Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

27.09.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011р., від якого у них народився син [PERSON], [INFO] Зазначає, що спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки не зійшлись характерами та поглядами на життя. З огляду на ці обставини у сімї постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного. Стверджує, що примирення та подальше спільне життя як подружжя між ними є неможливим. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вказує, що відповідач матеріально сину не допомагає, коштів на його утримання не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Покликається на те, що відповідач неналежно ставиться до свого обовязку по вихованню дитини, не слідкує за її станом здоровя та не цікавиться її розвитком, а тому з огляду на вищенаведені обставини просить суд, ухвалити рішення яким розірвати шлюб між нею (позивачкою) та відповідачем; стягувати з відповідача на її (позивачки) користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання дитини [PERSON], 2014р.н. з нею (позивачкою) за її місцем проживання, що за адресою: м.Мостиська, вул.Міцкевича, 7 Львівської області. Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не зявився, а подав заяву в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мостиської РДА [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] з позивачкою [PERSON] Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що 26.11.2011 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області за актовим записом №76. Від даного шлюбу в сторін син [PERSON], [INFO] Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим предявлений позов у цій частині підлягає до задоволення. Слід також зазначити те, що син [PERSON], 2014р.н. перебуває на утриманні позивачки, бо відповідач ухиляється від його утримання. Відповідач [PERSON] отримує мінливий та нерегулярний дохід. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін та майновий стан відповідача, зокрема те, що такий має мінливий і нерегулярний заробіток, є працездатним та за своїм станом здоровя може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу та отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, такий не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи інших членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а тому вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини сина [PERSON], 28.01.2014р.н. у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, як вважає суд, слід звернути до негайного виконання. Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини сторін сина [PERSON], [INFO], то судом встановлено, що на даний час малолітня дитина проживає разом з матірю позивачкою [PERSON] за адресою: м.Мостиська, вул. Міцкевича, 7 Львівської області. Статтями 155, 157 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обовязків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, а також враховуючи те, що позивачка є матірю дитини [PERSON], [INFO], така мешкає в належних для проживання та виховання дитини умовах, наполягає на реалізації свого права доглядати та піклуватись дитини, має можливість та бажання займатись її вихованням, про що свідчить даний позов до суду, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами слід визначити з матірю позивачкою [PERSON] Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Визначаючи місце проживання малолітньої дитини [PERSON], 2014р.н. з матірю, позивачкою по справі, суд не позбавляє батька, відповідача по справі, права та можливості особистого спілкування з дитиною, обовязку брати участь у її вихованні. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи думку позивачки та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551, 20 грн., а в користь позивачки з відповідача понесений нею судовий збір в розмірі 1102, 40 грн. (551,20+551,20) На підставі наведеного,

Outcome: approved