Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

28 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ТОВ «Олімпекс Транс», ОК «Набережний квартал - Жаботинського» про визнання недійсними п. 5.5.1, 8.7, 8.8 договору про співпрацю № 14/10-1 від 17 жовтня 2014 року, укладеного між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал - Жаботинського», посилаючись на те, що зазначений договір частково порушує її права. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. Постановою Одеського апеляційного суду від 11 липня 2019 року ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня року скасована та справа направлена до Київського районного суду м. Одеси. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Олімпекс Транс» у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Представник ОК «Набережний квартал - Жаботинського» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, 17 жовтня 2014 року між ТОВ «Олімпекс Транс» та ОК «Набережний квартал - Жаботинського» договір про співпрацю № 14/10-1. Предметом даного договору є діяльність, спрямована на будівництво 2-х секційного 22-х поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями і підземним паркінгом на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Для здійснення будівництва сторони узгодили межі будівельного майданчику - частини земельної ділянки, яка розташована за вищевказаною адресою, та окреслили їх у додатку № 1 до Договору співпраці №14/10-17. Так, п. 5.5.1 договору встановлено, що у разі дострокового припинення договору OK «Набережний квартал-Жаботинського» зобов`язаний повернути ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» будівельний майданчик, всю отриману і розроблену відповідно до умов даного договору документацію, а також Об`єкт незалежно від етапу завершеності (незавершеності) його будівництва. Пунктом 8.8 Договору співпраці №14/10-17 встановлено, що ОК «Набережний квартал- Жаботинського» зобов`язаний передати (повернути) ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» будівельний майданчик, а також всю документацію, отриману від підприємства, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту припинення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 1131 ЦК України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Згідно з ч. ч. 2 і 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 1132 ЦК України, за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Відповідно до п. 8.7 спірного договору про співпрацю №14/10-17 ТОВ «ОЛІМПЕКС ТРАНС» і ОК «Набережний квартал-Жаботинського» визначили, що цей договір не є договором простого товариства. При цьому, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, чим саме відповідачі порушили права позивача. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: dismissed