Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

27 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 2009 року їй належить 2/3 частини житлового будинку під [ADDRESS] . Рішенням Білопільського районного суду від 22 вересня 2010 року визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема 1/3 частину вищевказаного житлового будинку та передано її територіальній громаді Куянівської сільської ради. Рішенням 38 сесії 5 скликання Куянівської сільської ради від 13 жовтня 2010 року вказаний житловий будинок взято на баланс сільської ради та надано дозвіл на його реалізацію через аукціон. З метою виконання вищевказаного рішення головою Куянівської сільської ради видано розпорядження №52 від 09 серпня 2011 року «Про проведення аукціону по продажу майна Куянівської сільської ради», який призначено на 12 вересня 2011 року. За результатами аукціону їй продано 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] за 2 500 грн. У подальшому, 12 вересня 2011 року уклала з сільською радою договір купівлі-продажу 1/3 частини зазначеного вище будинку та рішенням від 14 грудня 2011 року затверджені результати конкурсу. Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Ясинок Ж. В. з клопотанням про затвердження правочину про придбання вищевказаного нерухомого майна, отримала відмову з підстав невідповідності документів главі 8 Порядку вчинення правочинів. Після цього дізналася, що Куянівська сільська рада зареєструвала право комунальної власності на 1/3 частину будинку лише 14 травня 2019 року. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с.26-27). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подала заяву про розгляд прави без її участі, позов підтримує (а. с. 31). Представник відповідача - Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з`явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 30). У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 статті 334 ЦК України та частиною 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. На підставі вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамуковою Н. В. 13 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №144, позивач є власником 2/3 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено відповідний запис за №3365896 (а. с. 16-19). Рішенням Білопільського районного суду від 22 вересня 2010 року по справі №2-о-87/2010 за заявою прокурора в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а саме: 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , визнано відумерлою та передано територіальній громаді Куянівської сільської ради (а. с. 7). Рішенням 38 сесії 5 скликання Куянівської сільської ради від 13 жовтня 2010 року вищевказаний житловий будинок взято на баланс Куянівської сільської ради та надано дозвіл на його реалізацію через аукціон (а. с. 8). Розпорядженням голови Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області №52 від 09 серпня 2011 року створено конкурсну комісію з проведення конкурсу по реалізації комунального майна, а саме 1/3 частини житлового приміщення садибного типу в [ADDRESS] . Проведення конкурсу призначено на 12 вересня 2011 року (а. с. 9). Зі змісту протоколу засідання конкурсної комісії від 12 вересня 2011 року вбачається, що вищевказане нерухоме майно продано позивачу [PERSON] за 2 500 грн. (а. с. 10). Рішенням 11 сесії 6 скликання Куянівської сільської ради від 14 грудня 2011 року затверджено результати зазначеного конкурсу (а. с. 9-11). 12 вересня 2011 року між Куянівською сільською радою та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку садибного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12). На підставі означеного договору позивач сплатила в касу Куянівської сільської ради 2 500 грн. вартості придбаного нерухомого майна, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями до прибуткового касового ордера (а. с. 13). 14 травня 2019 року право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за Куянівською сільською радою на підставі рішення Білопільського районного суду від 22 вересня 2010 року за №31572087 (а. с. 14). Відповідно до рішення 4 сесії 7 скликання Куянівської сільської ради від 26 лютого 2016 року назву [ADDRESS] (а. с. 22). Із письмового роз`яснення приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Ясинок Ж. В. вбачається, що позивачу відмовлено у посвідченні правочину та набутті права власності на нерухоме майно, оскільки надані нею документи не відповідають вимогам глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду (а. с. 20). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивач має право на 1/3 частину будинку [ADDRESS] , однак вона не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатись ним у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відмовою компетентних органів у реєстрації права власності. Відповідно до ст. ст. 4, 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільного права є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved