Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

27.10.2016 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, КБ «ПриватБанк», Банк), в особі свого представника Сафір Федіра Олеговича який діє на підставі письмової довіреності (а.с.19), звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.07.2008 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 14000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». При зміні кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач, своїм підписом у заяві, підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг»,\~\~«Правилами Користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті в мережі Інтернет. Крім того, п.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсотків за кредитом може змінюватись Банком за умов інформування позичальника. Відповідно до п.6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Банк свої зобов`язання за Договором та Угодою виконав у повному обсязі, а саме надав кредитні кошти відповідачу. Відповідач повинен був слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердфарту, згідно п.6.7 «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідно до п.8.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. +5% від суми позики. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто порушив умови Договору та не виконав за ним своїх зобов`язань. Згідно із п.5.2 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі порушення власником умов Договору та/або у разі виникнення Овердфарту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором. Згідно із п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі не виконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за Договором. У зв`язку з порушеннями виконання зобов`язань за кредитним договором, за відповідачем, станом на 30.09.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 17919 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9015 грн. 94 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6823 грн. 81 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 750 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) у розмірі 829 грн. 49 коп. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду (а.с.2-3зворот). По даній справі 30.01.2019 р. Енергодарським міським судом Запорізької області було постановлено заочне рішення (а.с.44-46), яке, за наслідками розгляду заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Сірко Людмили Петрівни, про перегляд заочного рішення (а.с.54-56), було скасовано ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.05.2018 р. під голуванням судді Енергодарського міського суду Капустинського М.В. та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.68). На підставі розпорядження №13-96 від 23.05.2018 р. заступника керівника апарату Енергодарського міського суду Костюченко О.М., було призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. (а.с.71) та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано до розгляду судді Енергодарського міського суду Вільямовській Н.О. (а.с.72). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Вільямовської Н.О. від 25.05.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.73). 09.08.2018 р. представником позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій сторона позивача просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.07.2008 р. в розмірі 21056 грн. 80 коп., станом на 30.06.2018 р., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 9015 грн. 94 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 11940 грн. 86 коп., заборгованість за пенею та комісією 100 грн. (а.с.113-116), яку ухвалою Енергодарського міського суду від 01.10.2018 р. прийнято до провадження (а.с.130). Ухвалою Енергодарського міського суду від 01.10.2018 р. провадження по справі було зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України (а.с.132). Розпорядженням №13-334 від 07.11.2018 р. заступника керівника апарату Енергодарського міського суду Костюченко О.М., було призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Енергодарського міського суду Запорізької області Вільямовської Н.О. (а.с.137) та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано до розгляду судді Енергодарського міського суду Бульбі О.М. (а.с.138), яку ухвалою від 07.11.2018 р. прийнято до провадження (а.с.139). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Бульби О.М. від 07.02.2019 р. провадження по справі відновлено та призначено підготовче судове засідання (а.с.148). Ухвалою суду від 05.04.2019 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.153). В судове засідання, для розгляду справи по суті, представник позивача КБ «ПриватБанк» не з`явився повторно, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином про що свідчить штамп на рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення з суду (а.с.155). Крім того, відповідно до п.3 вимог уточненого позову, представник позивача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку (а.с.116). В судове засідання, для розгляду справи по суті, відповідна [PERSON] не з`явився повторно, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав. У заяві від 14.08.2018 р., яка надійшла до суду електронною поштовою кореспонденцією, відповідач просить розглядати справу без його участі за участю представника [PERSON] (а.с.90). Представник відповідача адвокат Сірко Людмила Петрівна, яка діє на підставі письмового договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.63), в судове засідання, для розгляду справи по суті, не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с.161). Згідно ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи у відсутності представника позивача та відповідача, суд, враховуючи, що обов`язок учасника справи з`являтися в судове засідання за викликом суду наявний лише в разі, якщо його явка визнана судом обов`язковою відповідно (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України)\~та згідно приписів п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасник справи зобов`язаний виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом, при цьому ч.4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, а також у зв`язку з відсутністю від позивача та відповідача, клопотань або заяв про відкладення слухання справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача [PERSON] та представника відповідача адвоката сірко Л.П. на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Згідно приписів ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно приписів ч.2 та ч.3 ст.83 ЦПК України, позивач та відповідач повинен подати суду докази. Отже, надання доказів є не правом, а обов`язком сторін по справі. Згідно ч.2, ч.3 та ч.4 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що в основу існування Кредитного договору на «Умовами та правилах надання банківських послуг»,\~\~«Правил Користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському Інтернет сайті, сторона позивача посилається на заяву підписану відповідачем 02.07.2008 р. (а.с.11-11зворот) (далі Заява від 02.07.2008 р.). Однак, з аналізу зазначеної Заяви від 02.07.2008 р., судом встановлена певна невідповідність посилань позивача у змісті позову з наявними та відсутніми даними наданої позивачем зазначеної Заяви. Так, сторона позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.07.2008 р., відповідач отримав кредит в розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак це посилання спростовується даними Заяви від 02.07.2008 р. де в розділі «Банківськи послуги» зазначено: кредитна картка «Універсальна», строк дії 2 роки, кредитний ліміт - 7000, базова процентна ставка - 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році (а.с.11-зворот). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.15.1, п.15.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції від 20.06.2007 р. на час виникнення спірних правовідносин), операції з платіжними картками здійснюються з урахуванням вимог, встановлених законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Платіжна картка є власністю емітента і надається ним клієнту відповідно до умов договору. Згідно п.1.5 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків національній і іноземній валютах» затверджених постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 р. №492 (в редакції від 02.02.2008 р. чинній на час написання Заяви від 02.07.2008 р.) (далі Інструкція від 21.02.2003 р. №492), визначено, що Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Згідно п.1.9 Інструкції від 21.02.2003 р. №492, Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. При цьому, з положень визначених пунктами 1.18, 1.19 Інструкції від 21.02.2003 р. №492, встановлено, що у разі відкриття поточного рахунку клієнту в його заяві уповноважений працівник банку зазначає дату відкриття та номер рахунку (п.1.18), тексти заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів (за потреби) можуть бути зазначені в договорі банківського рахунку між банком і клієнтом - фізичною особою за довільною формою, але із збереженням реквізитів, передбачених у відповідних додатках до цієї Інструкції (п.1.19), вбачається, що дані заяви можуть бути зазначені у Договорі банківського рахунку, при цьому зразок заяви яка заповнюється, у тому числі фізичною особою визначено у Додатках до даної Інструкції. Згідно п.1.23 Інструкції від 21.02.2003 р. №492, банки та їх клієнти зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України з питань відкриття та ведення рахунків і цієї Інструкції. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11\~цього Кодексу. Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.3\~ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно змісту ч.1 ст.1050 ЦК України, з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. по справі №161/16891/15-ц. Існування Кредитного договору б/н від 02.07.2008 р. на «Умовах та правилах надання банківських послуг»,\~\~які надані стороною позивача до матеріалів справи (а.с.12-17зворот) та тих, що викладені в мережі Інтернет на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/, у тому числі «Правилах Користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», про що зазначає сторона позивача, та які, на думку позивача є складовою кредитного договору з відповідачем, стороною позивача не доведено, а судом не встановлено, оскільки в порушення положень статей 626, 628, 638, 640, 1066, 1071 ЦК України, ні анкета-заява б/н від 02.07.2008 р., ні зазначені стороною позивача «Умови та правила надання банківських послуг», витяг яких надано до суду, ні «Умови та правилах надання банківських послуг», Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», які викладені в мережі Інтернет на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/ не містять та не передбачають реквізитів договору, у тому числі кредитного. З «Умов та\~правилах надання\~банківських послуг»,\~Правил користування\~платіжною карткою»\~та «Тарифів\~Банку» як\~тих про\~які зазначає\~сторона позивача\~так і\~тих,\~що викладені\~на банківському\~сайтіне можливо встановити, що вони стосуються саме кредитного договору б/н від 02.07.2008 р. та є складовою частиною заяви б/н від 02.07.2008 р., доказів того, що відповідач надав свою згоду з ним позивачем суду не надано, а судом не встановлено. (Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 05.03.2018 по справі №192/156/17-ц, в постанові від 16.