Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

28.10.2014 року [PERSON], що діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 20.10.2014 року, звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення останнім двадцятитрьохрічного віку в разі навчання. Мотивуючи позовні вимоги, [PERSON], що діє в інтересах [PERSON], зазначив, що позивач навчається на комерційних засадах на денній формі навчання у Інституті історії, етнології і права Вінницького державного педагогічного університету імені М. Коцюбинського з терміном навчання до 30.06.2018 року, і, фактично, знаходиться на повному утриманні матері - [PERSON] Батько позивача - [PERSON], маючи можливість, участі в утриманні позивача не приймає, хоча працює в СО «Жмеринські ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго», що вбачається із постанови ВДВС Шаргородського РУЮ про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2014 року. На неодноразові звернення позивача до відповідача про надання матеріальної допомоги, останній не реагує, що змусило позивача звернутися з позовом до суду. Батько позивача має регулярні значні доходи, а тому, може утримувати позивача, який є повнолітнім, але продовжує навчатися. Аліменти просить визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 20.10.2014 року (а.с.10), та [PERSON], що діє на підставі довіреності від 20.10.2014 року (а.с.32), заявлені вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення з позовом до суду і до закінчення навчання [PERSON] - тобто до 30.06.2018 року, у разі навчання. Суду пояснили, що [PERSON], який на даний час є повнолітнім, продовжує навчатися, тому потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на комерційній основі, стипендії не отримує, не працює, так як навчається на денній формі, тому працювати не може, будь-яких інших доходів не має. Матір позивача надає синові матеріальну допомогу і він перебуває на її повному утриманні, при цьому остання має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Разом з тим, відповідач, який є батьком позивача, зобов'язаний на рівні з матір'ю позивача, утримувати його, проте, ніякої допомоги на утримання сина, що продовжує навчання, не надає, хоча до цього сплачував аліменти на утримання останнього, коли позивач був неповнолітнім, а також, коли навчався у коледжі. Той факт, що відповідач на час розгляду справи в суді не працює, а також має хворобливий стан здоров'я, не позбавляє його обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує такого утримання, враховуючи, що протипоказань щодо працевлаштування відповідач не має, в пошуках роботи в районний центр зайнятості не звертався, з попереднього місця роботи звільнився не за станом здоров'я чи за медичними приписами лікарів, а за угодою сторін. Така підстава звільнення давала можливість відповідачеві стати на облік в якості безробітного в службу зайнятості, проте, відповідачем це проігноровано. Просять розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі, так як на даний час відповідач не працює, доходи відповідача їм невідомі, як і те, чи має відповідач стабільний дохід, а також, враховуючи, інтереси позивача, який щомісячно отримуватиме стабільну підтримку з боку батька. Відповідач [PERSON] і його представники - адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про правову допомогу від 14.11.2014 року (а.с.53), та [PERSON], що діє на підставі довіреності від 04.11.2014 року (а.с.33), в судовому засіданні позов [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], не визнали, просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина через важкий матеріальний стан, а також через хворобливий стан здоров'я. Суду пояснили, що на даний час відповідач не працює, за станом здоров'я потребує лікування, так як в кінці червня отримав перелом лівої променевої кістки в тиловому місці зі зміщенням, перелом шилового відростка ліктьової кістки і продовжує лікуватися, оскільки лікування ускладнилося згинально-розгинальною контрактурою, внаслідок чого відповідач став, фактично, інвалідом, хоча групи інвалідності не має. До того ж, у відповідача атрофія зорового нерва обох очей. Відповідач хворіє на панкреатит в стадії загострення, гепатомегалію, інші захворювання шлунково-кишкового тракту, але позбавлений можливості лікуватися через відсутність грошових коштів. Відповідач проживає з дружиною та сином в м. Жмеринка Вінницької області, хоча зареєстрований в с. Ярове Шаргородського району, біля своїх батьків похилого віку - [PERSON], 1938 року народження, та [PERSON], 1939 року народження, які також хворіють і потребують його утримання. Відповідач 14.04.1996 року одружився із [PERSON] і має від шлюбу сина - [PERSON], [INFO], який навчається у Жмеринському ВПУ і також потребує утримання. Проте, відповідач на теперішній час перебуває на утриманні дружини, яка працює в СО «Жмеринські ЕМ», єдина в сім'ї отримує заробіток, який при розподіленні на трьох осіб становить менше прожиткового мінімуму. Умовою, що визначена в ст.199 СК України щодо обов'язку батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є можливість надавати таку допомогу. Відповідач надавати таку допомогу не спроможний через вказані вище обставини, тоді як матір позивача веде селянське господарство, зокрема, має 6 корів, птицю, свиней, отримує 7000 грн. орендної плати за землю, тому може утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вважають, що позивач не довів необхідність сплати на його утримання аліментів відповідачем. Просять врахувати скрутний матеріальний стан та хворобливий стан здоров'я відповідача і відмовити у задоволенні позову, оскільки, якщо судом будуть стягнуті з відповідача аліменти на утримання позивача, то це зашкодить інтересам відповідача і сім'ї останнього, призведе до негативних наслідків. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Позивач [PERSON] на даний час є повнолітнім, що підтверджується паспортом та свідоцтвом про народження (а.с.3-4). Повнолітній син відповідача - [PERSON], [INFO], навчається на І курсі денної форми навчання Інституту історії, етнології і права Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, спеціальність історія, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», на денній формі навчання, на комерційних засадах. Вказаний факт підтверджується довідками закладу освіти від 07.10.2014 року за №17/610 та №17/46 від 14.11.2014 року (а.с.5, 54); Договором про навчання на комерційних засадах від 01.09.2014 року, що укладений між Вінницьким державним педагогічним університетом ім. М. Коцюбинського з однієї сторони, [PERSON] з другої сторони та студентом [PERSON] з третьої сторони, строк навчання - з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, загальна вартість навчання - 36400 грн. (а.с.55), а також визнається та не заперечується відповідачем. З довідок закладу освіти за №17/46 від 14.11.2014 року та за №59/14 від 19.09.2014 року (а.с.54, 7) вбачається, що позивач в період навчання стипендії не отримує, проживає в гуртожитку. Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На даний час відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, сплативши при звільненні з роботи в жовтні 2014 року заборгованість по аліментах, які стягувалися з нього за рішенням Шаргородського районного суду на період навчання сина в коледжі, що стверджував відповідач в судовому засіданні і що підтверджується постановою державного виконавця ВДВС Шаргородського РУЮ від 26.06.2014 року про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із чим позивач знаходиться на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Юліямпільської сільської ради та квитанцією про плату за навчання (а.с.6, 77), оскільки не працює у зв'язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання на комерційній основі. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, оскільки медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій заборони щодо працевлаштування не має, проте, не працює, звільнився з роботи в СО «Жмеринські ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» 22.10.2014 року з посади водія спецавтомобіля за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою відповідача (а.с.26) та довідками підприємства від 04.11.2014 року за №10-53-1821 та від 13.11.2014 року за №СО-53-1790, де за останній рік отримав заробітну плату в сумі 30850 грн. (а.с.63, 80). Крім того, судом встановлено, що відповідач має хворобливий стан здоров'я, зокрема, хворіє на перелом лівої променевої кістки в тиловому місці із зміщенням, перелом шиловидного відростку ліктьової кістки, який ускладнився згинально-розгинальною контрактурою, часткову атрофію зорового нерва, хронічний панкреатит в стадії загострення, хронічний гастродуодоніт, гастроезофагеальну рефлексну хворобу, гепатомегалію, що підтверджується довідками лікувальних закладів, направленнями для консультації до лікарів-спеціалістів, консультативним висновком спеціаліста, протоколом ультразвукового дослідження органів черевної порожнини (а.с.23, 24, 25, 82, 84). Суд констатує той факт, що хворобливий стан відповідача має тривалий та хронічний період, що підтверджується вказаними вище медичними висновками та довідками, крім перелому лівої променевої кістки в тиловому місці із зміщенням, перелому шиловидного відростку ліктьової кістки, що мав місце у 2014 році (а.с.23). Крім того, суд констатує той факт, що попри хворобливий стан здоров'я, відповідач не лікувався в медичних закладах, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження амбулаторного чи стаціонарного лікування з приводу хронічних захворювань [PERSON] суду не надав, до 22.10.2014 року працював водієм в СО «Жмеринські ЕМ», де отримав заробітну плату (а.с.26, 63, 80), звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що давало йому право та можливість стати на облік у центр зайнятості, де отримувати допомогу по безробіттю та допомогу в пошуках роботи. Проте, судом встановлено із показань в судовому засіданні відповідача [PERSON], який також допитувався в якості свідка, відповідно до вимог ст.62 ЦПК України на підставі ухвали суду (а.с.78), що він не ставав на облік у центр зайнятості через мізерний, на його думку, розмір виплат по безробіттю, а також через віддаленість та незручність приїздити в Шаргородський РЦЗ з м. Жмеринки, де він фактично та постійно проживає, будучи зареєстрованим в с. Ярове Шаргородського району, пошуками роботи займався самостійно, проте, на даний час роботи, підходящої для його стану здоров'я, не знайшов. Також, відповідач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що має земельну ділянку (пай), яка перебуває в оренді ПП «Довіра» с. Зведенівка, за що отримав орендну плату в розмірі 1397 грн. за 2013 рік, а у 2014 році отримав в рахунок орендної плати зерно. Відтак, суд вважає, що [PERSON], як батько повнолітнього [PERSON], не позбавлений можливості працювати та матеріально забезпечувати на рівні з матір'ю повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів та показань відповідача, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з утриманням повнолітнього сина, який навчається, покладено на [PERSON], матір [PERSON] При цьому, [PERSON], не маючи власного житла на території Юліямпільської сільської ради, проживає в будинку померлої бабусі з дітьми повнолітнім [PERSON], неповнолітнім [PERSON] та матір'ю [PERSON] З метою забезпечити гідне утримання із свого боку дітям та своїй сім'ї, матір позивача спільно із своєю матір'ю веде господарство, яке складається із 6 корів, 1 свиноматки, 1 коня, птиці, має в користуванні земельну ділянку 0,52 га, мотоблок, отримує орендну плату від ПП «Довіра» за три земельні ділянки в розмірі 2328,40 грн. на рік за кожну земельну ділянку. Вказані обставини підтверджуються інформацією Юліямпільської сільської ради та довідкою ПП «Довіра» (а.с.86, 88). Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син відповідача - [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, стипендії не отримує, навчаючись на контрактній формі навчання, утримується матір'ю, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні позивача, який продовжує навчання, та, враховуючи, що відповідач на даний час має хворобливий стан здоров'я, потребує лікування, попри це є працездатним, не має протипоказань щодо працевлаштування, але не працює, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року, який навчається у Жмеринському вищому професійному училищі на безоплатній основі (а.с.28), що джерелом доходів сім'ї відповідача на час розгляду справи в суді є заробітна плата дружини (а.с.81) та оплата відповідачеві за оренду земельної ділянки, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на суму 300 грн. щомісячно, враховуючи, що відповідач не працює, стабільного доходу не має. При цьому, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, ствердження відповідача про те, що він проживає в с. Ярове з батьками, які є особами похилого віку і знаходяться на його утриманні, так як ним не представлено доказів того, що він здійснює догляд та утримання батьків. Навпаки, вказані ствердження відповідача спростовані: повідомленням та довідками УПФУ у Шаргородському районі від 17.11.2014 року та від 14.11.2014 року, з яких вбачається, що батьки відповідача - [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку та отримують державне пенсійне забезпечення - пенсію за віком (а.с.47-49); інформацією УСЗН Шаргородської РДА від 17.11.2014 року, з якої вбачається, що [PERSON] на обліку як особа, яка здійснює догляд за батьками [PERSON] та [PERSON] не перебуває, ніяких видів допомоги не отримує (а.с.50). До того ж, будучи допитаним в судовому засіданні в порядку ст.62 ЦПК України, відповідач надав показання про те, що до складу його сім'ї входять дружина та неповнолітній син і що він проживає в м. Жмеринка, будучи зареєстрованим в будинку батьків у с. Ярове Шаргородського району. З наведених вище міркувань суд вважає такими, що не відповідають дійсності та спростовані вказаними вище доказами довідки виконкому Юліямпільської сільської ради від 04.11.2014 року про склад сім'ї відповідача та про те, що на його утриманні знаходяться батьки (а.с.27). Матір відповідача [PERSON] - [PERSON] дійсно має хворобливий стан здоров'я, що вбачається із довідки Рахнянської амбулаторії від 04.11.2014 року (а.с.29), попри це активно приймала участь в судових засіданнях як представник відповідача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України). Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але, на відміну від матері [PERSON], не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, у зв'язку із чим право позивача на матеріальне утримання з боку батька порушено, та підлягає судовому захисту, а позов - підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, з метою стабільного забезпечення інтересів позивача, в розмірі 300 грн. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial