Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

27.01.2014 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який був уточнений в процесі розгляду справи в частині стягнення пені. За позовом, посилаючись на ст..ст.11, 509, 525, 526, 549, 623-625 ЦК України, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 592 846,41 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив її задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.104-107). Крім того, просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, про що подав відповідну заяву (а.с.111-112). Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладеного договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржником, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від божників, всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей, стають дійсним для фактора та вважаються наданим фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржником процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. 28.11.2012 р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 договору клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданим фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов»язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов»язкових платежів. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 0703/1007/98-299 від 09.10.2007 р. позичальником згідно якого є [PERSON] Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 09.10.2007 р. АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 0703/1007/98-299. Відповідно до умов вищевказаного договору кредитор зобов»язується надати відповідачу кредит в сумі 44 120 доларів США. Згідно умов договору, відповідач зобов»язалась в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом та перевірено доказами, відповідач [PERSON] в період дії договору свої зобов'язання за договором виконувала невчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.01.2014 року має заборгованість: за кредитом - 330 981,98 грн.; за відсотками - 190 917,92 грн. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов»язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов»язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеню). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума та інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Згідно ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Станом на 01.01.2014 р. розмір неустойки (пені) становить 70 946,51 грн. Вищевикладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню. При винесенні судового рішення про задоволення позову судом були враховані заперечення представника відповідача, які є неприйнятними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Закон не пов'язує це право з невиконанням боргових зобов'язань взагалі, в тому числі і попередньому кредиторові. Отже за змістом вказаних приписів закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Крім того, суд зважає на те, що після зміни кредитора у зобов'язанні [PERSON], не визнаючи нового кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» не надала доказів того, що виконує свої обов'язки первинному кредитору. До того ж, пунктом 9.5 кредитного договору № 0703/1007/98-299 від 09 жовтня 2008 року укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем, передбачено право банку повністю або частково перевести свої права та обов'язки по цьому договору, а також правочинам, пов»язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника (а.с.32-41). Твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження достовірності розрахунку заборгованості за кредитним договором є неприйнятними, оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів, які спростували вірність розрахунку заборгованості наданого банком, не надав власних розрахунків з додаванням квитанцій про сплату заборгованості по кредитному договору, тоді як кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не підлягає задоволенню клопотання про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Згідно приписів ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 1.3 вказаного кредитного договору чітко визначено строк виконання зобов'язання (строк користування кредитом) - 08 жовтня 2017 року. Тому посилання представника [PERSON] про сплив строку позовної давності є помилковими, оскільки перебіг позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором починається 08 жовтня 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір підтверджений документально. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved