Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

29.01.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до ДП «шахта ім.Д.С. Коротченко» про відшкодування моральної шкоди, в якому зазначив що він тривалий час працював у вугільній промисловості в шкідливих небезпечних умовах праці з повним робочим днем під землею в якості ГРОЗ 5 розряду. При виконанні трудових обов»язків на шахті ДП «ім..Д.С.Коротченко» він був травмований, а саме: при роботі комбайну тяговий ланцюг зачепився за направляючу і, відчепившись, звібрував і травмував його в область тазу. Висновками МСЕК йому було встановлено втрата професійної працездатності в розмірі 5%. Вважає, що внаслідок трудового каліцтва йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5740,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в зазначеному розмірі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ та ПЗ в м.Селидові Донецької області в судовому засіданні заперечував проти позову та зазначив, що документи на які посилається позивач, а саме - довідка МСЕК та акт про розслідування професійного захворювання, є документами, що підтверджують тільки факт професійного захворювання і встановлення в зв»язку з цим стійкої втрати професійної працездатності і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Відділення вважає посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди, безпідставними. Просить суд, відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Вислухавши позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] тривалий час працює у вугільній промисловості, в тому числі на ДП «шахта ім..Д.С. Коротченко», що підтверджено трудовою книжкою. Згідно Акту № 41 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, затвердженого в.о. директора ВП «шахта ім..Д.С. Коротченко» за формою Н-1, 17 липня 1995 року з хірником очисного забою [PERSON] о 17 год 20 хв. на ділянці з видобутку вугілля № 2 ДП «шахта ім..Д.С. Коротченко» стався нещасний випадок, а саме: при роботі комбайну тяговий ланцюг зачепився за направляючу і, відчепившись, звібрував і травмував його в область тазу. Згідно Акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5, затвердженого затвердженого в.о. директора ВП «шахта ім..Д.С. Коротченко», 17 липня 1995 року з хірником очисного забою [PERSON] о 17 год 20 хв. на ділянці з видобутку вугілля № 2 ДП «шахта ім..Д.С. Коротченко» стався нещасний випадок, а саме: при роботі комбайну тяговий ланцюг зачепився за направляючу і, відчепившись, звібрував і травмував його в область тазу. Основною причиною нещасного випадку стало: організаційна - порушення технологічного процессу( порушення технології виїмки вугілля комбайном 1К101 з боку постраждалого, виразилося в тому, що він знаходився в зоні дії тягового ланцюга п.1.11 «Інструкції з охорони праці для гірника очисного забою»). Згідно виписки із Акту огляду МСЕК серії № 238414 [PERSON] первинно встановлено 5% стійкої втрати працездатності у зв»язку з трудовим каліцтвом. Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позовній заяві зазначив, що в результаті отримання трудового каліцтва за станом здоров'я, він частково (5%) втратив професійну працездатність. Переживання нервово-психологічного характеру через утрату працездатності привели до розладу функцій організму, обмежило життєдіяльність. Огляд медико-соціальною комісією виявив різке обмеження працездатності, соціальну дезадаптацію. Усе це привело до втрат немайнового характеру. Вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві з боку відповідача, заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв»язку з ушкодженням здоров»я, що порушило його нормальні життєві стосунки, які потребують додаткових зусиль для організації його життя - необхідністю звернення до лікарів. Компенсація моральної шкоди оцінюється у розмірі 5740,00 грн. Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об'єднанням профспілок. На виконання вимог закону постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництвах» затверджено відповідний Порядок НПАОП 0.00-6.02-04 (далі - Порядок), яким визначена процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності. Пунктами 42, 46, 51 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, передбачено, що з'ясування обставин і причин нещасного випадку, встановлення кола осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, складання акта розслідування нещасного випадку форми Н-5, а також акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, форми Н-1, належить до компетенції спеціальної комісії. Отже, порядок установлення факту нещасного випадку на виробництві визначено законом. Наявність виробничої травми, факт знаходження його на лікуванні в медичних закладах підтверджено представленими в матеріалах справи висновками медико-соціальної експертної комісії. Представником відповідача в порядку статті 60 ЦПК України не надано будь-яких беззаперечних доказів неспричинення [PERSON] моральних і фізичних страждань, отримання ушкодження здоров'я унаслідок нещасного випадку на виробництві. У пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] трудового каліцтва на виробництві, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності 5%, суд визнає, що ушкодження здоров'я із зазначеними наслідками зумовило порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, негативно відбилося на його фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином виробничою травмою [PERSON] завдана моральна шкода. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON], суд приймає до уваги конкретні обставини нещасного випадку, ступінь його тяжкості, характер та глибину пов'язаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із ступеня вини юридичної особи та потерпілого у настанні зазначених наслідків, суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500,00 грн. Позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial