Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

27 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем 30 листопада 2019 року зареєстрували шлюб. За час спільного проживання до реєстрації шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати їх шлюб з відповідачем, адже сімейні стосунки не склалися\~ у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, взаємоповаги, спільних інтересів, втратою почуття любові один до одного. Це призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо. Позивач уважає, що шлюб зберегти неможливо, примирення не буде, а тому просила розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач указує, що відповідач є працездатним, офіційно працевлаштований, але матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивач працює, отримує мінімальну заробітну плату, а тому самостійно забезпечувати дитину їй вкрай тяжко, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні 28 січня 2021 року позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. У судове засідання 27 травня 2021 року позивач не з`явилася, але разом із позовною заявою позивачем було направлено до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.\~ У судовому засіданні 27 травня 2021 року відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до\~ ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України\~ охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 30 листопада 2019 року, про що складено відповідний актовий запис за № 192, місце державної реєстрації шлюбу: Малиновський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а. с. 8). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до\~ ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~ шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~ що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу,\~ повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~ враховувати наявність малолітньої дитини,\~ дитини-інваліда та інші обставини\~\~ життя подружжя,\~ забезпечувати участь у судовому засіданні,\~ як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони не виявили бажання примиритися, позивач скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідач беззастережно визнав позовні вимоги, не заперечував проти розірвання шлюбу. Судом установлено, що подружнє життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, взаємоповаги, спільних інтересів, втрату почуття любові. Шлюбні стосунки між подружжям припинені, вони не ведуть спільного господарства, разом не проживають. Примирення неможливе, жодна зі сторін не клопотали перед судом про надання строку на примирення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своєму клопотанні просила залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд робить такий висновок. Як зазначалося вище, згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] \~ (а. с. 10). Як з`ясовано в судовому засіданні батьки [PERSON] проживають окремо один від одного. Дитина\~\~ проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 815 від 17 листопада 2020 року (а. с. 20). Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи те, що відповідач є батьком дитини, є здоровою, працездатною особою, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, що підтверджується довідками ТОВ «ВО «Папір-Мал» (а. с. 46, 47), інших утриманців не має, беззастережно визнав позовні вимоги, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, аліменти підлягають стягненню із дня подання позовної заяви до суду, тобто із 27 жовтня 2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті станом на день пред`явлення позову становить 840 грн. 80 коп. Отже, витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 840,80 грн., понесені позивачем (а. с. 3), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних\~\~ осіб, що в грошовому еквіваленті станом на день пред`явлення позову становить 840 грн. 80 коп. Позивач у силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у сумі 840,80 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved