Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

27 березня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , посилаючись на те, що з 2016 року відповідачі не проживають та не з`являються за зазначеною адресою, мають постійне місце проживання за кордоном. Реєстрація відповідачів у квартирі створює позивачу перешкоди в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг. На підставі на ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, примусово зняти їх з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] . Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Також позивач просить не стягувати судові витрати з відповідачів, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином - рекомендованим листом з повідомленням, причину неявки не повідомили, відзиву на позов чи будь-яких заяв не надійшло. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з інформацією Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] знаходиться у приватній спільній частковій власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 11.07.2006 року Павлоградським житвідділом. Співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожному із співвласників належить 1/3 частка квартири (а.с.18). Всі троє співвласників зареєстровані у зазначеній квартирі (а.с.9). Згідно з актом від 20 березня 2019 року, складеним комісією ОСББ «Будівельна 10», [PERSON] та [PERSON] з 2016 року не проживають та не з`являються за місцем реєстрації (а.с.7). До позовної заяви додані нотаріально засвідчені виписки з паспортів громадян Російської Федерації [PERSON] та [PERSON] , де зазначено їх зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , дата реєстрації 16 жовтня 2018 року (а.с.12-13). За змістом ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Тому співвласник жилого приміщення не може втратити право користування цим приміщенням. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками квартири [ADDRESS] , не проживають за зазначеною адресою з 2016 року, однак не знялися з реєстрації, чим перешкоджають іншому співвласнику - позивачу [PERSON] у здійсненні права користування квартирою, а саме в оформленні субсидії на сплату комунальних послуг. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність у позивача права, передбаченого ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном. Судові витрати по справі слід покласти на позивача за її згодою.

Outcome: partial