Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

27.08.2019 року представник позивача, що діє на підставі довіреності, Коляда Ю.Г. звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» власник (наймач) квартир зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Опалювальна площа складає 59,10 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.11.2012 року [NUMBER], наданого [PERSON] , квартира належить відповідачам на підставі часткової власності, у рівних частках по 1/3. В результаті того, що оплата за користування послугами по теплопостачанню за вищезазначеною адресою відповідачами вносилася не в повному обсязі, за період з 01.10.2014 року по 01.08.2019 року утворилася заборгованість у сумі 10923,29 грн. При цьому протягом вказаного періоду позивачем надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких не відмовлялись та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів. 15.06.2016 року з метою погашення заборгованості відповідачем [PERSON] був укладений договір про реструктуризацію боргу за житлово-комунальні послуги №29/Л (далі Договір). Згідно з п.1 Договору ККП «Маріупольтепломережа» надає відповідачу по справі розстрочку у погашенні заборгованості з плати послуг з теплопостачання, яка утворилась за період з 01.10.2014 року по 01.06.2016 року у розмірі 2714,08 грн. Умовами Договору визначено, що Договір діє з 01.06.2016 року по 31.05.2017 року та визначено розмір обов`язкових щомісячних платежів, які становлять 226,17 грн. Відповідачу було повідомлено про необхідність здійснення сплати за щомісячні нарахування за теплову енергію. У зв`язку з тим, що відповідачем сплата за щомісячні нарахування провадилася не в повному обсязі, станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість, яка становить 7808,62 грн. В своїй заяві відповідач не заперечував, що у разі недотримання умов договору, вся сума заборгованості буде стягнута в судовому порядку. Поточні нарахування він також зобов`язався сплачувати щомісяця. Отже зазначена заборгованість є беззаперечною, однак боржник визначені договором і законодавством зобов`язання не виконав. Крім того, за період з 01.06.2017 року по 01.08.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 3114,67 грн. Всього сума заборгованості становить 10923,29 грн. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 10923,29 грн., 3 % річних у розмірі 913,93 грн. та інфляційні витрати в сумі 3597,90 грн., а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись шляхом направлення рекомендованою поштою судових повісток за адресою їх реєстрації, проте до суду не прибули, відзиву на позов не надали, будь-яких заяв (клопотань) від них не надходило, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . 15.06.2016 року між ККП «Маріупольтепломережа» та [PERSON] був укладений договір №29/Л про реструктуризацію заборгованості з житлово-комунальні послуги. Згідно з умовами договору і відповідно до норм чинного законодавства, боржник повинен був погасити заборгованість за послуги теплопостачання, що утворилися станом на 01.06.2016 року у сумі 2714,08 грн. в строк до 31.05.2017 року, а також щомісячно здійснювати оплату поточних платежів. Проте боржник визначені договором і законодавством зобов`язання не виконав. Всього сума заборгованості за послуги централізованого опалення на 01.08.2019 року складає 10923,29 грн., 3 % річних становлять 913,93 грн. та інфляційні витрати складають 3597,90 грн. Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини щодо надання позивачем відповідачу послуг з опалення, оскільки позивач надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач прийняла ці послуги, на відповідача оформлений особовий рахунок в абонентській службі позивача. Отже сторони досягли згоди щодо істотних умов договору надання послуг, а саме, що позивач буде надавати відповідачу за плату послуги з централізованого опалення. Враховуючи, що норми якості надання послуг та тарифи оплати за централізоване опалення визначаються не домовленістю сторін, а нормативно - правовими актами, суд вважає доведеним факт погодження сторонами цих істотних умов з моменту досягнення згоди щодо самого факту надання послуг в межах, визначених нормативно - правовими актами, чинними у відповідний період. Оскільки відсутні письмові докази на підтвердження узгодження сторонами строку внесення платежів, судом встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг з централізованого опалення згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та ч. 2ст. 68 Житлового кодексу є календарний місяць, а плата за послуги повинна вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачі належним чином не виконували своє зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за спожиті послуги, які їй надані позивачем, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Відповідачі не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними зазначеного зобов`язання, зобов`язані погасити заборгованість, що утворилася. За наведених обставин, на підставі п. 18, 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ч. 1ст. 68 Житлового кодексу, п. 5 ч. 3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі перебувають у фактичних договірних відносинах з позивачем, користується його послугами з теплопостачання, однак не виконують зобов`язання щодо оплати за надані послуги теплової енергії, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку, що ККП «Маріупольтепломережа» має право вимагати повернення заборгованості за користування тепловою енергією, 3 % річних, а також інфляційні витрати, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачів на користь позивача, згідно зі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved