Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

28.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона проживає у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0222 га, на якій, в свою чергу, розташовані літня кухня та житловий будинок в якому вона має 17/100 частки на праві власності. Поряд з належною їй земельною ділянкою знаходиться будинковолодіння відповідача, на якому, фактично на відстані одного метра від належної їй літньої кухні розташована літня кухня та хлів [PERSON] . Вказала, що відповідач розробив проект реконструкції літньої кухні та хліва під літню кухню. Разом з тим, здійснювана [PERSON] реконструкція літньої кухні та хліва відбувається з порушенням архітектурно-будівельних норм, а також істотно ущімлює її житлові інтереси, оскільки висота забудови, яку проводить відповідач, закриває їй сонячні проміння, чим позбавляє належної видимості з вікна. Крім того, облаштування [PERSON] у своїй літній кухні підвального приміщення призвело до руйнування стіни належної їй літньої кухні. Враховуючи наведене, просить суд зобов`язати [PERSON] усунути відхилення від вимог будівельного паспорту № 251-1а-16 від 16.03.2016 року при реконструкції літньої кухні та хліва, що розташовані в [ADDRESS] . 05.11.2018 року позивачкою було подано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої вона просить суд зобов`язати відповідача знести мансардне приміщення літньої кухні та хліва, що розташовані в [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача вартість робіт по укріпленню фундаменту належної їй літньої кухні. 05.11.2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з якого слідує, що останній заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі виходячи з наступного. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначив, що у позовній заяві повністю відсутні докази про те, що його реконструкція закриває сонячне проміння та обмежує видимість з вікна житлового будинку. Відстань від належної йому кухні до будинку позивача становить близько 5 м., а тому кухня не може закривати сонячне проміння житлового будинку позивача. Крім того, між його кухнею і будинком [PERSON] знаходиться належний їй сарай. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме його реконструкція призвела до руйнування літньої кухні позивача. У свою чергу, погріб (підвальне приміщення) у даній літній кухні був побудованим приблизно у 1970-их роках, а належне йому будинковолодіння у [ADDRESS] було придбане ним у 2000 році. Разом з тим, позивач [PERSON] не надала достатніх доказів того, що вона є належним позивачем у справі, тобто що літня кухня, яка нібито отримала пошкодження внаслідок його неправомірних дій - належить саме їй, оскільки як вказано у позові, їй належить лише 17/100 часток житлового будинку. 05.11.2018 року представником відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради було подано до суду письмові пояснення по справі в яких зазначено наступне. 18.03.2016 року [PERSON] було подане до відділу ДАБК повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція літньої кухні та хліва під літню кухню по [ADDRESS] », яким відповідач повідомив, що почав виконувати будівельні роботи на зазначеному об`єкті згідно будівельного паспорта № 251-1а-16, виданого управлінням містобудування та архітектури від 16.03.2016 року, на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності. 05.04.2017 року до відділу ДАБК надійшло звернення [PERSON] щодо проведення перевірки законності виконання будівельних робіт по [ADDRESS] . 17.05.2017 року начальником відділу ДАБК був виданий наказ та направлення про проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил [PERSON] на об`єкті. 17.05.2017 року інспектором відділу ДАБК була проведена позапланова перевірка, за результатами якої був складений акт, яким було встановлено, що по [ADDRESS] розпочато реконструкцію літньої кухні та хліва під літню кухню з відхиленням від вимог будівельного паспорта, у зв`язку з чим було складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 17.05.2017 року. Разом з тим, 23.08.2018 року від [PERSON] до відділу ДАБК надійшло повідомлення про виконання вимог припису про усунення порушення від 17.05.2017 року та про усунення виявлених при перевірці відхилень від вимог будівельного паспорта. 18.09.2018 року від [PERSON] надійшла заява про проведення перевірки виконання вимог припису про усунення порушення від 17.05.2017 року, виданого [PERSON] . Однак, в ході проведення перевірки було виявлено, що припис про усунення порушення від 17.05.2017 року виконаний, а будівельні роботи проводяться у відповідності до вимог будівельного паспорта № 251-1а-16 від 16.03.2016 року. Вважає, що підстав для зупинення будівництва на об`єкті «Реконструкція літньої кухні та хліва під літню кухню по [ADDRESS] » немає, оскільки таке здійснюється у повній відповідності до вимог будівельного паспорта № 251-1а-16 від 16.03.2016 року. 23.11.2018 року відповідачем було подано відзив на заяву про зміну предмету позову, у якому останній зазначив, що позивачем не наведено підстав, згідно з якими він повинен знести належне йому мансардне приміщення літньої кухні та хліва, що розташовані в [ADDRESS] . Наголошує, що ним проводяться будівельні роботи на належній йому земельній ділянці, відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів про те, що зазначені будівельні роботи якимось чином порушують права відповідача. Також звертає увагу, що згідно з будівельним паспортом заплановано будівництво лише одно-поверхової будівлі з горищем, а так звана «мансарда», про знесення якої просить суд позивач, взагалі не існувала та не існує і будівельним паспортом її не передбачено. Крім того, заява про зміну предмету позову не містить обгрунтування обсягів та способу проведення позивачкою робіт по укріпленню фундаменту. Тому позовні вимоги в цій частині не є конкретними, а відтак - не можуть бути задоволені судом. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2019 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам Волинського відділення Львівського науково-дослідницького інституту судових експертиз. 22.08.2019 року від вищевказаної експертної установи надійшло повідомлення про залишення ухвали суду без виконання. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2019 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам ТОВ «Волинь-Експерт». 20.02.2020 року від ТОВ «Волинь-Експерт» надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи, проведеної на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2019 року. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги з урахування заяви про зміну предмету позову підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. В ході розгляду справи пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав, які були викладені у відзивах на позовну заяву та заяву про зміну предмету позову, вважають його безпідставним, а тому в його задоволенні просили відмовити. Представник Управління містубудування та архітектури Луцької міської ради в судовому засіданні при вирішенні заявлених позовних вимог поклався на думку суду. Представник Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності з урахуванням наданих письмових пояснень від 05.11.2018 року. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, допитавши в ході її розгляду експерта, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0222 га за адресою: [ADDRESS] , на якій розташовані належна їй літня кухня та житловий будинок. Частка власності позивачки у вказаному будинковолодінні становить 17/100 частки. Зазначене підтверджується відповідним Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 988710 та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищевказані будинковолодіння сторін є суміжними одна відносно одної. Зазначене кожна із сторін підтвердила в ході розгляду справи. 18.03.2016 року [PERSON] було подано до відділу ДАБК повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція літньої кухні та хліва під літню кухню по [ADDRESS] », що було зареєстроване 18.03.2016 року за № ВЛ 062160780989. Зазначеним документом [PERSON] повідомив про початок виконання будівельних робіт на зазначеному об`єкті згідно будівельного паспорта № 251-1а-16, виданого управлінням містобудування та архітектури від 16.03.2016 року, на земельній ділянці, що належить йому на праві приватної власності. У даному позові, [PERSON] посилається на порушення [PERSON] вимог архітектурно-будівельних норм при реконструкції літньої кухні та хліва під літню кухню, які істотно ущімлюють її житлові інтереси, оскільки висота забудови, яку проводить відповідач, закриває їй сонячні проміння, чим позбавляє належної видимості з вікна, а фактичне облаштування [PERSON] у своїй літній кухні підвального приміщення привело до руйнування стіни належної їй літньої кухні. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил. При цьому, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13.04.2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Таким чином, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. 3, 15, 16, 391 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тому суд повинен встановити, чи були порушені або не визнані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Отже, предметом даного спору є проведення [PERSON] реконструкції літньої кухні та хліва під літню кухню на належній йому території будинковолодіння у [ADDRESS] , яка на думку [PERSON] відбувається з порушення вимог ДАБК, а відтак й ущімлює її житлові інтереси та призводить до руйнування належного їй майна. Як встановлено судом, 05.04.2017 року до відділу ДАБК надійшло звернення [PERSON] щодо проведення перевірки законності виконання будівельних робіт по [ADDRESS] . 17.05.2017 року начальником відділу ДАБК був виданий наказ та направлення про проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил [PERSON] на об`єкті «Реконструкція літньої кухні та хліва під літню кухню на [ADDRESS] ». 17.05.2017 року інспектором відділу ДАБК була проведена позапланова перевірка, за результатами якої був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил яким було встановлено, що по [ADDRESS] , розпочато реконструкцію літньої кухні та хліва під літню кухню з відхиленням від вимог будівельного паспорта, чим порушено абз. 4 ст. 25 ЗУ «Про основи містобудування». Об`єкт було віднесено до І категорії складності. Також відповідно до п. 2, 3 ч. 4 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) та п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок № 553) були складені припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 17.05.2017 року (далі - припис про усунення порушення), яким [PERSON] було зобов`язано усунути виявлені порушення до 17.11.2017 року та складено протокол про адміністративне правопорушення від 17.05.2017 року, яким зазначалось, що відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Штраф правопорушником був сплачений. 23.08.2018 року від [PERSON] до відділу ДАБК надійшло повідомлення про виконання вимог припису про усунення порушення від 17.05.2017 року та про усунення виявлених при перевірці відхилень від вимог будівельного паспорта. 18.09.2018 року від [PERSON] надійшла заява про проведення перевірки виконання вимог припису про усунення порушення від 17.05.2017 року, виданого [PERSON] . За результатами розгляду заяви [PERSON] був зроблений виїзд на об`єкт «Реконструкція літньої кухні та хліва під літню кухню на [ADDRESS] », під час якого було виявлено, що припис про усунення порушення від 17.05.2017 року виконаний, а будівельні роботи проводяться у відповідності до вимог будівельного паспорта № 251-1а-16 від 16.03.2016 року. Разом з тим, в ході розгляду справи, позивачем не доведено, які саме її права (матеріальні чи інші) були порушені відповідачем, та в чому це проявилось. У свою чергу, містобудівна документація, видана [PERSON] уповноваженими на це органами є чинною, що свідчить про відсутність у ній будь-яких порушень, відомості щодо її оспорювання зі сторони [PERSON] не надані, а також такі не є предметом розгляду даного спору. Крім того, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 805/5 від 20.02.2020 року, проведеної судовим експертом ТзОВ «Волинь-Експерт» на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.09.2019 року, мінімально допустима відстань від об`єкта який проектується до меж земельної ділянки повинна становити 1,0 м., фактична відстань між будівлями [PERSON] та [PERSON] з урахуванням товщини утеплювача, становить 0,91-0,95 м. При цьому, ніяких пошкоджень будівлі, яка розташована на належній позивачу території виявлено не було. Вищевказане відхилення, з урахуванням обсягу проведених [PERSON] робіт по реконструкції та належності вимог будівельного паспорта № 251-1а-16 від 16.03.2016 року, на переконання суду жодним чином не свідчить про факт існування порушення прав та інтересів позивачки, на які остання посилається у своєму позові. Разом з тим, суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Так, в ході розгляду справи судом не було встановлено будь-яких допущених [PERSON] вимог чинного законодавства, які тим чи іншим чином впливають на права та інтереси [PERSON] . Зокрема, виходячи із факту дотримання відповідачем норм ДАБК при здійсненні реконструкції літньої кухні та хліва під літню кухню, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача знести вказані об`єкти нерухомого майна, що розташовані в [ADDRESS] . Поряд з цим, на переконання суду, факт завдання діями відповідача будь-яких пошкоджень фундаменту належної позивачці літньої кухні не знайшов свого підтвердження в ході розгляду даної справи. За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача -Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради, Управління містубудування та архітектури Луцької міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом приведення реконструкції літньої кухні у відповідність з проектом в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Виходячи із предмету спору, приведених сторонами провадження доводів та аргументів, з урахування усіх обставин справи, суд вважає за необхідне понесені сторонами судові витрати по справі залишити за сторонами. Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходив із основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, що у повній мірі відповідає Конституції України, практиці Європейського суду та в повній мірі відповідає принципам верховенства права.

Outcome: dismissed