Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

28 квітня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2002 року уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 193. Від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Останній час в сімї немає взаємопорозуміння, виникають сварки. Разом сторони не проживають. Тому, вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] До початку судового засідання позивач надала письмову заяву, в якій позов підтримала повністю, справу просила розглянути без її участі. Відповідач до початку судового засідання також надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував, справу просив розглянути без його участі. В судове засідання сторони не зявилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі. Позивач позов підтримує, відповідач позовні вимоги визнав. В звязку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.6), 31 серпня 2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 193. Згідно свідоцтва про народження (а.с.5) сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до Ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 Ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 4\~ст. 56 СК України\~ примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до Ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року суд не може примушувати жити подружжя однією сім'єю, якщо хоч одна із сторін цього не бажає. Судом встановлено, що разом сторони не проживають понад два роки, спільне господарство сторони не ведуть, подружні стосунки між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Від надання судом строку на примирення відмовилися. Сторони наполягали на розірванні шлюбу. Фактично сімя більш не існує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. На підставі вищеозначеного та

Outcome: approved