Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

28.02.2018 представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила постановити рішення про визнання недійсним Договору № 330 від 22.06.2015 оренди земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 3,7604 га, яка розташована на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Агро - Вілам». Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Підставами звернення до суду з позовом стало те, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину [PERSON] є власником земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 3,7604 га, розташованої на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Договору оренди землі № 330 від 22.06.2015земельна ділянка позивачем була передана в оренду Приватному підприємству «Агро - Вілам» строком на 10 років з правом пролонгації. 15.07.2015 вказаний Договір оренди був зареєстрований реєстраційною службою Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте 22.06.2015 позивач [PERSON] не підписувала вищевказаний договір оренди своєї земельної ділянки, не приймала участі в його складанні, не була ознайомлена з обсягом прав та обов'язків покладених на сторони договору, та не уповноважувала будь-яких осіб на його підписання, підпис в договорі не належить позивачу, натомість у графі «Орендодавець» стоїть підпис невідомої їй особи без зазначення про це в договорі. Вказані обставини є підставою для визнання договору оренди недійсним. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву відповідно до якої судове засідання просила провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. В наданій до суду заяві окрім іншого просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на загальну суму 7994,80 грн., що включає в себе витрати по сплаті судового збору, вартість почеркознавчої експертизи та послуги адвоката. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подавав. Представник відповідача Приватного підприємства «Агро-Вілам» Сидоренко В.В. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги позивача визнав повністю, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 01.03.2018 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Справа призначена до підготовчого засідання з повідомленням (викликом) сторін на 28.03.2018. Надалі 28.03.2018, 23.04.2018, 24.04.2018, 04.05.2018 та 24.05.2018 розгляд справи відкладався за клопотанням сторін з об'єктивних причин, в тому числі для витребування та надання додаткових доказів. 26.07.2018 за клопотанням представника позивача [PERSON] у справі призначена судова почеркознавча експертиза, на час проведення експертизи провадження у справі зупинене. 14.08.2018 провадження у справі відновлено для у зв'язку з надходженням клопотання експерта щодо погодження строку проведення експертизи. 27.08.2018 погоджено терміни проведення експертизи, провадження у справі зупинено повторно для її проведення. 19.11.2018 до суду надійшов експертний висновок № 4237/4238/18-21 від 19.11.2018, у зв'язку з чим провадження у справі відновлено, справа призначена до підготовчого засідання на 22.01.2019. 22.01.2019 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду на 28.02.2019. 28.02.2019 сторони в судове засідання не з'явились, розгляд справи відкладено на 01.03.2019. Після цього сторонами були подані заяви про розгляд справи у їх відсутність. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно пункту 2 копії договору оренди землі № 330 від 22.06.2015 укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Агро - Вілам» в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,7604 га, у томі числі рілля - 3,7604 га. Об'єкт оренди належить Орендодавцю на праві приватної власності, що посвідчується Витягом з Державного реєстру на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії [NUMBER] виданого Реєстраційною службою Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області (п.2.1 Договору оренди). Договір укладено на 10 років (п.9 Договору). В договорі містяться підписи сторін (а.с.8-10). Договір зареєстровано 15.07.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 40665499, що вбачається з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.11). Відповідно до висновку судових експертів за результатами проведення додаткової технічної та почеркознавчої експертизи від 14.11.2018 № 4237/4238/18-21 Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі № 330 від 22.06.2015 року - виконаний рукописним способом без попередньої підготовки і технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі № 330 від 22.06.2015 року - виконаний не самою [PERSON], а іншою особою (а.с.78-82). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом, ніким не оспорюються. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищезазначене, суд приймає визнання представником відповідача позову. До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Цивільним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі» . Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до частини 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 203 ЦК України визначено, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 3 цієї статті передбачено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією стороною факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Із роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «По судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків. Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову представником відповідача викладене в поданій заяві, зважаючи на доведеність факту не підписання позивачем [PERSON] Договору оренди земельної ділянки № 330 від 22.06.2015, що безпосередньо підтверджено висновком експертів, та відсутності доручення на представництво її під час підписання цього договору третій особі, та схвалення таких дій, позовні вимоги слід задовольнити. Розподіл судових витрат між сторонами. Як вбачається із положень ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат на оплату послуг повинен бути співмірним наданим послугам. На підтвердження витрат на правову допомогу адвоката представником відповідача надано витяг з договору про надання правничої допомоги та квитанцію № 8 відповідно до якої за надання послуг представництва відповідачем сплачено суму гонорару в розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача з врахуванням задоволення позову підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати на проведення експертизи відповідно до рахунку № 15568 від 09.08.2018 року в розмірі 4290 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved