Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

29.05.2014 року позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так. 30.07.2013 року позивач і відповідач уклали договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту за № АС/4279282 ( надалі договір страхування). За цим договором страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля ВАЗ 21154, д.н.з. [NUMBER]. 09.11.2013 р. біля 13 год. в с. Ізки Міжгірського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 21154, яким керував відповідач, і автомобіля марки «Фольцваген Транспортер», д.н.з. [NUMBER], що належить ПАТ КБ «Приватбанк». Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 09.11.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто визнано винним в порушенні вимог пунктів 2.9 «а», 10.1, 10.4 ПДР України, що стало причиною ДТП і привело до технічних пошкоджень автомобіля «Фольцваген Транспортер». 10.12.2013 року складено страховий акт № 43/13 і проведено розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 26 023 грн. 99 коп., що належать до виплати страхувальнику. Збиток розрахований відповідно до договору страхування і калькуляції № 7701 за звітом від 07.12.2013 року № 2029, наданим ТОВ «Солвіс» за експертизою та оцінкою по програмі «АУДАТЕСК» , яка використовується на більшості станціях технічного обслуговування. Позивач , зіславшись на норми законів «Про страхування» ( ст. 27) і «Про обов'язкове страхування» ( ст. 38- 1.1), ст. 993 ЦК України просить вказану в позові суму відшкодування в порядку регресу , посилаючись на те, що відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння . Представники позивача вимоги підтримали. Відповідач позов визнав частково, а позицію обґрунтував так. З участю відповідача і його представника, власника пошкодженого транспорту після події ДТП у листопаді 2013 р. оглянуто пошкоджений транспортний засіб «Фольцваген Транспортер» і в протоколах огляду зафіксовано пошкодження автомобіля (деталей), зафіксовано характер робіт по усуненню пошкоджень з описом які деталі підлягають заміні та ремонтно-відновлювальні роботи. Відповідач вважає, що виконавець цих робіт ТОВ « Форвард Автоцентер», якому позивач перерахував суму страхового відшкодування, зазначену в позові, безпідставно вніс в акт виконаних робіт вартість кузовних робіт у сумі 6068 грн. 17 коп. за 1 год. виконаних робіт і заміну підсилювача бампера в сумі 3038 грн. 40 коп., оскільки підсилювач бампера не потребував заміни, а вартість 1 год. кузовних робіт позивачем визначалась, за висновком експерта 180 грн. за год. Відповідач вважає, що сума позову підлягає зменшенню на вказані суми. Оцінивши позиції сторін, їх доводи, докази подані в справу, суд дійшов такого висновку, встановивши наступне. Сторони визнали і не оспорюють обставини ДТП, вину відповідача в спричиненні ушкоджень автомобілю «Фольцваген Транспортер», що зобов'язання сторін за обов'язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності відповідача як власника цього авто належить КБ «Приватбанк» та зобов'язання відповідача відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду в користь позивача. До визнаних обставин суд застосовує ст. 61 ч.1 ЦПК України, ст. 27 закону «Про страхування « і ст. 38-1.1 «а» закону «Про обов'язкове страхування». Предметом спору є розмір регресного відшкодування , тобто збитків, завданих відшкодуванням вартості ремонтно-відновлювальних робіт ушкодженого транспортного засобу. Страховим актом № 43/13 від 10.12.2013 р., складеного позивачем, визначено розрахунок суми страхового відшкодування, а саме: ліміт відповідальності в сумі - 50 тис. грн., розмір франшизи - 1000 грн., розмір збитку 27 023 грн. 99 коп., розмір страхової виплати 26 023 грн. 99 коп., можливість регресового позову до [PERSON] на цю ж суму , - з посиланням на акт № 2029 від 07.12.2013 р. Із змісту акту оцінювача № 2029 видно, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, визначалась експертом - оцінювачем перед ремонтом автомобіля з розрахунку ринкової вартості цього авто з урахуванням коефіцієнту значення фізичного зносу авто. При цьому оцінювач вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначив в сумі 3078 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів - у сумі 1809 грн. 66 коп., вартість складових, що підлягають заміні в сумі 22 136 грн. 33 коп. з посиланням на додаток № 2 до цього акту як підтверджувальний документ. На вимогу сторони відповідача та на вимогу суду позивач додаток № 2 до вказаного акту в справу не подав. Натомість позивач на ствердження і обґрунтування своїх вимог подав Акт виконаних робіт № Фо-К-3010436 від 19.03.2014 р., за яким підприємство ТОВ «« Форвард Автоцентер» на замовлення КБ «Приватбанк» виконало ремонт пошкодженого автомобіля протягом періоду з 14.11.2013 р. по 19.03.2014 року на загальну суму 26 340 грн. 77 коп. Позивач вказаному виконавцю згідно копій платіжних доручень за виконану роботу протягом січня - березня 2014 р. перерахував 26 023 грн. 99 коп. Суд вважає, що відповідач правомірно оспорює розмір відшкодування в частині фактичного завищення вартості відновлювального ремонту щодо кузовних робіт у сумі 6 068 грн. 17 коп. за 1 витрачену нормо годину і заміну підсилювача бампера вартістю 3038 грн. 40 коп., оскільки ці роботи і заміна вказаної запчастини суперечать доказам наданим позивачем, а саме, позивач в акті № 2029 посилається на вартість нормо години відновлювального ремонту в межах 180 грн./год. Натомість не подав підтвердження обгрунтованості оплати кузовних ремонтних робіт у сумі 6068 грн. 17 коп. саме з урахуванням зафіксованих пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП згідно первісного і додаткового протоколів огляду транспортного засобу. Позивач також не довів необхідність заміни підсилювача бампера. З приводу вказаного розміру вартості відновлювального ремонту, що оспорюється, позивач не подав суду додаток №2 до акту №2029. Ст. 993 ЦК України, передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на положення цієї норми закону, виходячи з обставин справи і аналізу поданих доказів, наведених вище, суд вважає, що регресному відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, вартість робіт, пов'язаних з ушкодженням транспортного засобу, а не вартість нових деталей та робіт, не пов'язаних з таким ушкодженням. Отже, суд застосовує ст. 993 ЦК України, з врахуванням доводів відповідача, тобто зменшує розмір регресного відшкодування до суми 17 234 грн. 20 коп. з такого розрахунку: 26 340 грн. 77 коп. (фактична вартість відновлювального ремонту за актом виконання № Фо-К-3010436 від 19.03.2014 р. ТОВ «Форвард Автоцентр», - 6068 грн. 17 коп. (вартість непідтверджених кузовних робіт зазначених у цьому Акті), - 3038 грн. 40 коп. (вартість необґрунтованої заміни нової запчастини підсилювача бампера). Судові витрати у виді судового збору підлягають поверненню позивачу за ставкою пропорційного до ціни задоволених позовних вимог згідно з ст. 88 ЦПК України, закону «Про судовий збір»., тобто в сумі 243 грн. 60 коп. Судові витрати у виді передоплати вартості експертизи, що оплачені позивачем у зв'язку з неможливістю проведення експертизи за повідомленням експерта та поданими відомостями , підлягають поверненню позивачу експертною установою.

Outcome: partial