Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

27.02.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила шлюб, зареєстрований 19 листопада 2016 року Житомирським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис №2066, між нею, [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Після розірвання шлюбу визначити позивачці прізвище [PERSON] . Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, однак їхнє сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, тому просить шлюб розірвати, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище дівоче прізвище [PERSON] (а.с.2). Дітей від шлюбу подружжя не має. Ухвалою судді від 04 березня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, роз`яснено права учасникам справи, а відповідачу - наслідки неподання відзиву у встановлений судом строк, справу призначено до підготовчого судового засідання, здійснено виклик сторін (а.с.8-9). Ухвалою судді від 02 квітня 2019 року підготовче судове задідання було відкладене через відсутність відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце судового засідання (а.с.13). Ухвалою Баранівського районного суду від 24.05.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті, у судове засідання викликано учасників справи (а.с.18-19). Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.2,11). Відповідач до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належно, про що свідчить поштове повідомлення з його особистим підписом (а.с.20). Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, право подати відзив та наслідки неподання відзиву йому роз`яснено в ухвалі судді Баранівського районного суду від 04 березня 2019 року, тому справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 2016 року Житомирським міським відділолм державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис №2066, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 2016 року (а.с.5). Сторони від шлюбу дітей не мають, разом не проживають, подружні відносини припинились більше ніж півтора року тому, що відповідачем не спростовано. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним Кодексом, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами немає, а також відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе, позивачка у своїй письмовій заяві наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу (а.с.11), а також враховуючи, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. При поданні позову [PERSON] сплачено 768,40 грн. судового збору, які підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved