Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

27.11.2018 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 грудня 2017 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Акцент-Банк», було укладено угоду №SAMABWFС00001337950, відповідно до якої позивачу відкрито картковий рахунок (Універсальна картка Gold VISA № [NUMBER]) з кредитним лімітом в подальшому сума якого була встановлена в розмірі 26 000 грн.. Позивач користувалася даною карткою відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті https://a-bank.com.ua/terms у мережі Інтернет і є невід'ємною частиною договору банківського обслуговування, пін-код та іншу особову інформацію стосовно зазначених платіжних карток нікому не передавала. Станом на 20 жовтня 2018 року, залишок власних коштів по карті № [NUMBER] (Універсальна картка Gold VISA) складав 24,36 грн., що підтверджується банківською випискою №T5SB-550U-MU5B-HE0N від 23.10.2018 року. В період з 20.10.2018 по 22.10.2018 [PERSON] перебувала в м.Києві. 20.10.2018 позивач виявила, що її мобільний номер телефону оператора телекомунікацій (мобільного зв'язку) ПрАТ «ВФ Україна», що був приєднаний до вищевказаної банківської карки та є фінансовим номером телефону, не відповідає на вхідні дзвінки, вихідні дзвінки вона могла здійснювати. 22.10.2018 в м.Миргород [PERSON], під час проведення розрахунку в торгівельній мережі карткою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», клієнтом якого вона також являється, отримала відмову у проведенні операції у зв'язку з тим, що її картку заблоковано. Позивач звернулася до контактного центру АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та була проінформована, що у зв'язку з шахрайськими діями невстановлених осіб її картковий рахунок було заблоковано. 23.10.2018 на мобільний телефон [PERSON] надійшло повідомлення від АТ «А-Банк», про те, що вона не може скористатися послугою «Регулярний платіж» у зв'язку з відсутністю коштів на її картковому рахунку. Позивач звернулася до відділення Банку з метою з'ясувати причину відсутності коштів. В той же день [PERSON] стало відомо, що невстановлені особи 20.10.2018 підключили до її мобільного номеру телефону послугу переадресації, тим самим отримуючи на свій мобільний пристрій необхідну інформацію до доступу в систему он-лайн банкінгу «А-24», отримали несанкціонований доступ в систему «А-24» та в період часу з 20.10.2018 по 23.10.2018 перевели на невстановлений рахунок грошові кошти в сумі 25 982,09 грн.. Після проведення вищевказаних шахрайських дій баланс коштів на картковому рахунку позивача склав: - 25 957,73 грн.. У зв'язку з тим, що [PERSON] розпорядження про списання коштів не давала, будь-яких дій, що могли би призвести до списання та зняття грошових коштів не вчиняла, 23.10.2018 вона звернулася за телефоном гарячої лінії АТ «А-Банку» з вимогою заблокувати картку відкриту на її ім'я, відновити залишок коштів на рахунку а також повідомила про факт шахрайства у службу безпеки банку (повідомлення №2133472f-d819-4963-bac5-8fc84242716c від 23.10.2018, що зареєстровано в системі електронного документообігу АТ «А-Банку»). Крім того, 23.10.2018 [PERSON] звернулася з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до поліції. По даному факту Миргородським ВП ГУНП в Полтавській області було розпочате кримінальне провадження №12018170260000848 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Позивача в даному кримінальному провадженні визнано потерпілим. Таким чином, не санкціоновано, використовуючи доступ до системи «А-24» невстановлені особи перевели з карткового рахунку (Універсальна картка Gold VISA № [NUMBER]) [PERSON] в АТ «А-Банк» грошові кошти в сумі 25 982,09 грн., в результаті чого у позивача утворилась заборгованість перед банком в сумі 25 957,73 грн. Весь цей час, в період вищевказаних дій пластикова картка № [NUMBER] (Універсальна картка Gold VISA) знаходились у [PERSON]. Транзакції з приводу переказу грошових коштів відбувались без її відома та участі. Відповідач АТ «А-Банк», крім функцій розрахунково-касового обслуговування, також виконує функцію зберігання грошових коштів, які перебували на поточному рахунку та несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів, які належать позивачу. Оскільки мав місце факт списання та зняття з рахунку [PERSON] грошових коштів, що не відповідало її волевиявленню, а банк покладені обов'язки не виконав, чим порушив право позивача, як споживача фінансових послуг, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивач просила суд: - зобов'язати АТ «А-Банк» відновити залишок коштів на картковому рахунку (Універсальна картка Gold VISA № [NUMBER]) в АТ «А-Банк» [PERSON] до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій у період з 20.10.2018 року по 23.10.2018 року включно, тобто станом на 23 год. 59 хв. 19.10.2018; - зобов'язати АТ «А-Банк» припинити нарахування за картковим рахунком (Універсальна картка Gold VISA № [NUMBER]) в АТ «А-Банк» [PERSON] та всіма додатковими рахунками згідно угоди № SАМАВWFС00001337950 від 06 грудня 2017 року процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) у період з 20.10.2018 по 23.10.2018 включно; - зобов'язати АТ «А-Банк» скасувати нараховані за картковим рахунком (Універсальна картка Gold VISA № [NUMBER]) в АТ «А-Банк» [PERSON] та всіма додатковими рахунками згідно угоди №SАМАВWFС00001337950 від 06 грудня 2017 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) у період з 20.10.2018 по 23.10.2018 включно; - судові витрати покласти на відповідача. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному об'ємі, як законний та обґрунтований. Зазначила, що відкрила в АТ А-Банк» картковий рахунок та отримала Універсальну картку Gold VISA № [NUMBER]. З 20.10.2018 по 22.10.2018 вона перебувала у м.Києві. В період часу з 20.10.2018 по 23.10.2018 невідомою особою були зняті кошти з її рахунку. Дізнавшись про цю обставину, 23.10.2018 позивач звернулася за телефоном гарячої лінії АТ «А-Банк» з вимогою заблокувати карки, відкриті на її ім'я, відновити залишок коштів на рахунку та повідомила про факт шахрайства в службу безпеки банку. В цей же день звернулася до поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Наголосила, що інформації, яка б могла ініціювати платіжні операції по банківській картці, нікому не надавала. Представник позивача - адвокат Ковтун Ю.О. позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог [PERSON]. В судове засідання позивач АТ «А-Банк» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином (а.с.93). В направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позовних вимог позивача, пояснив, що, згідно п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Більше того, згідно із п. 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Зауважив, що позивачка своєчасно не повідомила Банк про втрату кредитної картки, карткою скористались в сервісі «А24», чого без знання доступу до телефону позивачки і знання ПІН-коду (чи паролю від «А24») зробити не можливо. Факт звернення позивачки до правоохоронних органів та, навіть, порушення кримінальної справи, не підтверджує наявність факту шахрайства сторонніми особами до закінчення проведення досудового розслідування та постановлення відповідного судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме позивачка повинна довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог, розгляд справи проводити за відсутності представника АТ «А-Банк» (а.с.48-49). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Факт перебування сторін у договірних відносинах визнано сторонами, і в силу ч.1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Згідно угоди №SAMABWFС00001337950 від 06.12.2017 позивачем отримано Універсальну картка Gold VISA [NUMBER] з кредитним лімітом, в подальшому сума якого була встановлена в розмірі 26 000 грн.. Станом на 20 жовтня 2018 року, залишок власних коштів по карті [NUMBER] (Універсальна картка Gold VISA) складав 24,36 грн., що підтверджується банківською випискою №T5SB-550U-MU5B-HE0N від 23.10.2018 року (а.с.14-15). Згідно банківської виписки по картці/рахунку [NUMBER], яка належить [PERSON], і додатковим рахункам договору за період з 20.10.2018 по 23.10.2018 року було знято 25 982,09 грн., з врахуванням балансу на початок періоду (а.с.14). 23.10.2018 позивач звернулася за телефоном гарячої лінії АТ «А-Банку» з вимогою заблокувати картки відкриті на її ім'я, відновити залишок коштів на рахунку та повідомила про факт шахрайства в службу безпеки банку (повідомлення №2133472f-d819-4963-bac5-8fc84242716c від 23.10.2018) (а.с.14). Крім того, 23.10.2018 [PERSON] звернулася до Миргородським ВП ГУНП в Полтавській області з заявою про те, що в період часу з 20.10.2018 по 23.10.2018 невідома особа шахрайським шляхом з кредитної картки [NUMBER] зняла кошти в сумі 25957 грн. 73 коп., що підтверджується копією протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.12.) Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, органом досудового розслідування - Миргородським ВП ГУНП в Полтавській області, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР 24.10.2018 за №12018170260000848 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, по факту заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами з кредитної картки АТ «А-Банк» [NUMBER], що належить [PERSON], в сумі 25957 грн. 73 коп. (а.с.11). Згідно протоколу огляду речей (документів) від 23.11.2018 на підставі кримінального провадження №12018170260000848 від 24.10.2018, проведеним оглядом встановлено, що 20.10.2018 з абонентського номеру потерпілої [PERSON] [NUMBER] у період часу з 20 год. 25 хв. до 21 год. 52 хв. під час вчинення шахрайських дій з її банківською карткою АТ «А-Банк» [NUMBER], здійснювалася переадресація дзвінків на абонентський номер ПрАТ «ВФ Україна», а о 23 год 44 хв. мається SMS-повідомлення з АТ «А-Банк» (а.с.62). Згідно протоколу огляду речей (документів) від 19.12.2018 на підставі кримінального провадження №12018170260000848 від 24.10.2018, проведеним оглядом встановлено, що абонентський номер на який було здійснено переадресацію телефонних дзвінків з номеру потерпілої [PERSON] в період часу з 20 год. 25 хв. до 21 год. 52 хв. під час вчинення шахрайських дій з її банківською карткою АТ «А-Банк» [NUMBER], працював в м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, вул.Соборності, 117 (а.с.63). Відповідно до п.2.1.1.5.11. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) клієнт зобов'язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати картки, PIN-коду або одержання повідомлення про їхнє незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку або за телефонами 0 800 500 80 90 (цілодобово, по Україні - безкоштовно, з мобільних телефонів - платно), [NUMBER] (для дзвінків з-за кордону). Згідно п.2.1.1.5.12. Умов, у випадку якщо Держателю картки відомі факти про незаконне використання картки, Держатель картки зобов'язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стікера PayPass, PIN-коду надати в Банк докладний виклад обставин втрати картки, стікера PayPass і / або PIN-коду і відомі факти про їх незаконне використання. П.2.1.1.3.6. Умов передбачено, що у разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки. Згідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач [PERSON] є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Положеннями ст.1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2011 №2346-III. Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п. 9 розділу VI «Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами ч.6 ст.81 ЦПК України, передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, АТ «А-Банк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківською карткою позивач не користувалася, не втрачала, іншим особам не передавала, ПІН-коду нікому не повідомляла. Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61-16504св18) вказану правову позицію підтримав. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON], як користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткового рахунку [PERSON] відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. Враховуючи вищевикладене, наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, ту обставину, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», та результат вирішення даної цивільної справи, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з АТ «А-Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.. Позивачем документально підтверджено понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. (а.с.94-97). Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Отже, витрати на правничу допомогу понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved