Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

28 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій вказував, що 31 травня 2013 року він з [PERSON] уклав шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис 27. Позивач посилається на відсутність взаєморозуміння з відповідачем [PERSON] та вказав, що шлюбні відносини між сторонами припинено, тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву, якою просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в підготовчі судові засідання 23.11.2020 року та 14.12.2020 року не з`явилася. В судове засідання 12.01.2020 року та 01.02.2021 року також не з`явилася. Про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відзив до суду не направляла. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. За вищевикладених обставин суд, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки відповідача та виконання ним свого обов`язку щодо явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності, вважає за можливе зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що 31 травня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 27, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] , що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8,9). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначив те, що між ними відносини не склалися, відсутні спільні інтереси. Між сторонами постійно виникають суперечки та конфлікти, які негативно спливають на психологічний стан дітей. Сторони з листопада 2019 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачем. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved