Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

27 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивувала тим, що у належному їй на праві приватної власності житловому будинку, розташованому за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Білани, вул. Пушкіна, 56, зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] З 01 березня 2011 року останній у вказаному будинку не проживає. 30 листопада 2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою [PERSON] не бажає, у звязку з чим вона позбавлена права оформити субсидію та вільно розпоряджатись своєю власністю. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи. Представник третьої особи Білопільського РС УДМС України в Сумській області, будучи належним чином сповіщеним про час, день і місце розгляду справи, в судове зсідання не зявився без повідомлення причин. Заслухавши позивачку [PERSON] повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 листопада 2011 року шлюб між [PERSON] і [PERSON], укладений 07 вересня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськвиконкому, розірвано (а. с. 9). У відповідності до договору купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1613, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16392274 та реєстраційного посвідчення, виданого Філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» у складі комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», позивачка є власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Білани, вул. Пушкіна, 56 (а. с. 5-8). З довідки Вирівської сільської ради Білопільської сільської ради Сумської області від 19 березня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані в [INFO], але фактично за вказаною адресою не проживають (а. с. 10). Частиною третьою статті 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Сумська область Білопільський район, с. Білани, вул. Пушкіна, 56, є обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON], оскільки придбаний під час перебування останніх у зареєстрованому шлюбі. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Доводи [PERSON] стосовно того, що [PERSON] не має права на житловий будинок, що знаходиться в селі Білани Білопільського району Сумської області по вулиці Пушкіна, 56, так як свого часу не бажав купувати його, фактично це була її ініціатива, у звязку з чим право власності на вказану нерухомість зареєстроване за нею, суперечать викладеним вище нормам діючого сімейного законодавства, а тому суд не приймає їх до уваги. Не є підставою для задоволення позову також і доводи позивачки в судовому засіданні стосовно того, що відповідач з 2011 року не проживає у вищевказаному будинку, не здійснює догляд за ним і не сплачує комунальні послуги. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed