Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

28.01.2014 представник позивача [PERSON] звернулась до суду з цим позовом в якому вказала, що 14.11.2012 [PERSON] було видано на користь [PERSON] письмову боргову розписку, посвідчену головою Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Христюк О.У., за умовами якої відповідач зобов'язується повернути позивачеві грошову суму в еквіваленту 3 330 доларів США, які відповідач не виплатив позивачеві за договором купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою у [ADDRESS]. Згідно з умовами боргової розписки відповідач повинен повернути позивачеві грошову суму еквівалентну 3330 дол. США, в строк до 01.03.2013, незалежно від обставин. Проте відповідачем, зазначені в борговій розписці зобов'язання, виконані не були. Відповідач [PERSON] пояснює, що грошових коштів для виконання нею своїх зобов'язань немає. Станом на час звернення до суду відповідачем не було погашено суму боргу за борговою розпискою. Заборгованість відповідача перед позивачем за борговою розпискою станом на 21.01.2014 складає - 3 697,53 дол. США, яка складається з: позики - 3 330 дол. США, відсотків за користування позикою - 256,78 дол. США, пені за несвоєчасне повернення позики 89,50 дол. США, пені за несвоєчасне повернення процентів 6,9 дол. США, суми індексу інфляції за період прострочення 14,35 дол. США. Крім того, внаслідок неповернення позивачеві відповідачем позики, позивач зазнає моральних душевних страждань, вислуховуючи лайку в свою адресу з боку відповідача та його родичів, що принижує його честь та гідність, завдає моральних переживань, негативно впливає на його здоров'я, порушує його нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, оскільки позивач розраховував на кошти, що повинні бути повернені відповідачем, для здійснення розрахунків зі своїми кредиторами. Завдані відповідачем, моральні страждання позивач оцінює в 3000 грн.. Представник позивача просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за борговою розпискою від 14.11.2012 року в сумі 3697,53 доларів США; моральну шкоду у розмірі 3000 грн. та судовий збір (а.с.2-6). 27.02.2014 представником позивача [PERSON] було збільшено позовні вимоги, шляхом направлення до суду відповідної письмової заяви, в частині стягнення грошових коштів за борговою розпискою в сумі 3730,25 доларів США, що включає в себе позику - 3330 дол. США, відсотки за користування позикою - 278,19 дол. США, пеню за несвоєчасне повернення позики 99,32 дол. США, пеню за несвоєчасне повернення процентів 8,33 дол. США, суми індексу інфляції за період прострочення 14,41 дол. США, заявлені вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. залишено без змін (а.с.32). 27.02.2014 представником відповідача [PERSON] було надано письмові заперечення проти позову, в яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, аргументуючи це тим, що борг у [PERSON] перед [PERSON] по договору купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відсутній, що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.05.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-245. Також проведення повного розрахунку з боку [PERSON] за придбану у [PERSON] нерухомість, а саме житловий будинок [ADDRESS], підтверджується заявою [PERSON] від 21.07.2011, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 613. Згідно даної заяви [PERSON] повідомив, що будь-яких претензій, які б стосувались розрахунків за вказану вище продану нерухомість до [PERSON] немає. Також вказав, що розписка від 14.11.2012, яка є предметом позову за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України, а тому по своїй суті не є договором позики. Також вказана розписка не може свідчити про внесення змін до договір купівлі-продажу житлового будинку щодо до його вартості, адже на збільшення ціни не давав свою згоду чоловік відповідача та вона не посвідчена нотаріально, а відтак не може розцінюватись як доказ наявності заборгованості у [PERSON] перед [PERSON] за вказане вище нерухоме майно (а.с.40-41). 02.12.2014 в судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала збільшені на підставі заяви, зареєстрованої 27.02.2014, позовні вимоги, усно уточнивши їх, просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за борговою розпискою в доларах США в еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день винесення рішення. Позов підтримала з підстав зазначених вище. Наполягала, що з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти за розпискою від 14.11.2012, яка за соєю формою та змістом є борговою. Вказала, що на сьогодні боргова розписка, яку видала [PERSON] на користь позивача [PERSON] 14.03.2012, яка була посвідчена головою селищної Северинівської ради є дійсною, яка ніяким судом не скасована, не відмінена, не розірвана. Дана розписка містить всі умови договору позики, містить предмет, ціну та строк виконання зобов'язання, даною розпискою відповідач визнає борг та зобов'язується виплатити його до березня 2013 року, незалежно від обставин. Представник відповідача у судовому засіданні повідомив, що заперечує проти даного позову у повному обсязі. Вказав, що обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, в першу чергу про те, що по борговій розписці відповідач кошти не отримувала, згідно договору позики. Боргу за договором купівлі-продажу житлового будинку на який є посилання у спірній розписці, також у неї не має, ця обставина підтверджується зокрема нотаріальною посвідченою розпискою позивача, у якій чітко зазначається , що з позивачем проведено розрахунок за вищевказаний будинок у повному обсязі, він претензій до відповідачки ніяких не має. З точки зору норм матеріального права, в даному випадку, цю боргову розписку на яку посилається позивач, не можна розцінювати як документ, який підтверджує факт отримання коштів у позику, з урахуванням чого просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши представлені докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке. Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу від 06.05.2011 року, [PERSON] та [PERSON] уклали договір, в якому [PERSON] передає у власність житловий будинок з верандою, господарськими будівлями і спорудами який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Жмеринського району Вінницької області, [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-245. В даному договорі за погодженням сторін продаж цей вчиняється за суму 30 000(тридцять тисяч) гривень, які [PERSON] отримує від [PERSON] на протязі 45 діб з дня підписання договору (а.с.а.с.42-44). Як вбачається із заяви від 21.07.2011, де [PERSON] стверджує, що [PERSON] здійснила повний розрахунок за придбану у [PERSON] нерухомість, а саме: житловий будинок з верандою, господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Жмеринського району Вінницької області. Будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунків з вказану вище продану нерухомість, до [PERSON] немає, дана заява 21.07.2011 посвідчена приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 613(а.с.45). Згідно розписки від 14.11.2012 [PERSON] зобов'язалась сплатити [PERSON] гроші в сумі 3330 дол. США , так як основна сума була виплачена - 10 000 тисяч дол. США, за купівлю будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], за 4 (чотири) місяці, тобто до березня 2013 року, (а.с.7, 73). Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже судове рішення теж не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже суд не може вийти за межі позовних вимог, в тому числі з власної ініціативи змінити їх. Як встановлено в судовому засіданні вищевказана розписка містить лише зобов'язання повернути грошові кошти за придбаний будинок, натомість, за положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позивальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а таких умов розписка [PERSON] не містить. Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, і обставини, на які позивач посилався при обґрунтуванні своїх вимог, повністю спростовані запереченнями відповідача та дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відмовляючи у задоволенні позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, заявлені представником судові витрати за надання ним правової допомоги на підставі угоди від 25.11.2014 №98, в розмірі 2000 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047, 1049,

Outcome: approved