Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

28 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття з дня предявлення позову. 29 червня 2016 року позивачем була подана заява, в якій просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій формі у розмірі 1 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття з дня предявлення позову. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просила суд задовольнити позов повністю. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 400,00 - 500,00 грн. щомісячно, суду пояснив, що утримувати дитину він не відмовляється, але на даний час він працює неофіційно, його дохід є нестабільним, просив суд позовні вимоги задовольнити частково. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2015 року, що набрав законної сили 11 березня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 2). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). У 2015 році загальна суму доходу з джерел, отриманих в Україні та за межами України, відповідача [PERSON] складає 0 (нуль) грн. (а.с. 15). [PERSON] проживає разом з позивачем, що не оспорюється відповідачем. Згідно вимог статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з положеннями частини першої статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у відповідача на утриманні, окрім доньки [PERSON], інших дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. щомісяця, починаючи з моменту предявлення позову до суду, тобто з 28 квітня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши позовні вимоги частково. У відповідностіз пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статей 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial