Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

27.12.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, третьої особи - Третьої Миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позові позивач вказав, домоволодіння за адресою м. Миколаїв, пров. Світлий, 3 належить на праві власності [PERSON]. 19.12.2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] 36/100 частки житлового будинку №3, розташованого за адресою пров. Світлий у м. Миколаїв. 06.06.2014 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу 64/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: пров. Світлий, 3 м. Миколаїв. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №529. [PERSON] померла 11.06.2014 року, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 64/100 часток домоволодіння за адресою м. Миколаїв, пров. Світлий, 3. Позивач звернувся до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області для оформлення спадкових прав та отримання Свідоцтва про право на спадщину на майно за заповітом. Проте нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 64/100 частки домоволодіння за адресою м. Миколаїв, пров. Світлий, 3, було відмовлено, оскільки державна реєстрація права власності на зазначену квартиру проведена не була. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.10.1993 року. належав будинок за адресою: м. Миколаїв, пров. Світлий, 3. 19.12.2007 року [PERSON] подарувала [PERSON] 36/100 частки житлового будинку №3, розташованого за адресою: пров. Світлий, 3 м. Миколаїв. 06.06.2014 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачу64/100 частки домоволодіння розташованого за адресою: пров. Світлий, 3 м. Миколаїв. Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №529 11.06.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 64/100 частки домоволодіння, які вона прийняла в спадщину після [PERSON]. Позивач звернувся про прийняття спадщини до нотаріуса, але нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] було відмовлено, оскільки нотаріусу не надано інформації перерахунку часток співвласників у праві спільної часткової власності на вищевказаний житловий будинок, відповідно до вимог ст. 364 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 7 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Згідно з ч,4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. З урахуванням викладеного, суд приходить до пероконання, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved