overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

28.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 листопада 2013 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №123. В обґрунтування позову зазначила, що з 01 листопада 2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки втратили один до одного відчуття поваги, довіри та кохання. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю немає, спору стосовно місця проживання та виховання дитини між ними немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Примирення між ними не можливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, від позову не відмовилася, після розірвання шлюбу просила не змінювати прізвище. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, заперечень проти позовної заяви не надав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.11.2013 року, від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). Зі змісту заяв, поданих сторонами, вбачається, що ними визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Спору про розділ майна та місце проживання малолітньої дочки між сторонами немає. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, проти чого не заперечував відповідач [PERSON], а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивачки, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

28.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтуванні позову вказує, що з відповідачем по справі з 06.12.2002 р. по 02.04.2014 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно надавати кошти на утримання дітей не бажає. У звязку з даними обставинами позивач була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/2 частин всіх видів його доходу, щомісячно, до повноліття дітей на користь матері дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 06.12.2002 р. по 02.04.2014 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.04.2014 р про його розірвання., а.с. 2,9, відповідач [PERSON] є батьком дітей позивача, дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO],що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, а.с. 3, 4, 5. Діти проживають з позивачем, знаходиться на її утриманні. За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі\~ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180,182,183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

28.02.2017 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №87. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені. Причиною до розірвання шлюбу виявилося те, що між сторонами постійно виникали конфлікти внаслідок протилежних поглядів на шлюбні та сімейні відносини. Збереження шлюбу позивач вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків на примирення недоцільним, тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Майновий спір на даний час відсутній. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. На розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. З позовними вимогами позивача погодилася. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 21.09.2012 року зроблено запис №87 (а.с. 4). [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд також приймає до уваги, що спору відносно проживання дитини між сторонами немає. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали сторони розірвати шлюб, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

28.02.2017 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що остання 28.02.2017 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню, у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що 28.02.2017 року [PERSON] був доставлений до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Останній страждає на шизоафактивні розлади, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Його згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів №519 від 28 лютого 2017 року, страждає на шизоафактивні розлади, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

28.02.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин вказуючи, що [INFO] року помер її рідний дядько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, на успадкування якого вона має право, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може за відсутністю доказів родинних зв'язків. В зв'язку з цим, заявник прохає встановити факт родинних відносин між нею та дядьком, оскільки актовий запис про його народження не зберігся. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги та прохала їх задовольнити. Від представника заінтересованої особи - Кобеляцької міської ради Полтавської області надійшла заява, в якій [PERSON] прохав справу розглянути без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження заявника [PERSON], її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.16,18,19,60), а за поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], що надані були в судовому засіданні, батько заявниці [PERSON] доводився рідним братом [PERSON], який помер [INFO] року, а їх батьками були [PERSON] та [PERSON]. Згідно запису акту про народження від 09.04.1956 року за № 69 у [PERSON] та [PERSON] народився 12.04.1931 року [PERSON] ( а.с.22). Заслухавши пояснення заявника [PERSON], свідчення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] як племінниці з дядьком, суд приходить висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

28.02.2017 року позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з означеним вище позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстрований [PERSON], але фактично не проживає у вказаній квартирі з лютого 2014 року. Відповідач не сплачує комунальних послуг та не бере участі в утриманні квартири, не допомагає вести господарство. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Встановлено судом, що не заперечують сторони, позивачам згідно свідоцтва про право власності (а.с.7) та витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8) належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідач не проживає за вищевказаною адресою на протязі більш як трьох років та визнав в судовому засіданні позовні вимоги, вважає необхідним визнати його таким що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

28.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. У позовній заяві вказує, що 30.05.2016 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться по вул.Вишнева,11, в с. Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області, який належав їй на праві власності. Спадкоємцем першої черги є позивач, який 15.06.2016 року подав до приватного нотаріуса Кобеляцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] заяву про прийняття спадщини після [PERSON] Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, [PERSON] не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадковий житловий будинок. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просить суд розглянути справу в його відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Іванівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області - сільський голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 30.05.2016 року померла [PERSON] - мати [PERSON] ( а.с. 6,7), після смерті якої залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходиться по вул. Вишнева,11, в с.Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області та належав їй на праві власності (а.с.10,11-13). Спадкоємцем першої черги є: син померлої [PERSON], який подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини, а також позивач - [PERSON], який в установленому порядку прийняв спадщину, що складається з будинку з господарськими побудовами, який знаходиться по вул. Вишнева,11, в с. Іванівка, Кобеляцького району Полтавської області, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі він не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок (а.с.20). Оскільки, позивач [PERSON], внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадковий будинок, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], яка померла 30.05.2016 року, підтверджується відповідними документами ( а.с. 10,11-13), позивач має право на це майно в порядку спадкування за законом, відповідач визнав позовні вимоги, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

28.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Чуднівської міської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її батька\~ [PERSON], який\~ помер 15.11.2015 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на\~ житловий будинок розташований за адресою: вул. Героїв Пожежних, буд. 14, м. Чуднів Чуднівського району Житомирської області загальною площею 55,4 м?, житловою площею 36,8 м?. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, не має Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом першої черги, інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті батька, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, власником якого він був.\~ Позивач звернулась\~ із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У судове засідання сторони не зявились. Представник позивача за довіреністю до суду не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі позивача, позов підтримує повністю. Відповідач - Чуднівська міська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом міського голови [PERSON], згідно якої Чуднівська міська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника міської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту \~ ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє\~ позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 05.08.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 24121,27 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено належним Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини: 05.08.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.01.2017 року склався борг перед банком у розмірі 24121,27 гривень, а саме борг за тілом кредиту 3156,76 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 19339,69 гривень, штраф (фіксована частина) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 1124,82 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання ,або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ,відповідно до ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах ,встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає , що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути також за судові витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень,

Outcome: approved