Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

27.08.2020 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON] . В направленому на адресу суду позові позивачка [PERSON] зазначила, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Зараз син навчається на другому курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації, денного відділення за державним замовленням. Навчається безкоштовно. Термін закінчення навчання -липень 2023 року. В зв`язку з навчанням син не працює, самостійного доходу немає. Виникають витрати пов`язані з навчальним процесом, на його особисті потреби, проживання в іншому місті, витрати на квитки. Він не може повністю матеріально себе забезпечувати і потребує допомоги батьків. Позивачка як мати надає матеріальну допомогу наскільки це можливо, але її недостатньо. [PERSON] є військовослужбовцем та отримує достойне грошове забезпечення, а отже може надавати сину утримання на період навчання. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання сина в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову та по липень 2020 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлений про день та час судового розгляду справи шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 18, 24). Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації, як то передбачено ст. 128 ЦПК України. В судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заву не направив. 04.09.2020 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 12). Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином відповідача [PERSON] та позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). [PERSON] навчається на другому курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ ІV рівня акредитації, денного відділення за державним замовленням для отримання вищої освіти ступеня «бакалавр». Курсант [PERSON] перебуває на утриманні вищого навчального закладу. Термін закінчення навчання 04 липня 2023 року, що підтверджується довідкою виданою відділом кадрового забезпечення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що повнолітній син що продовжує навчання потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, проїзду з дому до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, оскільки не працює і немає самостійного доходу. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ґрунтуються на законі і тому підлягають до задоволення. Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що він має пільги при сплаті судового збору. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved