overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

28 січня 2014 року в с.Возилів Бучацького району померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своєю спадкоємицею позивачку. Після смерті спадкодавиці залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавиці посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Возилівська сільської ради Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов визнав і просить справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши позивачку, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: [INFO] року в с.Возилів Бучацького району померла [PERSON]; Після смерті спадкодавиці залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 23 листопада 2000 року і посвідчений секретарем Возилівської сільської ради; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

28 січня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з посиланням на те, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилась матір'ю батька позивача [PERSON]. Після смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 14,680 га, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Заповіт на спадкове майно не посвідчувався. Згодом батько позивача помер та за невідомих причин не прийняв спадщину за законом. Нотаріально оформити спадщину [PERSON] не вдалось з причини пропуску строку для її прийняття, який стався завдяки проживання в м.Димитрів Донецької області та те, що позивачу не було відомо про склад спадкового майна. Позивач просить суд продовжити йому строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача доводи позову підтримав та просив його задовольнити повністю. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції Донецької області 28 липня 2010 року (а.с.13), якій, згідно належав Державний акт про право власності на земельну ділянку, серії ДП-004579 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 14,680 га, яка розташована на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.12). Інший спадкоємець за законом батько позивача [PERSON] помер 14 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції Донецької області 15 червня 2012 року (а.с.14). З'ясовано, що причиною своєчасного прийняття [PERSON] спадщини являється відсутність інформації про наявність спадкового майна, а також віддалене місце проживання в м.Димитрів Донецької області. Суд рахує, що пропуск строку стався з поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судові витрати покласти на рахунок позивача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

28 січня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову остання зазначила, що 14 лютого 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. Матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позову не заперечує. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. 14 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 13 від 10.01.2014 року, виданою виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

28 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.01.2014 року о 11 год. 20 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.01.2014 року о 11 год. 20 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора продуктивному контакту не доступна, злобна, роздратована, чує «голоси» імперативного характеру, відмовляється від їжі, не слідкує за собою, не впізнає родичів. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

28 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.01.2013 року о 22 год. 23 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.01.2013р. о 22 год. 23 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Скопинцевої лікарні КЗ «ЦПМСЛ». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, агресивний до родичів, виказує маячні ідеї переслідування, збитку. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

28 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із відповідною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в з червня 2010 року по грудень 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON], на теперішній час проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Від сумісного проживання мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суду доходить наступного. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], відповідач є батьком дитини (а.с.8). Відповідно до довідки Первомайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області за №285 від 10 лютого 2014 року син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 12000,00 грн. Позивач , який надав заяву про підтримку позову та про розгляд справи за його відсутності , в позові зазначає, що 01 жовтня 2013 року він уклав з відповідачем [PERSON] договір позики , відповідно до якого передав йому 12000,00 грн. в борг з умовою повернення боргу до 01 грудня 2013 року. Про отримання суми позики відповідач надав йому розписку. В передбачений договором термін відповідач борг не повернув, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь заборгованість в сумі 12000,00 грн. Відповідач з позовом згоден. Підтверджує, що 01.10.2013 року він отримав від [PERSON] 12000 грн. в борг з умовою повернення до 01.12.2013 року, який він не повернув до цього часу. Відповідність копії розписки, яка додана до позовної заяви , розписці, яку він видав позивачу під час укладення договору відповідач підтверджує. Заслухавши пояснення відповідача , дослідивши надані позивачем докази , та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню. Згідно розписки , написаної від імені [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER] , виданий Кілійським РВ ГУМВС України 20.03.1997 р., ним отримано від позикодавця [PERSON] 12000,00 грн. в борг з умовою повернення до 01.12.2013 року. Таким чином судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики , які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні грошові кошти або інші речі, в позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Як встановлено судом , між позивачем та відповідачем укладено договір позики , відповідно до якого позивач передав відповідачу в борг 12000,00 грн., з умовою повернення суми позики до 01.12..2013 року. В передбачений Договором строк зобов'язання не виконане, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, де зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані [PERSON], яка є бувшою співмешканкою онука позивача, та її малолітній син [PERSON] Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідачі зареєстровані у будинку, однак у ньому не проживають з 2010 року, а тому позивач не має можливості використовувати в повній мірі своє право на належне використання будинку. Відповідачі не бажають добровільно зніматися з реєстрації. Позивач, посилаючись на ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, просив винести рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком за [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], яка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відповідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК Україїни, в судове засідання не з'явилася повторно, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за її відсутності. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 02.12.1993 сторони зареєстрували шлюб, про що Високопільською сульською радою Валківського район Харківської області зроблено відповідний запис за № 13 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Протягом шлюбу сімейні стосунки з дружиною не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибув, проте через канцелярію суду надав заяву де просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

28 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 29.05.2013 року. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Проте спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, на даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved