Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

28.11.2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] р. помер її син - [PERSON] Після його смерті, серед іншого, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття зазначеної спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 470 кв.м., кадастровий номер 4810136900:05:023:0006, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник Миколаївської міської ради, відповідно до заяви просив про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення , дослідивши докази, суд встановив наступне. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 01.08.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] купив у [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно за адресою [ADDRESS], до складу якого входять: земельна ділянка площею 470 кв.м., кадастровий номер 4810136900:05:023:0006; житловий будинок; господарські та побутові будівлі та споруди. Відповідно до Свідоцтва про смерть [INFO] р. [PERSON] помер. Після його смерті, серед іншого, відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є його мати [PERSON] - позивачка по справі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії спадкової справи № 443/2012, заведеної державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], позивачка [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, відповідно до Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.11.2013 р., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, оскільки не було надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку (державного акта про право власності на земельну ділянку) та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє склад спадкового майна та на майно, яке підлягає реєстрації, видає свідоцтво про право на спадщину після подання правовстановлюючих документів щодо його належності спадкодавцеві. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка за адресою [ADDRESS], належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. Продавцям [PERSON] та [PERSON] вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 143751, виданого Управлінням Держкомзему в м. Миколаєві 15.02.2010 р. на підставі Рішення Миколаївської міської ради від 19.09.2008 р. № 27/80. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, а саме право власності на земельну ділянку, набуту із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правової угоди щодо відчуження земельної ділянки, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. На державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 143751, виданого [PERSON] та [PERSON]., ПНММНО [PERSON] при посвідченні договору купівлі-продажу було зроблено відмітку, відповідно до якої право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON] Однак, згідно пояснень позивачки [PERSON], за життя [PERSON], в зв'язку з тривалою хворобою, не встиг належним чином оформити своє право власності на земельну ділянку та отримати новий державний акт на право власності. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності та приймаючи до уваги, що іншим чином позивачка не має можливості оформити своє право власності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1261, 1267, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved