overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

27 квітня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав (а.с. 37). Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення а.с. 41) відповідач не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Зясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 12.08.2014р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту № б/н, за яким відповідачу був наданий кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 11260.36 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідач станом на 31.03.2017р. заборгував ПАТ КБ «Приватбанк» 11260.36 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 16.09.2015 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивача через канцелярію суду подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та участі позивача й задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання, в якому просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити та просила строк на примирення не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 16.09.2015 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 27.04.2017 року, серія І-БВ № 161340, актовий запис № 1920. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 291562 . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 січня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №36. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинені з квітня 2017 року в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного, не зважаючи на те, що з відповідачем проживають за однією адресою спільне господарство не ведеться. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилась, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, в наданій до суду письмовій заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що подружні стосунки сторони фактично припинили в квітні 2017 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 10.03.2016 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду телеграму, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, строк на примирення просив не надавати та вказав, що спільно господарство не ведуть. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 10.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія 1-БВ № 146412, актовий запис № 317. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дочки, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка [PERSON] продовжує навчання за денній формі навчання в Житомирському національному агроекологічного університету та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який не надає матеріальної допомоги на її утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала із підстав зазначених в ньому та просить стягнути аліменти в розмірі 30 відсотків заробітку відповідача на час навчання повнолітньої дочки. Відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 12 квітня 1999 року в с.Ліщин, Житомирського району Житомирської області в свідоцтві про народження якої в графі «батьки» записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки від 13 квітня 2017 року №07-256 [PERSON] дійсно навчається в Житомирському національному агроекологічному університеті за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» технологічного факультету на денній формі навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2010 року (а.с.5). Згідно ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Оцінивши надані докази на умовах змагальності і в межах заявлених позовних вимог, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дочки [PERSON], оскільки вона продовжує навчання після досягнення повноліття, не досягла 23 річного віку та потребує матеріальної допомоги та при ухваленні рішення, суд враховує матеріальне становище відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є спадкоємцем майна за заповітом, що належало на праві власності його матері [PERSON], яка 07.03.2007 року померла. Шестимісячний строк на прийняття спадщини пропущений, оскільки вважав, що прийняв спадщину, так як користувався земельними ділянками. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном на один місяць. В судове засідання позивач не зявився, подано до суду заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подано до суду заяву, у якій просить справу слухати у відсутності представника. Таким чином, справа розглядається за відсутності сторін. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 07.03.2007 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3). З свідоцтва про народження позивача вбачається, що матірю останнього є [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради № 1416 від 23.12.2016 року заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради посвідчувався 12.05.2006 року Р№ 8, спадкодавець до дня смерті проживала в [INFO] разом з чоловіком [PERSON], який є спадкоємцем за законом, спадкоємцем за заповітом є син [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна частка (пай) (а.с.5). Згідно дублікату заповіту від 12.05.2006 року спадкодавець [PERSON] заповіла належну їй земельну частку (пай) своєму синові [PERSON] (а.с.6). З довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 27.04.2017 № 379/01-16 вбачається, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері та йому розяснено право на звернення до суду за продовженням строку для прийняття спадщини (а.с.7). Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 116676 від 24.01.2005 року власником земельної ділянки площею 5.03 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Рожищенського району Волинської області є [PERSON] (а.с.9). Строк на прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 23.07.2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO], яка проживає разом з позивачем. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №442441 виданого 23.07.2011 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Гончар) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.07.2011року, актовий запис №520. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №685923 виданого 24.06.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

27 квітня 2017року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 18.07.1992року у Гурївській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області він уклав шлюб з відповідачем. Позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], 15.01.1993року народження та малолітнього сина [PERSON], 15.07.2007року народження. Позивач вказав, що в останній час шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через постійні сварки, відсутність взаєморозуміння у важливих питаннях сімейного життя. Намагання зберегти сімю до позитивних результатів не привели. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1992 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-АП №319966 виданим Гурївською сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 18.07.1992оку. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], 15.01.1993року народження та малолітнього сина [PERSON], 15.07.2007року народження, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Шлюбні стосунки між подружжям погіршились і фактично припинились позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки від відповідача не надходило клопотань про зміну її прізвища після розірвання шлюбу то їй слід залишити їй шлюбне прізвище «Кінєва».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, в заяві , яку направив до суду позов підтримав повністю, просить розглянути справу без його участі. Зазначив, що 27 жовтня 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Малина зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось. Втрачено відчуття поваги один до одного, виникла напруженість і непорозуміння у взаємних стосунках, постійні сперечання по всіх побутових питаннях. Рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним , до примирення не прагне. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується те, що сторони перебувають у шлюбі. ( а.с.6 ). Під час розгляду справи судом вживались заходи для збереження сім'ї та надавався відповідачу строк для примирення, однак примирення між сторонами не відбулось. Суд також вважає, що між сторонами втрачено взаємопорозуміння та нормальні подружні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, не мають сімейного бюджету , а тому суд вважає , що сім'я розпалася остаточно. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved