Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

27.07.2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей та молоді м. Івано-Франківськ та Розівської районної державної адміністрації Запорізької області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. До початку розгляду справи по суті, позивач змінила свої позовні вимоги і просила розглядати позовну вимогу до [PERSON] лише про розірвання шлюбу, в обґрунтування чого зазначала наступне. 17.08.1996 року Виконавчим комітетом Октябрської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, під актовим записом № 7, вона зареєструвала шлюб із [PERSON] Від шлюбу вони спільних дітей не мають. Водночас мають прийомних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], місце проживання яких, на даний час у встановленому законом порядку, визначено з нею. Шлюбні відносини із відповідачем припинені з липня 2017 року, та з цього часу вони почали проживати окремо, подальше сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки позивач має намір створити нову сімю. З огляду на вказане, [PERSON] просила розірвати укладений між нею та [PERSON], шлюб, зареєстрований 17.08.1996 року Виконавчим комітетом Октябрської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, під актовим записом № 7, а також стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання [PERSON] не зявилась, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, при цьому заперечувала проти надання строку для примирення (а.с. 58). Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляд справи проведено у відсутність позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу із [PERSON], повідомивши, що з липня 2017 року шлюбні стосунки між ними припинено. При цьому, від свого клопотання про примирення відмовився, а також зазначив, що спір про місце проживання прийомних дітей між ними на даний час відсутній. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно зі змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.08.1996 року Виконавчим комітетом Октябрської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, під актовим записом № 7 (а.с. 3). Від шлюбу спільних дітей не мають, але мають прийомних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Водночас, виходячи з розпоряджень голови Розівської районної державної адміністрації Запорізької області від 06.09.2017 року № 339, № 338, від 29.09.2017 року № 379, додаткової угоди від 05.09.2017 року до договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сімї № 3 від 18.10.2007 року, додаткової угоди від 05.09.2017 року до договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сімї № 1 від 16.02.2009 року, місця проживання прийомних дітей визначено із позивачем (а.с. 61-66). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з липня 2017 року. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, та заперечували проти надання строку для примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Гришечко». Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України, передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в розмірі 640 грн. Водночас, оскільки позивачем було зменшено позовні вимоги, а клопотання про повернення судового збору не подано, суд вважає необхідним розяснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», при зменшенні розміру позовних вимог, сплачена сума судового збору повертається на підставі ухвали суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Outcome: approved