Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

28.02.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень, просила стягнути на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частки від доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 143472 грн., 508,33 дол. США, 3703,52 євро на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття, що викликані особливими обставинами. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволені позову відмовити. Судом встановлено, що 28 листопада 2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, про що було видано Свідоцтво (серія [NUMBER] ) та здійснено запис у книзі реєстрації актів про одруження №1243. У шлюбі у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] свідоцтво (серія [NUMBER] ) видане Київським районним у м. Одесі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 40 в Книзі реєстрації народжень. Донька є неповнолітньою, знаходиться на утриманні та проживає з позивачем. 09 квітня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджує свідоцтвом про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] ). Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частини 1\~статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень статті\~183,\~184 СК України. Згідно з частиною 1\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі\~статті 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, виходячи з приписів\~статей 181-183 СК України, з врахуванням щомісячного доходу [PERSON] , суд дійшов висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача має бути визначений у частці від заробітку (доходу), а саме - 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо частини позовних вимог про стягнення з\~\~відповідача додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення виходячи з наступного. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~\~ Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. На підтвердження додаткових витрат на дитину позивачем надано копії чеків. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Згідно ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Всього додаткові витрати складають 286944 грн., 1016,67 дол. США, 7407, з яких 1/2 частина становить 143472 грн., 508,33 дол. США, 3703,52 євро. Проте суд зазначає, що позивачем не надано докази можливості нести відповідачем вказані додаткові витрати у такому розмірі, та не надано доказів того, що позивачкою узгоджувались вказані витрати з відповідачем. Суд враховує, надані позивачем докази сплати додаткових витрат на дитину, проте виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення додаткових витрат з [PERSON] на користь позивача 20000 грн., оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати інтересам всіх сторін, а розмір додаткових витрат в сумі 143472 грн., 508,33 дол. США, 3703,52 євро з врахуванням фактичних обставин справи на думку суду є завищеним Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial