Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

28.08.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок (А), загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 51,6 кв.м., літню кухню (Б), площею 23,0 кв.м., сарай (В) площею 17,5 кв.м., сарай (Г) площею 42,5 кв.м. та сарай (Д) площею 17,7 кв.м., огорожу (№1) та ворота (№2), що знаходяться по [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що по [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими будівлями, який належить до колишнього колгоспного двору. Даний житловий будинок на праві власності належав [PERSON] як голові колгоспного двору, [PERSON], член двору, та [PERSON], член двору, по 1/3 частки кожному. [INFO] померла [PERSON], заповіту не залишила. Після смерті останньої відкрилася спадщина серед іншого і на 1/3 частку житлового будинку, що по [ADDRESS]. На день її смерті разом з померлою проживали [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], однак спадщину на 1/3 частки житлового будинку, що по [ADDRESS] не оформляла. [INFO] помер [PERSON], який за життя розпорядився своїм майном та 19.04.2013 року склав заповіт, згідно якого все належне йому майно заповів [PERSON] На день смерті [PERSON] з ним постійно проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], яка відмовилася від своєї частки у спадщині після смерті чоловіка. Позивач зазначає, що звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на колгоспний двір не відповідає вимогам чинного законодавства, а частки у майні колишнього колгоспного двору можуть спадкуватися виключно у судовому порядку. Відтак з метою оформлення права власності на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], позивач змушена звертатися до суду з вказаним позовом. В підготовче засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву від 24.09.2018 року, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Представник Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області у підготовче засідання не з'явився, подав до суду відзив на позов від 26.09.2018 року, в якому позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати без його участі. [PERSON] у підготовче засідання не зявилася, однак подала до суду клопотання від 26.09.2018 року, згідно якого не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача, просить справу розглядати без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS], станом на 15.04.1991 року колкоспний двір, належав [PERSON] (голова двору), [PERSON] (член двору), [PERSON] (член двору) по 1/3 частки кожному, що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області за № 84 від 22.03.2018 року, копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 18.06.1990 року та довідкою за № 25 від 02.05.2018 року, виданою Козівським районним БТІ. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідно до технічної характеристики, наданої Козівським районним БТІ від 02.05.2018 року, складається з житлового будинку (А), загальною площею 82,6 кв.м.. житловою площею 51,6 кв.м., літньої кухні (Б), площею 23,0 кв.м., сараю (В) площею 17,5 кв.м., сараю (Г) площею 42,5 кв.м. та сараю (Д) площею 17,7 кв.м., огорожі (№1) площею 22,0 кв.м. та воріт металевих (№2) площею 5,0 кв.м. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06.01.2004 року Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до якої серед іншого входила 1/3 частка житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області № 286 від 22.03.2018 року, [PERSON] - спадкодавець, яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована у спадковому будинку за адресою [ADDRESS]. На день її смерті разом з нею у спадковому будинку проживали та були зареєстровані дочка [PERSON] та зять [PERSON]. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 267/2007 року, за заявою її дочки [PERSON], яка прийняла спадщину. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.11.2016 року Купчинецькою сільською радою Козівського району Тернопільської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном та 19.04.2013 року склав заповіт, згідно якого все належне йому на час смерті майно заповів [PERSON]. Даний заповіт був посвідчений 19.04.2013 року секретарем Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 44. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON], з дотриманням шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Козівського нотаріального округу Бондарук М.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок з з господарськими будівлями і спорудами після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], позивачці відмовлено, оскільки такий об'єкт приватної власності як колгоспний двір не визначений діючим законодавством, а тому частки у майні колишнього колгоспного двору можуть спадкуватися виключно у судовому порядку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 143/02-31 від 20.03.2017 року. [PERSON] відмовилася від права на свою частку у майні колишнього колгоспного двору на користь [PERSON] та зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання права власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується заявою, посвідченою 11.05.2018 року секретарем Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області та зареєстрованою в реєстрі за № 16. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок (А), загальною площею 82,6 кв.м.. житловою площею 51,6 кв.м., літню кухню (Б), площею 23,0 кв.м., сарай (В) площею 17,5 кв.м., сарай (Г) площею 42,5 кв.м. та сарай (Д) площею 17,7 кв.м., огорожу (№1) та ворота (№2), що по [ADDRESS].

Outcome: approved