overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

28.09.2015 р. позивачка звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 21.08.1993 р. вони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач зловживає алкогольними напоями, лікуватися відмовляється, в результаті чого виникають постійні сварки. На даний час момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, збереження сім'ї неможливо і суперечить їхнім інтересам, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] при розгляд справи позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати і не надавати строку для примирення. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позов заперечив. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 21.08.1993 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

28.09.2015 р. позивачка звернулась до суду з вказаним позовом , обґрунтовуючи свої вимоги тим , що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 29.07.2006 р. За час шлюбу у них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо , в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене , позивачка просила суд щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не з»явилась , надіславши до суду лист про розгляд справи у її відсутність , у якому вказала , що не заперечує проти заочного розгляду справи. .Відповідач в судове засідання не зявився . Про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації , про що в матеріалах справи є відповідний доказ. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивачка надала згоду на заочний розгляд справи , про що зазначила у письмовій заяві , суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.- 6 ) За час шлюбу у них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] У свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний їх батьком ( а.с. -7,8). Діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Судом не встановлено обставин , які б перешкоджали стягненню аліментів з відповідача у визначеному позивачкою розмірі , тому суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі , стягнувши з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

28.09.2015 р. Селидівським міським судом Донецької області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити дії та повернення суми вкладу з нарахованими відсотками. Справа була направлена до Апеляційного суду Донецької області за апеляційною скаргою відповідача на зазначене рішення суду. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.05.2016 р. справу було повернено для ухвалення додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні не вирішив питання стосовно судових витрат по справі. Сторони у судове засідання не зявилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином. Вивчивши матеріали справи, судом зясовано наступне. В тексті позовної заяви [PERSON] зазначає, що судовий збір за подання цієї позовної заяви становить 243,60 грн. Залишок необхідного до сплати судового збору просить відстрочити до винесення рішення по справі. Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28.09.2015 р. було зобовязано ліквідатора ПАТ «Енергобанк» здійснити виплату [PERSON] гарантованої державою Україна в 200000,00 грн., як особі, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та стягнути з ПАТ «Енергобанк» (04071, м.Київ, вул.Воздвиженська, 56, Код ЕДРПОУ 19357762, МФО 300272) на користь [PERSON] залишок грошових коштів в сумі 39331,35 грн. за депозитним вкладом. Таким чином, позивач звертався до суду із позовною заявою із вимогами майнового характеру, за які справляється судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,2% розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.). Враховуючи ціну позовних вимог, 1 % ціни позову становить 2393,31 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., таким чином сума судового збору, що залишилася до стягнення складає 2393,31 243,60 = 2149,71 грн., які підлягають солідарному стягненню з відповідачів в доход держави. Також, слід солідарно стягнути з відповідачів на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити дії та повернення суми вкладу з нарахованими відсотками та стягнути судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

28.09.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2006, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №56. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у квітні 2012 року. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сімю та шлюб, внаслідок чого між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що з 24.02.2006 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, а.с.3. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у квітні 2012 року. На теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача,позов слід задовольнити. Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. сплачений позивачем при зверненні до суду та 500 грн. витрат на правову допомогу, згідно ст.ст.79,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28.09.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу. В своїй заяві зазначили, що 18.08.2012 вони одружились та їх шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання, утримання та виховання дитини заявники не мають. Також зазначили, що сімейне життя між ними не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та відсутністю спільних інтересів. Шлюбні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, поновлювати сімейні стосунки не бажають, через що вирішили розірвати укладений між ними шлюб за взаємною згодою. Спору щодо поділу спільного майна, місця проживання дитини між ними немає. В судове засідання заявники не з'явилися, подали суду заяву, в якій просять розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримують повністю та проситять їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.08.2012 заявники [PERSON] та [PERSON]. одружились, про що в книзі реєстрації шлюбів 18.08.2012 зроблено відповідний запис №336, що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.04.2013 року серії [NUMBER], Сторони на даний час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Також, між сторонами досягнута згода про місце проживання та утримання дитини. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити спільну заяву [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов до висновку про те, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої доньки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

