Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

28 січня 2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 вересня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNAВG.5577.007, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 163100,00 гривень, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі до 27 вересня 2017 року та сплатити проценти за його користування. Згідно з п.1.2 Кредитного договору, кредит надавався позичальнику на придбання авто. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27 вересня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки РХ029031.58866.001. 27 вересня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.5577.008. 06 березня 2019 року укладено Договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТОВ « Глобал Спліт». Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на дату подання позовної заяви до суду складає 240229,70 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 124997,77 гривень; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту 104262,58 гривень, комісія 8970,80 гривень, пеня 1998,55 гривень, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів разом із судовими витратами на свою користь. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.52). У судове засідання відповідачі повторно не з`явились без поважних причин, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутністю, відзиву не надали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 27 вересня 2012 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») та [PERSON] укладено кредитний договір № IKAPNAВG.5577.007, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 163100,00 гривень з метою придбання автомобіля, сплати комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, оплати винагороди Банку за надання фінансового інструменту; строком до 27 вересня 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,70 % річних, зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,10 % відсотків від суми кредиту у день укладення кредитного договору. Сплата комісії здійснюються в валюті договору (а.с.8-12). Пунктом 2.4 Кредитного договору визначено період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. Згідно із пунктом 2.5 Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п.1.3 кредитного договору, згідно відповідно до графіку погашення (Додаток № 2). Відповідно до п.п.4.2.1 Кредитного договору, відповідачка зобов`язалася здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, виконувати всі свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Дана обставина відповідачами не спростована. Згідно із довідкою заборгованості (а.с.7) заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на дату подання позовної заяви до суду складає 240229,70 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 124997,77 гривень; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту 104262,58 гривень, комісія 8970,80 гривень, пеня 1998,55 гривень. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27 вересня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір поруки РХ029031.58866.001 (а.с.13). 27 вересня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна № ZXA019500.5577.008 (а.с.14-17). Відповідно до договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2). Згідно з п.6 Договору поруки у випадку невиконання позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з п.12 порука за цим договором припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ч.2). 06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 146 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № IKAPNAВG.5577.007 від 27 вересня 2012 року перейшло від ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до ТОВ «Глобал Спліт» (а.с.25-29). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок\~ передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов`язань за кредитним договором відповідачем [PERSON] . При цьому, суд вважає неправомірним нарахування позивачем у справі за даним кредитним договором пені, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Судом встановлено, що відповідачі є зареєстрованими в м.Макіївка Донецької області. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівку та Костянтинівський район було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м.Макіївку. При цьому, як вбачається з позовної заяви позивач зазначає, що у відповідача по кредитному договору утворилася заборгованість з пені в сумі 1998,55 гривень. У довідці про стан заборгованості (а.с.7) відсутній розрахунок пені із зазначенням строку її нарахування, що унеможливлює перевірку судом правильності розрахунку заборгованості в цій частині, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів пені у розмірі 1998,55 гривень у суду відсутні. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором 238231,15 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом 124997,77 гривень; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту 104262,58 гривень, комісія 8970,80 гривень, задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. В порядку ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 3567,42 гривень, тобто по 1783,71 гривень з кожного.

Outcome: partial