Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

28 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона на підставі договору дарування від 18 липня 2000 року є власником квартири [ADDRESS] . Позивач зазначила, що у квартирі було зареєстровано її сина [PERSON] , який є відповідачем у справі та який фактично з 2014 року у ній не проживає, житловим приміщенням не користується. Позивач зазначила в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач посилалась також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 13-14). Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Представник третьої особи - Відділу обліку та реєстрації громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20) Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 18 липня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Яковлевою І. М., зареєстрованим в реєстрі за № 1-1557, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 6). Відповідно до Розпорядження виконуючого обов`язки голови Новомосковської міської ради Дніпропетровської області секретаря С. Г. Горошка № 61-р від 19 лютого 2016 року, вулицю Червоноармійську в м. Новомосковськ перейменовано на вулицю Калнишевського. За адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та її син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 721 від 26 лютого 2019 року, наданою суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 746 від 17 квітня 2019 року, наданою на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 14 жовтня 2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] у квартирі з 2014 року не проживає, житловим приміщенням не користуються, що підтверджується актом № 728 від 26 лютого 2019 року, складеним головним спеціалістом відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Ткаля І. А. в присутності сусідів (а.с. 8). На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України він може бути визнаний таким, що втратив право користування спірним житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 768,40 грн. В зв`язку з вищенаведеним,

Outcome: approved