Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

28 грудня 2017 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS] до [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплачених за товар коштів, матеріальної та моральної шкоди, всього на загальну суму 39727,25 коп. Ухвалою суду від 29 грудня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Шляхом подання 10 січня 2018 позовної заяви у новій редакції позивачем усунуто зазначені судоми недоліки та ухвалою суду від 11 січня 2018 року у справі відкрито провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що уклала усний договір на придбання та встановлення металопластикових вікон з відповідачем. Згідно рахунку фактури № 46 від 10.08.2017 року вартість замовлених вікон склала 28620 грн. Для придбання вказаного товару позивачем був укладений договір споживчого кредитування № 2786 з АТ «Ощадбанк» на суму 25750 грн., які в цей же день були перераховані відповідачу. Решту суми у розмірі 2870 грн. сплачено відповідачу [PERSON] 25.09.2017. Крім означених сум позивачем банку була сплачена комісійна винагорода у сумі 1107,25 грн., а отже загальна сума понесених витрат за підрахунком позивача становить 29727,25 грн. 21 жовтня 2017 року відповідач доставив до місця проживання позивача 6 металопластикових вікон, проте при їх огляді було встановлено, що вони є товаром неналежної якості, мають ряд істотних недоліків, що унеможливлюють їх використання, зокрема значно подряпаний металопластиковий профіль, не проклеєні та погано вставлені гумові ущільнювачі. В зв'язку з неможливістю усунення вказаних недоліків в домашніх умовах позивач відмовився від даного товару. 26 жовтня 2017 року відповідач відмовився від отримання письмової претензії позивача з приводу продажу товару неналежної якості. 21 листопада 2017 року відповідач запросив позивача для повторного огляду вікон, проте було встановлено, що наявні недоліки не були усунуті тому 24 листопада 2017 року засобами поштового зв'язку йому було направлено письмову претензію з вимогою розірвання договору та повернення коштів. Відповіді на вказану претензію позивач не отримав. 08 грудня 2017 відповідач повідомив про прибуття замовлених позивачем вікон з усуненими недоліками, проте при їх огляді було виявлено, що недоліки усунуті неналежним чином, поверхово, в зв'язку з чим позивач вдруге відмовилась від замовленого товару. До теперішнього часу товар належної якості позивачу не поставлений, сплачені за нього гроші не повернуті, в зв'язку з чим позивач просить суд розірвати договір купівлі-продажу з відповідачем та стягнути з останнього сплачені за товар кошти з урахуванням суми комісії, що була сплачена нею третій особі при укладанні кредитного договору. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 10000 грн. в яку вона оцінила перенесені нею моральні страждання в зв'язку з поставленням відповідачем товару неналежної якості, неможливістю повернути сплачені за товар кошти та відсутність в зв'язку з цим фінансової можливості придбати інший товар та користуватись його благами у зимовий період. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Надала пояснення аналогічні доводам позовної заяви. Додатково повідомила, що одне з 6 ти передбачених договором вікон все ж таки було установлено в її будинку відповідачем. Вказане вікно має аналогічні недоліки та в разі розірвання договору купівлі-продажу буде повернуто відповідачу. Відповідач проти позову заперечував в повному обсязі, вказуючи на те, що вина у неякісному товарі лежить не на ньому, як продавці, а на виробнику - заводі «Стеко». Крім того він вважає, що існуючі недоліки вікон не є суттєвими та їх можливо усунути у не заводський спосіб. Представник третьої особи Кожушко М.О. проти позову заперечень не висловлював, підтвердив факт укладання кредитного договору з позивачем та перерахування банком відповідачу 25750 грн., що складає 90 відсотків вартості вікон. Зазначив, що решта вартості вікон була сплачена позивачем відповідачу самостійно. В якості комісії по кредитному договору позивач сплатила банку 1107,25 грн. На даний час кредитні відносини між банком та позивачем тривають. В судовому засіданні судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про приєднання до справи доказів перебування на його утриманні малолітніх дітей в зв'язку з несвоєчасністю їх подання та відсутність доказів поважності причини пропуску строку для подання доказів, встановленого вимогами ст.ст. 83, 178 ЦПК України. Також судом відмовлено у задоволенні усного клопотання позивача про залучення в якості третьої особи заводу «Стеко» через несвоєчасність заявлення даного клопотання (після початку розгляду справи по суті), не зазначення відповідачем даних про третю особу окрім її торгового найменування (повне найменування, організаційно правова форма діяльності, місце знаходження тощо), а також наявність між відповідачем та вказаною юридичною особою виключно господарських правовідносин, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши наявні письмові та електронні докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні факти та супроводжуючі їх правовідносини, а також прийшов до нижче наведеного висновку. Згідно даних ЄДРПОУ [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, та здійснює діяльність КВЕД 4332 «Установлення столярних виробів», КВЕД 47.52 «Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (основний) (а.с.27). Сторонами не заперечується, що 10 серпня 2017 року (дата видача рахунку) між ними укладено договір купівлі-продажу металопластикових вікон, за умовами якого відповідач (продавець) зобов'язувався продати та встановити в будинку позивача по [ADDRESS] 6 металопластикових вікон з двокамерним склопакетом, виготовлених за його замовленням та згідно зроблених ним замірів «Заводом Стеко», а відповідач відповідно зобов'язувався попередньо оплатити вартість товару та прийняти його при надходженні від продавця. В зв'язку з відсутність у позивача коштів у розмірі достатньому для оплати повної вартості товару було досягнуто домовленість про те, що позивач за власні кошти сплатить 10% вартості замовлення, а інша частина вартості буде перерахована відповідачу третьою особою - ТВБВ 10016/0189 Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк», з якою позивач укладе договір споживчого кредитування. 10 серпня 2017 року ФОП [PERSON] покупцю [PERSON] видано рахунок № 46 на оплату 6 вікон з двокамерним енергоефективним склопакетом (з енергозберігаючим склом) на загальну суму 28620,00 грн. (а.с.28). З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що специфікація щодо предмету договору не виготовлялось. Незважаючи на те, що замовлені вікна мали різний розмір їх вартість у рахунку та видатковій накладній визначена усереднено у сумі 4770 грн. за штуку. (28620 грн./6 шт.). 11 вересня 2017 року між ПАТ Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит « 2786 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) (а.с. 20-26) на підставі та за умовами якого банк перерахував продавцю ФОП [PERSON] 25750 грн. за рахунком № 46 від 10.08.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 2786 від 1109.2017 року та не заперечується учасниками справи (а.с.29). Решту вартості замовлених вікон у сумі 2870 грн. була сплачено позивачем відповідачу готівкою, що відповідачем не заперечується та підтверджується фактом видачі ним видаткової накладної № 46 від 25 вересня 2017 року (а.с.31). З пояснень позивача, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], а також змісту письмових претензій позивача відповідачу (а.с.33-35) судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року замовлені позивачем вікна були доставлені позивачу відповідачем та одне з них було встановлено у будинку позивача. Після огляду встановленого вікна та 5-ти інших невстановлених вікон позивачем та членами її родини була виявлена значка кількість недоліків даного товару у вигляді подряпин на пластиковому облицюванні профілю, недоліки проклейки вказаного профілю в місцях кутових з'єднань, неналежне встановлення та проклеювання гумового ущільнювача тощо. В зв'язку з викладеним позивач відмовилась від встановлення решти вікон та зажадала від відповідача заміни всіх замовлених вікон або усунення їх наявних недоліків. З пояснень відповідача вбачається, що невстановлені 5 вікон були повернуті ним до заводу виробника «Стеко» для усунення недоліків. Після їх повторного поставлення на склад відповідача та огляду позивачем 21.11.2017 року остання відмовилась від даних вікон, вказуючи на те, що наявні недоліки взагалі не були усунуті виробником. Так, позивач та свідок [PERSON] пояснили суду, що дійсно в листопаді 2017 року приймали участь у огляді вікон, що були повернуті заводом виробником відповідачу та виявили, що наявні недоліки жодним чином не усунуті. При цьому присутня при огляду регіональний представник заводу виробника [PERSON] взагалі рекомендувала споживачу усунути наявні недоліки самостійно, проклеївши гумові ущільнювачі та пофарбувавши білою фарбою пластиковий профіль. В зв'язку з викладеним позивач відмовилась від даних вікон та 23 листопада 2017 року направила засобами поштового зв'язку відповідачу лист претензію в якій, посилаючись на п. 7 ч. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просила розірвати договір купівлі-продажу вікон на підставі відмови покупця від товару неналежної якості та повернути сплачені за договором кошти (а.с.34-35). Відповідач підтвердив суду, що отримав дану претензія, але жодних відповідей на неї позивачу не надавав. В грудні 2017 року відповідач втретє запросив позивача для огляду та отримання вікон. З пояснень свідків [PERSON] (чоловік позивача) та [PERSON] (син позивача) вбачається, що саме вони приймали участь в огляді вікон та виявили, що наявні недоліки не усунуті, або усунуті неохайно. Так замість того, щоб замінити ушкоджений профіль на новий, як обіцяв продавець його лише необережно замазали білою фарбою. Згідно визначень наведених у ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII) продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; Згідно ч.1 ст. 6 Закону України № 1023-XII продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 1023-XII у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк (ч.9 ст. 8 Закону 1023-XII). Згідно ч.3 ст. 8 Закону 1023-XII вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 8 Закону 1023-XII продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п'ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті). За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. Згідно Державного стандарту України «Конструкції будинків і споруд. Вікна та двері полівінілхлориді. Загальні технічні умови», затвердженого та введеного в дію наказом Держбуду України від 03 грудня 1999 року № 291 (далі ДСТУ Б В.2.6-15-99) металопластикові вікна поміж іншого повинні відповідати наступним критеріям. 4.2.4 Перепад лицьових сполучених поверхонь профілів із ПВХ у виробах не повинен перевищувати 0,1 мм. 4.2.5 Шорсткість лицьових поверхонь виробів із ПВХ повинна бути не більше 3,2 мкм, а в місцях зварних швів - не більше 20 мкм. Шорсткість нелицьових поверхонь коробок - не нормується. 4.2.22 У місцях сполучення профілів зі склом або склопакетами у виробах повинні бути встановлені гнучкі ущільнювальні прокладки, які забезпечують надійне закріплення скла або склопакетів. У притулах виробів повинно бути не менше двох поясів ущільнювальних прокладок, безперервних по периметру ущільнення. 4.2.23 Вироби повинні бути водонепроникними. В зачиненому стані виробів ущільнювальні прокладки в притулах повинні забезпечувати щільність притиснення стулок і полотен, що виключає проникнення вологи до приміщень. 4.2.31 Показники зовнішнього вигляду виробів: колір, глянець, якість лицьових поверхонь повинна відповідати кольору, глянцю і якості лицьових поверхонь зразка-еталона, узгодженого за встановленим порядком. Колір лицьових поверхонь виробів повинен бути однотонним, без колірних плям і включень. Дефекти поверхні (риски, усадні раковини, здутини, подряпини, бульбочки і т.ін.) та різнотонність кольору, які розрізняются неозброєним оком з відстані 1 м. при природному освітленні не менше 300 Лк, не допускаються. На нелицьових поверхнях виробів допускаються незначні дефекти екструзії: смуги, риски і т.ін. Лицьові поверхні профілів повинні бути покритими захисною плівкою, яка запобігає їх пошкодженню під час транспортування, а також під час виготовлення і монтажу виробів. Як встановлено судом з пояснень позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], частково з пояснень відповідача, а також при дослідженні в судовому засіданні зроблених позивачем цифрових фотографій недоліків вікон, судом вставлено, що вищевказаним вимогам ДСТУ продані позивачу відповідачем вікна не відповідають. В супереч обов'язку доказування доказів зворотного відповідачем судом не надано. Те, що наявні недоліки вікон не були усунуті відповідачем або виробником, а ні в 14-ти денний строк, а ні до теперішнього часу, свідчить про їх істотний характер, що в свою чергу унеможливлює використання позивачем вказаних вікон за призначенням. Таким чином суд вважає підтвердженим факт продажу відповідачем позивачу товару неналежної якості, що спричинило порушення прав останнього. На думку суду, правомірно реалізуючу надану ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» можливість пред'явити вимогу, як виробнику товару, так і його продавцю за місцем купівлі товару, позивач звернулась до відповідача з вимогою про усунення наявних недоліків або заміну товару на аналогічний належної якості, а не отримавши задоволення даної вимоги цілком законно та обґрунтовано вимагає у відповідача розірвання договору та повернення сплаченої за товар суми у розмірі 28620 грн. Враховуючи відмову відповідача задовольнити дану вимогу позивача в добровільному порядку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.. Доводи відповідача про те, що у постачанні товару неналежної якості винен завод виробник на висновки суду не впливають, оскільки відповідач протягом тривалого часу не вжив належних заходів для відновлення порушених прав позивача, як споживача. Враховуючи те, що відповідач і завод виробник є суб'єктами господарської діяльності, суд вважає, що відповідач в подальшому не позбавлений можливості захистити свої права, як продавця товару неналежної якості, якщо це виникло з вини виробника, в порядку господарського судочинства. Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання договору та повернення коштів за придбаний товар неналежної якості у повній мірі забезпечить права споживача гарантовані йому Конституцією України, з врахуванням норм права, які регулюють дані правовідносини. Крім того статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Як встановлено судом в наслідок придбання товару неналежної якості та подальшого його повернення продавцю позивач понесла майнову шкоду у вигляді сплати банку комісійної винагороди у розмірі 1107,25 грн. за оформлення кредитного договору для купівлі товару, що так і не був нею придбаний. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення вищевказаної суми з відповідача на користь позивача. Характер та обсяг перенесених позивачем моральних страждань у вигляді душевних переживань з приводу неможливості отримати замовлений товар та користуватись його благами, невиконання продавцем вимог закону по усуненню недоліків товару, його заміні або поверненню коштів в добровільному порядку, неможливості заощаджувати на опаленні будинку в холодну пору року, необхідності виплачувати кредитні кошти при відсутності товару для купівлі якого було укладено кредитний договір, суд оцінює у 20% від суми договору, що в грошовому еквіваленті становить 5724 грн. (28620/5). Таким чином позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають лише частковому задоволенню у розмірі вказаної суми. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial