overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що [INFO] року в місті Чернігів Чернігівська область у віці 72 років померла його мати - [PERSON], яка не залишила заповіту стосовно належного їй майна на випадок смерті (а.с.31). Перша Чернігівська державна нотаріальна контора (куди він звернувся 17.10.2014 року із заявою про прийняття спадщини матері), відмовила йому у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного помешкання по причині відсутності державної реєстрації вказаного речового права. В судове засідання представник позивача [PERSON] не прибула, в поданій заяві від 19.10.2015 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача повторно в судове засідання не прибув без поважних причин. Представник третьої особи в поданій заяві просить суд розглянути справу у його. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі (включаючи копію спадкової справи) - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в місті Чернігів Чернігівська область у віці 72 роки померла мати позивача - [PERSON], яка не залишила заповіту стосовно належного їй майна на випадок смерті, що встановлено згідно Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 03.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції та Свідоцтвом про народження позивача (а.с.31 зв). Спадкодавець є співвласником 1/2 частини квартири [ADDRESS], але вказане речове право не було піддано державній реєстрації, що унеможливлює отримання позивачем Свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану 1/2 частину помешкання (а.с.7-8, 15). Відповідно до положень ст.ст.1222 ч.1, 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлені судом обставини є підставами для повного задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на 1/2 частину вищевказаної квартиру (яка входить до складу спадщини [PERSON]), оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом, а відсутність державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири спадкодавця не є підставою для позбавлення позивача зазначеного спадкового майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування приватним жилим приміщенням квартирою №26 в будинку №45 по вулиці Рокосовського в місті Чернігів по причині відсутності там без поважних причин понад одного року. В судове засідання представник позивача позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] з 29.05.2007 року є позивач, де з 14.04.2011 року зареєстрована відповідач, яка є колишньою невісткою власника житла (а.с.5-6, 11, 9). Відповідач з 09.06.2011 року у вказаному помешканні не проживає, що підтверджується актом від 12.05.2015 року, який складений за участю трьох мешканців вказаного будинку ([PERSON], [PERSON], [PERSON]Ю.) та затверджений посадовою особою Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради (а.с.10). Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів) відповідач втратив право на користування вказаною квартирою, так як він відсутній там без поважних причин понад один рік (з 2011 року і по теперішній час), інший строк відсутності члена сімї власника житла не встановлювався домовленістю сторін, відсутні підстави встановлені законом, згідно яких за відповідачем зберігалося житло понад одного року і вказані обставини є підставами для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідача з квартири [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 391 ЦК України. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником спірної квартири і має намір проживати в ній, втім позбавлений цієї можливості тому, що в квартирі проживає відповідач, яка відмовляється звільнити квартиру в добровільному порядку. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Відповідач позов не визнала. Вона пояснила, що вселилася в спірну квартиру за згодою позивача. В даний час вона постійно проживає в квартирі разом із двома малолітніми дітьми, які навчаються в Чернігівській загальноосвітній школі № 30, що розташована поруч із квартирою. Відповідач також підтвердила, що вона має право на проживання в [INFO], яка належить до державного житлового фонду, проте фактично позбавлена можливості користуватися цією квартирою, оскільки її чоловік вселив у квартиру сторонніх осіб. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач перебуває в шлюбі із сином позивача [PERSON]. Подружжя має двох спільних малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружжя припинили сімейні відносини і проживають окремо. Відповідач, разом із малолітніми дітьми, проживає без реєстрації в спірній квартирі. Як убачається з пояснень позивача, чоловік відповідача [PERSON] проходить військову службу в смт. Варва Чернігівської області. Як зазначено вище, в якості підстави для виселення відповідача зі спірної квартири позивач посилається на статтю 391 ЦК України, якою власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Втім, житлові права громадян врегульовані ЖК Української РСР, тому виселення відповідача зі спірної квартири можливо лише з підстав, визначених ЖК Української РСР, а не ЦК України. Крім того, виселення з квартири лише відповідача, як того вимагає позивач, призведе по порушення прав її неповнолітніх дітей, які в такому разі можуть залишатися без батьківського піклування. За таких обставин, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він з відповідачкою уклав шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Дочка проживає з дружиною. Сімейні стосунки з відповідачкою припинили, проживають окремо. Шлюб практично розпався внаслідок постійних сварок. Просить стоку для примирення не надавати. За цей період сварок та непорозумінь позивач та відповідачка стали чужими один одному, їх шлюб існує формально. Після розлучення дочка залишиться проживати з дружиною, а позивач як батько буде допомагати утримувати дочку. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2008 року між позивачем та відповідачкою [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 131, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 22.06.2015 року № 00015506003. З свідоцтва про народження серії І-КИ № 545990 від 22.06.2015 року, встановлено, що 01.10.2009 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Причиною для розірвання шлюбу стала різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаємного порозуміння, постійні сварки. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, суд приходить до висновку, що відновлення сімейних стосунків неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного банку «Комерційний банк «Надра» заборгованості по кредитному договору в розмірі 22581,41 доларів США, мотивуючи вимоги тим, що 08.08.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №36-05/1111/404/2007/204 (з додатковими угодами №№1-3), згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 28800 доларів США. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався щомісячно згідно графіку повертати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 13,15% річних до 08.08.2014 року. Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. В судове засідання представник позивача не прибув, просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач позов не визнав, вважає, що позивач невірно визначив розмір заборгованості за договором кредиту. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що 08.08.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №36-05/1111/404/2007/204 (з додатковими угодами №№1-3), згідно якого позичальник отримав у позивача кредит в розмірі 28800 доларів США. Згідно умов кредитного договору позичальник зобовязувався щомісячно згідно графіку повертати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 13,15% річних до 08.08.2014 року (а.с.15-35). Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 21.05.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 22581,41 доларів США (з них: 15408, 18 доларів США заборгованість по тілу кредиту, 1876,76 доларів США заборгованість по сплаті відсотків, пеня 2416,47 доларів США, штраф 2880 доларів США), що у національній валюті становить 469979 грн 25 коп (а.с.5-7). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за кредитним договором в розмірі 22581,41 доларів США, так як зобовязання не виконується позичальником і відповідачем не надані суду докази, які б спростовували визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернулась в суд з позовом про встановлення додаткового строку в три місці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла 10.10.2014 року в м. Первомайськ Миколаївської області так як після смерті останньої залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] а встановлений законом шестимісячний строк вона пропустила з поважних причин, так як є інвалідом 3 групи, хворіла. Інших спадкоємців не має. Позивач в судовому засіданні підтримала позов і просила його задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процессу, дослідивши матеріали справи, знаходить поважними причини несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини позивачки, так як відповідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України знаходить доведеним медичними документами (а.с.10,11) та поясненнями свідка [PERSON] передбачених законом підстав для задоволення позову, відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, так як спадкодавець, [PERSON], яка померла 10.10.2014 року в м. Первомайськ Миколаївської області, що являється матірю позивачки, заповіла останній своє майно, що підтверджується ксерокопіями відповідних свідоцтв, заповіту(а.с.3-7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернулась в суд з позовом про встановлення додаткового строку в три місці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла 10.10.2014 року в м. Первомайськ Миколаївської області так як після смерті останньої залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] а встановлений законом шестимісячний строк вона пропустила з поважних причин, так як є інвалідом 3 групи, хворіла. Інших спадкоємців не має. Позивач в судовому засіданні підтримала позов і просила його задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, знаходить поважними причини несвоєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини позивачки, так як відповідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України знаходить доведеним медичними документами (а.с.10,11) та поясненнями свідка [PERSON] передбачених законом підстав для задоволення позову, відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, так як спадкодавець,[PERSON], яка померла 10.10.2014 року в м. Первомайськ Миколаївської області, що являється матірю позивачки, заповіла останній своє майно, що підтверджується ксерокопіями відповідних свідоцтв, заповіту(а.с.3-7).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 04.11.1989 року, від якого мають двох дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обовязки. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, місце проживання доньки [PERSON] просила визначити з нею. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.1989 року, від якого мають двох доньок: повнолітню [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою, а тому вимога в частині визначення місцем проживання неповнолітньої [PERSON], яка на момент розгляду справи в суді досягла 17 років, є безпідставною.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Вона повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне та відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем. Відповідач позов визнав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 01.03.1997 року, і мають двох спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З грудня 2014 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

28.07.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.07.2008 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 01.12.2010 року шлюб між ними розірвано. З цього часу дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно на її користь до досягнення дитиною повноліття. Адвокатом [PERSON], що діє в інтересах позивача надана заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Адвокат [PERSON], що діє в інтересах відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку визнає в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки забовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2008 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 01.12.2010 року шлюб між батьками розірвано. На теперішній час малолітня [PERSON] проживає разом з матір»ю за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON] забов»язанний утримувати останню до досягненням нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

28.07.2015 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 05.07.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №182. [INFO] народився син - [PERSON], [INFO] від шлюбу народилася донька - [PERSON] З 2014 року позивачка з відповідачем однією сім'єю не проживають у зв'язку з тим, що останній виїхав за кордон, матеріально сімю не утримує, мешкає з іншою жінкою та з дітьми не спілкується. Зазначені підстави призвели до розпаду сім'ї. Бажає розірвати шлюб, у зв'язку з тим, що вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно свідоцта про шлюб серія [NUMBER] від 05.07.2008 року між позивачкою та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №182. Згідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.12.2008 року у позивачки та відповідача є спільні діти: син - [PERSON], [INFO] та свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.12.2010 року дочка - [PERSON], [INFO]. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та їх дитині.

Outcome: approved