overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

27 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до повноліття дитини. Сторони у судове засідання не зявилися, відповідач подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі, передбаченому законодавством України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 березня 2016 року (а/с 5). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 6). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, обовязок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

27 червня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 16 серпня 2014 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку із цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився у звязку з проходженням військової служби (копія посвідчення військовослужбовця серії УБД № 088793), проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб між ним та позивачем по справі (а.с.18). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши позивача вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 53, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 266425 від 08.09.2015 року, виданим повторно (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 376775 від 09.09.2014 року в матеріалах справи (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю і після розлучення залишаться проживати з нею (позивачем по справі). Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери, погляди на життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

27 червня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2008 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов. Відповідач до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 18.09.2008 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 6). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від вересня 2014 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

27 червня 2017 року позивач предявила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 19 лютого 1981 року у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис №413. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у них є троє дітей, одна з яких неповнолітня - доньки Юліана, [INFO] Відносини з відповідачем не склались. Вони проживають окремо. Вони припинили спілкування, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Вказав, що зберегти сімю не є можливим. Просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

27 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 06.06.2017р. відповідач заборгував 21219,51 грн. основного боргу за кредитним договором від 03.11.2014р., 9305,30 грн. процентів за користування кредитом, 17388,04 грн. заборгованості по пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2395,64 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 03.11.2014р. між сторонами було укладено кредитний договір (а. с. 6), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 5500 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 06.06.2017р. заборгував 21219,51 грн. основного боргу, 9305,30 грн. процентів за користування кредитом, 17388,04 грн. заборгованості по пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2395,64 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 06.06.2017р. заборгував Банку 21219,51 грн. основного боргу за кредитним договором від 03.11.2014р., 9305,30 грн. процентів за користування кредитом, 17388,04 грн. заборгованості по пені, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2395,64 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

27 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що його рідний брат [PERSON], [INFO], страждає на психічне захворювання, він не розуміє значення своїх дій, не може себе контролювати та керувати своїми діями, потребує постійного догляду. Посилаючись на викладене, просив визнати недієздатним його брата [PERSON] У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги та просив встановити над його братом [PERSON] опіку та призначити його опікуном брата. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. [PERSON], народився 05 січня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії ІV № 396860 та копією паспорта серії ЕН № 379847 (а.с. 13, 4). [PERSON], народився 20 січня 1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-ЕД № 260051 та копією паспорта серії ЕН № 558721 (а.с. 14, 7) Таким чином, судом встановлено, що заявник є рідним братом [PERSON] Як вбачається з копії довідки до акту МСЕК сер 2-20 СМ № 0014811 від 22 січня 2009 року [PERSON] є інвалідом дитинства І групи безстроково та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 290 від 31 жовтня 2018 року, [PERSON], [INFO] страждає на вроджене недоумство, помірну розумову відсталість з емоційно-вольовою лабільністю. За психічним станом [PERSON] не може розуміти характер своїх дій та керувати ними. Як вбачається з подання опікунської ради\~при виконавчому\~комітеті Очаківської\~міської ради\~з питань\~захисту прав\~повнолітніх осіб,\~які за\~станом здоровя\~не можуть\~самостійно здійснювати\~свої права\~та виконувати\~обовязки від 05 липня 2018 року комісія вважає доцільним визнати недієздатним [PERSON] та призначити заявника [PERSON] опікуном над повнолітньою особою, його братом [PERSON] у разі визнання його недієздатним. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення йому опікуна, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

27\~червня 2018\~року [PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 лютого 1988 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Нормальні подружні стосунки між ними не склалися. В них різні погляди на життя, сімейні обовязки. Між ним та відповідачем відсутні почуття взаємної любові. Проживають більше десяти років окремо, неповнолітніх дітей не мають. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву від 24.10.2018 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 24.10.2018 року, в якій позовні вимоги, визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 19\~лютого 1988\~року між\~відповідачем [PERSON]\~та позивачем\~[PERSON]\~було зареєстровано\~шлюбРівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Рівненської, актовий запис № 210, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 травня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини\~у своїй\~сукупності дають\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог про\~розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

27\~червня \~2018\~року [PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.04.2009 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Нормальні подружні стосунки між ними не склалися. Не зійшлися з дружиною характерами, втрачене почуття любові, шлюб існує формально. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.Діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідачка не піклується про матеріальний і моральний стан сім»ї. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву від 30.08.2018 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 30.08.2018 року, в якій позовні вимоги, визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу за її відсутності , мсіце проживання дітей визначити з позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 24\~квітня 2009\~ року\~між відповідачем\~[PERSON]С.(\~Демян)\~та позивачем\~[PERSON]\~було зареєстровано\~шлюбвідділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції, актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24.04.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнала позов, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини\~у своїй\~сукупності дають\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог про\~розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

27 червня 2018 року [PERSON] звернувся з позовною заявою\~ до [PERSON] яким просив розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. 17 липня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загально позовного провадження. 21 вересня 2018 року Ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Від сторін\~ надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.11.2007 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved