Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

27.01.2020 року [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Гнатів О.М., звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк», Філії «Західне головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приват Банк» про зняття арешту з усього рухомого і нерухомого майна, що накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Кравченко С.А. Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 27.03.2014 року та постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Кравченко С.А. Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 09.09.2015 року. В обґрунтування вимог покликається на те, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Кравченко С.А. від 27.03.2014 року в межах ВП №42485086 накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Вказана постанова прийнята у зв`язку із примусовим виконанням рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2013 року у справі № 2-3454/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за виконавчим листом № 2/466/144/13, виданим 06.03.2014 року, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 6548,19 дол. США. 27.03.2014р. вказане ВП №42485086 приєднано до зведеного виконавчого провадження (ЗПВ) №43759275. Крім того, постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Кравченко С.А. від 09.09.2015 року в межах ВП №48110660 накладено ще один арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження за виконавчим листом № 2/466/144/13, виданим 06 березня 2014 року, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк» судових витрат у розмірі 521,89 грн. по оплаті державного мита та 120,00 грн. по оплаті ІТЗ судового розгляду. Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/466/144/13, виданого 06.03.2014 року, на основну суму боргу закінчився. Крім цього, Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області теж пропустив передбачений законом строк для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» виникли нові зобов`язання на підставі Додаткової угоди № 1 від 13 грудня 2018 року до кредитного договору № БУН9АЕ00000128 від 18 травня 2007 року, а попередні щодо погашення кредитного боргу припинилися. За умовами Додаткової угоди № 1 від 13.12.2018 року до кредитного договору № БУН9АЕ00000128 від 18 травня 2007 року, укладеної між [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачено реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № ГУН9АЕ00000128 від 18 травня 2007 року. Зокрема, згідно з п.п. 1.4. 1.5 позичальнику ( [PERSON] ) прощені зобов`язання щодо сплати основного боргу, процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), інша заборгованість за рішенням банку прощені. Решта зобов`язань замінено у зв`язку із зміною валюти зобов`язання. Умови Додаткової угоди № 1 від 13.12.2018 року виконуються належним чином. Ні з моменту відкриття, ні після завершення виконавчого провадження ВП № 48110660 (з 29.09.2017 року) стягував, а також Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області не звертався до [PERSON] щодо відшкодування судових витрат. Про існування арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження, накладених Постановою державного виконавця від 09 вересня 2015 року [PERSON] дізнався лише під час розгляду справи № 1.380.2019.005143 у Львівському окружному адміністративному суді у листопаді 2019 року. Таким чином, вважає, що виконавче провадження на сьогодні мас статус завершеного, так як боржник і стягувач дійшли згоди щодо заміни первісного зобов`язання новим, строк пред`явлення виконавчого листа № 2/466/144/13, виданий 06.03.2014 року, на основну суму боргу закінчився, натомість накладений арешт на майно позивача не знято. Оскільки, державний виконавець не здійснив зняття арешту з майна, тому звернувся в суд з цим позовом. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник АТ КБ «Приватбанк» подав пояснення на позов, у яких вважає, що Банк не може бути відповідачем у справі, оскільки жодних прав чи охоронюваних законом інтересів позивача не порушував. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В судове засідання представник не з`явився. У відповіді на пояснення відповідача представник позивача зазначила, що відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. відповідачем у даній категорії є стягував, в інтересах якого накладено арешт на майно. Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області подав відзив на позов: вважає, що оскільки між [PERSON] та АТ «Приват Банк» укладено договір реструктуризації боргу до 30.12.2023р., то [PERSON] має невиконані зобов`язання перед стягувачем. Боржником не сплачено суму боргу згідно з виконавчими документами, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. В судовому засіданні державний виконавець наведені у відзиві обставини підтвердив. В наступні судові засідання у справі не з`явився. Суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі за відсутності представників відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на ум:овах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що у рамках ВП №42485086, яке приєднано до ЗПВ під №43759275 та ВП №48110660 на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] , що належить йому на праві власності накладено арешти та заборони його відчуження. Підстава: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Кравченко С.А. Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 27.03.2014 року та постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Кравченко С.А. Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 09.09.2015 року. Вказані постанови прийняті у зв`язку із примусовим виконанням рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2013 року у справі № 2-3454/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за виконавчим листом № 2/466/144/13, виданим 06.03.2014 року, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 6548,19 дол. США, судових витрат у розмірі 521,89 грн. по оплаті державного мита та 120,00 грн. по оплаті ІТЗ судового розгляду. Судом встановлено, що 19.03.2014р. відкрито виконавче провадження №42485086, яке згодом приєднано до зведеного виконавчого провадження під №43759275. 05.08.2014р. закінчено ЗВП №43759275 та відправлено до ВДВС Солом`янського РУЮ м.Києва для подальшого виконання. 04.03.2015р. дане виконавче провадження відправлено до ВДВС Шевченківського РУЮ м.Києва для виконання, а 30.06.2015р. - повторно направлено до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ. Однак, згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 6548,19 дол. СШАповторно на виконання до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ не надходив. Щодо ВП №48110660, то постановою від 29.09.2017р. виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/466/144/13, виданого 06.03.2014 року, на основну суму боргу закінчився. Крім цього, Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області теж пропустив передбачений законом строк для стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» виникли нові зобов`язання на підставі Додаткової угоди № 1 від 13 грудня 2018 року до кредитного договору № БУН9АЕ00000128 від 18 травня 2007 року, а попередні щодо погашення кредитного боргу припинилися. Верховний Суд у своїй Постанові від 13 березня 2019 року у справі № 609/67/18 наголосив, що новація має правоприпинювальну природу, тобто припиняє первісне зобов`язання і між сторонами виникає нове узгоджене ними зобов`язання. Таким чином, у разі порушення нового зобов`язання сторонами необхідно звернутися до суду з новим позовом, оскільки обставини змінилися у зв`язку із виникненням нового зобов`язання. І у разі позитивного рішення суду стягувану буде видано новий виконавчий документ. За умовами Додаткової угоди № 1 від 13.12.2018 року до кредитного договору № БУН9АЕ00000128 від 18 травня 2007 року, укладеної між [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачено реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № ГУН9АЕ00000128 від 18 травня 2007 року. Зокрема, згідно з п.п. 1.4. 1.5 позичальнику ( [PERSON] ) прощені зобов`язання щодо сплати основного боргу, процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), інша заборгованість за рішенням банку прощені. Решта зобов`язань замінено у зв`язку із зміною валюти зобов`язання. Умови Додаткової угоди № 1 від 13.12.2018 року виконуються належним чином. Згідно із Постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року № 755/15479/15-ц виконавчий документ не підлягає виконанню, зокрема, внаслідок припинення зобов`язань шляхом добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, а також пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Ні з моменту відкриття, ні після завершення виконавчого провадження ВП № 48110660 (з 29.09.2017 року) стягувач, а також Шевченківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області не звертався до [PERSON] щодо відшкодування виконавчого збору, судових чи виконавчих витрат. [PERSON] не може звернутися до суду із позовом про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий лист № 2/466/144/13 загублений. Боржник і стягувач дійшли згоди щодо заміни первісного зобов`язання новим, строк пред`явлення виконавчого листа № 2/466/144/13, який виданий 06.03.2014 року, на основну суму боргу закінчився, натомість накладений арешт на майно позивача не знято. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення

Outcome: approved