Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

28.04.2017 року Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа Центр допомоги дітям «Місто щасливих дітей», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилався на те, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває в Центрі допомоги дітям «Місто щасливих дітей» м. Києва. Мати дитини - [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан її здоров'я, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, часто залишала сина без нагляду, веде бродяжий спосіб життя, відмовилась від батьківських прав щодо дитини, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 16.08.2016 року. Тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України. У своїй заяві від 20.09.2017 року представник Органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. Представник третьої особи - Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей» письмово просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04.09.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7, 38). 22.12.2014 року за заявою [PERSON] її малолітній син [PERSON] був тимчасово влаштований до Центру допомоги дітям «Місто щасливих дітей», оскільки сім'я опинилась у складних життєвих обставинах. У квітні 2015 року малолітнього [PERSON] повернуто матері [PERSON] (а.с. 24). З 15.08.2016 року та по теперішній час малолітній [PERSON] перебуває в Центрі допомоги дітям «Місто щасливих дітей» м. Києва з метою проходження соціально-психологічної реабілітації на повному матеріальному забезпеченні закладу (а.с. 19). Мати дитини - [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням дитини не займається, не піклується про стан її здоров'я, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, часто залишала сина без нагляду, веде бродяжий спосіб життя, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 5-6, 12-18). Крім того, [PERSON] відмовилась від своїх батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], що посвідчується нотаріально посвідченою заявою від 16.08.2016 року (а.с. 11). Своїм висновком Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 11.04.2017 року № 1/14-62 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов'язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред'явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання її малолітнього сина з дня подання позову, тобто з 28.04.2017 року. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради в інтересах малолітнього [PERSON] законні, повністю доведені та обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 640 грн. та за вимогу майнового характеру в розмірі 640 грн., а разом - 1280 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved