overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

29.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 20.10.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 17,18- заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20.10.2007 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 746 ( а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

29.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач до судового засідання не з*явилась але надала суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутністю та наполягала на своїх вимогах з підстав зазаначених нею в позовній заяві Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та судові пояснив, що він не офіційно працює і щотиждня дає старшому синові по 500,00 гривень на утримання дітей , аліменти платити не зможе бо він не працевлаштований офіційно,вважає, що позивач своїм позовом хоче відвадити його від дітей. Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 січня 2004 року (а.с.4-6). Від сумісного життя вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з матір*ю та знаходяться на її утриманні , але яка заробітну плату не отримує (а.с.7-10). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Суд заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доводи відповідача , щодо того, що він надає матеріальну допомогу своїм дітям, суд вважає безпідставним, оскільки ним суду не надано доказу цього. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів про матеріальне становище сторін та стан здоров*я дітей ,суд вважає, що відповідач на час розгляду справи має змогу сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача у дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі ,60 гривень,та відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про визнання батьківства. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги тим, що він є батьком дитини[PERSON], [INFO] рокународження, і на момент народження дитини не перебував у шлюбі з його матір'ю [PERSON], яка померла [INFO] року, запис про народження дитини ім'я та по батькові батька дитини було зроблено за вказівкою його матері. Вказав на проведення ДНК-тестування, за яким вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно дитини складає 99,9997081953339%. Представника позивача не прибулав судове засідання, попередньо надавши клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги у повному обсязі /а.с.23/. Відповідач не забезпечив явку в судове засідання свого представника, повідомлений належним чином про дату і місце судового розгляду /а.с.21/. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду або в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України до суду не надходило. Представник третьої особине прибула в судове засідання, завчасно подавши до канцелярії суду заяву про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримала і не заперечувала щодо їх задоволення /а.с.24/. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 27146,52 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2014 року складає 428100 грн. 62 коп. за кредитним договором, та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № ZHNWAU00070095 від 13.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала строковий кредит у розмірі 6629,24 доларів США. За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит щомісяця та сплачувати відсотки за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту 12.06.2012 року. Однак, відповідач у порушення умов кредитного договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 24.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 27146,52 дол. США. Тому вони змушені звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі сторін із винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного договору № ZHNWAU00070095 від 13.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала строковий кредит у розмірі 6629,24 доларів США (а.с. 7-9). За цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання сплачувати кредит та відсотки за кредитом. У порушення умов кредитного договору, взяті на себе відповідачем зобов'язання належним чином не виконані, у зв'язку із чим станом на 24.12.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 27146,52 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості від 24.12.2014 року (а.с. 4-5). Згідно зазначеного розрахунку заборгованість складається з наступного: 5444,29 дол. США - заборгованість за кредитом; 6671,03 дол. США - заборгованість по процентам; 266,00 дол. США - заборгованість по комісії; 14765,20 дол. США - пеня. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ч. 3 ст. 551 ЦК передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Виходячи з засад розумності та справедливості, та враховуючи те, що сума боргу пені становить 14765,20 дол. США, що значно перевищує суму тіла кредиту - 5444,29 дол. США, тому суд вирішив зменшити суму боргу пені з 14765,20 дол. США до 9500,00 дол. США. Тому сума заборгованості до стягнення з [PERSON] становить 21381,32 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.12.2014 року складає 337183,42 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до задоволених вимог суму судових витрат у розмірі 3371,83 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту без номеру від 26.02.2010 року в сумі 11 647,17 гривень, що складає 8251,35 грн. - тіло кредиту, 2187,71 грн. - заборгованість за відсотками, 500 грн.. - заборгованість за комісіями, 500 грн. - штраф, 530,82 грн. - штраф (процентна складова), 177,29 - комісія.. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору кредиту від 26.02.2010 року відповідачеві отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 26.02.2010 року виникла заборгованість за кредитом станом на 20.01.2015 року в сумі 11 647,17 гривень, що складає 8251,35 грн. - тіло кредиту, 2187,71 грн. - заборгованість за відсотками, 500 грн.. - заборгованість за комісіями, 500 грн. - штраф, 530,82 грн. - штраф (процентна складова), 177,29 - комісія. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту , та порушенням умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення Кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої , якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустила істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача судові витрат, понесені позивачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, що був зареєстрований 31.07.2004 року у виконкомі Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, актовий запис №03. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2004 року сторони зареєстрували шлюб і від даного шлюбу вони мають неповнолітнього доньку [PERSON], 2004 року народження, яка після розірвання шлюбу проживатиме з матір'ю. У 2014 році сімейні стосунки поступово погіршувались, що призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони зрозуміли, що почуття любові та взаємоповаги відсутнє. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Підтримувати сімейні стосунки, позивач не бачить сенсу, тому звернувся до суду з позовом. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 31.07.2004 року. (а.с. 6) Сторони мають спільну доньку [PERSON], 2004 року народження, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. (а.с. 5) У зв'язку з визнанням відповідачем позову і підтриманням позовних вимог позивачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя і відновлення сімейних стосунків не можливе. Сторони в судовому засіданні визнають, що після розірвання шлюбу спільна донька проживатиме з матір'ю. За зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу між сторонами, що був зареєстрований 31.07.2004 року у виконкомі Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області, актовий запис №03.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісячно, у розмірі ? частки від всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку та про стягнення судового збору. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.11.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем, матеріальної допомоги відповідач в добровільному порядку не надає. Відповідач не здійснював ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку. Позивач наполягав на задоволенні позову, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 14.11.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, актовий запис №73. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-НО №191353 (а.с.8). Позивач [PERSON] від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження 1-НО №295263 (а.с.9). Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд враховуючи, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з нею вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.09.2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 205. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З відповідачем припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів, відсутності взаєморозуміння та кохання. Тому позивач просить шлюб між ними розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, позов підтримує,просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 205 (а.с. 19). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 9). Сторони разом не проживають. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини позивач та відповідач поновлювати не бажають, наполягають на розлученні. За даних обставин шлюб підлягає розірванню так, як подальше спільне проживання подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також, згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу у розмірі 954 грн. 16 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач, який користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER], але обов'язків по сплаті за використану електроенергію не виконує належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 954 грн. 16 коп. за період з 14.10.2013 р. по 22.06.2014 р. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступне. За адресою [ADDRESS] проживає відповідач, який користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER]. Свої обов'язки по сплаті за використану електроенергію [PERSON] виконувала не в повному обсязі, в зв'язку з чим виник борг у сумі 954 грн. 16 коп. за період з 14.10.2013 р. по 22.06.2014 р. Згідно п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.99 р. розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. За п. 20 вищенаведених правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Відповідач, згідно доданих розрахунків боргу, не дотримується розрахункового періоду та не здійснює оплату за показниками приладу обліку. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за борговими розписками в розмірі 24000,00 грн.. за розпискою від 20.08.2013 року, 2542,27 грн. - інфляційних, 315,62 грн. - три відсотки річних та 2780, 05 грн пені, мотивуючи позові вимоги тим, що відповідач отримані в борг грошові кошти в сумі 24000,00 грн.. за розпискою від 20.08.2013 року у визначений розпискою термін не повернув. Представник позивача до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що 20.08.2013 року [PERSON], відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с. 4), взяв у [PERSON] в борг 24000,00 грн. та зобов'язувався повернути ці кошти позивачу в строк до 20.08.2014 року. Відповідач в установлений строк боргу не повернув. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача за розпискою від 01.08.2013 року становить: 77600,00 грн. - основного боргу, 2542,27 грн. - інфляційних, 315,62 грн. - три відсотки річних та 2780,05 грн пені. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З огляду на вищенаведене з відповідача на користь позивача належить стягнути: за розпискою від 20.08.2013 року 24000 грн. - основного боргу, 2542,27 грн. - інфляційних, 315,62 грн. - три відсотки річних та 2780,05 пені. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 296 грн. 38 коп.

Outcome: approved