Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

27.02.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки та проживання однією сім'єю. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, а тому сторони не в змозі найти спільну мову і підтримувати нормально моральну атмосферу в родині, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та почуттях взаємної любові, поваги. На час звернення до суду сторонами припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Майнових спорів між сторонами немає. Діти залишаються проживати із позивачем. Вважає, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. До судового засідання відповідач не з'явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2004 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управлінням юстиції м. Миколаєва було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], та зроблено відповідний актовий запис за №208 в Книзі реєстрації актів про одруження. Від шлюбу подружжя має двох дітей - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис за №2401 та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] актовий запис за №1525. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, через те, що на протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного побуту. Майнового спору сторони не мають. Щодо утримання та виховання дітей між сторонами досягнуто угоди. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved