Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 31 липня 1976 року виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис №17. Позивач [PERSON] вказав, що за час сумісного проживання сторони мають двох повнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що подружжя не зійшлися характерами, на ґрунті чого почали виникати сварки. Намагання та зусилля зберегти сім'ю ні до чого не привели. Подружжя останні сім років проживає окремо одне від одного. За таких обставин [PERSON] вимушений звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити його інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву з проханням слухати справу без його участі. Крім того, позивач у заяві вказав про те, що він підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві (а.с.15,16). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце його проведення повідомлялась належним чином, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила (а.с.17). За письмової згоди позивача [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] укладено 31 липня 1976 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №17 (а.с.3-9). Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися, подружжя не зійшлося характерами, намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю, спільного господарства не ведуть, тривалий час (більше семи років) проживають окремо. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Під час розгляду справи позивач [PERSON] не виявив бажання зберегти подружні відносини з відповідачем (а.с.16). Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, під час розгляду справи не порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]». Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушено.

Outcome: approved