Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

28 серпня 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з неї надмірно виплачені кошти в сумі 3504 гривень 49 копійок. Свої вимоги обґрунтовує наступним. 06 вересня 2010 року [PERSON] звернулась до Управління із заявою про внесення даних про зарахування на роботу, надавши копію трудової книжки, згідно з якою вона працювала з 01.06.2009р. по 29.01.2010р. в компанії «Тридента Агро» та з 01.02.2010р. - в ТОВ «Технік Енерджі». В ТОВ «Технік Енерджі» [PERSON] продовжувала працювати по 21.05.2014р. Позивач вказує, що у зв'язку з невчасним повідомленням Відповідачем про працевлаштування за період з 01.06.2009р. по 31.07.2014р. виникла переплата їй пенсії на загальну суму в розмірі 3504,49 гривень, у зв'язку з чим Позивач просить її стягнути з [PERSON]. Представник Позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, звертаючи увагу суду на те, що про своє працевлаштування вона повідомила Відповідача 06.09.2010р., хоч і з деяким запізненням. Суму переплати, яка накопичилась станом на той день вона вже компенсувала шляхом відрахувань з подальших пенсійних виплат. Причини, з яких Позивач і після повідомлення його про працевлаштування [PERSON] сплачував пенсію у підвищеному розмірі, Відповідачу невідомі, проте її вини в цьому немає, а тому у задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення Сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 року № 22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №. 13-1) у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію, вона повинна протягом 10 днів повідомити орган пенсійного фонду про факт працевлаштування шляхом подання заяви. У разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору). У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є підставою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору). Встановлено, що 06.09.2010 року [PERSON], яка на той час вже отримувала пенсію, звернулась до Управління з заявою про внесення даних про зарахування на її роботу надавши копію трудової книжки. Станом на день подання вказаної заяви [PERSON] вже працювала з 01.06.2009 року по 29-01.2010 року в ТОВ «Тридента агро» та з 01.02.2010 року влаштувалась на роботу в ТОВ «Технік енерджі». З наданої суду довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 29.06.2015р. вбачається, що за період з 01.06.2009р. по жовтень 2010 року [PERSON], у зв'язку з відсутністю у Позивача відомостей про її працевлаштування, було надлишково виплачено пенсію в сумі 135,30 гривень. Зазначену суму було компенсовано з подальших пенсійних виплат, здійснених на користь [PERSON] в серпні 2014 року. В той же час із зазначеної довідки вбачається, що з жовтня 2011 року Позивачем на користь [PERSON] знову стала виплачуватись пенсія у збільшеному розмірі, внаслідок чого станом на 01.01.2015р. утворилась переплата в розмірі 3504,49 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, умовами застосування ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Ані подання недостовірних даних Відповідачем, ані будь-яких зловживань судом не встановлено. Згідно зі ст. 1215 Цивільного кодексу України, на яку посилається Позивач, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Підстав для застосування положень ст. 1215 ЦК України немає, а тому позов задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed