Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

26 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - відповідач 1, ПАТ «КЗРК», ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі- відповідач 2, ПрАТ «ПІВНГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, в якому просив стягнути з відповідача 1- 100 000 гривень, з відповідача 2- 70 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 1985 року працював на підприємствах відповідачів у шкідливих умовах праці, зазначив, що 16 грудня 1982 року на шахті «Пролетарська» з ним трапився нещасний випадок на виробництві про що був складений акт розслідування № 1144 від 17.12.1982, згодом позивач був працевлаштований на підприємствах відповідачів, зазначив, що протипоказань по стану здоров`я для роботи на підприємствах відповідачів у позивача не було. Вказав, що робота у шкідливих умовах на підприємствах відповідачів протягом 25 років спричинила шкоду його здоров`ю, важкі умови праці понесли за собою погіршення перенесеної травми , у зв`язку з чим за висновком МСЕК від 01.06.1994 йому була встановлена втрата професійної працездатності 20% безстроково. Позивач вказує, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням змінилося його життя, погіршилася його якість, що завдає йому моральних страждань, він постійно відчуває біль у суглобах, слабкість, запаморочення. Такий стан здоров`я не дає позивачу можливості спокійно спати вночі, займатись будь-якою фізичною роботою, він швидко втомлюється, не може довий час ходити або стояти, постійно відчуває загальну втому, дуже погано чує. Через отримане професійне захворювання позивачу постійно доводиться прохати допомоги, іноді навіть у сторонніх людей, що завдає позивачу нестерпних моральних страждань, постійне відчуття непотрібності оточуючим людям, почуття безпорадності як чоловіка, батька та взагалі людини пригнічує позивача, він відчуває себе безпорадним тягарем для своєї родини, все це призводить до моральних страждань позивача, винним у яких, на його думку, є відповідачі. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відкладено на 22 вересня 2020 року. 22 вересня 2020 року ухвалою суду розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відкладено на 12 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ «КЗРК» про розгляд справи з повідомленням учасників справи, задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відкладено. 20 липня 2020 року від представника відповідача ПАТ «КЗРК» надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог заявлених до ПАТ «КЗРК» посилаючись на те, що із наданих позивачем доказів спростовуються твердження позивача про те, що йому у 1994 році встановлено 20 % втрати працездатності саме внаслідок професійного захворювання. Крім того вказав, що з профмаршруту позивача вбачається, що він взагалі не працював на підприємствах відповідача 1, а отже останній не є належним відповідачем у справі. 07 жовтня 2020 року від представника відповідача ПрАТ «ПІВНГЗК» надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог заявлених до ПрАТ «ПІВНГЗК» посилаючись на те, що втрата професійної працездатності у розмірі 20%, з якою позивач пов`язує виникнення моральної шкоди, була встановлена позивачу вперше ще у 1994 році, тобто за 12 років до його працевлаштування на підприємстві відповідача, і пов`язана з трудовим каліцтвом, яке отримане позивачем у 1982 році, під час його роботи на шахті «Пролетарська», а отже відповідач не причетний до вказаного ушкодження здоров`я позивача і пов`язаної з ним втрати працездатності, тому на нього не може бути покладено відповідальність за шкоду, заподіяну з вини інших осіб. Зазначив, що сам по собі факт роботи позивача на підприємстві відповідача 2 в шкідливих (підземних) умовах праці не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування відповідачем 2. Вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту того, що внаслідок роботи на підприємстві відповідача 2 йому було встановлено професійне захворювання, а із наданих позивачем доказів вбачається, що професійний характер захворювання у нього не підтверджено. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 19.11.1979 по 10.07.1985 працював підземним гірником очисного вибою шахти «Пролетарська» ВО « Стаханіввугілля», з 07.08.1985 по 22.10.1985, 22.10.1985 по 01.11.1987 підземним гірником шахти «Першотравнева-1», з 10.10.1991 по 01.11.1994 підземним електрослюсарем шахти «Першотравнева-1», з 01.11.1994 по 01.01.1995 поверхневим слюсарем по ремонту обладнання шахти «Першотравнева-1», з 02.01.1995 по 01.06.1995 поверхневим електрослюсарем по ремонту обладнання шахти «Першотравнева-1», з 01.06.1995 по 02.10.1995 підземним електрослюсарем по ремонту обладнання шахти «Першотравнева-1», з 02.10.1995 по 01.03.1997 підземним гірником, з 01.03.1997 по 19.03.1998 підземним кріпильником шахти «Першотравнева-1», з 20.03.1998 по 31.03.1998 підземним стовбуровим шахти «Першотравнева- Дренажна», з 01.09.1998 по 01.11.1998 підземним стовбуровим шахти «Першотравнева- Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист», з 01.11.1998 по 14.06.1999 підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, з 14.06.1999 по 10.07.2006 підземним кріпильником шахти «Першотравнева-Дренажна» управління «Кривбасгідрозахист», з 11.07.2006 по 31.05.2010 кріпильником (підземним) цеху підземного видобутку руди Відкритого акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», 31.05.2010 був звільнений з підприємства ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» в зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, п. 2 ст. 40 КЗПК України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с.10-12) Відповідно до копії Акту №114 про нещасний випадок на виробництві, Форми Н-1, від 17.12.1982 встановлено, що 16.12.1982 з [PERSON] на шахті «Пролетарська» ВО «Стаханіввугілля» стався нещасний випадок внаслідок якого останній був травмований (а.с.14-15) Згідно довідки травматологічної МСЕК м. Кривий Ріг б/н від 01.06.1994, [PERSON] при первинному огляді встановлено 20% втрати професійної працездатності з 28.02.1994 безстроково (а.с.13) Відповідно до довідки з акту освідування у ЛТЕК б/н від 01.09.1994, встановлено, що [PERSON] при первинному огляді встановлено 20% втрати професійної працездатності, у зв`язку з трудовим каліцтвом від 16.12.1982, з 28.02.1994 безстроково, без визначення групи інвалідності (а.с.162) Згідно постанови відділення виконавчої дирекції Фонду СНВ м. Кіровськ Луганської області за №3901 від 03.10.2001, [PERSON] продовжено раніше призначені, внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 16.12.1982, страхові виплати у зв`язку з втратою 20% професійної працездатності (а.с.161) Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції ФССНВ м. Кривий Ріг за №127і від 06.02.2003, [PERSON] продовжено раніше призначені, внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 16.12.1982, страхові виплати у зв`язку з втратою 20% професійної працездатності (а.с.164) Згідно копії висновку ЛЕК Українського НДІ промислової медицини від 01.09.2011, протокол №1727 встановлено, що [PERSON] встановлений діагноз: радикулопатія L4-S1, переважно справа, в фазі загострення з помірно вираженими порушеннями статико-динамічної функції хребта і больовим синдромом. Вказано, що дані анамнезу (травма хребта на виробництві в 1982 з компресійним переломом С4, по наслідкам якої до теперішнього часу отримує регресивну компенсацію; розвиток компресійно-корінцевого синдрому в 2009 р., тобто в період роботи в умовах праці, які розцінені по фактору важкості як допустимі) не дозволяють віднести основне захворювання до категорії професійного (а.с.25-26) Згідно ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Підставою звернення до суду із позовними вимогами про стягнення моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» позивач зазначив роботу у шкідливих умовах на підприємствах відповідачів протягом 25 років, наявність у зв`язку з цим професійного захворювання, і встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 20%. Однак із досліджених судом доказів встановлено, що позивачу первинно та безстроково встановлено стійку втрату професійної працездатності саме у зв`язку з отриманим ним 16.12.1982 трудовим каліцтвом, під час роботи на підприємстві шахта «Пролетарська» ВО «Стаханіввугілля», в подальшому [PERSON] не проходив огляди ЛТЕК та МСЕК, і йому не встановлювалась втрата професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову та, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, суд вважає за необхідне компенсувати витрати зі сплати судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed