Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

27 січня 2020 року позивач звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 червня 2019 року сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль Alfa Romeo 156, [NUMBER] . Винуватою у ДТП у встановленому порядку визнано відповідача у справі. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «УПСК», яка за результатом дослідження автомобіля встановила, що він є фізично знищеним, адже вартість його відновлювального ремонту становить 379\~393,81 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП 124\~509,93 грн. В результаті чого, страхова компанія виплатила, на підставі угоди про врегулювання, страхове відшкодування у розмірі 58\~608,83 грн., як різницю між вартістю автомобіля до ДТП, та вартості його залишків після ДТП. Проте позивач вважає, що вона виплачена страховою компанією сума недостатньо для відшкодування понесеної шкоди. Вона вважає, що відповідач має відшкодувати її повну ринкову вартість автомобіля до ДТП, за мінусом виплаченої страховою компанією суми. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 49\~582,17 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Позивач у судове засідання не прибула, але її представники у письмовій заяві просять суд слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач у письмовому відзиві позов не визнала. В судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. 08.06.2021 року представник відповідача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, письмових пояснень на позов не надав, у заяві від 02.07.2021 року просив суд розглядати справу у його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 21 червня 2019 року о 01 годині 00 хвилин керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , по а/д Н-22 (Устилуг-Луцьк-Рівне), в порушення п.п.2.3 Б, 13.1 Правил дорожнього руху, під час виконання маневру обгону, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, не була уважною та допустила зіткнення з автомобілем «Alfa Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 липня 2019 року №161/10770/19, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і застосовано до неї адміністративне стягнення. Постанова судді набрала законної сили, а тому обставини, встановлені у ній, додатковому доказуванню не підлягають. Автомобіль «Alfa Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , на праві власності належить позивачу у справі. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Згідно здійсненого страховиком дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Alfa Romeo», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 379\~393,81 грн. Ринкова вартість автомобіля до ДТП 124\~509,93 грн., вартість залишків автомобіля 55\~901,10 грн. (а.с.24). Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача більше ніж в три рази перевищує його ринкову вартість до ДТП, страховиком, на підставі ст.30 Закону, автомобіль визнано фізично знищеним. З цих підстав страхова виплата була визначена згідно п.30.2 ст.30 Закону, а саме як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (124\~509,93 - 55\~901,10 = 68\~608,83 грн) (а.с.24). При цьому, на підставі угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 29 серпня 2019 року, яка укладена між ПрАТ «УПСК» та позивачем, сума страхової виплати була зменшена на 10\~000,00 грн. і виплачена у розмірі 58\~608,83 грн. (а.с.25). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В даному випадку, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача істотно перевищує його ринкову вартість до ДТП, його відновлення є економічно необґрунтованим, а сам він вважається фізично знищеним. В такому випадку шкода відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Визначаючи розмір реальної вартості втраченого майна суд вважає за можливе субсидіарно застосувати положення п.30.2 ст.30 Закону, у якому закріплено, що шкода відшкодовується як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Такий спосіб визначення розміру реальної шкоди, у випадку фізичного знищення автомобіля, є обґрунтованим, адже забезпечує справедливий баланс між інтересами особи, яка завдала шкоди, та потерпілим, оскільки запобігає від необґрунтованого збагачення останнього. В розглядуваній справі, позивач не передала залишки автомобіля відповідачу та не ставила питання про це. Наразі автомобіль фактично знаходиться у розпорядженні позивача. Вказане підтверджується також тим, що в даній справі була призначена судова експертиза і експертом безпосередньо оглядалися залишки автомобіля у позивача. Таким чином, оскільки позивач не передала залишки фізично знищеного автомобіля відповідачу, не реалізувала їх, з наданням відповідних доказів про їх ціну, не оспорювала визначену страховиком вартість цих залишків (55\~901,10 грн.), не клопотала про призначення відповідної судової експертизи для визначення вартості залишків, а також не провела на власне замовлення відповідної оцінки їх вартості, їй була повністю відшкодована завдана шкода страховою виплатою, визначеною в порядку п.30.2 ст.30 Закону як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а тому відсутні підстави для її відшкодування відповідачем у справі. Такий підхід\~до відшкодування\~шкоди завданої\~автомобілю,\~який вважається\~фізично знищеним,\~відображений і\~у судовій\~практиці Верховного\~Суду,\~зокрема у\~постановах від\~31\~березня 2021\~року № 127/19300/17,\~від 17\~лютого 2021\~року № 753/11069/16-ц,\~від 11\~листопада 2019\~року № 369/11812/18. При цьому суд зауважує, що одностороння відмова позивача від частини страхової виплати у розмірі 10\~000,00 грн. на підставі угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 29 серпня 2019 року, яка укладена із страховиком, не може бути підставою для покладання тягаря відшкодування цієї суми на відповідача, оскільки остання не була стороною такого правочину та не погоджувалася на переведення частини зобов`язань страховика на себе. З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити, через його безпідставність. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed