Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

27 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON]Г.о., третя особа Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Нова» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 15 червня 2016 року в м.Кривий Ріг сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля марки ВАЗ 2107, державний номер Е6600ЯА, під керуванням [PERSON]Г.о. та належним їй автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачці автомобіль. Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року винним у ДТП визнано [PERSON]Г.о. На момент ДТП автомобіль ВАЗ 2107 державний номер Е6600ЯН застраховано у Приватному акціонерного товаристві страхова компанія «Нова». В день скоєння ДТП третій особі було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та подано заяву на отримання відшкодування разом із пакетом документів, проте у визначений законом строк виплата проведена не була. Оскільки було пошкоджено належний позивачці транспортний засіб та не було проведено відшкодування завданої шкоди, тому просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16123,52 грн., вартість проведеної автотоварознавчої експертизи в розмірі 1500,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 червня 2016 року сталась відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 2107 державний номер Е6600 ЯА, під керуванням [PERSON]Г.о. та автомобіля [NUMBER], під керування водія [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинені матеріальні збитки. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] Ельчін Гюльалі огли, зазначені обставини підтверджуються постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.07.2016 року, яка набрала законної сили 25.07.2016 року. (а.с.5). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ 840627 власником транспортного засобу NISSAN NAVARA державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. (а.с.28). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 128/16 від 08 липня 2016 року, зробленого судовим експертом [PERSON] сума матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля [NUMBER] складає 16123,52 грн. (а.с.6-23). Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка його заподіяла. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно положень ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Під час розгляду справи в суді відповідач не заперечував, що дорожньо- транспортна пригода в якій пошкоджено транспортний засіб позивачки сталась з його вини, відповідачем також не заперечувався розмір матеріальної шкоди завданої позивачці. Таким чином під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідними доказами, що діями відповідача завдано позивачці матеріальну шкоду у розмірі 16123,52 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з [PERSON]Г.о. на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 16123,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині відшкодування позивачці понесених нею судових витрат по сплаті судового збору при подачі позову до суду в сумі 551,20 грн. Водночас позивач просить стягнути з відповідача судові витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1500,00 грн., однак згідно платіжного доручення № 139 від 23.06.2016 року оплата за автотоварознавче дослідження автомобіля Нісан Навара, реєстраційний номер [NUMBER], згідно рахунку № 42 від 26.06.2013 року у розмірі 1500,00 грн. здійснена КП «КРЕП» (а.с.30), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial