Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

28 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення навчання, а саме до 1 липня 2015 року. Позов [PERSON] обґрунтувала наступним. З відповідачем у справі позивачка перебувала у шлюбі Від спільного проживання у сторін [INFO] року народився син [PERSON] 10 серпня 2000 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка вказує, що син навчається на 5 курсі денної форми навчання ПВНЗ «Вінницький інститут конструювання одягу і підприємства» за спеціальністю «Оподаткування» ІІІ рівень акредитації. Період навчання складає з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року. [PERSON] зазначає, що вона в даний час ніде не працює, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Згідно довідки акту огляду МСЕК від 26.08.2014 року, їй протипоказано важку фізичну працю. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, хоча відповідач матеріально забезпечений, має можливість надавати таку допомогу сину, тому з даним позовом [PERSON] вимушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності в зв'язку із станом здоров'я, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснюючи, що ніде не працює, ніяких доходів не має, підприємцем не являється, має іншу сім'ю, утримує невелике підсобне господарство, а тому просить зменшити розмір аліментів на 300 грн щомісячно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] є дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як установив суд, що [PERSON], який є сином сторін, досяг вісімнадцяти років, тобто є повнолітнім, та не досяг двадцяти трьох років. Згідно довідки ПВНЗ «Вінницький інститут конструювання одягу і підприємства» від 03.09.2014 року № 205, [PERSON] є студентом 5 курсу денної форми навчання ПВНЗ «Вінницький інститут конструювання одягу і підприємства» за спеціальністю «Оподаткування» ІІІ рівень акредитації. Період навчання складає з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року. Плата за навчальний рік становить 7200 гривень. Стипендія не нараховується. Суд уважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проїзд, проживання, придбання спеціальної літератури, оплату за навчання та інших витрат, що виникають у зв'язку з навчанням. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 300 гривень. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я платника аліментів, те, що він ніде не працює, хоча є працездатним, на його утриманні не має інших дітей, також часткове визнав позовні вимоги [PERSON] Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище [PERSON], яке у зв'язку з навчанням у населеному пункті не за місцем проживання не може бути достатньо задовільним. На підставі вищенаведеного суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] на період його навчання в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно до закінчення [PERSON] навчання без урахування часу канікул, та таким чином змінені позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, оскільки позивачкою не надано суду будь-яких доказів про можливість надавати відповідачем допомогу на утримання повнолітнього сина в сумі, зазначеній нею в позовній заяві. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду28 листопада 2014 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», установлена на 2014 рік мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial