overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

27.05.2016 року Селидівським міським судом Донецької області позовні вимоги [PERSON] до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Селидове Донецької області про зобов,язання прийняти до виконання акт за формою Н1 № 2 від 27.03.2001 р. про нещасний випадок на виробництві задоволено. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явилися. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки при зверненні до суду з даним позовом, [PERSON] не сплачено судовий збір на підставі ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким судові витрати у зазначеному розмірі покласти на відповідача відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

27.05.2016 р. позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачкою [PERSON] 05.02.1998 року, мотивуючи вимоги наступним. Сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: сина - Дмитра, [INFO], дочку [PERSON],[INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначив те, що він з відповідачкою не може віднайти взаємопорозуміння, що призвело до того що вони втратили взаємні почуття поваги один до одного та припинили шлюбні відносини та спільне проживання, примирення між ними не можливо. Дані обставини змусили позивача звернутися до суду з цим позовом. Позивач заявлений позов підтримав, наполягає на розірванні шлюбу та додатково пояснив, що у наданий судом повторний строк для примирення з відповідачкою не примирився. Фактично не підтримує шлюбних стосунків з дружиною біля двох років. На даний час вони проживають окремо в різних житлових будинках. Діти проживають з відповідачкою, на їх утримання він надає кошти відповідачці. Просить справу розглянути в заочному провадженні без участі відповідачки. Відповідачка на розгляд справи не зявилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належно SMS повідомленням, про що свідчить довідка про доставку SMS. Заперечення на заявлений позов та заява про відкладення справи до суду не надходили. Причина неявки суду не відома. Суд ухвалив, за згодою позивача, про заочне провадження в справі. Оцінивши позицію позивача та подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Позивач суду пояснив, що він не підтримує шлюбних відносин з відповідачкою біля двох років, мешкають окремо, не підтримують жодних стосунків з ознаками сім'ї. Вжиті судом заходи для примирення сторін бажаного результату не дали, оскільки у період строку наданого для примирення, за клопотанням відповідачки, сторони не примирилися. Отже, відновлення шлюбу в даному випадку є неможливим, бо позивач наполягає на розірванні шлюбу і не бажає збереження сімї. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Судових витрат до стягнення чи повернення не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

27.05.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 25.12.2013 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матір'ю. З теперішнього часу вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з'явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі 25.12.2013р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З теперінього часу сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

27.05.2016 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 28.09.2013 р. сторони уклали шлюб, від спільного проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що на протязі тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося і тому вони фактично не проживали як нормальна сім'я більше ніж півтора року, на даний час спільно не проживають і перебувають в поганих стосунках, тому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задоволити та не надавати терміну для примирення. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 28.09.2013 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше півтора року, не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON] Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

27.05.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» /далі ТОВ «Сітісервіс-КР»/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказує, що з 01.02.2014 р. ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Центрально-Міському районі м.Кривого Рогу. Починаючи з 01.02.2014 р. та по 01.05.2016 р. позивач надав відповідачеві за адресою: [ADDRESS], житлово-комунальні послуги на суму 935,95 грн. Вказана суму відповідачем не сплачена, тому позивач змушений звернутися до суду. Крім того, згідно вимого ст.625 ЦК України, відповідач зобовязаний також сплатити інфляційні втрати станом на 01.05.2016 р. в розмірі 240,90 грн. та суму трьох процентів річних 26,56 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, судові повістки направлені їй за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформація щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст.77 ЦПК України суду не надано. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у звязку з чим суд визнає неповажною неявку [PERSON] та вважає можливим проводити розгляд справи в її відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до інформації про стан лицьового рахунку № 17211173515 від 12.05.2016 р., за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Погребняка (теперішня назва вулиці вул.Алмазна)[ADDRESS], заборгованість [PERSON] за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2014 р. та по 01.05.2016 р. складає 935,95 грн. а.с.3-4, інфляційні витрати складають 240,90 грн., а три проценти річних 26,56 грн., що підтверджується розрахунками а.с.5-6. Відповідно до ст.ст.151,156 Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, споживач зобовязаний вчасно та у повному обсязі сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг, а також приймати участь у загальних витратах на обслуговування будинку. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судовий збір в сумі 1378 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 625 ЦК України, ст.ст. 151,156 ЖК України, ст.ст. 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

27.05.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя між ними не склалось через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства та сумісного проживання. У зв'язку з вищевикладеним, позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб, що був укладений між нею та відповідачем [PERSON] без надання строку для примирення. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає можливим розглядати справу у відсутність сторін, відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 21.09.2009 між сторонами у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1503. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] та [PERSON] шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, а статус їх сімейного подружжя має формальний характер. Окрім цього, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в свою чергу не заперечує проти цього, що надає суду підстави прийти до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної із сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

27.05.2017 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 4 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію до психіатричного стаціонару [PERSON]. Заява обґрунтована тим, що 26.07.2017 року о 13 год. 30 хв., за направленням ПОПНД та заявою опікуна [PERSON] була госпіталізована недієздатна [PERSON], 25.03.1987 з діагнозом: «пфропфшизофренія, безперервний перебіг, помірно виражений дефект за змішаним типом». У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. В судовому засіданні лікар [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Опікун [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі, щодо її задоволення не заперечує. [PERSON] не була доставлена в судове засідання в звязку зі станом здоровя. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності не з'явившихся осіб. Суд, заслухавши думку лікаря [PERSON], прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.07.2017 року о 13 год. 30 хв., за направленням ПОПНД та заявою опікуна [PERSON] була госпіталізована недієздатна [PERSON], [INFO] з діагнозом: «пфропфшизофренія, безперервний перебіг, помірно виражений дефект за змішаним типом». 26.07.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: пфропфшизофренія, галюцинаторно-параноїдний синдром. Безперервний тип перебігу захворювання. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

27.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 17247 грн. 87 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-25). 14.08.2014 року [PERSON], після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується кпяими паспортних документів (а.с. 26-27). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 23.04.2017 року становить 17247 грн. 87 коп., та складається з: 3073,12 грн. - заборгованості за кредитом, 7212,76 грн. - заборгованості за відсотками, 5664,47 грн. - пені та 1297,52 грн. - штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

27.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 19634 грн. 63 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10349,86 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-31). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.05.2017 року становить 19634 грн. 63 коп., та складається з: 6063,03 грн. - заборгованості за кредитом, 3345,62 грн. - заборгованості за відсотками, 7518,12 грн. заборгованості за пенею та комісією пені та 2707,86 грн. штрафу, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

27.05.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на неможливість спільного проживання з відповідачкою однією сім`єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Відповідачка позов визнала. Вона пояснила, що згодна на розірвання шлюбу з позивачем і на відшкодування сплаченої ним суми судового збору, водночас зазначила, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн не відповідає складності справи, в зв`язку чим просила зменшити її на 90% і стягнути 450 грн. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25.10.2014, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 12). Як убачається з пояснень сторін, з початку червня 2019 року сторони проживають окремо; подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За приписом частини третьої статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Враховуючи те, що натепер шлюб носить формальний характер і сторони не бажають його збереження та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України задоволення позову є підставою покладення на відповідача обов`язку відшкодування сплаченої позивачем суми судового збору в розмірі 768 грн 40 коп., що підтверджується оригіналом квитанції (а.с. 1). Частинами четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено право суду зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката в разі, якщо він не є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд прожується з доводами відповідачки і враховуючи те, що справа про розірвання шлюбу не є складною і не передбачає виконання адвокатом значного обсягу робіт, вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката до 1000 грн.

Outcome: approved