28.09.2016р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 11.01.2013 р. вони перебувають у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу дітей не мають, оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачкою припинені. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за їх відсутності та позов підтримав. Відповідачка надала суду заяву з проханням розглядати справу без неї, позов визнала повністю, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.01.2013 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №2 (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалось, наразі сторони мешкають окремо,спільного господарства не ведуть. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

28.09.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просить позбавити відповідача права користування квартирою №25, будинку №13 по вул.Маршака в м.Кривому Розі. Вказує, що є власником зазначеної квартири в порядку приватизації, відповідач є дочкою позивача, в квартирі не проживає з жовтня 2014 року, без поважних причин. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена за місцем реєстрації, відповідно до ст.76 ч.3-4 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]., згідно свідоцтва про право власності на житло, своє право на нерухомість зареєстрував у встановленому порядку а.с.3-4. Згідно довідки та акту а.с.7 у вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка у вказаному житлі не проживає з жовтня 2014 р. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як член сім'ї власника житла, може бути позбавлена правом користування житлом. Оскільки відповідач визнається таким що втратив право користування квартирою, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби (реєстрації) при винесенні такого рішення, зобовязаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

28.09.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі Виконком/ як територіальної громади, про визначення додаткового тримісячного строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO]. батька [PERSON]. В обґрунтування вказує, що є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, спадщина відкрилася на квартиру по [ADDRESS], яка належить бабкі [PERSON], після смерті якої батько прийняв спадщину. В серпні 2016 р. він звернувся до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, за пропуском шестимісячного строку, який позивач пропустив з поважних причин, з за хвороби. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач Виконком направив суду листа про згоду з позовом та розгляд справи в відсутності представника. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наявність родинних відносин, смерть спадкодавця, відмова нотаріуса за пропуском строку для прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1272 ЦК України згідно норм якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим визначити позивачу додатковий трьохмісячний строк, достатній для подачі зави про прийняття спадщини після померлого спадкодавця. На підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

28.09.2016р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони проживали разом із відповідачем у цивільному шлюбі. Під час шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, про дитину не піклується та матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до свідоцтва про народження, копія, якого міститься в матеріалах справи, за час спільного проживання у позивачки та відповідача народилася донька: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.(а.с. 5). Згідно довідки № 434 від 02.11.2016р., виданої [PERSON], останній працює в ДП «Ливарний завод» з 02.06.2014р. та на даний момент займає посаду «електрогазозварник». Його дохід за період з 01.04.2016р. по 30.09.2016р. склав 23211 грн. 12 коп.(а.с.12) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~ 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, офіційно працює, інших дітей не має. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

28. 09.2016 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (а.с. 2-5), в якому він просить визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 27.01.2016 р., укладений між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON], та застосувати наслідки недійсності правочину. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.09.2016 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрито провадження у справі про визнання договору відступлення права вимоги недійсним та застосування наслідків недійсності правочину в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором від 23.01.2007 р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченим 23.01.2007 р. приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим номером 54, з урахуванням того, що ці вимоги розглянуті у справі №501/1930/16-ц і рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.08.2016 р. відмовлено у задоволенні цих вимог, зазначене рішення набрало законної сили 15.03.2017 р. (а.с. 31-37, 84-90, 186-190). Відповідно до ухвали продовжено розгляд позову в межах позовних вимог про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за кредитним договором. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсягу, посилаючись у письмових поясненнях (а.с. 156, 207-208) та в виступах в засіданні 27.04.2017 р. на ті обставини, що договір про відступлення права вимоги не відповідає вимогам, встановленим главою 73 ЦК України для договору факторингу, що фізична особа, не маючи відповідної ліцензії на надання фінансових послуг, не може виступати новим кредитором і бути стороною договору про відступлення права вимоги. Крім того, сторона позивача у поясненнях посилалась на нікчемність договору факторингу від 12.12.2011 р., однак суд не дає правову оцінку цій обставині з урахуванням того, що таке обгрунтування у позові не зазначалось,

Outcome: dismissed