Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

27 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі у даного подружжя народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, що відбулось у серпні 2013 року відповідач проживає окремо та останнім часом не виконує свій батьківський обовязок щодо матеріального забезпечення дитини. У звязку із зазначеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд, стягувати щомісячно на її користь з відповідача аліменти на утримання їхнього малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а. с. 24). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). Також судом встановлено, що дитина сторін мешкає разом із матірю та відповідач не надає коштів на утримання сина. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру та порядку стягнення аліментів суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення відповідача, неможливість утримання дитини позивачкою, та те, що відповідач є особою працездатного віку. Відповідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі п.7 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності до п.1 ч.1 чт.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за 1 місяць. За таких обставин, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 27 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved