Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

27 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 грудня 1999 року №10285 домоволодіння №110 з прилеглими до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташований в с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області по вул. Леніна, укладений між нею та [PERSON] на Південній товарній біржі, зареєстрований в КП «ММБТІ» від 11 листопада 1996 року за №1131. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 16 грудня 1999 року вона придбала за договором купівлі-продажу нерухомого майна №10285 у [PERSON] домоволодіння №110 з прилеглими до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташований у с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області по вул. Леніна,\~житловою площею\~56,0\~кв.м.\~Придбаний нею\~житловий будинок\~належав продавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Південній товарній\~біржі за реєстровим №4749 від 01 липня 1996 року, зареєстрованого в КП «ММБТІ» 10 січня 2000 року за реєстраційним №1131. Ураховуючи, що спірний договір не посвідчений нотаріально, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] 03 квітня 2019 року в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений належним чином, відзив не подав. Третя особа Південна товарна\~біржа в судове засідання свого представника не направила, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. 16 грудня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 грудня 1999 року №10285 домоволодіння №110 з прилеглими до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташований у с. Калинівка Вітовського району Миколаївської області по вул. Леніна (а.с.10). Вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Південній товарній біржі. Власність, яка відчужена за спірним договором, зареєстрована за [PERSON], що підтверджується реєстраційним написом КП «ММБТІ» від 10 січня 2000 року за №1131 (а.с.6). Зі змісту спірного договору вбачається, що відчужуваний житловий будинок належав попередньому власнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Південній товарній\~біржі за реєстровим №4749 від 01 липня 1996 року, зареєстрованого в КП «ММБТІ» від 11 листопада 1996 року за №1131 (зворотна сторона а.с.10). Згідно пункту 4 спірного договору продавець засвідчував, що відчужений цілий житловий будинок нікому не проданий, не закладений, не подарований, не зданий в оренду, у спорі та під забороною не перебуває, права третіх осіб на нього відсутні. Кошти за купівлю-продаж житлового будинку в розмірі 2000,00 грн отримані продавцем [PERSON] до посвідчення договору Південною товарною біржою (пункт 5 спірного договору). Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини 1 статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, позивач, в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують зазначений вище висновок суду матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved