Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

28.09.2020 року виконавчий комітет Маразліївської СР (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідачка) за участю служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації та [PERSON] (далі по тексту - зацікавлені особи) про позбавлення батьківських прав (а.с.1-3). Так, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/5843/20 за позовом ВК Маразліївської СР до [PERSON] за участю зацікавлених осіб служби у справах дітей Білгород-Дністровської РДА та [PERSON] про позбавлення батьківських прав. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.19-20). Представник позивача - ВК Маразліївської СР, в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.30-31). Відповідачка - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та просить суд розглянути справу за її відсутністю (а.с.29). Представник зацікавленої особи - служби у справах дітей Білгород-Дністровської РДА, в судове засідання не з`явився,але подав до суду заяву згідно із якою вказав, що з позовними вимогами згоден в повному обсязі та просив справу розглянути справу без його участі (а.с.33-34). Зацікавлена особа - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] має малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). За твердженням позивача, [PERSON] зі своєю донькою тривалий час проживала в с. Новоградівка Овідіопольського району, вела не здоровий спосіб життя, систематично вживала алкогольні напої та часто змінювала місце проживання, її малолітня донька - [PERSON] , [INFO] майже рік проживала у знайомих, а з січня місяця 2020 року у своєї хрещеної [PERSON] , мешканки [ADDRESS] . Також [PERSON] , [INFO] є ученицею 5 класу Новоградківської ЗОШ І-ІІІ ступеня, батько дитини записаний згідно із ст. 135 Сімейного кодексу України. Проживаючи на території Маразліївської сільської ради мати також вела не здоровий спосіб життя, постійного місця роботи не мала. Належний догляд за своєю донькою не здійснювала, донька не відвідувала дошкільний навчальний заклад, часто хворіла на педикульоз. 3 09.01.2014 року родина [PERSON] стояла на обліку, як така що перебуває в складних життєвих обставинах в Білгород-Дністровському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. 17.03.2014 року родина знята з обліку, в зв`язку з переїздом на постійне місце проживання в с. Новоградівка Овідіопольського району. В липні місяці 2020 року стало відомо, що [PERSON] знаходиться на стаціонарної в неврологічному відділенні Білгород-Дністровської міської лікарні, звідки її виписали 13.07.2020 року з діагнозом: «Алкогольна поліневролгія у вигляді помірного тетропарозу, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю». На даний час [PERSON] проживає в [ADDRESS] , догляд за нею здійснює її мати - [PERSON] , [INFO]. Житлово- побутові умови родини не задовільні. Будинок відключений від центрального електропостачання та центрального водогону. Продукти харчування родина має в обмеженій кількості. В господарстві родина нічого не утримує, присадибну ділянку не обробляє. Матеріально сім`я [PERSON] не забезпечена. Елементарних умов для проживання доньки - [PERSON] в даному житловому приміщенні не має. Дитяча кімната не облаштована, дитячого одягу та взуття, розвиваючих ігор, іграшок не має. 20.07.2020 року до виконкому Маразліївської сільської ради звернулася [PERSON] , [INFO], мешканка [ADDRESS] із заявою про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] в свою родину для подальшого виховання та проживання. Того ж дня бабуся - [PERSON] написала заяву про важкий матеріальний стан її доньки та про те, що вона не заперечує про влаштування онуки до хрещеної мами. Також, [PERSON] , надала до виконавчого комітету Маразліївської сільської ради відповідну довідку-характеристику, видану Новоградківською сільською радою від 22.07.2020 року № 21, згідно якої дана особі характеризується позитивно. Службою у справах дітей Білгород-Дністровської РДА було видано наказ від 29.07.2020 року № 3 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] , яка залишилася без батьківського піклування» у сім`ю [PERSON] , де вона і проживає по теперішній час. Мати - [PERSON] та інші родичі дівчинки протягом серпня-вересня місяця 2020 року не зверталися до виконавчого комітету щодо повернення доньки - [PERSON] у свою родину, тому матері і бабусі було роз`яснене процедуру позбавлення батьківських прав [PERSON] та встановлення опіки над дитиною іншими особами, які в змозі здійснювати належний догляд за нею та забезпечувати її матеріально. 22.09.2020 року рішенням виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області затверджено висновок № 875 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). Крім цього, [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її доньки - [PERSON] , про що свідчить її особиста заява (а.с.29). Дані обставини і стали підставою для звернення до суду ВК Маразліївської СР із відповідною позовною заявою. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, донька - [PERSON] , [INFO] тимчасово проживає в родині [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , в свою чергу мати - [PERSON] участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки не приймає та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, а також з огляду на те, що відповідачка позов визнала, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ВК Маразліївської СР до [PERSON] за участю зацікавлених осіб служби у справах дітей Білгород-Дністровської РДА та [PERSON] про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved