Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

28 листопада 2018 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з уточненими позовними вимогами до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, свої позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 04 квітня 2002 року її батько, [PERSON] , купив житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Продавцями даного господарства виступали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями [PERSON] . Зазначене господарство розміщене на земельній ділянці загальною площею 0,12 га і складається з земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку, 0,10 га та ведення підсобного господарства, 0,02 га. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 396 в 1995 році ,земельна ділянка належить [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , а [INFO] померла її мати - [PERSON] . 29 жовтня 2010 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері, [PERSON] , позивачка успадкувала вказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дунаєвецькою нотаріальною конторою 18.10.2004 року за реєстровим № 3903, зареєстрованого в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» за №15-2540, (реєстраційний номер № 7491420), та знаходиться в [ADDRESS] . В той же час, в Свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло позивачці в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями в [ADDRESS] . Позивачка вказує на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] та вона, як їхня дочка, вважали, що з часу придбання домогосподарства та з врахуванням наявності відповідних заяв та довіреності їм належить і земельна ділянка на якій домогосподарство розташоване, земельна ділянка регулярно оброблялась, саджали город, квітники, отримували врожаї, продуктом яких користувались, що тривало з 2002 року. Проте, враховуючи те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлою, позивачка не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я. У зв`язку із переходом права власності на нерухоме майно, а саме жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями позивачка змушена звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,12 га, яка складається з земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку 0,10 га та ведення підсобного господарства, 0,02га, яка розташована в [ADDRESS] . Ухвалою судді від 03 грудня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 29 грудня 2018 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача Дунаєвецьку міську раду Хмельницької області у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку на належного відповідача - [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , [PERSON] ,який проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . 22 березня 2019 року позивачкою подано до суду уточнену позовну заяву. 30 травня 2019 року позивачкою подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 08 липня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду прави повідомлені належним чином про що свідчать поштові повідомлення, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило, відзив до суду ними не подано. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.10-12). Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 квітня 2002 року за р.№549, посвідченого приватним нотаріусом Дунаєвецької нотаріальної контори, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купив жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться: [ADDRESS] , критий черепицею загальною площею 48,5 кв.м., в тому числі жилою прощею 28,7 кв.м.. Будинок належить продавцям на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою 25.08.1998 року за р.№2-288, зареєстрованого в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» за №15-2540 (а.с.7,8).. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері, [PERSON] , її дочці [PERSON] перейшло у порядку спадкування спадкове майно, яке складається з одного жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого в Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою 18.10.2004 року за реєстровим №3903 (а.с.13,14). Відповідно до нотаріально посвідчених заяв , [PERSON] та [PERSON] від 07 червня 2003 року та 24 червня 2003 року відповідно, останні відмовилися від належної їм частини земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , та належить їм на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.08.1998 року за р.№2-288 на користь держави в особі Дунаєвецької міської ради, з подальшою передачею право власності [PERSON] , який є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.15,16). Згідно довіреності від 18 липня 2003 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] відчужити на її умовах та на її розсуд належну [PERSON] на праві приватної власності 1/3 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 21 листопада 2018 року державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу земельних ділянок , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з тим, що одна із сторін правочину, а саме продавці не з`явилися в нотаріальну контору для посвідчення договору , немає їх представників по довіреності, місце їх перебування покупцю невідоме (а.с.19). Судом також встановлено, що оформити у власність земельну ділянку, на якій розташований належний позивачці жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями, позивачка не може, оскільки власником земельної ділянки розташованої в [ADDRESS] , є [PERSON] , що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю А серії ХМ №001156 від 15.05.1995р., виданого Дунаєвецькою міською радою (а.с.9) Спадкодавець за життя не привів у відповідність до законодавства правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що на даний час призвело до порушення прав спадкоємця та неможливості її оформлення. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 1 ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакція, яка діяла до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч.1, ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ВСУ роз`яснив, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості(Постанова ВСУ від 11.02.2015 року по справі № 6-2цс15 (№ в ЄДРСРУ 42763573). Крім того, ВСУ роз`яснив, що ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти нерухомості. Аналогічна правова позиція закріплена у Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . Житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,12 га, з яких 0,10 га для обслуговування індивідуального житлового будинку та 0,02 га для ведення підсобного господарства. Земельна ділянка належала на праві власності власнику житлового будинку [PERSON] , після смерті якого успадкували будинок відповідачі по справі, які в свою чергу продали його [PERSON] , після смерті якого даний будинок успадкувала його жінка [PERSON] , спадкоємцем якої є її дочка, позивачка по справі [PERSON] .. Даний будинок, розташований земельній ділянці , право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку посвідчується Державним актом А серії ХМ № 001156. Враховуючи набуття позивачкою права власності на житловий будинок, до неї перейшло також право власності на земельну ділянку, на якій розміщений зазначений будинок.

Outcome: approved