Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

27 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому, після збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше як по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1\\4 частини заробітку(доходу) відповідача, до досягнення дитиною 3-х річного віку, посилаючись на те, що вона є матірю, а відповідач батьком малолітнього [PERSON], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, вони перебувають у шлюбі, однак разом не проживають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказав, що погоджується сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини заробітку, однак не погоджується сплачувати аліменти на дружину. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] матірю, малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії I-ЕЛ № 158326 від 23.09.2014, виданим відділом РАЦС Куликівського РУЮ в Чернігівській області(а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ №077182 від 29.08.2013, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куликівського РУЮ позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2013 року(а.с.3). Сторони сумісно не проживають. Відповідно до довідки виконавчого комітету Куликівської селищної ради Чернігівської області № 224 від 27.01.2016(а.с.5), [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, є працездатною особою, працездатного віку. Відповідно до рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 25.08.2011 відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач є працездатною особою, яка працює та отримує регулярний дохід, тому враховуючи положення ч.4 ст.84 СК України, щодо наявності у дружини, з якою проживає дитина, права на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, ненадання відповідачем доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial