Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

28 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 15 квітня 2014 року [PERSON] подав до суду уточнюючу позовну заяву, в якій просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON] та стягувати з [PERSON] аліменти в його користь на утримання дитини в розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO]. [PERSON] була засуджена вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.10.2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України до п'яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 05.03.2010 року постановою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська скасований призначений за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.10.2009 року строк звільнення від відбуття покарання з випробуванням та [PERSON] направлена для відбуття покарання призначеного вищезазначеним вироком у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області №153 від 16.06.2010 року було встановлено малолітньому [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування, на час перебування матері в місцях позбавлені волі. Також було вирішено питання про влаштування малолітнього [PERSON] до обласного комунального закладу «Будинок дитини» м.Дніпродзержинська. З 19.07.2010 року син знаходився у Комунальному закладі «Дніпродзержинський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. 26.09.2011 року малолітній [PERSON] переданий позивачу на виховання. Вважає, що в інтересах дитини слід встановити місце проживання сина з ним, оскільки він займається вихованням дитини, піклується про нього. Має стабільний самостійний дохід, створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнив гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання сина, мешкає у квартирі, яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання. В квартирі відповідача зареєстровано 10 осіб. Крім того вказує, що при народженні в дитини був діагностований порок серця. Він оздоровлював дитину на морі в серпні 2012 року та в 2013 році. Малолітній [PERSON] прийнятий у Дитячий оздоровчий центр «Ковчег». З 09.12.2013р. син позивача відвідує різновікову групу дошкільного віку «Ромашка» Нововолинського дошкільного навчального закладу №9 Нововолинської міської ради Волинської області. Згідно з висновком Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 18.07.2013р. для виховання, розвитку проживання та утримання сина [PERSON] позивач забезпечив всі необхідні умови. Вважає, що проживання сина разом з ним відповідає інтересам дитини, він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Син дуже прив'язаний до нього, йому подобається проживати з батьком. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена піклування матері. Крім того вказує, що відповідач не бере участі у вихованні і забезпеченні дитини, свій батьківський обов'язок по утриманню дитини не виконує, не надає йому матеріальної допомоги, тому просить стягувати аліменти з [PERSON] в розмірі по 450 гривень щомісяця. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові. Просять визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі по 450 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та фіскальний чек про відправлення телеграми. [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав наведених у запереченні (а.с.30). Пояснила, що вона бажає, щоб її син мешкав з нею, має намір піклуватися та доглядати за ним. Однак позивач на її неодноразові прохання не давав їй побачення з дитиною. Також не заперечила той факт, що на даний час позивач піклується про сина, оскільки вона дійсно перебувала в місцях позбавлення волі, і деякий час малолітній [PERSON] перебував в будинку дитини, тому відповідач забрав його до себе. Вказує, що звернулася до Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про визначення місця проживання дитини з нею. Просить у задоволенні позову відмовити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника [PERSON], думку представника органу опіки та піклування Думич І.І., висновок прокурора, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Сторони від спільного проживання мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] -(а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від №153 16.06.2010 року (а.с.7) було встановлено малолітньому [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування на час перебування матері в місцях позбавлення волі. Влаштовано малолітнього [PERSON] до обласного комунального закладу «Будинок дитини м. Дніпродзержинська» , з взяттям його на повне державне утримання. З виписки історії розвитку вихованця КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» від 26.09.2011 року (а.с.8) вбачається, що малолітній [PERSON], [INFO], розвивається з помірним відставанням в психологічному, фізичному і мовному розвитку. Навики самообслуговування розвинуті задовільно. 26.09.2011 року дитина була передана батькові. В зв'язку з цим за рішенням Дніпровської районної в м. Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області №216 від 21.09.2011 року (а.с.80) малолітній [PERSON], [INFO], втратив статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] була засуджена вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.10.2009 року за ч. 2 ст. 307 КК України до п'яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Постановою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 05.03.2010 року скасований призначений за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.10.2009 року строк звільнення від відбуття покарання з випробуванням та [PERSON] направлена для відбуття покарання призначеного вищезазначеним вироком у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Зазначена постанова ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.03.2013 року скасована, справу направлено на новий судовий розгляд (а.с.12-13). Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.06.2013 року (а.с.33,34) у задоволенні подання КВІ Дніпровського району м. Дніпродзержинська в Дніпропетровській області про заміну [PERSON] покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 19.10.2009 року, [PERSON] звільнено з під варти. Як вбачається з довідки про склад сім'ї (а.с.10) [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS], де також зареєстровані відповідач [PERSON] та інші члени її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [INFO], з вересня 2011 року проживає з батьком, відвідує різновікову групу дошкільного віку «Ромашка» дошкільного навчального закладу №9 з 09.12.2013 року, що підтверджується довідкою Нововолинського навчального закладу №9 Нововолинської міської ради Волинської області (а.с.11). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики дитини, виданої 22.11.2013 року Нововолинським дошкільним навчальним закладом №7 Нововолинської міської ради Волинської області (а.с.76) [PERSON] створив усі необхідні умови для повноцінного розвитку сина [PERSON], забезпечив матеріальне та емоційне благополуччя хлопчика, спокійний та безконфліктний клімат сім'ї. Зазначено, що малолітній [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом з батьком [PERSON], який бере активну участь у його вихованні та навчанні, добросовісно ставиться до своїх обов'язків. Постійно цікавиться успіхами та поведінкою дитини, відвідує батьківські збори, тематичні свята, своєчасно вносить плату за харчування дитини. Дитина почувається улюбленою, захищеною, має довірливі стосунки з батьком. Актами обстеження умов проживання від 31.05.2013 року (а.с.77) та 04.07.2014 року (а.с.91) встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON], його дружиною та звідною сестрою, в квартирі за адресою [ADDRESS]. Квартира облаштована необхідними меблями, предметами побуту та вжитку. Діти мають окреме місце для спання, шафу для одягу, окрему кімнату для проживання та забезпечені одягом, взуттям, іграшками. В сім'ї склалися хороші дружні відносини, діти називають обох батьків татом та мамою, вважають себе братом та сестрою. Висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 18 липня 2013 року (а.с.9), визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.2 ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них , вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов?язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Твердження відповідача викладені у запереченнях про те, що на даний час остання звернулася до Дніпровського райсуду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом про визначення місця проживання дитини з нею спростованні повідомленням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с.48) про те, що зустрічного позову від [PERSON] до [PERSON] з приводу визначення місця проживання їхнього малолітнього сина [PERSON] до канцелярії суду не надходило. Таким чином, враховуючи встановлені обставини і перевірені судом доводи та заперечення сторін, виходячи із статі малолітньої дитини, яка є хлопчиком, принципу суд приходить до висновку, що проживання дитини з батьком забезпечить йому більш повний, гармонійний, нормальний фізичний і духовний розвиток, тому визначає місце проживання малолітньої дитини [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, згідно ч.1 ст.183 СК України визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні малолітнього сина [PERSON]. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, тому, враховуючи відсутність доказів про працевлаштування і отримання стабільного доходу, з неї слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 450 гривень щомісяця з дня звернення позивача в суд і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.38).

Outcome: approved