Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

28.07.2014 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний код: [NUMBER]) право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 103, 3 кв.м. - літ «А», житловою - 59, 5 кв.м., гараж літ. «Г» - 32 кв.м., літня кухня літ. «Д» - 9 кв.м., прибудови: літ. а2 - 18 кв.м., літ. а3 - 7,1 кв.м.. літ. а4- 15, 8 кв.м., літ. а5 - 2,8 кв.м., приміщення: 1-3, 1-4. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкодавцем не був своєчасно за життя отриманий у відповідних органах правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Згодом, 04.12.2014 року до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 103, 3 кв.м. - літ «А», житловою - 59, 5 кв.м., гараж літ. «Г» - 32 кв.м., літня кухня літ. «Д» - 9 кв.м., прибудови: літ. а2 - 18 кв.м., літ. а3 - 7,1 кв.м.. літ. а4- 15, 8 кв.м., літ. а5 - 2,8 кв.м., приміщення: 1-3, 1-4. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року вказані позови буди об'єднані в одне провадження Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи сповіщена належним чином, звернулась до суду з клопотанням, в якому проти задоволення позову не заперечувала, зустрічний підтримала та просила розглянути справу без її присутності. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги за первісним позовом слід задовольнити частково, а зустрічний позов підлягає задоволенню у повній мірі, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 83 років помер [PERSON], про що 29.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено актовий запис № 9402 та видано Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS]. Даний будинок в цілому складається з житлового будинку літ «А», загальною площею 103,3 кв.м., житловою площею 59, 5 кв.м., сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», гаражу літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», огорожі № 1,2, цистерни І, вимощення II. Житловий будинок [ADDRESS] належав померлому на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку незакінченого будівництвом, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 15.07.1966 р. р.№ 1-8763 та Акту приймання будинку до експлуатації, затвердженого рішенням виконкому Київської райради депутатів трудящих 21.06.1968 р. за № 340 (дата реєстрації права власності 31.12.1974 р.). Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав у зазначеному будинку [ADDRESS] з 25 липня 1968 року по день смерті [INFO], що підтверджується довідкою, виданою ОСНМ «Тульський у м. Одесі» 29 листопада 2013 року. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 519 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка також належала померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25 липня 1957 року. За життя померлим [PERSON] було розпочато та закінчено реконструкцію належного йому житлового будинку «літ А» з улаштуванням прибудов «літ а2, а3, а4, а5» та будівництво гаражу «літ. Г», літньої кухні «літ. Д» код - 1110, 3, категорія складності - II. В результаті проведеної реконструкції загальна площа будинку склала 103, 3 кв.м. - літ «А», житлова - 59, 5 кв.м., гараж літ. «Г» - 32 кв.м., літня кухня літ. «Д» - 9 кв.м., прибудови: літ. а2 - 18 кв.м., літ. а3 - 7,1 кв.м., літ. а4 - 15, 8 кв.м., літ. а5 - 2,8 кв.м., приміщення: 1-3, 1-4 збільшені за рахунок коридору. Згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації, зареєстрованої в Інспекції ДАЬК в Одеській області 12.10.2012 року за № ОД18212188905, об'єкт вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації. З листа - відповіді КП «ОМБТІ та РОН» приватному нотаріусу ОМНО [PERSON] від 09 квітня 2014 року за № 2056-11/335/2 вбачається, що всі будівлі, прибудови до них та споруди за адресою: [ADDRESS], які зазначені у технічному паспорті від 16.03.2012 року здані до експлуатації та відповідно до п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року за № 127, не є самочинними. У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] є його сини [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом строк [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріусом було заведено спадкову справу № 20/2013 року, копія якої була витребувана судом. [PERSON] та [PERSON] заявою, поданою до приватного нотаріуса відмовились від своєї частки у спадщині після померлого [PERSON]. 22 травня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS], після смерті батька [PERSON]. Однак, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було надано лист, яким [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через те, що спадкодавцем не був своєчасно за життя отриманий у відповідних органах правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно у зв'язку з чим рекомендовано звернутись до суду з позовом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності зі ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Отже, суд доходить до висновку, що позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за позивачем права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом, так як інші спадкоємці відмовились від спадщини, а іншої можливості оформити своє право на спадкування позивач позбавлений. Також підлягають задоволенню позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON], так як зазначений будинок померлим [PERSON] було придбано та реконструйовано під час знаходження у шлюбі з нею. Отже [PERSON] як дружині померлого належить ? частина будинку (а.с.67). Як передбачає ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність інших спадкоємців, відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, відсутність самочинно побудованих об'єктів, наявність декларації про готовність об'єкта до експлуатації та відсутність можливості вирішити спір іншим шляхом, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення первісного позову і задоволення зустрічного позову у повному обсязі та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 103, 3 кв.м. - літ «А», житловою - 59, 5 кв.м., гараж літ. «Г» - 32 кв.м., літня кухня літ. «Д» - 9 кв.м., прибудови: літ. а2 - 18 кв.м., літ. а3 - 7,1 кв.м.. літ. а4- 15, 8 кв.м., літ. а5 - 2,8 кв.м., приміщення: 1-3, 1-4 по ? частині за кожним. На підставі викладеного і

Outcome: partial