Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

29.03.2016 року до Врадіївського районного суду надійшла позовна заява від заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури в Миколаївській області про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 1095 грн. 04 коп. Позов мотивований тим, що вироком Врадіївського районного суду від 04.12.2015 року кримінальне провадження №12015150200001344 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо [PERSON] засуджено та призначено покарання у 1(одного) року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробовуванням, при умові, якщо він на протязі іспитового строку, терміном 1 (один) рік не скоїть нового злочину. Від злочинних дій [PERSON] потерпілий отримав легкої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забитих ран на обличчі,синців,крововиливів на обличчі, через що 8 діб перебував на стаціонарному лікуванні у Врадіївській районній центральній лікарні. Так як на лікування потерпілого закладом охорони здоров'я витрачені державні кошти та винною особою у добровільному порядку не відшкодовані, то заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури просив стягнути вказані кошти з відповідача у порядку ст. 1206 ЦК України. У судовому засіданні прокурор Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Кейс С.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, проте надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, також просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, як вбачається з матеріалів справи, вироком Врадіївського районного суду від 04.12.2015 року кримінальне провадження №12015150200001344 за ч. 2 ст. 125 КК України щодо [PERSON] засуджено та призначено покарання у виді 1(одного) року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробовуванням, при умові, якщо він на протязі іспитового строку, терміном 1 (один) рік не скоїть нового злочину. Обвинуваченням, яке повністю визнав [PERSON], було встановлено, що останній 30.08.2015 року приблизно о 22.00 год. та [PERSON] знаходячись біля домоволодіння свого знайомого [PERSON] в [ADDRESS], в процесі спілкування та з»ясування між собою взаємних стосунків між [PERSON] та [PERSON] виникла суперечка. В ході суперечки [PERSON] на грунті неприязних відносин, які виникли раптово, навмисно наніс один удар кулаком лівої руки [PERSON] в область обличчя, а саме в область правого ока та правої скроні, в результаті чого, останній упав на землю та знепритомнів. Тим часом, коли [PERSON] знаходячись в непритомному стані та лежав на землі, то [PERSON] скориставшись цим, не припиняючи свої протиправні дії наніс лежачому на землі [PERSON], ще два удари ногою в область тулубу. В результаті чого, [PERSON] своїми навмисними діями заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді забитих ран на обличчі, синців, крововиливів на обличчі, чим спричинив останньому легкого ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Вказані тілесні ушкодження, що були спричинені діями [PERSON] підтверджуються висновком експерта №555 судово-медичної експертизи від 10.09.2015 року. У результаті цього побиття, потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у Врадіївській центральній районній лікарні з 31.08.2015 року по 08.09.2015 року, тобто 8 ліжко-днів з діагнозом струс головного мозку та рвані рани обличчя. Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993р., сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Вартість одного ліжко-дня у Врадіївській ЦРЛ за даними вказаного медичного закладу становить 136 грн. 88 коп. Таким чином, загальні витрати закладу охорони здоров'я витрачені на особу, яка потерпіла від злочину, становлять 1095 грн. 04 коп., які підлягають стягненню з винної особи у відповідності до ст. 1206 ЦК України. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. При прийнятті рішення, суд керується ст. 1206 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved