Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

28 листопада 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка заповіла позивачу все її майно. Заповіт було посвідчено Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області та внесено до Реєстру нотаріальних дій №11 за 1995 рік та до Спадкового реєстру заповітів №37681044 від 20 червня 2014 року. [PERSON] вчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа, однак отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не має змоги з причини відсутності у нього документів, які підтверджували право власності на житловий будинок з господарськими будівлями що розташований по [ADDRESS]. Позивачу було відомо про наявність правовстановлюючих документів на вказану вище нерухомість, втім де вони поділись [PERSON] невідомо. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Викладені обставини дають підставу позивачу на визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтвердив обставини та доводи, які викладені вище при цьому наполягав на задоволенні заявлених вимог. У судове засідання представник відповідача Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області не з'явився. Надано суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Позов визнають повністю. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області [INFO] [PERSON] померла [INFO] (а.с.20), яка заповіла позивачу як своєму синові все її майно та будинок, що підтверджується заповітом посвідченого секретарем виконкому Райпільської сільської ради Васіною В.С. (а.с.19). У судовому засіданні достовірно встановлено та досліджено спадкодавцеві [PERSON] належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для особистого підсобного господарства 0,30 га, загальною площею 0,55 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Райпільської сільської ради народних депутатів [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації неможлива без перереєстрації права власності. Свідоцтво про право на спадщину є обов'язквим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Судом з'ясовано, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з причини ненадання позивачем правовстановлюючих документів підтверджуючих склад спадкового майна (а.с.35). В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Положенням статті 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано належність конкретного доказу, які підтверджують його вимоги, а також доведені ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved