Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

27.03.2017 [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається із житлового будинку «Б-1», веранди «б», вбиральні «З», огорожі №1, колонки №2. В обґрунтування позову зазначив, що за життя його дідусеві [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті дідуся були його сини - [PERSON] та [PERSON]. Дружина спадкодавця - [PERSON] померла [INFO]. Після смерті [PERSON] його сини прийняли спадщину. [PERSON] оформив свої спадкові права , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину домоволодіння із надвірними будівлями у [ADDRESS]. Крім того рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 08.08.2006 [PERSON] виділено 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] у вигляді сараю літ. «В» з підвалом літ. «Г» і літню кухню літ. «Д». В подальшому житловий будинок «А-1» було демонтовано, господарчі будівлі відокремлені відповідно до рішення виконкому Феськівської сільської ради з присвоєнням нової поштової адреси. На теперішній час за цією адресою розташований житловий будинок «Б-1», веранда «б», вбиральня «З», огорожа №1, колонка №2. Батько позивача [PERSON] прийняв спадщину після свого батька, проте не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивача [PERSON] Заповіту батьком за життя складено не було. Спадкоємцями першої черги після смерті останнього є його син- [PERSON] та дочка - [PERSON] На момент смерті батька шлюб між ним та його дружиною було розірвано. [PERSON] у встановлений законом строк після смерті батька до нотаріальної контори не зверталася, разом з батьком на момент його смерті не проживала, до спадкового будинку після смерті батька не приходила, не вела господарство, тому є такою що спадщину не прийняла. Позивач по справі прийняв спадщину після смерті батька, так як одразу ж після смерті останнього почав проживати у будинку [ADDRESS], дбав про нього. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок та відсутністю документу, підтверджуючого факт прийняття спадщини в порядку, встановленому чинним законодавством. В даний час позивач змушений звернутися до суду, оскільки його право власності не визнається і він не може розпорядитися своєю власністю. В судове засідання від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] також надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Від третіх осіб, Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області та Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області надійшли заяви про визнання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи за відсутності їх представників. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1, 4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у віці 75 років помер [PERSON], про що Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області 31 травня 1982 року зроблено у книзі реєстрації актів про смерть актовий запис №24 та того ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.18). На праві власності [PERSON] мав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується записом у по господарській книзі №3 і особовим рахунком [NUMBER] Феськівської сільської Ради Народних депутатів(а.с.23). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не складав, тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його сини: батько позивача - [PERSON], [INFO] (копія витягу з Державного реєстру АЦС громадян про державну реєстрацію народження від 07.02.2017 додається) та дядько позивача - [PERSON], [INFO]. Дружина спадкодавця - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.04.1974 (а.с.17). Після смерті [PERSON] його сини прийняли спадщину після нього, [PERSON] оформив свої спадкові права, отримав свідоцтво про право на спадщинуза законом на 1/2 частину домоволодіння із надвірними будівлями у [ADDRESS]. Свідоцтво видано 14.03.1999 державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області та зареєстровано в реєстрі за №212 (а.с.25). Крім того, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 08.08.2006 року [PERSON] виділено 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] у вигляді сараю, який позначено в технічному паспорті на домоволодіння літ. «В» з підвалом літ. «Г» і літню кухню - літ. «Д» (а.с.27, 28-31). Відповідно до листа КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» від 04.10.2016 №177, станом на 31.12.2012 згідно із архівною інвентаризаційною справою №108 домоволодіння (житловий будинок «А-1», житловий будинок «Б-1» з господарськими будівлями та спорудами), розташоване за адресою: [ADDRESS], зареєстроване Дергачівським МБТІ в 1/2 частині за [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.1995, реєстровий №212 (а.с. 33). Крім того, листом КП «Архітектурно - інвентаризаційне бюро Золочівського району» від 10.02.2017 №25 зазначено, що при обстеженні було встановлено, що житловий будинок «А-1» демонтовано, господарчі будівлі відокремлені відповідно до рішення виконкому Феськівської сільської ради №117 від 08.11.2006 року з присвоєнням нової поштової адреси. На теперішній час за цією адресою розташований житловий будинок «Б-1», веранда «б», вбиральня «З», огорожа №1, колонка №2 інвентаризаційною вартістю 140623,00 грн. (а.с. 34, 36-38). [PERSON] прийняв спадщину після свого батька - [PERSON], проте не оформив свої спадкові права. Згідно із довідкою виконавчого комітету Феськівської сільської Ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 05.05.1984 та листа Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 23.02.2016 №02-25/111 на момент смерті та протягом шести місяців від дня смерті [PERSON] з ним був зареєстрований і постійно проживав син [PERSON], [INFO] (а.с. 21, 22). [INFO] у віці 47 років помер [PERSON], про що Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 12 лютого 1999 року було зроблено у книзі реєстрації актів про смерть запис №І-В та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 20). [PERSON] не складав заповіт на випадок своєї смерті. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти: донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 12, 14, 15), син - [PERSON], [INFO] (а.с.10). На момент смерті останнього шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення народного суду Золочівського району Харківської області від 14.07.1982 по справі №2-464 (а.с.24). Після смерті [PERSON] - [PERSON] не зверталася у строк, встановлений чинним законодавством України, до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, разом з батьком на момент його смерті не проживала, до спадкового будинку після смерті батька не приходила, не вела господарство, тому є такою що не прийняла спадщину. [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, так як одразу після його смерті почав проживати у будинку [ADDRESS], дбав про житловий будинок, підтримував його у належному стані, обробляв прилеглу земельну ділянку, що підтверджується актом від 23.02.2016, складеного комісією у складі вуличного депутата Феськівської сільської ради Золочівськог району Харківської області [PERSON], сусідами: [PERSON] та [PERSON], акт посвідчено секретарем виконавчого комітету Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області Лавріненко М.О. Акт зареєстровано в реєстрі за №29 (а.с. 32). [PERSON], звернувшись до державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області для оформлення своїх спадкових прав отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, відповідно до постанови Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.11.2016 №2270/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS], що належала [PERSON], батьку спадкодавця, який помер [INFO], спадкоємцем після якого був його син - [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Відмову нотаріус мотивував тим, що документи, що підтверджують факт прийняття спадщини нотаріусу не подані, а також відсутні правовстановлюючі документи навказаний об'єкт (а.с.35). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Пункт 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» містить визначення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав). Так, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до положень ч.2, 3 ст. З вказаного вище Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2003 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію(інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п.2, 3, 4 вказаної Інструкції об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Якщо домоволодіння складається з двох або більше жилих будинків, які належать громадянам на праві особистої власності, такі будинки з приналежними до них надвірними будівлями підлягають виділенню з складу домоволодінь, як самостійні, з закріпленням за кожним з них окремої земельної ділянки під окремим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 № 435-ІУ цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України. Положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяло на момент смерті як [PERSON], який помер [INFO], так і [PERSON], який помер [INFO]. Згідно із положеннями ст. ст. 524, 525, 526 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно із положеннями ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР закріплено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] був власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS], після його смерті його син [PERSON] прийняв спадщину після нього, так як фактично вступив у володіння домоволодінням, проте не оформив своїх спадкових прав. 1/2 частину цього домоволодіння успадкував [PERSON]. Після смерті [PERSON] його син - [PERSON] прийняв спадщину після нього, так як фактично вступив у володіння 1/2 частиною домоволодіння за адресою: [ADDRESS], проте у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на 1/2 частину вказаного об'єкта нерухомості, позбавлений можливості оформити свої спадкові права у Золочівській державній нотаріальній конторі.

Outcome: approved