Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

27.07.2014 року позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 22.03.1993 року зареєструвала право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], про що видано свідоцтва про право власності на житло. 06.01.1999 року в зазначеній квартирі було зареєстровано [PERSON], який є її братом, а з квітня 2004 року почала проживати й його донька - [PERSON], [INFO], яку 20.09.2007 року зареєстрували в зазначеній квартирі. У вересні 2004 року відповідач - [PERSON] у добровільному порядку зібрав свої речі та залишив квартиру, донька його хоча і зареєстрована, але не проживала взагалі і на даний час не з*являлися до квартири і не проживають в ній понад 9 років. А тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] визнати такими, що втратили права користування житловим приміщеням - квартирою [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представники 3-х осіб в судове засідання не з*явилися, їх неявки не є перешкодою для розгляду справи в їх відсутність. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло [PERSON] належить квартира за [ADDRESS] (а.с. 6), яка змінила прізвище під час шлюбу на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Відповідно до довідки з КП «Сумижитло» СМР зареєстровані в [ADDRESS] [PERSON] з 06.01.1999 року, [PERSON] з 20.09.2007 року (а.с.10) та підтверджується відомостями адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Сумській області (а.с.15). Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають в цьому ж будинку і добре знають сім'ю позивачки, до якої часто заходять в гості і з 2004 року ніколи не бачили відповідача та його доньку у квартирі та сторонніх речей. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідач договір найму (піднайму) житлового приміщення між позивачем та відповідачкою не укладався, а отже законні підстави для користування житловим будинком у [PERSON] відсутні. Тому права позивачки як власника житлового будинку порушені у зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як встановлено в судовому засіданні, дитина разом з батьком залишила місце проживання та реєстрації і з цього часу не проживають у квартирі, на яку втратили право користування.

Outcome: approved