Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

27.02.2018\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» звернулося\~до суду\~з позовом\~в якому\~вказано,\~що 26.08.2011\~між АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3\~100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стверджує, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору та неналежного виконання зобов`язання, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 31.12.2017 складає 105\~905,79 грн.. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 26.08.2011 року у розмірі 105\~905,79 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн.. 15.05.2018 судом ухвалено заочне рішення яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 19.03.2019 заочне рішення від 15.05.2018 було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] . надав відзив на позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якому просив застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що боржник останній платіж в погашення кредитної заборгованості здійснила 08.05.2013, а позивач звернувся до суду після 3-х річного строку, передбаченого на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, а саме 27.02.2018. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд даного позову без участі представника позивача, при цьому на позовних вимогах наполягають та просять суд задовольнити їх в повному обсязі (а.с.4). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та просив суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності з підстав викладених у відзиві. Відповідач в судовому засіданні вказала, що останній раз вона сплачувала заборгованість по спірному кредитному договору 08.05.2013 в сумі 250 грн. Після отримання розрахунку заборгованості їй стало відомо, що 01.10.2014 кимось сплачено 1,61 грн. в рахунок погашення заборгованості за її кредитом. Відповідач запевнила, що вона не здійснювала погашення заборгованості за кредитом 01.10.2014, оскільки в сумі 1,61 грн. це неможливо здійснити ні через касу банку, ні через термінал. Вислухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягає\~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2011\~ [PERSON] отримала кредит у розмірі 3100,00 грн.\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 31.12.2017 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 105\~905,79 грн.. Між сторонами виникли правовідносини, стосовно неналежного виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ст. ст.\~1049,\~1050 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відзиві на позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» представник відповідача Середа А.П. заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.08.2011 останній платіж за кредитною заборгованістю\~\~Кулієвою Я.А. здійснено 01.10.2014 року в розмірі 1,61 грн. При цьому суд не може рахувати в якості останнього платежу дату 08.05.2013 в сумі 250 грн., оскільки позивачем не надано доказів, які б спростовували платіж зроблений 01.10.2014. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. В силу ч.1\~ст. 258 ЦК України\~для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Згідно п.3, п.4\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи, що останній платіж по спірному кредитному договору боржником здійснено 01.10.2014, строк позовної давності для звернення позивачем до суду із зазначеними вимогами в повному обсязі закінчився 02.10. 2017, а до суду позовна заява надійшла 27.02.2018, тобто поза межами строку позовної давності. \~У зв`язку з тим, що позивач не надав суду доказів на підтвердження існування поважних причин для пропуску строку позовної давності, даний позов не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed