Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

27.02.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від АТ «Кредобанк» до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 153\~523,85 грн. боргу по Договору про надання споживчого кредиту № 1435642896702296 від 24.02.2014 року, а також судові витрати в розмірі 2\~302,86 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 1\~051,00 грн. судового позову за подачу заяви про забезпечення позову. В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.08.2018 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) проведених відповідно до статей 6, 512, 627 Цивільного кодексу та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» та Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», змінено назву на Акціонерне товариство «Кредобанк», уклали договір про відступлення прав вимоги. Згідно Договору відступлення позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі та визначених сторонами і договором, зокрема і до [PERSON] , що підтверджується витягом з Додатку до Договору про відступлення прав вимог від 10.08.2018 року. В дотримання п. 3 Договору відступлення позивач надіслав повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, зокрема і відповідача, від 13 серпня 2018 року за № 20-34025-4662/18, яким повідомив про відступлення прав вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору про надання споживчого кредиту № 1435642896702296 від 24.02.2014 з усіма наступними змінами та доповненнями. Згідно кредитного договору укладеного 24.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Фдобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», яким на положеннях та умовах встановлених Кредитним договором надано позичальнику кредит. За користування яким відповідач зобов`язався сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених кредитним договором та комісії згідно Загальних умов кредитування. Кошти видано шляхом перерахування на рахунок позичальника. Кредитором зобов`язання щодо видачі коштів виконав в повному розмірі. Однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором, щодо повернення коштів та здійснення оплати за їх користування, визначені кредитним договором з усіма наступними змінами та доповненнями не виконав. Внаслідок чого станом на 13.02.2020 року існує заборгованість 153\~523,85 грн., з яких: 38\~651,35 грн. - неповернута сума кредиту, 114\~872,50 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами. Тому позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» вищезазначену заборгованість за кредитним договором. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю [PERSON] . Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 25.05.2020 року, після отримання судом відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі\~ за вказаним позовом. На підставі розпорядження кервіника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 10.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 19.02.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 02.09.2020 року до канцелярії суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву, в якій він просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що строк останнього платежу за договором настав 23.02.2017 року, а позовна заява надійшла до суду 27.02.2020 року. Поряд з цим, строк позовної давності для стягнення заборгованості за вищезазначеним договором сплив 24.02.2020 року. Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення позову до суду щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1435642896702296 від 24.02.2014 року. Своєю позовною заявою позивач, зокрема, просить стягнути з відповідача відсотки за кредитом у сумі 114\~872,50 грн., з яких 76\~794,74 грн. нараховано до 27.02.2017 року, а 38\~007,86 грн. нараховано після спливу терміну користування кредитом (після 23.02.2017 року). Таким чином, зазначена вимога є безпідставною. Відповідач зазначає, що згідно договору йому надано 48\~443,35 грн. кредиту, проте він використав лише 38\~651,35 грн. З розрахунку заборгованості незрозуміло з яких підстав саме 28.05.2014 року суму тіла кредиту перенесено на прострочку у повному обсязі. Відтак наявний розрахунок заборгованості за Договором не може бути належним, достовірним, достатнім доказом у даній справі. У зв`язку з викладеним відповідач вважає, позивачем не обґрунтовано та не доведено факт прострочення виконання основного зобов`язання за Договором у повному обсязі станом на 28.05.2014 року. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.02.2014 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1435642896702296, відповідно до умов підпунктів 1.1 - 1.4 пункту 1 якого позичальник отримав кредит в розмірі 48\~443,35 грн. з кінцевим терміном погашення до 23.02.2017 та сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 36,6000 процентів річних, а в разі виникнення простроченої заборгованості 66,6 процентів річних. Пунктом 1.5 кредитного договору сторони встановили, що страховий платіж складає 6\~103,86 грн. Детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, сторони обумовити в додатку 1 до договір про надання споживчого кредиту, що підтверджується підписом відповідача. При укладенні кредитного договору відповідач був під підпис ознайомлений також з пам`яткою при погашенні кредиту та тарифами по міжнародним платіжним карткам Visa International та MasterCard Worldwide фізичних осіб за банківським продуктом «Кредитна картка». Факт отримання платіжної картки [NUMBER] [PERSON] підтверджується розпискою від 21.02.2014 року. Договором про відступлення прав вимоги від 10.08.2018 та витягом з додатку № 1 до цього договору позивач підтвердив набуття права вимоги від ПАТ «Фідобанк» по кредитному договору № 1435642896702296 від 24.02.2014 року, позичальником за яким є [PERSON] на загальну суму 115\~446,09 грн., яка складається з 38\~651,35 грн. заборгованості по основним зобов`язанням та 76\~794,74 заборгованості по процентам. Про відступлення права вимоги за договором 13.08.2018 позивач на адресу відповідача направив відповідне повідомлення з вимогою погасити заборгованість. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за підрахунками позивача, в зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] виникла заборгованість станом на 13.02.2020 року в розмірі 153\~523,85 грн., що складається з наступного: 38 651,35 грн. - неповернута сума кредиту, 114 872,50 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами. Вирішуючи спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поряд з цим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що копією договору, що підписаний сторонами, визначено остаточний термін повернення кредиту 23.02.2017 року, а позивач направив вищезазначений позов до суду 20.02.2020 року, що підтверджується відміткою Укрпошти на конверті, який наявний в матеріалах справи (а.с.30). За таких обставин, позивачем АТ «Кредобанк» не пропущено строк позовної давності, а отже суд не бере до уваги твердження відповідача, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення позову до суду щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1435642896702296 від 24.02.2014 року. Так як відповідач не виконав зобов`язання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту в розмірі 38\~651,35 грню підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованих та не сплачених відсотків за користування коштами, то суд дійшов наступного. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.18), позивач вважає, що станом на 13.02.2020 року заборгованість відповідача за відсотками складає 114\~872,50 грн. Поряд з цим, сторонами вищезазначеного кредитного договору було погоджено строк його дії, а саме до 23.02.2017 року Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З копії розрахунку заборгованості (а.с.18) вбачається, що станом на 23.02.2017 року розмір нарахованих відсотків на поточну заборгованість становив 76\~794,74 грн. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 76\~794,74 грн. нарахованих відсотків на поточну суму заборгованості за період з 24.02.2014 року по 23.02.2017 року (в межах строку дії договору). Таким чином, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 114\~782,50 грн., з яких: 38 651,35 грн. - неповернута сума кредиту, 76\~794,74 грн. - нараховані та не сплачені відсотки за користування коштами. Поряд з цим, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2\~302,86 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 1\~721,74 грн. (114\~782,50 грн. : 153\~523,85 грн. х 2\~302,86 грн.).

Outcome: partial