Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

28 листопада 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що на балансі управління знаходиться котельня, яка забезпечує теплом населення, що мешкає в будинку по [ADDRESS] в м. Дніпропетровську. Відповідач, який проживає та зареєстрований за адресою [ADDRESS] є споживачем послуг з постачання теплової енергії та використовує ці послуг. Також на відповідача було відкрито особовий рахунок. Відповідач не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2014 року складає 1773 грн. 91 коп. Позивач просив ухвалити рішення яким, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 1773 грн. 91 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він не є власником квартири та не укладав з позивачем ніяких договорів про надання послуг. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Відповідно до ч.3 ст.162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату комунальні послуги. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п. 3.2.3 Положення Предметом господарської діяльності позивача є надання житлово-комунальних послуг, у тому числі централізоване водопостачання та водовідведення, виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідач, що зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], є споживачем послуг з постачання теплової енергії, що надається підприємством, та використовує такі послуги. (а.с. 6). В період з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року позивачем були надані відповідачу послуги з централізованого постачання теплової енергії, відповідач такою послугою користувався для задоволення своїх потреб та не відмовлявся від неї. Таким чином станом на 01.11.2014 року у відповідача склалась заборгованість у розмірі 1773 грн. 91 коп., що підтверджується витягом з особового рахунку [NUMBER] (а.с. 7). Суд критично ставиться до посилань відповідача, що він не є власником квартири та не укладав з позивачем ніяких договорів, у зв'язку з чим не зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги, оскільки зареєстрований і мешкає у квартирі [ADDRESS], користується послугами з теплопостачання та на його ім'я відкрито особовий рахунок. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ДП «Придніпровська залізниця» заборгованість із надання житлово-комунальних послуг у розмірі 1773 грн. 91 коп., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved