Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

28.04.2021 року представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої майнової шкоди в порядку регресу в розмірі 36 406,50 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 10.08.2019 року близько 00 год. 30 хв. у м. Харкові, по вул. Ахсарова, 21 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Chevrolet Lacetti» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та «Chevrolet Aveo» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2019 року по справі № 638/12872/19 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 136351002). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 11.08.2019 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 11.08.2019 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 35 335,70 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі Звіту №812 від 13.09.2019 року; Розрахунку вартості КТЗ марки «Chevrolet Aveo» з номерним знаком АП293НС після ДТП та розміру регламентної виплати від 14.11.2019 року; Наказу №12430 від 20.11.2019 року; Довідки № 1 від 14.11.2019 року.На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 36 406, 50 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 34 068,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1155386 від 21.11.2019 року; у розмірі 1 267,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1156292 від 20.12.2019 року (рахунок на оплату № АО1108 від 28.11.2019 року, акт надання послуг № АО920 від 28.11.2019 року), а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 070,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1153627 від 04.10.2019 року (рахунок № 422 від 13.09.2019 року, акт надання послуг від 13.09.2019 року). Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальні відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі 36 406, 50 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.05.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Призначено судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи 26.08.2021 року на адресу суду надіслано заяву, в якій останній зазначив, що є учасником бойових дій та на момент ДТП володів своїм транспортним засобом, який мав право бути не застрахованим. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 10.08.2019 року близько 00 год. 30 хв. у м. Харкові, по вул. Ахсарова, 21 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Chevrolet Lacetti» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] та «Chevrolet Aveo» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2019 року по справі №638/12872/19 відповідача [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.4). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 136351002) (а.с.9). Разом з тим, потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про ДТП від 11.08.2019 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 11.08.2019 року (а.с.5-8). Так, вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 35 335,70 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі Звіту №812 від 13.09.2019 року; Розрахунку вартості КТЗ марки «Chevrolet Aveo» з номерним знаком АП293НС після ДТП та розміру регламентної виплати від 14.11.2019 року; Наказу №12430 від 20.11.2019 року; Довідки № 1 від 14.11.2019 року (а.с.12-36). На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 37). Моторно (транспортним) страховим бюро України відшкодовано потерпілому [PERSON] завдані відповідачем [PERSON] збитки внаслідок ДТП у розмірі 34 068,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1155386 від 21.11.2019 року; у розмірі 1 267,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1156292 від 20.12.2019 року (рахунок на оплату № АО1108 від 28.11.2019 року, акт надання послуг № АО920 від 28.11.2019 року), а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1 070,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1153627 від 04.10.2019 року (рахунок № 422 від 13.09.2019 року, акт надання послуг від 13.09.2019 року) (а.с.38-46). Відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії [NUMBER] , виданого 20.10.2016 року Головним управлінням Національної гвардії України. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абз. 1 п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). В силу положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У даній справі МТСБУ здійснив відшкодування регламентної виплати потерпілому у ДТП - [PERSON] за страховика винної особи - [PERSON] з посилання на те, що цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП не була застрахованою. Однак в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій. Підпунктом 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23 грудня 2014 року у справі №1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі» (договір підряду, оренди тощо). У відповідному рішенні Конституційний Суд України визначив, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом № 1961. Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт «г» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961). Тобто, законодавець, надавши відповідну пільгу особі, яка має статус, зокрема, учасника бойових дій, визначив, що якщо така особа правомірно експлуатує свій транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку гарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ. Отже, у встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів. З урахуванням викладеного, зважаючи на той факт, що відповідач [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій, а тому відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є учасник бойових дій, який особисто керував транспортним засобом, здійснюється саме Моторним (транспортним) страховим бюро України, а відтак, позовні вимоги є безпідставними. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір на користь позивача не стягується, інші судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed