Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

27 серпня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає , що з 17 липня 1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено з червня 2014 року, спільне господарство не ведуть, разом не мешкають. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, несумісність характерів, різних поглядів на життя та сімейні обов`язки та цінності. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилась надала заяву з проханням провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17 липня 1992 року Міським відділом ЗАЦС міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1136. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно 02 серпня 2019 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 886, [PERSON] , народилась [INFO] , в якому в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 454,00 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 454,00 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved