overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09 березня 1974 року. Від шлюбу вони не мають неповнолітніх дітей. З жовтня 2014 року між ними припинено шлюбно-сімейні відносини, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відчуття поваги та любові. На цьому грунті виникають сварки, непорозуміння. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. До суду він надав заяву від 08 грудня 2015 року, в якій просить розглянути справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: телефонограмою № 26 від 29 березня 2016 року. До суду вона також надала заяву від 14 квітня 2016 року № ЕП515/16 вх., в якій просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 09 березня 1974 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Желаннівській селищній раді Ясинуватського району Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 7. Сторони припинили спільне проживання з жовтня 2014 року, позивач [PERSON] мешкає по [ADDRESS], а відповідач [PERSON] мешкає по [ADDRESS], що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дружківської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові позивач вказав, що 08 жовтня 2012 року помер його батько [PERSON]. Останній мешкав за адресою: вул. Станіславського, буд. 9 м.Дружківка. 18 жовтня 2012 року померла [PERSON], яка була бабкою позивача. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Державної нотаріальної контори м.Дружківка з заявою для прийняття спадщини. Згодом він також звернувся до зазначеної установи для отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок № 11 по вул. Станіславського м.Дружківка. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, тому що зазначений будинок належить його батькові [PERSON] Після смерті якого він не прийняв за ним спадщину. Вияснилося, що в заяві, адресованої державному нотаріусу, помилково зазначено, що спадщина відкривається за бабусею, а за батьком спадщину не було відкрито. Зараз позивач не має можливості розпорядитися своєю власністю, тому що не отримав свідоцтва про право власності. Позивач просить визначити йому додатковий строк у шість місяців про прийняття спадщини після смерті [PERSON] У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Територіальної громади в особі Дружківської міської ради у судове засідання не з'явився. До суду надано клопотання про розгляд справи без присутності представника ради. Заперечень проти позовних вимог не мають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд встановив, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер 08 жовтня 2012 року. [PERSON] був сином [PERSON], яка померла 18 жовтня 2012 року. Відповідно до ст. 1266 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON], є поважними, у звязку з чим вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у шість місяців з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2013 року. Дітей від шлюбу не мають. Через те, що спільне життя між сторонами не склалося, 01 січня 2014 року сторони припинили мешкати разом. Причинами припинення шлюбно-сімейних відносин стали постійні суперечки, які викликані різницею у характерах та різних поглядах на сімейне життя. В даний час шлюбні відносини між ними не поновлено, спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати та повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб з [PERSON] розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 20 вересня 2013 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, актовий запис № 219. Сторони не мають дітей. Сторони припинили спільне проживання 01 січня 2014 року, позивач [PERSON] мешкає у [ADDRESS], а відповідач [PERSON] мешкає у [ADDRESS], що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Позивач [PERSON] наполягає на позові, відповідач [PERSON] визнав позов, не надав суду заперечень проти заявлених вимог, не заявив клопотання про надання строку для примирення с дружиною, що свідчить про його бажання розірвати шлюб. Суд вважає, що зобов'язати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1997 року. Мають з відповідачем неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Зясувалося, що вони не підходять один одному. З часом вони перестали піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків, не дбали про взаємоповагу один до одного. При цьому кожен з них створив нові сімї. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем, доньку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про його бажання зберегти родину. До суду він не з'явився, заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд залишити проживати доньку разом з нею. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з вимог законодавства, визначати місце мешкання [PERSON] разом з матірю суд вважає не доцільним, оскільки вона досягла віку чотирнадцяти років і має право сама визначати місце свого мешкання. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1990 року. Спільних дітей сторони не мають. Позивач вказала, що одруження з відповідачем виявилося невдалим і вони припинили сімейні стосунки у 1991 році. З того часу вони не спілкується, ніяких відносин не підтримують, поновлювати сімейні стосунки ніхто з них не бажає. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. На позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони досить тривалий час не мешкають разом, не підтримують будь-яких відносин, ніхто з них не зацікавлений у збереженні родини. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про його бажання зберегти родину. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, у якому вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 вересня 1998 року належить будинок № 49 по вул. Чапаєва в м. Дружківці. В будинку зареєстровані позивач, її чоловік, син та знайома [PERSON], яка не є членом родини позивача. [PERSON] вже більше десяти років у будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей у будинку немає. Перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинить. Місце її знаходження позивачу не відоме, вона добровільно визначила собі інше місце мешкання. Своїми діями відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні її власністю, визнавши відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею в будинку №49 по вул. Чапаєва в м. Дружківці Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Судові повістки відповідачу вручалися головою територіального комітету мікрорайону «Машинобудівників» №18, відповідача за місцем реєстрації виявлено не було, про що був зроблений відповідний запис. Відповідно до ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Суд вважає, що відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Будинок №49 по вул. Чапаєва у м. Дружківці Донецької області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 вересня 1998 року. В будинку зареєстрована відповідач [PERSON] Відповідно до акту від 12 грудня 2015 року відповідач [PERSON] ніколи в будинку не мешкала, її особисті речі в будинку відсутні. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив, що відповідач не є власником будинку №49 по вул. Чапаєва у м. Дружківці Донецької області, не є членом сімї власника будинку [PERSON], тому вона не має права на користування цим житлом, а залишаючись зареєстрованою у будинку вона порушує право власника квартири вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Виходячи з цього, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості по заробітній платі в сумі 13\~086,49 коп., посилаючись на те, що перебував з відповідачем у трудових відносинах. 27.07.2015 року звільнився з підприємства, проте відповідачем не було проведено з ним повного розрахунку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині заборгованості по заробітній платі та просив суд відмовити у задоволенні вимог у частині виплати індексації. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 19.01.2015 року позивач перебував з ДП «СЗ ім.. 61 Комунара» у трудових відносинах на посаді керівника групи економічної безпеки. 31 липня 2015 року позивач звільнився з ДП «СЗ ім. 61 Комунара». Відповідно до довідки від 01.12.2015 року за № 277, заборгованість по заробітній платі станом на 30.11.2015 р. складає 11948 грн. 66 коп. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до ч.5 ст. 95 КЗпП, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Сума інфляції за період з січня 2015 року по липень 2015 року становить 1137,83 грн. На час розгляду справи заборгованість\~\~по заробітній платі відповідачем не погашена. Позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки до день фактичного розрахунку позивачем не заявлялося, розмір позовних вимог позивач не збільшував. За такого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні, є інвалідом та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2004 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 19.12.2012. Згідно зі ст. 180, ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обов'язок батька утримувати неповнолітню дитину, стан її здоров'я, проживання разом з матір'ю та перебування на її утриманні, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітної дочки, яка навчається. Позов мотивовано тим, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] навчається на 3-му курсі в Гайворонському політехнічному коледжі, термін закінчення навчання 30 червня 2017 року. В звязку з цим позивач просить стягти з відповідача аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до закінчення навчання, посилаючись на те, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання дитини яка продовжує навчання в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення нею навчання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини яка продовжує навчання в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення нею навчання. Вислухавши думку позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач записаний батьком [PERSON], [INFO], яка навчається на 3-му курсі в Гайворонському політехнічному коледжі, і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Аліменти повинні бути стягнуті в розмірі 500 грн. щомісячно з дня подачі заяви до закінчення навчання, оскільки позивач заявила таке клопотання, а відповідач не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що він зловживає спиртними напоями, влаштовує скандали, наносить їй тілесні ушкодження. Спільного господарства не ведуть. Фактично шлюбні відносини припинені. Вважає, що примирення з відповідачем суперечить її інтересам. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Миритись з чоловіком не бажає. Під час наданого судом терміну на примирення ситуація не змінилась на краще, він продовжує пиячити, вона двічі до нього викликала поліцію. Відповідач позову не визнав, вказав, що дружина сама провокує сварки, він хворів, не міг допомогти по господарству. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння і повага. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки і вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, отже, необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved