Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

27 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Слідчого управління ГУ МВС України в м.Києві, Прокуратури Шевченківського району м.Києва, третя особа: Державне казначейство України, в якому просить відшкодувати витрати, які він поніс у зв'язку з отримання юридичної допомоги для захисту від незаконного і необґрунтованого обвинувачення в сумі 30000 грн. та стягнути за рахунок державного бюджету України на його користь завдану СВ ГУ МВС України в м.Києві та Прокуратурою Шевченківського району м.Києва моральну шкоду в розмірі 44273 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.12.2010 року відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 293 КК України. 23.12.2010 року порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 194 КК України за фактом умисного пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. 31.03.2011 року слідчим СВ ГУ МВС України у м.Києві був складений обвинувальний висновок по справі, який 07.04.2011 року затвердив прокурор. Досудове розслідування у даній справі тримало три місці, а судове провадження - майже три роки. В судовому засіданні 28.03.2014 року прокурором оголошено постанову про відмову від обвинувачення в суді, внаслідок чого справу проти позивача було закрито, а запобіжний захід скасовано. Позивач вважає, що внаслідок довготривалого судового розгляду та факту безпідставного притягнення його до кримінальної відповідальності, а також застосування до нього певних обмежень, мало місце завдання йому матеріальної та моральної шкоди, а тому з метою захисту своїх права позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом У процесі розгляду позовної заяви, судом було замінено відповідача СУ ГУ МВС України в м.Києві на юридичну особу ГУ МВС України в м.Києві, а також замінено третю особу Державне казначейство України на новостворене ГУ Державної казначейської служби України в м.Києві. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити їх з підстав викладених в позові. Представник відповідача Прокуратури Шевченківського району м.Києва заперечував проти позову, зазначаючи, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не доведено їх розмір. Відповідач ГУ МВС України в м.Києві та третя особа ГУ Державної казначейська служба України в м.Києві своїх представників на розгляд справи до суду не направили, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 20.12.2010 року постановою слідчого СУ ГУ МВС України в м.Києві про порушення кримінальної справи відносно [PERSON], [INFO], була порушена кримінальна справа №10-24412, за ознаками злочину, передбаченого ст. 293 КК України (а.с.6). 23.12.2010 року було порушено кримінальну справу №10-24539 відносно [PERSON], відповідно до постанови про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 194 КК України за фактом умисного пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (а.с.7). Під час досудового розслідування відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. 28.03.2013 року відповідно до постанови про відмову від обвинувачення в суді, прокурор відмовився від обвинувачення у кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 194, ст. 293 КК України, у зв'язку з недоведеністю участі [PERSON] у вчиненні ним інкримінованого йому злочину. (а.с.8-11). Згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.03.2014 року справу за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених за ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 194, ст. 23 КК України закрито, а запобіжний захід відносно позивача у вигляді підписки про невиїзд скасовано. Отже судом встановлено, що позивач фактично безпідставно перебував під слідством та судом з 20.12.2010 року по 28.03.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частиною 2 ст. 1176 ЦК України, передбачено право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ч.1 ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з ч.2 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. На період досудового розслідування і судового розгляду справи, позивач 15.01.2011 року уклав з адвокатом Михайленко В.В. договір про надання послуг адвоката, на підставі якого остання здійснювала захист позивача під час досудового розслідування і судового розгляду кримінальної справи. Відповідно до приходно-касових ордерів від 20.04.2012 року, 10.02.2013 року та 23.12.2013 року позивачем за вказаним договором було сплачено 30000 грн. за надання юридичних послуг, пов'язаних із захистом його прав під час кримінального провадження. Тобто позивач поніс збитки у зв'язку з його безпідставним кримінальним переслідуванням, в розмірі 30000 грн. вимушено витрачених ним на правову допомогу, а тому вказана сума підлягає стягненню на його користь. Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Позивач просить відшкодувати завдану йому моральну коду в розмірі 44273 грн. з урахуванням часу його незаконного перебування під слідством та судом виходячи з показників мінімальної заробітної плати, що відповідає вимогам закону, а тому суд вважає за необхідне позов в цій частині також задовольнити. Згідно ч.41 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування: 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суддів; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок злочину. Пунктом 4 Положення про Державне казначейство України від 13.04.2011 року передбачено, що казначейство відповідно до покладених на нього завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду; Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Враховуючи викладене, оскільки стороною позивача було доведено, що позивач тривалий час незаконно перебував під слідством та судом, суд вважає вимоги [PERSON] щодо відшкодування на його користь з стягнення з Державного бюджету України коштів на відшкодування матеріальної шкоди, яку він поніс на витрати пов'язані з правовою допомогою в розмірі 30000 грн. та моральної шкоди в розмірі 44273 грн. підлягають задоволенню шляхом списання Головним управлінням Державної казначейської служби України в м.Києві в безспірному порядку на користь [PERSON] зазначених сум з єдиного казначейського рахунка Державного бюджету України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 22, 625, 1166, 1173, 1174 ЦК України,

Outcome: approved