Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

27.08.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 06.09.2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 425. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначала, що подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки. Відповідач вживав алкогольні напої, знаходився у нетверезому стані, а також мали місце бійки та постійні зясування стосунків. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 25 січня 2015 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Вважає, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сімї не можливе. Майнового спору не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 06.09.2013 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 425 (свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 215550). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 377312, видане 23.09.2014 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 159). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків з 25 січня 2015 року, не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного, внаслідок того, що відносини між ними зіпсовані непорозуміннями та суперечками, через наявність розбіжностей в інтересах, в поглядах на життя. Поновлювати шлюбно-сімейні відносини позивач з відповідачем категорично не бажає. Відповідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Згідно квитанції № 0.0.426650423.1 від 25.08.2015 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved