Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

28.02.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2017 року із [PERSON] утримуються аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. Враховуючи ті обставини, що дитина зростає, у 2019 році пішла до першого класу Запорізької загальноосвітньої школи № 101, відвідує спортивні секції (Запорізька міська федерація ушу) фактичні затрати на її утримання значно збільшилися. Несучи службу у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» на посаді молодшого інспектора 2-ої категорії відділу режиму і охорони, не маючи іншого додаткового заробітку, вона не може самостійно і в повному обсязі забезпечити всі фінансові затрати, необхідні для нормального розвитку дитини. Позивач зазначає, що її прохання щодо розподілу фактичних фінансових витрат на дитину, відповідач частіше ігнорує, іноді аліменти сплачує невчасно. Офіційно не працюючи, приховує свої доходи, у травні 2019 року придбав легковий автомобіль, здає в оренду квартиру, з чого має додатковий прибуток. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що [PERSON] має задовільне матеріальне становище, на своєму утримання непрацездатних батьків, дружини та інших дітей не має, позивач просила збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2017 з 1000 грн. до 2500 грн., але не менше ніж 50 % від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Ухвалою судді від 16.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні. 23.04.2020 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування відзиву зазначено, що розмір аліментів, заявлений позивачем, є завищеним. Позивач, визначаючи розмір аліментів в сумі 2500 грн. виходила із суб`єктивного міркування та бажання отримувати аліменти в такому розмірі щомісячно, не зазначивши при цьому із яких витрат на дитину та яких потреб дитини складається зазначена сума, розрахунок вказаної суми не навела, доказів витрат на заявлену суму не надала. Крім того, він не відмовляється від сплати додаткових витрат на розвиток дитини та сплачує їх за необхідності, зокрема, оплачує факультативні заняття із спортивних секцій, купує одяг, іграшки та інші необхідні речі для комфортного розвитку дитини та її дозвілля. Він тимчасово не працює, доходи від оренди будь-якого майна та будь-яких неофіційних заробітків він не має, підтримує достатній для себе рівень життя та сплачує аліменти із власних заощаджень. 28.04.2020 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає про невідповідність викладених у відзиві обставин тим фактичним обставинам, які існують. Просить задовольнити її позов у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, з підстав, які в ньому викладені. Зазначила, що після того, як їх спільна із відповідачем донька пішла до школи, з вересня 2019 року, її витрати значно підвищилися, оскільки необхідно додатково сплачувати за харчування у школі та здійснювати інші витрати, необхідні для належного влаштування навчання доньки. Крім того, вона стала нести додаткові витрати на спортивні секції, потрібно постійно придбавати одяг доньці, оскільки вона швидко зростає, придбавати ліки у разі її хвороби. На даний час між нею та відповідачем немає домовленості щодо сплати ним додаткових витрат, у зв`язку із чим вона, у разі потреби, вимушена постійно просити в нього додаткових коштів, а тому бажає, щоб аліменти в більшому розмірі були призначені рішенням суду. Підтвердити всі витрати, які вона несе у зв`язку з навчанням доньки у школі, вона немає можливості, оскільки їх більшість вона сплачує готівкою. Відповідач [PERSON] , у судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2500 грн., посилаючись на те, що вказана сума є занадто високою. Зазначив, що починаючи з вересня 2019 року, коли донька пішла до школи, він, крім 1000 грн., які визначені попереднім рішенням суду, кожного місяця перераховує позивачу додатково по 500 грн. Визнав, що у зв`язку з тим, що їх донька пішла до школи зросли витрати на її утримання, крім того, вона відвідує спортивну секцію, у зв`язку з чим він добровільно сплачує ці додаткові витрати, шляхом перерахування на картку позивача по 500 грн. Крім того, у судовому засіданні зазначав, що на даний час він працює не офіційно, у службі таксі, додаткових доходів не має, в оренду майно не здає. Автомобіль, право власності на який він набув у травні 2019 року, був придбаний ще за час спільного проживання із позивачем, але він був оформлений на його матір. У травні 2019 року лише відбулось переоформлення транспортного засобу на його ім`я, фактично він його не придбавав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, яка проживає разом із матір`ю. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2017 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2017 і до повноліття дитини з індексацією, відповідно до закону. Частиною 1 статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів. Згідно приписів ст. 141 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Вимоги про збільшення розміру аліментів позивач обґрунтовувала тими обставинами, що дитина з вересня 2019 року стала ходити до школи та відвідувати спортивну секцію Запорізьку міську федерацію ушу, у зв`язку з чим фактичні витрати на розвиток та утримання дитини збільшилися. Вказані обставини не заперечив у судовому засіданні і відповідач, який зазначав, що з вересня 2019 року щомісячно він перераховує на банківську картку позивача, окрім визначених рішенням суду аліментів в розмірі 1\~000 грн., додаткові кошти на утримання дитини в розмірі 500 грн., оскільки розуміє, що їх донька пішла до шкоди та відвідує спортивну секцію, що потребує сплати додаткових витрат. Суд знаходить розмір аліментів 2500,00 грн. на дитину, про стягнення якого заявлено позовні вимоги, необґрунтованим і недоведеним позивачем, оскільки на підтвердження саме такого розміру аліментного платежу не надано жодного доказу. З наданих суду квитанцій встановлено, що позивач [PERSON] сплачує на користь ГО «Запорізька міська федерація ушу» благодійний внесок у розмірі 400 грн. щомісячно і як вона зазначала у судовому засіданні саме стільки коштує зайняття їх доньки у спортивній секції. Крім того, позивачем надані квитанції про сплату витрат пов`язаних з навчанням доньки, але ці виплати не є регулярними. Посилання позивача у позові та в судовому засіданні на можливість виникнення додаткових витрат на дитину у вигляді необхідності придбавати медичні препарати на лікування, в разі хвороби дитини, а також на організацію відпочинку та оздоровлення дитини, охоплюється вимогами ст. 185 СК України і не входять до предмету доказування при розгляді позовних вимог про збільшення розміру аліментів. При цьому, суд зазначає, що згідно положень ст. 185 СК України батько зобов`язаний\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо).\~Проте,\~у разі\~спору щодо\~розміру участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину,\~ позивач не позбавлена права звернутися до суду із окремим позовом з підстав визначених ст. 185 СК України, про стягнення частини додаткових витрат на дитину. Згідно абзацу 1 частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 8 Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція), Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.\~182\~СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, але, як зазначив у судовому засіданні отримує дохід за роботу у службі таксі, доказів отримання додаткового доходу у вигляді отримання орендної плати за здачу в оренду нерухомого майна, на що посилалась позивач у позові, суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження того, що у відповідача у власності перебуває будь-яке нерухоме майно, яке він здає в оренду. Натомість, позивач з жовтня 2019 року офіційно працевлаштована, отримує невеликий дохід (за 4 квартал 2019 року 12\~661 грн. 56 коп.) та у 2019 році мала додатковий дохід від здачі меду у розмірі 27\~526 грн. 80 коп. З урахуванням матеріального становища позивача, який на думку суду не є достатнім для забезпечення належного розвитку дитини,\~а також\~визнання відповідачем\~обставин,\~що після\~ухвалення попереднього\~судового рішення\~у позивача\~збільшилися витрати на утримання дитини, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментів до 1500 грн. щомісячно, оскільки розмір аліментів, заявлений позивачем у позові, 2\~500 грн., не доведений належними та допустимими доказами. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2 218 грн. на місяць. Проте, протягом року вказаний розмір прожиткового мінімуму збільшується і в кінці року вже становить 2\~395 грн. на місяць. З урахуванням викладених вище обставин, приймаючи до уваги матеріальне становище позивача і те, що відповідач є працездатною особою, але офіційних доходів не має, разом з тим, судом не встановлено перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини в більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про збільшення аліментів з 1000,00 грн. до 1500,00 грн. на утримання доньки щомісячно, починаючи стягнення у такому розмірі з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів, з урахуванням встановлених судом обставин справи, на даний час буде достатнім для утримання дитини, та може сплачуватися відповідачем щомісячно. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 504,48 грн. (840,80 грн. х 1500 грн. / 2500 грн.).

Outcome: partial