Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

28 серпня 2015 року до Слов'янського міськрайнного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, орган опіки та піклування виконкому Малинівської сільської ради Слов'янського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона є опікуном та бабусею [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно цієї дитини. Відповідач є батьком дитини, однак її життям не цікавиться, вихованням не займається, до дитини не приходить, батьківських обов'язків щодо дитини не виконує. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] та стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав нотаріально завірену заяву, в якій вказав, що відмовляється від утримання дитини [PERSON] Представник третьої особи, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, в судове засідання не явився, однак до суду надано лист про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи, орган опіки та піклування виконкому Малинівської сільської ради Слов'янського району Донецької області орган опіки та піклування виконкому Малинівської сільської ради Слов'янського району Донецької області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження дитини, вбачається, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Мати, [PERSON], рішенням Слов'янського суду Донецької області позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON] (а.с. 11-12). Рішенням Слов'янського суду Донецької області від 07.05.2015 року, [PERSON] призначено опікуном над її малолітньою онукою [PERSON], [INFO]. З висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про позбавлення батьківських прав № 29/01-1242 від 10.11.2015 року, вбачається, що орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], оскільки батько не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не несе матеріальних витрат на утримання, лікування і розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не навідує її за місцем проживання. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свободи інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги те, що відповідач не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не несе матеріальних витрат на утримання, лікування і розвиток своєї дитини, не спілкується з дитиною, не навідує її за місцем проживання, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Також, приймаючи до уваги те, що ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на юридичну допомогу в розмірі 600 грн., не підлягають задоволенню, оскільки крім квитанції, про вартість таких послуг, позивачем не надано розрахунку, з якого вбачається скільки часу адвокат затратив на проведення дослідження документів та складання позовної заяви. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені ( а.с.2). На підставі викладеного та

Outcome: partial