Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

27 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути на її утримання аліменти з [PERSON] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову позивач вказувала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі та має двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, відповідач не приймає участі в вихованні дітей, не цікавиться самопочуттям та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, не працює та є особою з інвалідністю третьої групи за загальним захворювання, також потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, який здатен сплачувати аліменти на її утримання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій позов визнав повністю, просив його задовольнити та справу розглядати за його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось. Згідно частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більше як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного рішення судом відкладено до 18 листопада 2019 року. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд установив наступне. Сторони з 12 липня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, актовий запис №3 (а.с.4) Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26 липня 2019 року №1518, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.6). Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи за загальним захворюванням (а.с.8). Відповідно до частини другої та частини четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З поданої суду заяви від 14 листопада 2019 року убачається, що відповідач [PERSON] позов [PERSON] до нього визнав повністю. У відповідності до частини третьої статті 15 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Процесуальні права та обов`язки сторін визначено статтею 49 ЦПК України, зокрема, пунктом 1 частини першої передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На думку суду, визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, оскільки право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років унормовано статтею 84 СК України та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому таке визнання судом приймається. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його задоволення в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved