Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

28 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року було відкрите провадження у справі. 28 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. 19 лютого 2019 року ухвалою суду було закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. На обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що з 22 жовтня 2016 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] . З лютого 2017 року вона та відповідач почали проживати окремо. [INFO] року вона народила дитину [PERSON] , батьком якого є відповідач [PERSON] . Позивач зазначила, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Після народження дитини відповідач надавав допомогу на утримання дитини, але не регулярно, а 17.01.2018 року звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства, з зазначеного часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходів) але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.01.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали заяву у повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, зазначили, що [PERSON] не заперечує свого обов`язку утримувати дитину, згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходів) але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. Суд, заслухавши промови учасників, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2016 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції і Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 311, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що сторони припинили сімейні відносини ще до народження дитини - з лютого 2017 року, після припинення сімейних відносин між сторонами, дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Статтею 181 СК України визначено, що 1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до приписів статті 182 СК України, 1. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. На підставі статті 183 СК України, 1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Як зазначалося вище, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно посилань відповідача, він не працює офіційно, має тимчасові доходи близько 8\~000,00 грн. на місяць. Оскільки позивачем не надано доказів сум заробітку (доходу) відповідача, суд позбавлений можливості визначити, чи має відповідач достатній заробіток (дохід). В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частина 2 статті 191 СК України передбачає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Судом встановлено, що підтверджується позивачем та відповідачем, що після народження дитини відповідач з своєї ініціативи надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, припинив сплачувати аліменти у січні 2018 року, але позивач [PERSON] \~не зверталася\~до [PERSON] \~з питанням\~надання матеріальної\~допомоги на\~утримання дитини.\~ \~ Оскільки позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час у відповідності до приписів ч.2 ст. 191 СК України, та аліменти повинні бути стягнуті від дня пред`явлення позову з 28 вересня 2018 року. В зв`язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial