Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

27.05.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.06.2012 року В РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області між сторонами був зареєстрований шлюб, який в подальшому було розірвано на підставі рішення Немирівського районного суду від 28.02.2014 року. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні сина взагалі не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в твердій грошовій сумі 1 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивачка не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 06.06.2012 року між сторонами був зареєстрований шлюб, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого В ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 06.06.2012 року (а.с.3), який в подальшому було розірвано на підставі рішення Немирівського районного суду від 28.02.2014 року у цивільній справі №140/218/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.5). Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 02.04.2014 (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даний час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки ДП «ЖЕК №26» від 03.06.2014 року №463 (а.с.10). Відповідач участі в матеріальному утриманні та вихованні сина не приймає. В добровільному порядку домовитись про спільне утримання неповнолітньої дитини сторони не можуть. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. А тому, при визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні потреби дитини. Окрім того, суд враховує, що відповідач є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, інших утриманців окрім спільної дитини сторін не має. А тому, з огляду на вищенаведене та, враховуючи, що позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач заперечень проти позову не надав, суд вважає за можливе позов задовольнити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, від сплати якого звільнено позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved