Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

28.02. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу батька. У позовній заяві з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог позивач просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньому [PERSON] - [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу його батька - [PERSON] та у супроводі його матері [PERSON], а саме до Сполучених Штатів Америки в межах строку з 01.06. 2014 року по 31.08. 2014 року та в країни Шенгену з 25.12. 2014 року по 10.01. 2015 року. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог покликається на наступні обставини: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 10.07. 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [PERSON], [INFO] та двох повнолітніх дітей. Позивач повністю утримує та забезпечує дитину. Не зважаючи на це, батько дитини безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Позивач вважає, що така позиція відповідача, шкодить інтересам сина та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. На підставі наведеного у позовній заяві позивач просить заявлені позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просять задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, уточненні позивачем позовні вимоги безумовно визнав, проти їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування [PERSON] у судове засідання з'явилася, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для вирішення справи: неповнолітній [PERSON] - [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що об'єктивно стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.08.2001року. [PERSON] - [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], що стверджується копією Довідки № 475 від 27.01. 2014 року. Оцінюючи заявлені позовні вимоги у сукупності із:ст. 141 СК України, яка визначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Із зазначених норм закону випливає, що батько та мати є носіями прав щодо дитини у рівній мірі. Ч. 1 ст. 151 СК України, яка визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Із зазначеної норми закону слідує, що оскільки батьки дали життя своїй дитині, вони мають первинне і не від'ємне право виховувати дитину. Ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України», якою встановлено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Беручи до уваги те, що відповідач уточнені позивачем позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також те, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги, що задоволення заявлених позивачем позовних вимог сприятиме розвитку неповнолітньої дитини, суд прийшов до висновку, що уточненні позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, які складаються із оплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved