Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

28 серпня 2021 року представник позивача звернувся до суду із даним позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] з 24 жовтня 2019 року є членом кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 24 жовтня 2019 року відповідачка подала заяву про надання кредиту, на підставі якої в цей день філією № 2 КС «Азовська кредитна компанія» був укладений кредитний договір № 2465/19-Ф2 із відповідачкою, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 6000 грн. строком повернення на 18 місяців зі сплатою за користування коштами 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування ним. Станом на 12 серпня 2021 року заборгованість відповідачки за договором кредиту становить 3844,04 грн., з яких 2939,59 грн. залишок по кредиту, а 904,45 грн. проценти за користування кредитом. На підставі викладеного просив суд стягнути заборгованість з відповідача в сумі 3844,04 грн., борг із нарахованих відсотків у сумі 89,66 грн. разом із витратами з оплати судового збору в сумі 2270 грн. на користь позивача. До зали судових засідань представник позивача не прибув, подавши заяву, за якою просив розглянути справу за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги повністю, які просив суд задовольнити та проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачка, [PERSON] , про дату та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, однак до судового засідання не прибула за невідомих суду причин повторно, не надавши суду жодних клопотань. За наведених обставин суд зі згоди представника позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280, 281 ЦПК, дійшовши висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного вмотивування. Судом було встановлено, що 24 жовтня 2019 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія», з одного боку, та членом кредитної спілки, [PERSON] , з іншого боку, був укладений договір споживчого кредиту № 2465/19-Ф2, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 6000 грн. строком на 18 місяців із зобов`язанням повернути кредит до 24 квітня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом до моменту кінцевого розрахунку по кредиту. При цьому планові платежі у розмірі по 530 грн. позичальник зобов`язалась вносити щомісяця не пізніше 24 числа кожного місяця та здійснити останній платіж у розмірі 266,80 грн. не пізніше 24 квітня 2021 року, що підтверджується графіком повернення кредиту. При цьому [PERSON] була ознайомлена під розпис з умовами кредитного договору № 2465/19-Ф2, а також із строками й графіком погашення отриманого кредиту зі сплати відсотків за користування кредитом. Згідно із ст. 526, 527 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання зобов`язання. Відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заборгованість відповідачки, [PERSON] , за кредитним договором № 2465/19-Ф2 станом на 12 серпня 2021 року складається із заборгованості: за кредитом в сумі 2939,59 грн., за відсотками в сумі 904,45 грн., а загалом становить 3844,04 грн., що підтверджується розрахунком представників КС «Азовська кредитна компанія». Натомість, суд зауважує, що вимоги КС «Азовська кредитна компанія» щодо стягнення з відповідачки боргу з нарахованих відсотків у сумі 89,66 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не були підтверджені зібраними у справі доказами, що безпосередньо вбачається з долученого представниками позивача розрахунку заборгованості [PERSON] . Крім того суд зазначає, що оскільки за ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК кредитор має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором, то положення абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У такому разі права й інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Суд по справі встановив, що за умовами договору № 2465/19-Ф2 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який був наданий відповідачу на 18 місяців, до 24 квітня 2021 року. Тому в межах строку кредитування, тобто до 24 квітня 2021 року, відповідач мав повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти періодичними платежами до 24 числа кожного місяця. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що нарахування представниками позивача на підставі ст. 599 ЦК передбачених договором № 2465/19-Ф2 відсотків до повного погашення заборгованості за кредитом, починаючи з 25 квітня 2021 року, тобто поза межами строку кредитування, не відповідає вимогам закону. Таким чином зважаючи на розрахунки, надані позивачем, та відповідно до умов договору № 2465/19-Ф2, суд розрахував відсотки за користування відповідачкою кредитними коштами за період з 12 лютого 2021 року, дати останнього платежу за кредитом, до 24 квітня 2021 року включно на залишок непогашеного кредиту в розмірі 2939,59 грн., внаслідок чого вбачається, що сума боргу [PERSON] за відсотками становить 354,81 грн. (2939,59 грн. х 0,17 % х 71 день = 354,81 грн.). Отже, суд зазначає, що відповідачка не спростувала доводів позовної заяви та не довела належне виконання нею обов`язків за кредитним договором, внаслідок чого на підставі наведеного вмотивування, суд вважає встановленим факт порушення [PERSON] умов договору кредиту № 2465/19-Ф2, а також доведеною в суді заборгованість відповідачки за договором № 2465/19-Ф2 в загальній сумі 3294,40 грн. (2939,59 + 354,81 = 3294,40), яка сама й підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. За положеннями ст.\~133, 141 ЦПК судовий збір у розмірі 2270 грн., сплачений представниками позивача за подання даного позову, також підлягає стягненню з відповідачки на користь КС «Азовська кредитна компанія».

Outcome: partial