Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

28.09.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] від 21.09.2021 року, в якій вона просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 06.05.1996 року, вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] . У 1985 році вона разом з своїм чоловіком - [PERSON] , який помер [INFO] , усиновили [PERSON] , [INFO] , якого виростили як рідного сина, однак який більше двадцяти років назад, забрав всі свої речі та переїхав проживати в інше місце, куди саме їй не відомо, відповідач навіть не приїздив на похорони батька. Відповідач [PERSON] не знявся з реєстрації, що створює їй істотні труднощі щодо розпорядження будинком та в отриманні соціальних пільг. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги просить задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про розгляд справи 01.11.2021 року на 12.11.2021 року та 12.11.2021 року на 06.12.2021 року в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, проте в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Справу розглянуто відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за наявними у справі матеріалами і відповідно до змісту ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах, суд вирішує на підставі ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання члена сім`ї власника житла особою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад один рік. Паспортом [NUMBER] , виданого Летичівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 04.09.2002 року, підтверджується особа позивача [PERSON] . Судом встановлено, що свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 06.05.1996 року підтверджується, що на підставі рішення виконкому Летичівської районної Ради народних депутатів від 27.08.1987 року №150, визнано право власності за [PERSON] на цілий жилий будинок в [ADDRESS] . Згідно довідки №487 від 25.08.2021 року, виданої старостою сіл Требухівці, Головчинці, Лисогірка, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично за місцем реєстрації не проживає з 1990 року по теперішній час, за місцем реєстрації не появляється. Виписками з по господарських книг по Меджибізькій селищній раді за 1991-1995р.р., 1996-2000р.р., 2001-2005р.р., 2006-2010р.р., 20-2015р.р., 2016-2020р.р., підтверджується, що в житловому будинку по [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства, [PERSON] , [INFO] , чоловік (помер [INFO] а/з 148 від 09.11.2020року), [PERSON] , [INFO] - син, зокрема у виписці з по господарської книги 6 особовий рахунок № [NUMBER] по Меджибізькій селищній раді за 2001-2005р.р. міститься запис, що [PERSON] , [INFO] - син, фактично не проживає. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як член сім`ї (син), зареєстрований, але з 1990 року не проживає у будинку [ADDRESS] (на день розгляду справи Хмельницького) району Хмельницької області, тобто понад рік, що є обставиною для визнання його особою, яка втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved