overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

28 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 25 вересня 1999 року вона разом з відповідачем уклала шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації одружень м. Миколаєва, актовий запис № 922. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, шлюб існує формально, відповідач знайшов собі іншу жінку, а тому подружні стосунки між ними в подальшому не можливі. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Десяк-Остапчук». Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд, справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 25 вересня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації одружень м. Миколаєва, (актовий запис № 922), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 055687. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися у звязку з тим, що відповідач знайшов іншу жінку. Сторони не проживають однією сімєю більше шести місяців. Відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами розірванню. Клопотання позивача про залишення їй, після розірвання шлюбу, прізвища «Десяк-Остапчук» підлягає задоволенню. В силу ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

28 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 30.11.1990 року вона одержала право користування квартирою розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] її син. З моменту вселення й до 2014 року він проживав у вищевказаній квартирі. В червні 2014 році у зв'язку з АТО виїхав з м.Торецька й у цей час проживає в Російській федерації, його особистих речей у квартирі немає. Комунальні послуги він не сплачує. Так як відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, позивач змушена звернутися до суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS]. Квартира отримана на підставі ордеру на житлове приміщення [NUMBER] на сім'ю з трьох осіб (а.с.7). За відомостями сектору реєстрації місця проживання військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12), що також підтверджено довідкою КП «Торецьккомсервіс» (а.с.7). Відповідно до Акту від 09.11.2017 року [PERSON] дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою. Однак з червня 2014 року за вказаною адресою не мешкає, особистого майна не має (а.с.8). Відповідно до вимог ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в жилому приміщенні за вказаною адресою понад 6 місяців. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

28 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від листопада 2002 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, а відповідач - не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 30.11.2002 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дочок, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] мешкатиме разом з позивачкою (а.с.а.с. 7, 8). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від 10.12.2017 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням думки позивачки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь компенсацію половини її судових витрат у сумі 320,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

28 листопада 2017 року позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені, спільне господарство не ведеться, мешкають вони окремо. Збереження шлюбу неможливо. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу у їхню з позивачем відсутність, зазначив, що позов підтримує, вказав, що шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені з 01 липня 2017 року. Відповідач про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, які були ним особисто отримані, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевірившиїх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 2015 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №506. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 01 липня 2017 року сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мешкають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. На підставі ст.141 ЦПК України, суд покладає понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати на відповідача. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача оплачений, що підтверджується квитанцією від 03.11.2017 року судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

28 листопада 2017 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області були задоволені позовні вимоги керівника Маріупольської місцевої прокуратури №2 Донецької області до Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON] та визнано незаконним та скасовано рішення Маріупольської міської ради Донецької області від 08.04.2016 №7/6-329 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по бульвару Меотиди, 22-б в Лівобережному районі міста громадянці [PERSON]В.»; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 13.06.2016 між Маріупольською міською радою Донецької області та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки по бульвару Меотиди, 22-б у місті Маріуполі, кадастровий номер 1412336900:01:025:0145, площею 0,0250 га. та нормативною грошовою оцінкою 399300 гривень, а також стягнуто Маріупольської міської ради Донецької області (код ЄДРПОУ 33852448) на користь Прокуратури Донецької області (код ЄДРПОУ 25707002) судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час, відповідно до прийнятого рішення, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2756,00 грн. були стягнути на користь Прокуратури Донецької області лише з Маріупольської міської ради Донецької області. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Частина 3 ст.220 ЦПК України передбачає, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

28 листопада 2017 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, у звязку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина у розмірі 1\~500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1\~000 грн. щомісячно, до досягнення сином трьох років, тобто до 13 вересня 2019 року. Ухвалою судді від 30 листопада 2017 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 26 січня 2018 р. В звязку з тим, що 15 грудня 2017 р. набрали чинності зміни до ЦПК України, ухвалою суду від 20 грудня 2017 р. розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 26 січня 2018 р. провадження в справі в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини закрито в звязку з відмовою позивача від позову. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст. 178 ч.8 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наданими позивачем документами встановлено, що 19 вересня 2015 р. сторони уклали шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 10-11) У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч.3 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що відповідач є працездатним, непрацездатних членів сімї не має, має нерегулярний дохід. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\~500 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ст. 182 ч.2 СК України. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

28 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 18 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис № 1546. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 жовтня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис №1546 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася, її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

28 листопада 2018року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] у розмірі 6000,00гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 28 листопада 2018року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі. У даному шлюбу у них народилась дитина: [PERSON],[INFO]. Майже два роки вони не проживають з відповідачем однією сім'єю, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Дитина повністю перебуває на її утриманні, відповідач не надає їй кошти на утримання доньки. У зв'язку з наведеним вона змушена звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив задовольнити позов в меншому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON],[INFO] є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Сторони проживають окремо, дитина проживає та знаходяться на утриманні матері. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється від виконання даного обов'язку, аліменти на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дітей від шлюбу, стан здоров'я дітей, відсутність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2500,00гривень, починаючи з дня звернення до суду до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

28 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, подальше спільне життя з відповідачем позивач вважає неможливим. У підготовче судове засідання [PERSON] не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 3 грудня 2018 року позивач подала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, засідання просила проводити без її участі. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач 3 грудня 2018 року подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в поному обсязі. Також зазначив, що наслідки, передбачені ст. 206 ЦПК України йому відомі та зрозумілі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку підготовчого судового засідання подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України розподіляються таким чином: половина витрат у сумі 352,4 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету, а інша половина у розмірі 352,4 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved