Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

27.04.2020 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 27.05.2020 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 23 липня 2020 року. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох повнолітніх дітей в зв`язку з навчанням до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання і на утримання п`ятьох неповнолітніх дітей, до досягнення повноліття в єдиній Ѕ частці всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є опікуном (піклувальником) дітей: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в КЗ «Кам`янський медичний коледж» ДОР; [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в учбовому закладі ДПТНЗ «Кам`янський центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів»; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на підставі розпоряджень голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Батько дітей [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківських прав відповідно до рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області у справі № 178/1230/17 від 09 жовтня 2017 року. Мати дітей [PERSON] , померла [INFO] . Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, в житті дітей, їх вихованні, розвитку ніякої у часті не приймає. В добровільному порядку про надання допомоги на утримання дітей з відповідачем домовитись не вдалось, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно доводів, викладених в позовній заяві, судом встановлено, що відповідно до розпоряджень голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації від 02.04.2018 року № Р 136, № Р 139, № Р 137, № Р 138, № Р 140, № Р-135, № Р 141 позивача [PERSON] , призначено опікуном і піклувальником над неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями розпоряджень. На час винесення розпоряджень всі діти були неповнолітніми. Згідно свідоцтв про народження дітей батьком дітей записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Батько дітей [PERSON] , [INFO] позбавлений батьківських прав відповідно до рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області, ухваленого у справі № 178/1230/17 від 09 жовтня 2017 року, що підтверджується копією рішення суду. Мати дітей [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Також судом встановлено, що на час розгляду справи дві старші доньки відповідача: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] є повнолітніми та навчаються у навчальних закладах. А п`ятеро інших дітей є неповнолітніми. За доводами позивача відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає так як будь-яких доказів про надання матеріальної дороги на утримання дітей суду не надав. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі батька дітей в їх матеріальному забезпеченні . З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання п`ятьох неповнолітніх дітей, тобто для захисту права позивача відповідно обраного нею способу захисту порушених прав, з яким погоджується суд, оскільки при ухваленні рішення про позбавлення відповідача батьківських прав рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей, відносно яких відповідач позбавлений батьківських прав, не ухвалювалось. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2,3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Позивач бажає отримувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача. Тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів в частці від отримуваного прибутку відповідача, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається стягувачем аліментів, тобто позивачем. Відповідач відомостей про наявні прибутки, наявність роботи, постійного заробітку, інших утриманців, стану здоров`я та інших обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів суду не надав. Проте враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, суд вважає, що відповідач має можливість працювати, отримувати прибуток та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує, всі вищенаведені обставини та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання п`ятьох неповнолітніх дітей в розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до повноліття старшої дитини. Після досягнення повноліття старшою дитиною аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо ніхто з батьків, опікун, піклувальник не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів [INFO] . Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на двох доньок відповідача: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які на час розгляду справи є повнолітніми та продовжують навчання, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України - Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст. 6 СК України - Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. 2. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Таким чином [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] на час розгляду справи є повнолітніми і втратили статус дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 250 СК України - Опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 77 ЦК України - Піклування припиняється у разі: досягнення фізичною особою повноліття. Відповідно на час розгляду справи [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] досягли повноліття і піклування позивача, [PERSON] . над даними дітьми припинилось. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України - Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином позивачка не наділена правом на звернення з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання повнолітніх осіб, в зв`язку з навчанням ні відповідно до ст. 199 СК України, оскільки опікуни, піклувальники не наділені таким правом, ні як піклувальник [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , оскільки на час розгляду справи піклування позивача над ними припинилось. В свою чергу відповідно до положень ст. 166 СК України - Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а не повнолітніх осіб, які раніше мали статус дитини. Відповідно до ст. 201 СК України - До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу і не застосовуються норми, передбачені ст. 166 СК України. На підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , як на повнолітніх осіб, які продовжують навчання. В свою чергу на час подання позовної заяви [PERSON] , [INFO] , ще не досягла повноліття. Тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, як на неповнолітню дитину, до досягнення нею повноліття в межах заявленої Ѕ частики всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 840.80 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 6,180, 181, 182, 183, 199,201,250 СК України, ст. . 77 ЦК України,

Outcome: partial