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, у постанові від 30.01.2018 по справі №128/4810/15-ц, постанові від 18.04.2018 по справі №234/10860/16-ц та постанові від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц). При цьому і самі «Умови та правила надання банківських послуг» не містить і не передбачають підпису відповідача, тому їх застосування до спірних правовідносин є безпідставним (зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 по справі №192/156/17-ц). А отже, посилання позивача на ч.1 ст.634 ЦК України, також суд вважає безпідставним, оскільки положеннями даної норми визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, однак наявності приєднання відповідача до умов, правил та тарифів, про які вказує сторона позивача, в цілому судом не встановлено, а стороною позивача не доведено. З зазначеного вище, судом встановлено, що відповідач надав свою згоду саме на умови зазначені у заяві від 02.07.2008 р., тобто: базова процентна ставка - 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році, проте, як зазначає сторона позивача та вбачається зі змісту позовної заяви, процентова ставка була збільшена позивачем за відсутності доказів погодження на таке збільшення зі сторони відповідача. Стороною позивача в обґрунтування розміру заборгованості станом на 30.06.2018 р., надано уточнений розрахунок (а.с.117-122зворот). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 755/7704/15-ц від 23.01.2018 р., належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. З наданого стороною позивача, зазначеного, розрахунку заборгованості (а.с.117-122 зворот) за період з 07.07.2008 р. по 30.06.2018 р., не зрозуміло за якими узгодженими тарифами та умовами проведено нарахування процентової ставки, пені та комісії, при цьому встановлено нарахування як двох видів процентової ставки в розмірі 30% у період з 07.07.2008 р. по 31.03.2013 р., процентових ставок в розмірі 27,6% за період з 01.04.2013 р. по 31.07.2014 р., процентових ставок в розмірі 42% за період з 01.01.2016 р. по 30.06.2018 р., за відсутності доказів погодження відповідача на зазначену зміну процентової ставки, при цьому нарахування процентової ставки в розмірі 2,5% на місяць з розрахунку 365 днів у році, тобто за умов визначених в заяві б/н від 02.07.2008 р. на яку погодився відповідач судом не встановлено, як не встановлено законних підстав її зміни. При цьому з зазначеного розрахунку та розрахунку заборгованості станом на 30.09.2016 р., який позивачем було надано до первинного позову (а.с.4-10) не вбачається, що зроблені розрахунки проведено за «Умов та правил надання банківських послуг», Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» про які зазначає позивач та які викладені на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/ . Враховуючи вищезазначене, суд вважає безпідставним та такими, що не підлягають до застосуванню до спірних правовідносин «Умови та правил надання банківських послуг», Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» та ті, що розмішені на банківському сайті в Інтернет мережі, на які посилається сторона позивача. Клопотань про призначення по справі відповідних експертиз з метою обґрунтування своїх вимог та наданих суду розрахунків від позивача до суду не надходило. При цьому, слід зазначити, що з зазначеного розрахунку заборгованості станом на 30.06.2018 р., встановлено, що за період з 01.08.2014 р. по 31.12.2015 р. відповідачу не проводилось нарахування процентів, пені, відсотків, комісії, проте позивачем не зазначено підстави за яких не здійснювалось відповідачу нарахування зазначених платежів. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до посвідчення серія [NUMBER] виданого 12.06.2015 р. [PERSON] (відповідач по справі) має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.59). Згідно довідки №470 від 05.04.2018 р. військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, [PERSON] (відповідач по справі), проходить військову службу на посаді водія 4-го вогневого розрахунку мінометного взводу роти вогневої підтримки батальйону оперативного призначення (резервного батальйону) імені героя України генерал-майора Сергія Кульчицького військової частини [NUMBER] Північного ОТО НГ України з 07.03.2018 р. по теперішній час (а.с.57). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації»\~від 20.05.2014 р. №1275-VII, внесено зміни до\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом\~15 такого змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Враховуючи, що п.15\~ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано відповідальність за порушення грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час. Разом з тим, норми\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~не звільніють військовослужбовців від виконання зобов`язання за кредитним договором повністю. Враховуючи вищезазначене, встановлення відсутності узгодженого усіма сторонами договору б/н від 02.07.2008 р., або договору приєднання, укладеного між позивачем та відповідачем, умов за яких позивачем нараховувалися позивачу відсотки, проценти, пеня, комісія, а також враховуючи зазначені положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, зазначених у позові (а.с.114-зворот, 116) та у розрахунку (а.с.122-зворот) - відсотків за користування кредитом в розмірі 11940 грн. 86 коп., пені та комісії 100 грн. Проте, враховуючи, що стороною відповідача визнавалось отримання кредитних коштів, не надано доказів виконання зобов`язання у вигляді повернення розміру заборгованості за кредитом про яку зазначає позивач в уточненому позові (а.с.114-зворот, 116) та у розрахунку (а.с.122-зворот) в сумі 9015 грн. 94 коп., не надано іншого розрахунку, суд вважає, що зазначений розмір заборгованості за кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат: Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно платіжного доручення від 23.07.2018 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 1762 грн. (а.с.1). Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача розмір сплаченого позивачем судового збору в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial