Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

28 серпня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 17.03.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом на умовах викладених в «Умовах та правилах надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті, та які складають між банком та відповідачем [PERSON] про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком [PERSON], що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 13686,23грн., з яких: 3489,63 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом, 9942,34 грн. заборгованість за пенею, крім того, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 627,92 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 30.08.2018 р. провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 02.10.2018 року було задоволено клопотання відповідача про визнання явки представника позивача обовязковою. У судове засідання представник позивача не зявився. Надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій просив позов задовольнити (а.с.34). Відповідач позов не визнав. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 17 березня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір (у формі приєднання до Умов і правил надання банківських послуг) про відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредитну лінію зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на умовах викладених в «Умовах та правилах надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті, та які складають між банком та відповідачем [PERSON] про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8). З наданого Позивачем розрахунку встановлено, що протягом дії кредитного договору розмір процентної ставки за користування кредитом неодноразово змінювався, зокрема: з 17.03.2015р. 34,8% річних, з 01.04.2015р. - 43,2% річних, а з 01.01.2016р. 3,6% , але не зазначено річних чи на місяць. Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526\~ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525\~ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. З поданого позивачем розрахунку встановлено, що Відповідач до 15.12.2015 року свої зобовязання виконував і йому не нараховувались відсотки за користування кревними коштами (а.с.5зворот). З 15.12.2015 року відповідачу нараховуються відсотки за користування кредитними коштами на поточну заборгованість і станом на 31.12.2015 р. нараховано 136,83 грн. відсотків за користування кредитними коштами у період з 15.12.2015 р.по 28.12.2015р. в сумі 4134,15 грн. та за період з 28.12.2015р. по 31.12.2015 р. в сумі 4034,15 грн.(а.с.5 зворот, стовпчик 3 та 9 розрахунку). З 01.01.2016 року в стовпчику 5 розрахунку зазначено складову заборгованості за наданим кредитом в сумі 4170,98 грн. (а.с.6) Перевіряючи обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] В,А., який складається з двох частин (до 01.01.2016р. та після вказаної дати), суд звертає увагу на наступне. Починаючи з 17.03.2015р. банком встановлена процентна ставка за користування кредитом в розмірі 34,8% на поточну заборгованість, і така ж ставка (34,8% річних) - на прострочену заборгованість, вже з 01.04.2015 р. по 31.12.2015р. процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 43,2% на поточну заборгованість, і така ж ставка (43,2% річних) - на прострочену заборгованість, а з 01.01.2016 р. процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 3,6%. З розрахунку вбачається, що станом на 01.01.2016р. складова заборгованості Відповідача становила 4170,98 гривень (а.с. 6), до якої входить заборгованість за тілом кредиту в сумі 4034,15 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 136,83 грн. станом на 31.12.2015 р.. (а.с.5 зворот) Починаючи з 01.01.2016р. Відповідачем, як вбачається з другої частини Розрахунку заборгованості, було витрачено кредитних коштів на загальну суму в розмірі 14112,32 гривень (стовпчик 3), при цьому погашено 19156,96 гривень (стовпчик 18). В той же час, жоден з дев'ятнадцяти стовпчиків цієї частини Розрахунку не дозволяє визначити розмір заборгованості Відповідача за тілом кредиту, а отже, і обґрунтованість вимоги про стягнення саме 13686,23 гривень (а.с.6-7). Таким же чином, жоден з дев'ятнадцяти стовпчиків Розрахунку заборгованості не дозволяє визначити, на якій підставі Позивач просить стягнути з Відповідача саме 3489,63 гривень в якості відсотків за користування кредитом і саме 9942,34 гривень пені. Натомість в розрахунку наявний Стовпчик 4 під назвою «Включення в заборгованість нарахованих відсотків, штрафів, пені», аналіз якої дає підстави для висновку про те, що включаючи в загальну заборгованість нараховану в попередньому місяці пеню (стовпчики 15 та 17), в наступному місяці Банк вже нараховує пеню на загальну заборгованість, включаючи пеню за попередні періоди, що прямо не передбачено умовами договору. Згідно з п.2.1.1.12.1 Умов під борговими зобов'язаннями за Кредитом Сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта ( а.с.20 зворот). Пункт 2.1.1.12.2 Умов визначає, що за користування Кредитом протягом Пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі , зазначеному в Тарифах, що діють на дату зарахування. Сплату відсотків за Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в сумі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі, якщо в дату нарахування відсотків згідно Умов, Клієнт використав всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мав місце на дату нарахування відсотків.(а.с.20 зворот) Не зважаючи на такі положення договору, які дозволяли Позивачу списувати заборгованість по пені та відсоткам за рахунок збільшення розміру кредитного ліміту (тіла кредиту), та, відповідно, заборгованості за ним, Позивач таким правом не скористався, що підтверджується його фактичними вимогами, згідно з якими заборгованість по тілу кредиту взагалі позивачем не визначається, а стягнути просять лише нараховані відсотки та пеню, взагалі не зазначаючи в позові, на яку заборгованість по тілу кредиту проведені такі нарахування. В такому випадку безпідставним, на переконання суду, є щомісячне з 01.01.2016р. нарахування відсотків та пені, без наявності заборгованості по тілу кредиту, при цьому включаючи при нарахуванні відсотків та пені, заборгованість по сплаті відсотків та пені за попередні періоди, та за наявності в сплати коштів у більшому розмірі ніж використано відповідачем. Згідно зі ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач не спромігся надати суду обгрунтований, зрозумілий розрахунок заборгованості Відповідача як в частині заборгованості за відсотками та пенею, так і в частині нарахованих штрафів, оскільки такі нараховуються в залежності від заборгованості за тілом кредиту, який позивачем взагалі не зазначений і не обґрунтований у позові. Крім того, позивачем не надано суду доказів, картку якого виду отримував відповідач і відповідно до яких тарифів ним здійснено нарахування відсотків та пені, і головне, на яку суму заборгованості за тілом кредиту. Правова позиція Верховного Суду у даному випадку вказує на обов'язок суду самостійно визначити заборгованість позичальника за кредитним договором за наявними матеріалами, проте наявних у справі матеріалів явно недостатньо для здійснення такого розрахунку, суд позбавлений самостійно збирати докази, а з огляду на складність Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Привтабанк», для здійснення правильного розрахунку необхідні спеціальні знання у іншій галузі, ніж право (економіка, бухгалтерія). Натомість, Суд позбавлений можливості призначити судову економічну експертизу з власної ініціативи. З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, на підставі ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача і з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed