Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

28 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з 24 серпня 1991 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, проживають за однією адресою, але шлюб існує формально, підстави для примирення відсутні. Відповідач безвідповідальний, ніде не працює, що призводить до постійних сварок. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], котрий перебуває на утриманні матері. Спір про майно відсутній. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Бондарєва». На судовому засіданні Позивач підтримала позов, Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 серпня 1991 року Юнаківською сільською Радою Сумського району Сумської області, актовий запис за № 12; подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дитина сторін проживає при матері і знаходиться на її утриманні /копії ас.4, 9, ас.10/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, \~врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 113, 115 Сімейного Кодексу України /далі СК України/. Так, відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі \~частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, суд знаходить, що сімейне життя сторін не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Місце проживання неповнолітньої дитини у даній справі не вирішувалось. Спір про майно відсутній. Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи, що відповідач змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, і після розірвання шлюбу не бажає його відновлювати, відповідно до статті 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд залишає [PERSON] прізвище «Бондарєва». Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за подання позовної заяви

Outcome: approved