Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

27 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Обґрунтував позивач свій позов тим, що він є інвалідом з дитинства, має І групу інвалідності, страждає на захворювання - епілепсія з частими поліморфними резистентними нападами та потребує стороннього догляду і нагляду, у зв'язку з чим позивач не працює, є непрацездатним, а тому потребує матеріальної допомоги. Позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 3). Позивач є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду та нагляду, що підтверджується копією довідки МСЕК серії АВБ № 050104. Інвалідність встановлена безстроково. (а/с 6). Позивач зазначив, що він страждає на захворювання - епілепсія з частими поліморфними резистентними нападами та потребує стороннього догляду і нагляду, чим все життя займається його мати. Позивач ніде не працює, є непрацездатним. Його мати - [PERSON] також ніде не працює, оскільки вимушена цілодобово знаходитися біля нього та здійснювати за ним догляд, а батько матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. При цьому, сімейне законодавство визначає поняття непрацездатності і нужденності стосовно регулювання відносин подружжя щодо взаємного утримання, яке підлягає застосуванню і при зазначених відносинах батьків та дітей, зокрема, непрацездатними визнаються інваліди І, ІІ, ІІІ груп. При цьому не має значення, коли настала непрацездатність - до досягнення повноліття або в будь-який інший час. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вимоги закону, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved