Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

29.04.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, вимоги у якій уточнила 12.08.2020 року. В позові [PERSON] зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2002 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №21, який розірвано 21 червня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час дочка навчається на денній формі у навчальному закладі, вона не має ніякого джерела доходів та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати повнолітню дочку. У зв`язку із викладеним, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь аліменти в розмірі ј частки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до закінчення нею навчання [INFO], але не більше як до 23 років. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву в якій зазначила, що уточнені позовні вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву у якій вказав, що уточнені позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, просить розглянути справу без його участі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 24 червня 2002 року до 21 червня 2013 року (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , видане 24.06.2002 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.6), копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, видана 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданої 01.06.2002 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З довідки Синельниківського професійного ліцею встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається за денною формою в Синельниківському професійному ліцеї на ІІІ курсі, за професією «Кухар.Кондитер», з 01 вересня 2017 року до [INFO] (а.с.9). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд, встановивши, що повнолітня дочка [PERSON] на день пред`явлення позову продовжувала навчання на денній формі, яке закінчила 27.06.2020 року, врахувавши позицію відповідача щодо визнання уточненого позову [PERSON] , приходить до висновку про доцільність задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] , шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів в розмірі ј частини його заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки, яка продовжувала навчання, а саме у період з дати пред`явлення позову 29.04.2020 року до 27.06.2020 року, тобто до закінчення нею навчання. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 199, 200, 201 СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року,

Outcome: approved