overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 2032 грн. 73 коп. Ухвалою суду від 01 листопада 2013 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» виконує постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS], що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Споживачем теплової енергії у вищевказаній квартирі є відповідач [PERSON] Відповідно договору №088019 від 01 листопада 2005 року, споживач зобов'язується своєчасно проводити оплату за опалення та гаряче водопостачання в строк до 10 числа наступного за розрахунковим місяця за фактично спожиту теплову енергію згідно рахунків позивача. Згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 01.11.2012 року по 30.07.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем за теплову енергію складає 2032 грн.73 коп., з них:борг за спожиту теплоенергію-1994 грн. 24 коп.,сума з урахуванням індексу інфляції - 3 грн. 16 коп., 3 % річних - 35 грн. 33 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198, споживач зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 509,526 ЦК України, ст.19, 24 ЗУ «Про теплопостачання», суд дійшов висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, з відповідача слід стягнути суму боргу за теплову енергію у розмірі 2032 грн. 73 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 12 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з січня 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 12 листопада 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з січня 2013 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 19.09.2009 року. Від спільного проживання у подружжя є донька [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем, також просить суд змінити її прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, який розривається. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 листопада 1995 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 листопада 1995 року, актовий запис № 2483 (а/с 3). Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON] залишилися спадщина - земельна частка (пай), однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що вона пропустила термін подання заяви про прийняття спадщини. Строк на її прийняття пропустила з поважних причин, через необізнаність з законодавством, вважала, що оскільки мала заповіт, то прийняла спадщину методом фактичного вступу у володіння спадковим майном. Просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що строк пропустила в зв'язку з хворобою і пізнішим похованням свекра, просить позов задовольнити. Інші особи на спадщину не претендують. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Сільська рада не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Постановою завідувача Локачинської держнотконтори від 24 січня 2014 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що у встановлений строк вона не подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину в зв'язку з тим, що пропустила строк для її прийняття. Інших осіб, які б претендували на спадщину немає. Враховуючи, що причини пропуску строку прийняття спадщини, які вказала позивач, є поважними, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернулася із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 1996 року, від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Разом з чим зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, починаючи з грудня 2013 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися та подружжя припинили проживати разом. Позивач не вбачає можливим будь-яке подальше збереження шлюбу. У зв'язку з чим, позивач просила суд розірвати шлюб між подружжям. У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 12 грудня 1996 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Галузійській сільській раді Маневицького району Волинської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 7 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище відповідача [PERSON]. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 5,6). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

28 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 29 серпня 2007 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 26 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні. В обґрунтування позову вказує на те, що подружні відносини між нею та відповідачем [PERSON] припинені шість місяців тому назад. Основною причиною розпаду сім'ї є значне погіршення стосунків між нею та відповідачем, постійні суперечки між ними, непорозуміння та втрата поваги один до одного, в даний час відповідач [PERSON] проживає у господарстві своїх батьків в [ADDRESS], у кожного з них своє особисте життя, тому позивач вважає, що їхній шлюб набув формального характеру. Строку на примирення просить не надавати, оскільки воно є неможливим. Спору про поділ майна та місце проживання дитини немає. Після реєстрації розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 29.08.2007 року уклали шлюб(а.с.4). Від шлюбу є дитина, [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть на протязі останніх шести місяців, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

28 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в фактичних шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON],, від яких мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

28 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн., починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона з відповідачем перебувала у фактично шлюбних відносинах. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, однак відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах. Внаслідок яких у них народився син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого, батьками зазначені сторони. Відповідно до довідки виконавчого комітету Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 8 січня 2014 року № 3, дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться у неї на утриманні. Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 28 січня 2014 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

28 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з листопада 2012 року , від сумісного життя з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у шлюбі з 10.11.2012 року , зареєстрованому Центрально- Міським РАЦС м. Кривого Рогу , актовий запис № 795 . Від сумісного життя вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

28 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину зазначивши ,що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з січня 2002 року , який було розірвано 02.09.2010 року. Від сумісного життя з відповідачем має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача щомісяця , починаючи з 28.01.2014 року до повноліття дитини . Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебували у шлюбі з січня 2002 року , рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2010 року шлюб між ними було розірвано . Від сумісного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 4 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє. Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved