Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 31 березня 2014 року на 26 км автодороги Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Зіткнення транспортних засобів сталося у результаті порушення вимог Правил дорожнього руху водієм [PERSON], що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2014 року. У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль позивача. Просив стягнути з відповідача на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 10000 гривень (складається з 8000 гривень за неможливість працювати через пошкодження автомобіля та 2000 гривень вартості найму житла), моральну шкоду в розмірі 15000 гривень і сплачений при подачі позову судовий збір. 22 жовтня 2014 року позивач уточнив свої вимоги та надав суду розрахунок втраченої вигоди, яку він просить стягнути з відповідача, а саме: 9667 гривень 80 копійок неотриманої заробітної плати та 322 гривні витрат на громадський транспорт (а.с. 39). У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Підтвердив свої вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди. Зазначив, що страхова компанія на підставі полісу відповідача частково вже виплатила йому вартість ремонту автомобіля в розмірі 24188 гривень 99 копійок. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 березня 2014 року на 26 км автодороги Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Citroen Berlingo», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. У результаті зіткнення автомобіль позивача був пошкоджений. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження своїх доводів щодо вини відповідача в спричинені йому майнової шкоди, позивач посилається на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2014 року, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 19). Позивач у судовому засіданні зазначив, що страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 24188 гривень 99 копійок. Позивач просить суд стягнути з відповідача 10000 гривень втраченої вигоди. Зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він залишився без автомобіля на півтора місяці. Автомобіль потрібен йому для роботи. З 01 квітня 2014 року по 15 травня 2014 року він знаходився у вимушеній відпустці за власний рахунок, тому розмір втраченої вигоди він оцінює виходячи з завданих йому збитків. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач посилається на те, що він перебував у вимушеній відпустці, оскільки не міг використовувати автомобіль для роботи. Разом з тим, зазначені обставини та надані суду довідки ТОВ «Даймонд-телеком» (а.с. 20-22) не є належними доказами завдання позивачу збитків з огляду на вимоги ст. 22 ЦК України, тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Позивач також просить стягнути на його користь 15000 гривень на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на статті 23, 1167 ЦК України. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на законі, оскільки пошкоджено його майно. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків для позивача у результаті дорожньо-транспортної пригоди не настало. Разом з тим, крім моральний переживань з приводу пошкодження майна, позивачу була завдана моральна шкода і в зв'язку з тим, що в момент дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі знаходились члени його сім'ї: дружина та однорічна дитина. Зіткнення автомобілів з вини відповідача сталося саме в тій частині автомобіля, де перебувала дитина позивача. За таких обставин, оцінюючи розмір моральних страждань позивача, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial