Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

28.07.2020 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 04.03.2014року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір № 827182 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, та додатковий договір №1 від 17.03.2014 року до вказаного договору, згідно до умов яких [PERSON] отримала кредит у сумі 15700,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних за користування кредитом, зі строком кредитування - на строк дії платіжної картки. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 20.07.2020 року має заборгованість у розмірі 17913,29 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 21.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 29.09.2020 року, про що повідомлено відповідача шляхом направлення копії ухвали, позовної заяви із додатками та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 29.09.2020 року, слухання справи було відкладено на 02.11.2020 року, про що повідомлено відповідача шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Представник позивача в сьогоднішнє судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзив на позов не надала. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2014року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено договір № 827182 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, та додатковий договір №1 від 17.03.2014 року до вказаного договору, згідно до умов яких [PERSON] отримала кредит у сумі 15700,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних за користування кредитом, зі строком кредитування - на строк дії платіжної картки. Згідно до п.4.3 Додаткового договору, сплата процентів за кредитом здійснюється щомісячно. Пунктом 4.4 Додаткового договору передбачено, що в разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідач не виконує належним чином обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим у встановлений договором строк позивач всі належні платежі не отримав. Станом на 20.07.2020 року заборгованість за договором становить 17913,29 грн., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15675,12 грн.; - заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1623,37 грн.; - пені в розмірі 34,25 грн.; - комісії в розмірі 10,00 грн.; - 3% річних від простроченої суми кредиту в розмірі 230,62 грн.; - 3% річних від простроченої суми відсотків в розмірі 27,67 грн.; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 282,15 грн.; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 30,11 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved