Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

27.07.2015 Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON], майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів в розмірі 1564 гривні, яку необхідно сплатити до спеціального місцевого фонду Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, код ЄДРПОУ 38007070, банк отримувача ГУ ДКСУ у Київській області, код банку (МФО ГУДКСУ) 821018, номер рахунку 33115331700108, код класифікації доходів 24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету - грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Свої вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON], 24 квітня 2014 року о 14.50 годин на Канівському водосховищі в Бориспільському районі біля с. Гнідин (шлюз № 1), грубо порушив правила рибальства, проводив вилов риби з берега промисловим знаряддям вилову риби, власною сіткою з жилки в кількості 1 шт., не маючи дозволу на промисловий вилов цінних видів риби та впіймав : плітка - 18 шт., плоскирка - 1 шт., загальною вагою - 2 кг, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 1564 гривень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15, 4.4. Правил рибальства та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ». Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2014 року у справі № 359/4678/14-п [PERSON] було визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Позивач також стверджує, що відповідно до ст. 10, ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Крім того відповідно до ст. 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районі у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. На підставі зазначеного, а також враховуючи що шкоду було завдано на території Гнідинської сільської ради, позивач просить стягнути з відповідача завдані збитки до спеціального місцевого фонду Гнідинської сільської ради. У судовому засіданні представник позивача Радченко Т.О. позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити. Представник Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області не з'явився, направив до суду лист, відповідно до якого просили справу слухати без представника сільської ради (а. с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а. с. 32), про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав. Третя особа, без самостійних вимог - [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали справи адміністративної справи № 359/4665/14-П, провадження №3/359/1325/2014 відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24.04.2014 близько 14.50 годин на Канівському водосховищі в Бориспільському районі біля шлюзу № 1, [PERSON] проводив вилов риби з берега забороненим знаряддям вилову риби - однією власною сіткою з жилки, не маючи при цьому дозволу на промисловий вилов цінних видів риби. При цьому виловив риби : плітка - 18 шт., плоскирка - 1 шт., загальною вагою 2 кг, чим наніс рибному господарству України збитки на суму 1 564 гривень. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15, п. 4.4. Правил любительського та спортивного рибальства» та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», що підтверджується протоколом № 01211 про адміністративне правопорушення від 24.04.2014 та постановою Бориспільського міськрайонного суду від 10.06.2014 року (а.с. 6-7). Відповідно до постанови від 10.06.2014 року [PERSON] свою вину визнав (а. с. 7). Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 3.15. Правил любительського та спортивного рибальства, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Крім того, ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що для добування об'єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Статтями 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України в повному обсязі. Відповідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. При цьому за змістом ст.10 вказаного Закону посадові особи органів рибоохорони уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно з вимогами ст.10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Крім того, ст. 1166 Цивільного кодексу України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно довідки-розрахунку (а. с. 8) сума шкоди, заподіяної відповідачем ресурсам держави, що розрахована відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», становить 1564 гривень. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Крім того, якщо питання про відшкодування винним майнової шкоди, завданої в результаті вчинення адміністративного правопорушення, не вирішено відповідно до частини 1 або частини 2 статті 40 КУпАП, то згідно частини 3 статті 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районі у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача на користь Гнідинської сільської ради, на території якої скоєно правопорушення, слід стягнути завдані збитки в розмірі 1564 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved