Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

27 лютого 2018 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті своїх батьків, матері [PERSON], померлої 03 січня 2018 року в м. Макіївка, Горняцького району, Донецької області, батька [PERSON], померлого 26 грудня 2017 року в м. Макіївка, Горняцького району, Донецької області. Заяву мотивує тим, що Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області йому було відмовлено в державній реєстрації факту смерті батьків та отриманні відповідних свідоцтв, оскільки факт смерті відбувся та медичний документ виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Встановлення факту смерті необхідне заявнику для захисту своїх спадкових прав. У судовому засіданні [PERSON] повністю підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити заяву, пояснив, що його батьки постійно проживали в [INFO], територія якої є тимчасово окупованою. Після смерті батьків, йому видано свідоцтва про смерть та лікарські свідоцтва про смерть, однак, вони не є підставою для реєстрації смерті в компетентних органах України. Представник заінтересованої особи - Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області [PERSON], в судовому засіданні проти заяви [PERSON] не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], громадянин України постійно проживав за адресою: [INFO] (а.с. 12) та має статус тимчасово переміщеної особи, з тимчасово окупованої території. Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [PERSON], [INFO], помер 26 грудня 2017 року в м. Макіївка, Горняцького району, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 343, виданого 27 грудня 2017 року (а.с.8), копією довідки про причини смерті (а.с. 8) та копією свідоцтва про смерть від 27 грудня 2017 року (а.с.5). [PERSON], [INFO], померла 03 січня 2018 року в м. Макіївка, Горняцького району, Донецької області, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 5, виданого 04 січня 2018 року (а.с. 9), копією довідки про причини смерті (а.с. 9) та копією свідоцтва про смерть від 04 січня 2018 року (а.с.4). Окрім цього, на підтвердження факту смерті батька заявником надано копію договору-замовлення №107/9 від 27 грудня 2017 року на виконання послуг по похованню. Після смерті батьків заявник [PERSON] звернувся до Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області для реєстрації смерті [PERSON] та [PERSON], однак 23.02.2018 року йому було відмовлено через те, що лікарські свідоцтва про смерть, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень не відповідають вимогам чинного законодавства (а.с. 6,7). Як встановлено судом, заявник мав намір встановити факт смерті своїх батьків, оскільки це має юридичне значення, зокрема, для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту їхньої смерті та видачі свідоцтв про смерть з метою подальшого звернення до компетентних органів для\~ оформлення спадщини. Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України № 1207-VII від 15 квітня 2014 року державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть, видане медичними закладами тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації смерті на території України. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Надані заявником [PERSON] копії лікарських свідоцтв про смерть його батьків, оглянуті оригінали свідоцтв про смерть, видані на тимчасово окупованій території, документи на поховання, підтверджують факт їх смерті, однак не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується відмовами Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, встановлення факту смерті [PERSON] та [PERSON], підтверджено сукупністю доказів, має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно йому для держаної реєстрації смерті батьків та для отримання спадщини, що залишилася після їх смерті. За таких обставин, суд задовольняє заяву [PERSON]

Outcome: approved