Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

27.08.2019 року позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами банку, складена між нею та банком, є договором кредиту. На протязі строку дії договору кредиту відповідач порушувала умови договору, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Оскільки відповідач допустила однобічну відмову від виконання зобов`язань, чим істотно порушила умови кредитної угоди, тому станом на 21.07.2019 року заборгованість по кредитному договору про надання банківських послуг № б/н від 16.08.2011 року в загальному розмірі становить 94803, 63 грн., яка складається з наступного: 28870,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24659,05 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, 35878, 53 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 405,36 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00- штраф (фіксована частина), 4490,65 грн. - штраф (процентна складова) та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року зазначену справу прийнято в провадження судді Михайлової А.В., відкрито провадження, вирішеного розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Підготовче засідання не проводити. В листопаді 2020 року до суду від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог Відповідач через канцелярію подала до суду заяву про визнання обов`язкової явки до судового засідання представника позивача - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 12 березня 2020 року відкладено розгляд справи за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВАКОМЕРЦІЙНИЙ БАНК«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості на 08 квітня 2020 року о 10 год.00 хв., повторивши виклик осіб, які беруть участь у справі, до суду. Визнано обов`язковою явку до судового засідання представника позивача - АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Надворна О.С., у судовому засіданні позовні вимоги не підтримала в повному обсязі та просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в позовних вимогах повністю. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що згідно заяви б/н від 16.08.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, тарифами банку, складена між нею та банком, є договором кредиту. У ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 530, 629 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала належним чином, на протязі строку дії договору кредиту відповідач порушувала умови договору, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, станом на станом на 21.07.2019 року заборгованість по кредитному договору про надання банківських послуг № б/н від 16.08.2011 року в загальному розмірі становить 94803, 63 грн., яка складається з наступного: 28870,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24659,05 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, 35878, 53 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 405,36 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00- штраф (фіксована частина), 4490,65 грн. - штраф (процентна складова) та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. В свою чергу, в листопаді 2020 року Позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з Відповідача заборгованість з кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року в наступному розмірі: заборгованість за тілом кредиту - 53529, 09 грн., заборгованість за відсотками - 18704, 48 грн., пеня - 0,00 грн., штрафи - 0, 00 грн., разом - 72233, 57 грн. Суд бере до уваги зазначену заяву та приймає відмову Позивача від вимог про стягнення штрафів та пені. Водночас, суд констатує, що даною заявою позивач фактично змінює структуру заборгованості, а саме, Позивач відмовляється від пені та штрафів, однак намагається збільшити розмір заборгованості за відсотками та тілом кредиту. Суд звернув увагу на те, що відсотки первинно заявлені не були. Отже, в частині збільшення відсотків Позивач звернувся до суду в дійсності з заявою про зміну предмета позову. Таким чином, оскільки відсотки первинно заявлені не були, то це є новою вимогою позивача, яка згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України могла бути заявлена банком до початку першого судового засідання. Проте, суд зауважує, що позивач звернувся в суд з пропуском передбачених законом строків на таку заяву, що передбачено ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Тому, суд відхиляє вимогу Позивача про збільшення розміру заборгованості за кредитом. Отже, фактично судом розглядається вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 53529, 09 грн. Так, судом встановлено, що згідно заяви б/н від 16.08.2011 року Відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Отже, кредитний ліміт був встановлений на рівні 15000, 00 грн. Звертаючись до суду з клопотанням про долучення письмових доказі до матеріалів справи, банк надав Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , де кредитний ліміт 15.12.2018 року був зменшений до 0 грн. 00 коп. Згідно розрахунку заборгованості, доданому банком до позову, банк самовільно з 01.12.2016 р. збільшував складову заборгованості за тілом кредиту, штучно збільшуючи тим самим кредитний ліміт. Суд звернув увагу на те, що Банк зазначає в доданому до заяви розрахунку про відсотки, які «погашені за рахунок кредиту». Отже, суд приходить до висновку, що банк самовільно, штучно за рахунок збільшення кредитного ліміту без повідомлення та згоди Відповідача збільшив розмір заборгованості Відповідача з метою погашення заборгованості за відсотками, що є неправомірним. Тому, позовні вимоги банку про стягнення тіла кредиту саме в розмірі 53529, 09 грн. задоволенню не підлягають. В той же час, 29.05.2019 року, згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] здійснила останній платіж за кредитом в розмірі 201,79 грн., що свідчить про визнання нею свого зобов`язання за кредитним договором. Отже, заяву Відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту - суд відхиляє. Проте, суд вбачає, що стягненню підлягає заборгованість за кредитом в розмірі 28870,04 грн. суми фактично використаної відповідачем,відповідно до позовної заяви у першій редакції. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.08.2011 року підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28870,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВОКОМЕРЦІЙНИЙ БАНК«ПРИВАТБАНК» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 1921 гривня 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial