Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним\~ Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 31 березня 1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 1 від 28 січня 1992 року на імя [PERSON], який зареєстрований в книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 403, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,20 га розташовану на території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, за цільовим призначенням обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та скасувати державну реєстрацію вище зазначеного акту. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у 1994 році йому був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,20 га, що розташована на території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. 02 жовтня 1999 року позивач на підставі договору купівлі-продажу №1815, укладеного між ним, з одного боку, та [PERSON], з другого боку, продав цілий житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Покровка. 04 листопада 1999 року вказана угода була зареєстрована Очаківською філією Миколаївського ММБТІ за реєстровим номером 93. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року вказаний договір визнано дійсним. Таким чином, позивач є власником земельної ділянки площею 0, 08 га, а [PERSON] власником 0, 12 га. Разом із тим, Очаківське міськрайонне управління юстиції відмовляє позивачу в реєстрації його права власності на 0,080 га земельної ділянки, так як державний акт містить площу 0, 2 га та крім того не передбачене законом застереження щодо переходу права власності на 0, 12 га земельної ділянки до [PERSON] Наявність вказаного державного акту позбавляє позивача можливості оформити своє право власності на 0, 08 га, а тому він змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають (а.с. 31, 38). Представник третьої особи Очаківського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 36, 45). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 1 від 28 січня 1992 року [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,20 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована на території с. Покровка Покровської сільської ради. На підставі зазначеного рішення 31 березня 1994 року Покровською сільською радою виданий державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований за № 403 (а.с. 7). 02 жовтня 1999 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений договір, за яким позивач продав, а третя особа купила цілий житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,12 га, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с.Покровка (а.с. 15). Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року вказаний договір купівлі продажу визнаний дійсним (а.с. 13, 14). З рішення виконавчого комітету Покровської сільської ради № 49 від 24 грудня 2013 року вбачається, що належній позивачу земельній ділянці була присвоєна поштова адреса вул. Бородинівська, №23, а земельній ділянці [PERSON] вул. Бородинівська, 25 (а.с. 11). Судом також встановлено, що земельній ділянці площею 0,08 га, що належить [PERSON], присвоєно кадастровий номер 4825183200:05:004:0021 (а.с. 10). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №25916951 від 06 листопада 2015 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку з тих підстав, що наданий ним державний акт не відповідає вимогам законодавства, оскільки містить дописку про відчуження частини земельної ділянки та печатку, що не передбачено законодавством (а.с. 12). З дослідженого в судовому засіданні державного акту вбачається, що в ньому міститься відмітка УТБ «Віконт-Т» про відчуження частини земельної ділянки, а саме 0,12 га відповідно до договору купівлі продажу №1815 від 02.10.1999 року. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. За змістом ч. 2 ст. 23 ЗК (в редакції 1993 року), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами. Судом встановлено, що спірний державний акт не відповідає вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999р. за № 354/3647, який діяв на момент укладення угоди, а саме: у випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа, технічний звіт з його складання та книга записів (реєстрації). Так, зазначена в державному акті земельна ділянка загальною площею 0, 20 га складається з двох ділянок, власником одної з яких є позивач (площею 0, 08 га по вул. Бородинівській, 23), а другої третя особа [PERSON] (площею 0, 12 га по вул. Бородинівській, 25). Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки позивачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується. Стаття 155 ЗК України закріплює, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи викладене, а також той факт, що оспорюваний державний акт посвідчує право позивача на земельну ділянку, власником частини якої є інша особа [PERSON], суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання оскаржуваного державного акту недійсним та скасування його державної реєстрації та необхідність їх задоволення. Враховуючи клопотання позивача, суд відносить судові витрати на його рахунок.

Outcome: approved