overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

28 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 2002 року перебувала з відповідачем в цивільному шлюбі, який у відділі РАЦС не реєстрували. За час спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її позивача, утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від його заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 3). Відповідач працює на постійній основі в Акціонерній компанії «Харківобленерго» на посаді начальника СВС та отримує дохід у вигляді заробітної плати. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Оскільки відповідач має постійне місце роботи та регулярний постійний дохід у вигляді встановленої заробітної плати, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше мінімального розміру встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

28 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.08.2015 р. у Шевченківському відділі РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 417. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачем у них не склалося, після реєстрації шлюбу у них почались непорозуміння та сварки, відносини між ними зіпсувались. Відповідач відноситься до неї зневажливо, постійно принижує її та неодноразово наносив тілесні ушкодження, на даний час ведення між ними спільного господарства припинено, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 12.08.2015 р. у Шевченківському відділі РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 417 (а.с.3). Від спільного шлюбу у них дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільного господарства. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу відновити дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

28 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, де зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 липня 2012 року та мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], (а.с.6,7), дитина проживає з матірю (а.с.8) Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за рішенням суду. Згідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач бажає одержувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

28 грудня 2015 року, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначає, що вона є дочкою [PERSON], який помер 19.07.2015 року, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна. Для отримання спадкового майна заявниці необхідно підтвердити факт родинних відносин, оскільки в правовстановлюючих документах, які в неї є, не можна довести родинний звязок в нотаріальній конторі при отриманні свідоцтва про прийняття спадщини. Тому, заявниця просить суд, встановити факт родинних відносин з батьком [PERSON]. В судове засідання заявниця не зявилася, але спрямувала до суду заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі та на заявлених вимогах наполягала. Заінтересована особа - представник Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в суд не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з заявленими вимогами погодився у повному обсязі. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду за їх відсутності. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши чинне законодавство вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно із свідоцтва про народження заявниці, матірю заявниці є [PERSON]. (а.с. 8) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 252202 від 19.07.1975 року, [PERSON] та [PERSON] є чоловіком та жінкою (а.с. 12). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] і заявницею стверджується співпадінням зазначення їх родових прізвищ, які відображені в наданих суду документах та тим, що за життя померлий і заявниця підтримували родинні стосунки, та взаємовідносини між ними були як батька та доньки. Також факт родинних відносин між померлим [PERSON] і заявницею підтверджується заповітом, складеним [PERSON] на користь заявниці, в якому [PERSON] вказав заявницю як донька. Заявниця [PERSON] являється спадкоємцем після смерті батька [PERSON]\~\~і юридично оформити спадщину за законом у неї немає можливості, оскільки у заявниці документи не містять достатніх відомостей про факт її родинних відносин з батьком. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно для юридичного оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву [PERSON], про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. Встановити факт родинних відносин: батько-донька, між померлим [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

28 грудня 2015 року в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Луги,1 в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання представник відповідача Бариської сільської ради Бучацького району Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 28 грудня 2015 року в с.Бариш Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві приватної власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась за законом; Позивач [PERSON] син спадкодавця є спадкоємцем за законом першої черги, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину; Окрім позивача, осіб, які одержували б право на спадкування за законом, не має. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

28 грудня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва винесено рішення, на підставі якого заяву [PERSON] про встановлення факту було задоволено. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили. До суду звернулася представник заявника з заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, зазначивши, що суд не зазначив місце народження дитини, як про це вказував у прохальній частині своєї заяви. Сторони у судове засідання на розгляд заяви про постановлення додаткового рішення не з'явились, про день та час розгляду заяви повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді заяви про постановлення додаткового рішення не є обов'язковою, суд розглядає заяву за відсутності сторін. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що по даній справі необхідно постановити додаткове рішення та вказати місценародження сина заявника - м. Севастополь АР Крим, так як відсутність даної інформації унеможливлює реєстрацію дитини у відділах ДРАЦС. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо: 1.стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2.суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3.суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4.судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки, при винесенні судового рішення судом не було вирішено питання з прохальної частини щодо вказання місця народження дитини, а саме - м. Севастополь АР Крим, а тому суд вважає, що по даній справі повинно бути постановлено додаткове рішення, яким доповнено судове рішення, шляхом внесення інформації - а саме встановити факт народження дитини - хлопчика [PERSON], [INFO], місце народження - м. Севастополь, АР Крим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

28 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 23/28. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.12.2015р. о 15 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.12.2015р. о 15 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, недовірлива, настрій знижено. Мислення дезорганізоване, паралогічне, різнопланове. Дисимілює свої переживання [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

28 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калінова, 65/112. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.12.2015р. о 00 год. 14 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.12.2015р. о 00 год. 14 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Власенкова лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному контакту не доступна, агресивна, мислення розірване, критики не має. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

28 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Корнійчука, 2/15. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.12.2015р. о 11 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.12.2015р. о 11 год. 29 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, недовірлива, негативістична, настрій знижено, емоційно неадекватна. На запитання відповідає не по суті. Мислення дезорганізоване, розірване. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.04.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Внаслідок порушення графіку сплати коштів станом на 26.11.2015 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитними зобов'язаннями на загальну суму 35 381,74 грн., що складається з заборгованості за кредитом 10 339,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 21 130,98 грн., заборгованості за пенею та комісією 1750,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 661,03 грн. Так як відповідач не бажає у добровільному порядку сплатити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.04.2013 року на загальну суму 35 381,74 грн., а також судові витрати, сплачені у вигляді судового збору, у сумі 1 218,00 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved