Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

28 вересня 2016 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.06.2007 року [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Дмитренки, вул. Молодіжна, 13, Новосанжарського району Полтавської області. ПП ПБТІ «Інвентаризатор» 22.09.2016 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 48,4 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літню кухню літ. «Б,б», сараї літ. «В», «З», погріб літ. «в», погріб вхідний літ. «Г,г», навіс літ. «И», гараж літ. «Ї», ворота огорожі № 3, колодязь питний № 5, огорожу № 7, що розташовані за вищезазначеною адресою, у якому зазначена відмітка про те, що гараж літ. «Ї» та літ. «З» збудовані самочинно. Згідно висновку судового експерта [PERSON] самочинні будівлі відповідають державним будівельним нормам, мають 100% готовності і придатні для подальшої експлуатації. Земельна ділянка площею 0,1600 га з кадастровим номером 5323484606:06:001:0251, що розташована в с. Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташовані житловий будинок та господарські будівлі (в тому числі самочинно збудовані), належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 244372. Зареєструвати право власності на самочинно збудовані будівлі та отримати Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також отримати Декларацію про готовність до експлуатації обєкта позивач не має можливості, оскільки вищезгадані будівлі не прийняті в експлуатацію, а будівництво будівель здійснювалося без відповідних дозволів, томувона звернулася до суду з цим позовом. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 351 від 10.10.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що згіднотехнічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 22.09.2016 року, по вул. Молодіжній, 13, в с. Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 48,4 кв.м, загальною площею 78,3 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «Б,б», сараї літ. «В», «З», погріб літ. «в», погріб вхідний літ. «Г,г», навіс літ. «И», гараж літ. «Ї», ворота огорожі № 3, колодязь питний № 5, огорожа № 7, власником яких є [PERSON]. В технічному паспорті зазначена відмітка про те, що гараж літ. «Ї» та сарай літ. «З» збудовані самочинно(а.с. 5-8). Згідно висновку № 63-16 від 04.10.2016 року судового експерта [PERSON], самочинні будівлі відповідають державним будівельним нормам. Сарай літ. «З» та гараж літ. «Ї», які збудовані самочинно, мають 100% готовності і придатні для подальшої експлуатації. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВЕО № 350084 від 22.06.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-571, вбачається, що спадкоємицею майна, вказаного в заповіті померлого [PERSON], є дружина [PERSON] (а.с. 9). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15187340 від 10.07.2007 року, власником будинку, що розташований за адресою: с. Дмитренки, вул. Молодіжна, 13, Новосанжарського району Полтавської області, є [PERSON] (а.с. 10). У власності [PERSON]на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 244372, виданого відділом Держкомзему у Новосанжарському району Полтавської області, перебуває земельна ділянка площею 0,1600 га з кадастровим номером 5323484606:06:001:0251 у межах згідно з планом, що розташована в с. Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(а.с. 11). Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved