Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

28 грудня 2019 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , в якому вона проживає. В її будинку з 04.05.2006 року була зареєстрована [PERSON] . Однак, [PERSON] , в вказаному будинку не проживає на протязі останніх 10 років та місце проживання її невідоме. Тому позивач просила задовольнити її позов та визнати, що [PERSON] втратила право користування житлом, так як реєстрація [PERSON] , в її будинку обмежує її права у користуванні власністю. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не надала, хоча був належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи, відповідно до ст. 130 ЦПК України (а.с. 18). Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України,\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, видно, позивач є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 7-10). З довідки Кричунівської сільської ради Любашівського району Одеської області № 316 від 19.12.2019 року та акту обстеження житлово-побутових умов домогосподарства жительки [ADDRESS] , [PERSON] видно, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою вже більше 10 років, її місце знаходження невідоме (а.с. 5,6). Відповідно до ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача, або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ст. 71 ЖК України. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає в будинку позивача більше 10 років, тобто її відсутність не пов`язана з випадками, передбаченими ст. 71 ЖК України, які дають право на проживання у разі відсутності в місці проживання понад 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд вважає, що позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до закону у разі винесення рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, позбавлена такого права особа підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved