Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом до Очаківської міської ради. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 14 жовтня 1993 року на підставі рішення Очаківської міської ради № 296 від 31 серпня 1993 року [PERSON] та [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,063 га, розташовану по [ADDRESS] за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку. При видачі вказаного державного акту допущено помилки. Так, в державному акті невірно вказано прізвище співвласника - замість [PERSON] зазначено [PERSON], а також державний акт видано на двох осіб, право власності яких на земельну ділянку мало бути посвідчено двома окремим державними актами. 21 червня 2016 року [PERSON] помер. Посилаючись на те, що у зв'язку з наведеними порушеннями [PERSON] не може розпорядитися земельною ділянкою, а [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину після смерті чоловіка, позивачі просили визнати державний акт недійсним. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять про їх задоволення. Крім того, зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачів і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. На підставі рішення Очаківської міської ради № 296 від 31 серпня 1993 року [PERSON] та [PERSON] 14 жовтня 1993 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,063 га, розташовану по [ADDRESS] за цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку. Відповідно до ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України, в редакції 1992 року, який діяв на час видачі державного акту, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності на земельну ділянку посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. 21 червня 2006 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 лютого 2016 року державним нотаріусом Першої Очаківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 99, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 21 червня 2006 року, є його дружина [PERSON] Спадкове майно складається з 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що спірний державний акт виданий з порушенням Земельного кодексу України (в редакції 1992р.), оскільки він не передбачав такого поняття як спільна сумісна або спільна часткова власність на землю, та не було передбачено складання одного державного акту на право приватної власності на землю на кількох осіб. Крім того, в державному акті невірно вказано прізвище співвласника - замість [PERSON] вказано [PERSON]. Вищевказані порушення позбавляють позивачів права на розпорядження земельною ділянкою. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання державного акту недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved