Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

26 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Яреськівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Просила визнати за собою, в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно померлого батька [PERSON] у вигляді належного йому на день смерті житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [INFO] року [PERSON] та вчасно прийняла спадщину. Спадкове майно померлого [PERSON] складається з домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS], але приватним нотаріусом Плаксіною П.Б. у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину відмовлено в зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок на ім'я померлого. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, наголошуючи на неможливості оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку. Представник відповідача - Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть [NUMBER], виданим Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 04 квітня 2011 року, актовий запис № 20 (а.с.26). Померлий заповіту не залишив, а його єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину є донька [PERSON]. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні, що встановлено судом при вивченні спадкової справи № 26/2016 щодо майна померлого, яка перебуває на обліку та зберіганні у приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. (а.с.21). Наявність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим повторно відділом РАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області 18 березня 2016 року, актовий запис № 14 від 03 квітня 1951 року (а.с.23). Спадковий будинок на який претендує позивач згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інвентаризаційна справа 40491) розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1947 року побудови загальною площею 37,1 кв.м., жилою площею 17,7 кв.м. (літ. - А-1), сараю (літ.- Б) (а.с. 8-10). Як встановлено судом із змісту технічного паспорту спадковий будинок разом з господарсько-побутовими приміщеннями були побудовані в період з 1947-1950 року. В зв'язку з чим, розглядаючи спірні правовідносини, суд керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов'язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Згідно довідки Яреськівської сільської ради від 22.03.2016 № 992 домоволодіння, яке розташоване у селі Гончарі Шишацького району Полтавської області згідно погосподарської книги № 18 особовий рахунок № 1203, станом на 01.07.1990 року відносилось до робітничого двору. Членами робітничого двору на 01.07.1990 року є: голова двору - [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO]. Свідоцтво про право власності на будинок не видавалось (а.с.5). Згідно довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» віл 15.04.2015 № 3164 реєстрація права власності на спірний житловий будинок станом на лютий місяць 2004 року не проводилась (а.с.6). Згідно пояснень позивача [PERSON], допитаної судом в порядку ст.ст. 62, 184 ЦПК України в якості свідка, спадковий будинок був побудований в середині 40-х років минулого століття її батьком [PERSON]. У вказаному будинку крім забудовника до дня смерті проживала його дружина та мати позивача - [PERSON]. На даний час в ньому крім позивача зареєстрований її син [PERSON], який на спадковий будинок або частку у ньому не претендує. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого повторно відділом РАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області від 08.06.2016 року [PERSON] померла [INFO] року, а отже вона не може претендувати на власну частку у спірному будинку. Згідно паспорту на ім'я [PERSON] він народився [INFO] року та зареєстрований у спадковому будинку з 09.03.1999 року, а отже об'єктивно не міг брати участь у його будівництві. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1947 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Крім того, на даний час не можливо прийняти будинок в експлуатацію згідно умов «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, тому що інспекцією ДАБК не видавалося дозволу на проведення будівельних робіт, а забудовник [PERSON] помер. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті та іншим членам його родини ніким не оспорюєтся. Постановою приватного нотаріуса Шишацької районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. від 25 квітня 2015 року № 243/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с.7). Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином суд приходить до висновку, що спірний спадковий будинок одноособово належав [PERSON] до моменту його смерті. Враховуючи те, що ім'я спадкодавця в свідоцтвах про його народження та смерть викладено як «[PERSON]» (а.с.24, 26), суд вважає, що зазначення в погосподарській книзі Яреськівської сільської ради його імені як «[PERSON]» є опискою обумовленою різночитанням імені «[PERSON]» російською та українською мовами. Таким чином, успадкувавши після смерті [PERSON] належний йому в цілому вищезазначений житловий будинок, спадкоємець (позивач) [PERSON] позбавлена можливості переоформити його на своє ім'я через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця, що є перешкодою для реалізації позивачем її права власності на нерухоме майно. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved