповідачем була подана заява про застосування позовної давності. Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За правилами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Як вбачається із розрахунку заборгованості АТ КБ «Приватбанк» за укладеним кредитним договором № K2XRRX04880045 від 18.03.2007 року станом на 04.10.2018 року відповідачем з 18.03.2007 року жодного разу не було здійснено платежів за кредитним договором. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Пунктом 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі-Умов) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові №6-16цс15 від 11 березня 2015 року. Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, позивач не зазначив причини пропущення строку позовної давності. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № K2XRRX04880045 від 18.03.2007 року сплинув строк позовної давності, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а саме три роки з моменту здійсненого відповідачем останнього платежу, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, ЦПК України,ст. 253, 256, 257, 261, 264, 266-267, 514, 526, 1054 ЦК України, суд,

Outcome: dismissed