Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

29.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31.08.2015 року між ним та ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» був укладений договір № 100552, укладення якого було необхідним для отримання ним позики на споживчі цілі. Відповідно до умов договору, вартість товару визначена у розмірі 100000 гривень. Тобто, позивач мав отримати позику у розмірі 100000 гривень з фонду, що утворений з платежів, сплачених іншими клієнтами. За рахунок таких платежів компанія має виконати доручення клієнта, шляхом розподілу та здійснювання оплати товару на користь клієнта. Договором зазначено, що у графіку платежів до договору визначається кількість, схеми, ліміти для розподілу фонду, та суми платежів, які сплачуються клієнтом. Зазначені дані у акті додаткових відомостей та/або акті змін додаткових відомостей повинні співпадати з даними у графіку платежів, що перевірити неможливо, в звязку з відсутністю такого графіку. Детальний розпис загальної вартості товару відсутній. Таким чином, відсутня істотна умова договору ціна. Договором передбачено обовязок клієнта укласти договори страхування у разі необхідності із страховою компанією. У звязку з чим, позивачем були укладені договори страхування, необхідність в яких визначила компанія, а саме між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Мир» був укладений договір страхування № НВ 00484 від 31.08.2015 року та сплачено страховий платіж у розмірі 4000,00 гривень та комісія банку за проведення платежу у розмірі 28,00 гривень, а також договір страхування № НВ 00717 від 28.09.2015 року між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Мир» та сплачено страховий платіж у розмірі 2000, 00 гривень та сплачена комісія банку за проведення платежу у розмірі 10,00 гривень. Незважаючи на намагання позивача дізнатися для чого були укладені договори страхування та коли йому будуть надані кошти відповідно до договору відповіді він так і не отримав. Під час телефонної розмови у листопаді 2015 року, йому повідомили, про необхідність укладення ще одного договору страхування, а також поцікавились про його майновий стан для укладання застави та коло його знайомих для поруки. Представники компанії у м. Запоріжжі більше нічого не повідомили, лише направили його з питаннями до головного офісу у м. Києві. Київські представники теж нічого не пояснювали, лише розмовляли дуже грубо. Посилаючись на викладене, а також на Закон України «Про захист прав споживачів», позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судовому позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Від відповідача ПАТ «Страхова компанія «Мир» до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач зазначив, що договори страхування за формою та змістом цілком відповідають вимогам ст. 982 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування», не мають ознак спільності та похідності (взаємоповязаності), за своєю класифікацією є договорами добровільного страхування від нещасних випадків. З письмовим текстом договорів страхування позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис, який він не оспорює і над яким окремо вказано, що саме він з умовами договору та правилами страхування ознайомлений. Крім того, договори страхування вступили в дію з 31.08.2015 року та 28.09.2015 року відповідно та припинили дію в обумовлені терміни, згідно п. 5.1 договорів страхування. Просив вважати всі вимоги позивача необґрунтованими, розглянути справу без участі його представника та відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «Мир». Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 31.08.2015 року між ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» в особі продавця-консультанта [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір № 100552, метою якого згідно з розділом 1.1 є отримання клієнтом бажаного товару, а саме за дорученням клієнта відповідач зобовязався вчинити від імені клієнта певні юридичні дії, спрямовані на придбання бажаного товару, зазначеного в акті відомостей клієнта до даного договору. Розділом 12 встановлено, що компанія гарантує виконати доручення придбати на користь клієнта товар за умов виконання всіх умов договору та акту до нього (арк. с. 6-11). Як вбачається з вказаного акту, що є невідємною частиною спірного договору (арк. с. 11), позивач доручив ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» здійснити дії щодо придбання нерухомості вартістю 100000 гривень, розстрочивши виплату цієї суми на 60 платежів. Одночасно з вищезазначеним договором, 31.08.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Мир» та позивачем [PERSON] було укладено договір добровільного страхування від нещасного випадку № НВ 00484 (арк. с. 12-13). Згідно з п. 2.6 цього договору страхувальник [PERSON] зобовязується одноразово сплатити страховику страхову премію, що складає 4000 грн., яку на вимогу консультанта позивачем було сплачено при укладені договору страхування, що підтверджується відповідною квитанцією (арк. с. 16). При сплаті страхової премії позивачем додатково було сплачено комісію банку в розмірі 28,00 грн. (арк. с. 16). Крім того, за рішенням ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» було укладено ще один договір добровільного страхування від нещасного випадку № НВ 00717 від 28.09.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Мир» та позивачем [PERSON] (арк. с. 14-15). Згідно з п. 2.6 цього договору страхувальник [PERSON] зобовязується одноразово сплатити страховику страхову премію, що складає 2000 грн., яку на вимогу консультанта позивачем було сплачено при укладені договору страхування, що підтверджується відповідною квитанцією (арк. с. 16). При сплаті страхової премії позивачем додатково було сплачено комісію банку в розмірі 10,00 грн. (арк. с. 16). Спірні договори набули чинності з моменту їх підписання. Як вбачається з матеріалів справи, обєктом страхування згідно з вищезазначеним договором є життя і здоровя страхувальника. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування від нещасних випадків є окремим видом добровільного страхування і не відноситься до страхування життя. Отже, договори добровільного страхування від нещасних випадків № НВ 00484 від 31.08.2015 року та № НВ 00717 від 28.09.2015 року, укладені з ПАТ «Страхова компанія «Мир», не відповідають вимогам ст. 982 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] виконав всі зобовязання як за договором № 100552, так і за договорами добровільного страхування від нещасних випадків № НВ 00484 від 31.08.2015 року та № НВ 00717 від 28.09.2015 року, натомість відповідач ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» не виконав жодних зобовязань за вказаними договорами. Пунктом 6.2 договору № 100552 визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання, порушення взятих по даному договору зобовязань, сторони несуть відповідальність один перед одним згідно умов даного договору, додатків та актів до нього, а також у відповідності до вимог норм чинного законодавства України. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Як вбачається з п. 7.1 договору № 100552, клієнт має право розірвати договір до отримання товару, та повернути кошти відповідно цього розділу. Разом із тим, по теперішній час зобовязання за вказаним договором відповідачем ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» не виконано. Також суд приходить до переконання, що окремою підставою для визнання договору недійсним є його суперечність вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтею 4 якого визначено, що до фінансових послуг віднесено, зокрема, залучення фінансових активів із зобовязанням наступного їх повернення. Судом встановлено, що спірним договором було передбачено залучення фінансових коштів учасників групи з зобовязанням наступної оплати товару або наданням відповідної суми у позику. Таким чином вказана діяльність може бути кваліфікована Законом як фінансова послуга. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги можуть надавати лише фінансові установи. ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» не внесено до Державного реєстру фінансових установ, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а тому не є фінансовою установою і не вправі здійснювати діяльність з залучення коштів фізичних осіб з зобовязанням наступного їх повернення. Незважаючи на це, за умовами спірного договору, право на отримання товару залежить від внесення коштів іншими клієнтами, а розподіл фонду відокремленої бази, на якому знаходяться суми клієнтських внесків, проходить по пірамідальній схемі, тобто отримання товару одним із учасників клієнтської бази можливе лише в разі накопичення достатніх фінансових ресурсів шляхом залучення коштів інших учасників клієнтської бази без інвестування товариством власних коштів. В подальшому учасник системи, який отримав товар, продовжує сплачувати внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам системи. Крім того, процедура прийняття рішення про надання права на отримання нерухомості є непрозорою, а інформація про фонд бази, кількість клієнтів, що формують фонд бази та розмір сплачених клієнтами внесків, які мають право на отримання автомобіля, є недоступною учасникам клієнтської бази і не може бути перевірена. Також спірний договір № 100552 не містить строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля та не передбачає будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Отже, вказаний вид нечесної підприємницької практики вводить споживача в оману та містить ознаки пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Наведене вище, на думку суду, є підставою для визнання умов оспорюваних договорів недійсними на підставі п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме надання можливості виконавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від виконавця у звязку з розірванням або невиконанням ним договору. Разом із тим, при розірванні договору для самого відповідача жодних негативних наслідків не передбачено. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 2, п. 3 ч. 3 вказаного Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обовязків споживача, у той час як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. За змістом ст. 19 цього Закону, забороняється нечесна підприємницька практика, яка спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції, таких як її наявність, перевага, небезпека, склад, методи використання, очікувані результати споживання. Отже судом встановлено, що при укладенні договорів позивачеві [PERSON] була надана нечітка, неправильна інформація стосовно їх умов, а тому дії ПП «Європейський. Інвестиційний. Альянс» та ПАТ «Страхова компанія «Мир» підпадають під ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», частиною 6 якого встановлено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Статтею 216 ЦК України встановлено, що у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що є правовим підґрунтям вимоги позивача щодо повернення внесеної початкової суми на банківський рахунок. За таких обставин суд погоджується з твердженням позивача [PERSON] про те, що спірні договори слід визнати недійсними із застосуванням наслідків недійсності договору, а тому його вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача щодо відшкодування йому матеріальних витрат, повязаних із укладенням спірних договорів, слід виходити з такого. Як зазначено в ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до копій квитанцій (арк. с. 16) страхові платежі за договорами страхування від нещасних випадків № НВ 00484 від 31.08.2015 року та № НВ 00717 від 28.09.2015 року становлять 4000,00 грн. та 2000,00 грн., комісія банку при сплаті страхових платежів становить 28,00 грн. та 10,00 грн. Отже, суд вважає доведеним, що матеріальні витрати позивача, повязані з укладенням спірних договорів, складають 4000,00 грн. та 2000,00 грн. Між тим, платежі по сплаті комісії банку на суму 28,00 грн. та 10,00 грн. суд до уваги не бере. Таким чином, суд вважає вимоги позивача в частині відшкодування майнових витрат такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на його користь з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Мир» 4000,00 грн. та 2000,00 грн. Проаналізувавши сукупність доказів, наданих сторонами, суд дійшов переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial