Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

27.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Компанія «ІнексУкрПаркет», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 54 007 грн. 98 коп., з яких: по заробітній платі - 21 048 грн. 24 коп., компенсація втрати частини доходів, в зв»язку з порушенням строків їх виплати - 2 062 грн. 67 коп., три відсотки річних - 420 грн. 39 коп., середній заробіток за весь час затримки - 32 098 грн. 50 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він був прийнятий на роботу до Чернігівської філії ПП «Компанія «ІнексУкрПаркет» на посаду начальника лісопильно - розкрійного цеху, згідно наказу № 49-к від 24.04.2007 року, переведений на посаду начальника цеху штучного паркету, згідно наказу № 62 к від 25.10.2011 року, переведений на посаду начальника цеху геометричного паркету, згідно наказу № 36-к від 10.04.2013 року, а звільнений з роботи за власним бажанням, згідно наказу № 16-к від 21.10.2015 року. Зазначає, що в день звільнення не були виплачені ні заборгованість по заробітній платі, ні компенсація за невикористану відпустку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.24-25), про поважні причини неявки суду не відомо, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 25.04.2007 року був прийнятий до Чернігівської філії ПП «Компанія «ІнексУкрПаркет» начальником лісопильно - розкрійного цеху, згідно наказу № 49-к від 24.04.2007 року. Відповідно до наказу № 62 к від 25.10.2011 року позивач був переведений на посаду начальника цеху штучного паркету. Згідно наказу № 36-к від 10.04.2013 року - переведений на посаду начальника цеху геометричного паркету. За наказом № 16-к від 21.10.2015 року був звільнений з роботи за власним бажання. Вказані обставини підтверджені записами в трудовій книжці [PERSON] (а.с.10-14). Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 94 КЗпП, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається з довідки про заборгованість по заробітній платі, заборгованість відповідача перед позивачем з заробітної плати станом на 31.05.2016 року становить 21 048 грн. 24 коп. (а.с. 5) За вказаних обставин та беручи до уваги те, що при звільненні позивача з останнім не був проведений повний розрахунок, суд приходить до висновку, що заборгованість по заробітній платі в розмірі 21 048 грн. 24 коп. (обов»язкові платежі з даної суми відраховано) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідач порушив право позивача щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачено ст. 116 КЗпП України, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме: за період з 01.11.2015 року (день наступний за днем звільнення) по 01.08.2016 року (дата, зазначена позивачем в позовній заяві). Визначаючи розмір відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує, середньоденну заробітну плату позивача, яка, виходячи із середньої заробітної плати у Чернігівській області за вересень - жовтень 2015 року і кількості робочих днів у згаданих місяцях, складає 162 грн. 11 коп. та час затримки розрахунку при звільненні (162,11 х 188 = 30 476 грн. 68 коп., де 188 - робочі дні затримки відповідачем розрахунку при звільненні), і приходить до висновку, необхідно вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 30 476 грн. 68 коп.(обов»язкові платежі з даної суми не відраховано) Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно розрахунку суми компенсації втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно заборгованість перед позивачем складає 2 062 грн. 67 коп. і безпосередньо розмір якої не спростований відповідачем. (а.с. 2,3) На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право позивача щодо нарахування і виплати йому суми компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, і у зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у зв»язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати в сумі 2 062 грн. 67 коп. Що ж стосується вимоги позивача щодо стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 420 грн. 39 коп., то суд вважає, що вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, а саме в доход держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial