Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

28 березня 2014 року [PERSON] пред'явив в суд позов до [PERSON], в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], що був встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27 січня 2012 року у справі №2-306011 шляхом стягнення з нього на користь [PERSON] 14 всіх видів заробітку. В позовній заяві зазначив, що 27 січня 2012 року Шевченківським районним судом м.Львова за заявою [PERSON] було прийнято рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. У відповідності до згаданого рішення, аліменти стягуються на підставі виконавчого провадження відкритого Шевченківським відділом ДВС Львівського МУЮ у відповідності до виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Львова №2-306011 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на місяць за місцем його роботи. З врахуванням виконавчого збору із його заробітної плати в рахунок стягується 655,76 грн. На час розгляду справи про стягнення аліментів він перебував у трудових відносинах із Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, де отримував заробітну плату у розмірі 1466,25 грн. Крім того, внаслідок інвалідності ІІІ групи йому виплачувалась пенсія у розмірі 822 грн. Інших доходів він не отримував і не отримує на даний час. Дані обставини були встановлені судом, однак не знайшли свого належного відображення у рішенні суду від 27 січня 2012 року, внаслідок чого судом прийнято рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. На даний час він продовжує працювати за основним місцем роботи у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, де йому виплачується середня заробітна плата в розмірі 1863,80 грн. Крім того, його заробітна плата коливається щомісячно, так у вересні 2013 року нарахована заробітна плата становила 2017,17грн., а у грудні того ж року 2751 грн. 20 лютого 2013 року він пройшов огляд у Львівському обласному центрі медико-соціальної експертизи у зв»язку з отриманою травмою ноги. За результатами огляду його не визнано інвалідом та відповідно він втратив право на отримання пенсії з інвалідності, про що свідчить довідка Львівського МСЕК та довідка Управління пенсійного фонду України у Пустомитівському районі Львівської області. Таким чином його матеріальний стан на даний час погіршився, що не дає йому можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. Іншої роботи чи додаткових заробітків , котрі б давали можливість сплачувати встановлені судом кошти в твердій грошовій сумі в нього немає Крім того, з часу розірвання шлюбу ним створена нова сім»я, що також покладає на нього додаткові обов»язки з її утримання та забезпечення відповідних потреб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повній мірі та дав пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов проти позову не заперечила, погодилась на заміну способу нарахування аліментів з [PERSON] в її користь замість твердої суми у розмірі 600 грн. щомісячно на 14 частину всіх його видів заробітку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини (дітей) може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27 січня 2012 року вирішено стягувати з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] щомісячно в сумі 600 грн., яка підлягає їндексації відповідно до закону, починаючи з 31 жовтня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7 - 8). При ухваленні рішення суду від 27 січня 2012 року та в даний час [PERSON] працює у Комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги та 15.03.2007 року, та згідно довідки з місця праці №143 від 07 березня 2014 року з нього стягувались аліменти за виконавчим листом в сумі по 655,76 грн. щомісячно. (а.с.6) Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на момент ухвалення рішення він також отримував пенсію у зв»язку з інвалідністю та за результатами огляду у Львівському обласному центрі медико-соціальної експертизи від 20 лютого 2013 року його не визнано інвалідом та відповідно він втратив право на отримання пенсії у зв»язку з інвалідністю. Крім цього, дана обставина підтверджується ксерокопією довідки МСЕК про невизнання інвалідом від 20 лютого 2013 року (а.с.4) та довідкою Управління пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області №312503-43 від 26 березня 2014 року. Враховуючи викладене, та те, що обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків, а також те, що із часу винесення рішення про стягнення з [PERSON] аліментів ( в розмірі 600 грн. щомісячно) його матеріальний стан змінився - погіршився, він працює електромеханіком у лікарні швидкої медичної допомоги, його дохід мінливий, нерегулярний; в нього змінився склад сім»ї, він вдруге одружився, суд робить висновки про те, що є всі підстави для зміни способу присудження аліментів та стягнення їх з [PERSON] у виді 14 частини всіх видів заробітку щомісячно.

Outcome: approved