Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

28 грудня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення межі між суміжними земельними ділянками. 1 березня 2015 позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с. 72-73) до [PERSON], третя особа Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області, про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою шляхом відновлення стану, який існував до порушення прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 1,0773 га., кадастровий номер 2323355100:44:001:0005, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та знаходиться за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт. Михайлівка, вул. Маяковського, 44. У звязку з тим, що її сусідами, зокрема, [PERSON] систематично порушувалися правила добросусідства, 19 грудня 2014 року вона звернулася із заявою про вирішення земельного спору до Михайлівської селищної ради. 10 вересня 2015 року відбулося засідання комісії по вирішенню земельних спорів, за результатами якої [PERSON] було зобовязано відновити межі земельної ділянки, [PERSON] рекомендовано оформити земельну ділянку у відповідності до вимог земельного законодавства і використовувати її за цільовим призначенням. Крім того, всім учасникам спору було рекомендовано дотримуватися правил добросусідства. Незважаючи на це, [PERSON] систематично продовжує порушувати межі її земельної ділянки, здійснив обробку частини належної їй земельної ділянки, склав на неї залишки рослин і сміття, а також висадив на межі земельних ділянок саджанці дерев, чим порушив право власності позивачки. Враховуючи викладене позивач [PERSON] просить суд зобовязати [PERSON] відновити стан земельної ділянки, а саме: прибрати залишки рослин, сміття і саджанці дерев, які були висаджені ним на межі між їхніми земельними ділянками. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов на підставах викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення (а.с. 38-40,95-96) і додатково пояснила, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження порушення її прав саме відповідачем [PERSON], тому відповідно підстави для задоволення позову відсутні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він працює в Михайлівській селищній раді спеціалістом із земельних питань. Позивач [PERSON] дійсно зверталася до Михайлівської селищної ради із заявою про вирішення земельного спору між нею та її сусідами. Вказана заява була розглянута на комісії по земельних спорах. В ході розгляду було встановлено, що [PERSON] не були встановлені межові знаки, тому вирішити спір щодо порушення меж земельних ділянок комісія не мала змоги. Щодо порушення [PERSON] меж земельної ділянки [PERSON], а також її засмічення залишками рослин, вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час вирішення земельного спору. За результатами засідання комісії [PERSON] було рекомендовано відновити межі своєї земельної ділянки, а її сусідам оформити свої права на відповідні земельні ділянки, а також в подальшому дотримуватися правил добросусідства і виконувати обовязки землекористувачів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона понад 20 років є сусідкою [PERSON], за вказаний час [PERSON] жодним чином не збільшував розмір своєї земельної ділянки, правил добросусідства не порушував. Між земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] межових знаків вона не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2010 році за зверненням [PERSON] він розробляв проект відведення земельної ділянки. Під час оформлення земельної ділянки погоджувалися межі із суміжними землекористувачами. Були встановлені тимчасові межові знаки і рекомендовано [PERSON] встановити постійні. Про порушення сусідами [PERSON] правил добросусідства свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству зі [PERSON] та [PERSON] Межових знаків між земельними ділянками [PERSON] і [PERSON] вона ніколи не бачила. [PERSON] зі своєю дружиною завжди старанно обробляють свою земельну ділянку, правил добросусідства не порушують. Натомість чоловік позивачки - [PERSON] постійно конфліктує зі всіма сусідами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] Вона не бачила межових знаків між земельною ділянкою [PERSON] та [PERSON] Межі своєї земельної ділянки [PERSON] не змінював, сміття не розкидав, його земельна ділянка завжди має охайний вигляд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом Михайлівської селищної ради. В листопаді 2015 року він з іншими працівниками селищної ради, виїжджали на місце, де знаходиться земельна ділянка [PERSON] Там [PERSON] їм показував спалене бадилля кукурудзи на межі із земельною ділянкою [PERSON], а також саджанці дерев. Межові знаки між їхніми земельними ділянками були відсутні, тому про порушення йому стало відомо зі слів [PERSON] Будь-яких актів, чи інших документів з приводу вказаних обставин складено не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сином [PERSON] та [PERSON] У власності його матері [PERSON] перебуває земельна ділянка, а сусід [PERSON] періодично порушує правила добросусідства, а саме: викладає залишки рослин і сміття на межу, а також належну його матері земельну ділянку. Крім того, [PERSON] на межі між земельними ділянками висадив саджанці дерев, які згодом зїли барани. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що приблизно в січні 2016 року [PERSON] запрошував його на земельну ділянку його дружини [PERSON], де було розкидане бадилля кукурудзи. Хто це зродив він не знає, але [PERSON] йому повідомив, що це було зроблено їхнім сусідом [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству зі [PERSON] та [PERSON] Вона бачила на земельній ділянці [PERSON] розкидане бадилля кукурудзи. Про межі між їхніми земельними ділянками їй нічого не відомо. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріли справи, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексовий номер 29595606 від 17 листопада 2014 року [PERSON], є власником земельної ділянки загальною площею 1,0773 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2323355100:44:001:0005, що розташована за адресою: Запорізька область Михайлівський район смт. Михайлівка вул. Маяковського, земельна ділянка № 44 (а.с. 9-14). 19 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області із заявою про вирішення земельного спору, в якій чітко вказала, що просить вирішити земельний спір в порядку ст. 158-159 ЗК України. В своїй заяві [PERSON] зазначала, що [PERSON] складає залишки рослин та сільськогосподарської продукції частково на її земельну ділянку, частково на проїзд між їхніми земельними ділянками, чим грубо порушує правила благоустрою та добросусідства. Також [PERSON] вказала, що [PERSON] самовільно розорала проїзд між земельними ділянками, а [PERSON] самовільно розширила межі своєї земельної ділянки, внаслідок чого вона позбавлена можливості вільно проїжджати на свою земельну ділянку. [PERSON] просила встановити межі між суміжними земельними ділянкам з метою вирішення спору щодо додержання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] правил добросусідства (а.с. 15-16). В листі № 46 від 19 січня 2015 року, за підписом голови Михайлівської селищної ради, зазначено, що спеціалістами селищної ради з виїздом на місце були перевірені факти, викладені у заяві [PERSON] Зазначено, що [PERSON] дійсно склав бадилля з краю своєї земельної ділянки, але це не перешкоджає заявниці користуватися своєю земельною ділянкою. Посилання [PERSON] на неможливість проїхати на її земельну ділянку визнані безпідставними. Було також встановлено, що проїзд дійсно був частково розораний [PERSON], але з нею було проведено бесіду, в ході якої вона пообіцяла навесні усунути порушення. Крім того, [PERSON] було рекомендовано звернутися в землевпорядні організацію для виконання роботі по встановленню (відновленню) меж її земельної ділянки (а.с. 17). Згідно з постановою Михайлівського районного суду запорізької області від 10 березня 2015 року, було визнано неправомірною бездіяльність Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області з розгляду заяви [PERSON] від 19 грудня 2014 року і зобовязано Михайлівську селищну раду Михайлівського району Запорізької області вжити заходів для розгляду заяви [PERSON] про вирішення земельного спору від 19 грудня 2014 року в порядку передбаченому\~Земельним кодексом України (а.с.21-22) Відповідно до протоколу комісії по вирішенню земельних спорів від 10 вересня 2015 року, [PERSON] було зобовязано відновити межі земельної ділянки площею 1,0773 га, яка перебуває у неї у власності, закріпивши межовими знаками та забезпечити їх збереження. Також було рекомендовано громадянам [PERSON], [PERSON]В, [PERSON] оформити земельні ділянки у відповідності до вимог земельного законодавства, одержати правовстановлюючі документи на землю і використовувати її за цільовим призначенням. Крім того, громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було рекомендовано в подальшому дотримуватися правил добросусідства, передбачених главою 17 Земельного кодексу України, виконувати обовязки землекористувачів (землевласників), передбачених ст. 91,96 Земельного кодексу України і не порушувати прав інших землекористувачів (землевласників) (а.с. 23-24). Рішенням виконавчого комітету Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області № 70 від 17 вересня 2015 року (з внесеними змінами рішенням № 78 від 24 вересня 2015 року), був затверджений протокол комісії по вирішенню земельних спорів від 10 вересня 2015 року (а.с. 24,61,62). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із положеннями ч.1 ст.319 \~та ст.321 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.4\~ст.373 ЦК України\~власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно з\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3\~ст.79 ЗК України, право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно ч.2\~ст.90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За\~статтею 91 ЗК України\~власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватися правил добросусідства. Згідно\~ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). У разі проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо це є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням (стаття 105 ЗК). Стаття 152 Земельного кодексу України гарантує, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Так власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Стаття 158 Земельного кодексу України передбачає, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться. Частиною 4\~статті 60 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження порушення своїх прав позивач [PERSON] посилається, зокрема, на протокол комісії по вирішенню земельного спору від 10 вересня 2015 року, але суд звертає увагу, що в ході вирішення земельного спору комісією не було встановлено факту порушення [PERSON] земельних прав [PERSON] Натомість [PERSON] було зобовязано відновити межі належної їй земельної ділянки, а всім сусідам рекомендовано дотримуватися правил добросусідства. Отже, вказаний документ не може бути прийнятий судом в якості доказу порушень зі сторони відповідача [PERSON] Надані представником позивача [PERSON] фотокартки (а.с.50-54,101-105), суд також не може прийняти в якості належного доказу, оскільки, з них не можливо встановити, ані часу фотографування, ані місця де вони були зроблені. На вказаних фотокартках не видно межових знаків між спірним земельними ділянками, а тому, відповідно, з не вбачається, що було порушено межу між суміжними земельними ділянками або іншим чином були порушені права позивача. Аналізуючи показання свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON], суд звертає увагу, що жоден з них не підтвердив фактів порушення відповідачем [PERSON] земельних прав [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що бачили бадилля кукурудзи на межі земельної ділянки [PERSON], але про порушення правил добросусідства зі сторони [PERSON] їм розповів саме [PERSON], тому суд не може прийняти їх показання в якості належного доказу порушень зі сторони відповідача [PERSON] Так само, суд змушений критично поставитися до показань свідка [PERSON] стосовно порушень зі сторони [PERSON], оскільки він є сином позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON], а тому є заінтересованою особою у справі. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити наявність порушення меж земельної ділянки позивача [PERSON] зі сторони земельної ділянки відповідача [PERSON], оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів про порушення її права як власника земельної ділянки, клопотань про призначення земельної експертизи, яка б могла бути належним доказом у справі сторони не заявляли, а надані позивачем докази в розумінні\~ст. 59 ЦПК України\~не є допустимими доказами, які беззаперечно підтверджували б факт порушення її земельних прав зі сторони відповідача [PERSON], тому у суду немає підстав для задоволення позову. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою шляхом відновлення стану, який існував до порушення прав не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed