overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Нікополь, вул. Добролюбова, 52-50. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.03.2017р. о 14 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.03.2017р. о 14 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «Нікопольської міської лікарні» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна мовному контакту. В розмові напружена, підозріла, на запитання відповідає вибірково, після пауз, не завжди по суті. На деякі запитання відповідає з незадоволенням. Назвала своє імя, вік не вірно. Дезорієнтована в місті знаходження, та календарному часі. Психічно хворою себе не вважає. смисл багатьох запитань не розуміє. Інтелектуально-мнестично грубо знижена. Інструкції практично не виконує. Мислення дезорганізоване. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки внаслідок органічного враження головного мозку складного ґенезу (хронічна алкогольна інтоксикація, нейросіфіліс), виражений психоорганічний синдром з психотичною симптоматикою в анамнезі. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Солонянський р-н, с. Орлово. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.03.2017р. о 10 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.03.2017р. о 10 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «Солонянської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, суєтна, мнестично дезорієнтована. Не усвідомлює запитань. Мова по типу монологу. Звучать маячні ідеї збитку, відносини. Память, інтелект знижені по атеросклеротичному типу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз маячний розлад органічного походження. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Нікополь, вул. Г.Чорнобиля, 23/71. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.03.2017 р. о 13 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.03.2017 р. о 13 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КП КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений. Стверджує, що чує свої думки в голові, які осуджують, змушують вбити себе. Висловлює суїцидальні думки. Звучать маячні ідеї впливу, самозвинувачення, гріховності. Іспитує слухові обмани сприйняття. Настрій різко знижений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Суїцидальна налаштованість. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Синельниківський р-н, с. Дерезувате, вул. Садова, 7/А. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.03.2017 р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий обумовлює безпорадність і неможливість задовольнити основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.03.2017 р. о 14 год. 10 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Синельниківської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений. На запитання відповідає після пауз, вкрай неохоче. Говорить, що відчуває роздратованість, не має бажання іти працювати, від цього зявляється агресивна поведінка. Повідомляє: «так устроен мой мозг». Орієнтований всебічно вірно. Мислення паралогічне. Інструкції виконує неохоче. Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Томаківський р-н, с. Вищетарасівка, вул. Миру, 9. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.03.2017 р. о 12 год. 27 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.03.2017 р. о 12 год. 27 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Томаківської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий занепокоєний, збуджений, місця не утримується. На запитання відповідає не по суті. Говорить, що його переслідують. Висловлює ідеї реформаторства. Називає себе то [PERSON], то Сергієм. Емоційно напружений, нестійкий. Мислення дезорганізоване. Інструкції не виконує. Вербальній корекції не піддається. Говорить, що «освобождают дорогу с матерью, едет [PERSON], чтоб возрождать Украину». Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Новомосковський р-н, Дніпропетровська обл.., с. Орловщина, вул. Орлая, 12. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.03.2017р. о 22 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.03.2017р. о 22 год. 26 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Павлоградської МЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, занепокоєна, нецензурно лається, веде розмову з уявними співрозмовниками. Не критична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

28 березня 2017 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа» звернулося в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 10192,79 грн., втрат від інфляційних процесів у сумі 4373,99 грн., 3% річних у сумі 539,58 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач мешкає та зареєстрований в [INFO], не вносив оплату за отримані послуги опалення та гаряче водопостачання, в результаті чого за ним утворилася заборгованість за період з жовтня 2013 року по серпень 2016 року в сумі 10192,79 грн. Просить суд стягнути з відповідача дану заборгованість, а також втрат від інфляційних процесів у сумі 4373,99 грн., 3% річних у сумі 539,58 грн. та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повісткою. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у [INFO]. (а.с.7,16). Як вбачається з особового рахунку, який відкритий на імя [PERSON] заборгованість за період з жовтня 2013 року по серпень 2016 року складає 10192,79 грн. (а.с.4). Відповідно до розрахунку позивача за вказаний період заборгованості, втрати від інфляційних процесів становлять в розмірі 4373,99 грн., 3 % річних 539,58 грн. (а.с.5). Згідно ст. 162 ЖК України, плата за використання житловим приміщенням в домі (квартирі), що перебуває у громадянина на праві приватної власності, встановлюється згодою сторін. Сплата за комунальні послуги сплачуються, окрім квартирної плати, по ствердженим в встановленому порядку тарифу. Час внесення квартирної плати й плати за комунальні послуги ухвалюються угодою сторін. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача повинні бути задоволені повністю й дану заборгованість варто стягнути з відповідача на користь позивача за період часу з жовтня 2013 року по серпень 2016 року в сумі 10192,79 грн., втрат від інфляційних процесів у сумі 4373,99 грн., 3% річних у сумі 539,58 грн. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1600 грн., який був сплачений позивачем при звертанні до суду з даним позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

28 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 05 листопада 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 80. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов, розглядати справу без її участі. Відповідач до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 05 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 80 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 02 квітня 2012 оку народження, що стверджено свідоцтвом про народження (а.с.5). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила, що між сторонами відсутні спільні інтереси, сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, тому подальше збереження сімї та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

28 березня 2017року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу і свої доводи обґрунтовує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 25 квітня 2015року. Однією родиною проживали до 11 березня 2016року. Від спільного життя мають малолітню дитину: [PERSON], 23 серпня 2015року народження. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені Позивач до судового засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, з позовом згодна. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015року, місце реєстрації: виконком Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 11. /а.с.11/ Однією родиною проживали до 11 березня 2016року. Від спільного життя мають малолітню дитину: [PERSON], 23 серпня 2015року народження. Причиною припинення сімейно шлюбних відносин послужило те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що привело до розпаду родини. Почуття любові та поваги один до одного втрачені. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом, встановлено, що між подружжям склались неприязні відносини, які унеможливлюють подальше збереження шлюбу, в звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для постановлення рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved