overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

27.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 25 вересня 1995 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя виявилося невдалим через несумісність характерів, втрату взаєморозуміння та почуття один до одного. З цих причин шлюбні відносини припинено з жовтня 2004 року, спільне господарство не ведеться, відповідач проживає окремо. Збереження шлюбу за викладених обставин він вважає неможливим так як це суперечить його інтересам. Він створив нову сім»ю і має намір укласти шлюб. Спору з приводу визначення місця проживання дитини та про розподіл майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 25.09.1995 року, актовий запис № 109. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують близько 11 років - з жовтня 2004 року, через втрату взаєморозуміння та почуття один одного, виникнення непримиренних протиріч. Спільного господарства не ведуть , проживають за різними адресами. Позивач створив нову сім»ю. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що перебував з відповідачкою в цивільному шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 15.11.2013 року сторони однією сім'єю не проживають, дитина залишилась проживати з позивачем, відповідачка у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, що ставить його у скрутне становище, просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого виконкомом Талаковської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №51. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Талаківської селищної ради від 29.01.2015 року [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з сином [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувся в суд з цим позовом до відповідача, який мотивував тим, що 16.11.1997 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають двоє дітей:дочку [PERSON],[INFO], і сина [PERSON],[INFO], які проживатимуть з відповідачкою і перебуватимуть на їх спільному утриманні. В січні 2014 року вони з відповідачкою остаточно припинили подружні відносини і спільне проживання, оскільки в них різні характери і погляди на життя, він втратив почуття, які мав раніше до відповідачки. Просив не стягувати понесені ним судові витрати з відповідачки. Відповідач, яку повідомлено судовою повісткою під розписку про час і місце судового засідання та вручено позовну заяву з додатками до неї, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не подала. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують з січня 2014 року, миритися і жити разом не бажають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка жодних дій для примирення і збереження шлюбу не вжила. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Право відповідачки на вибір прізвища після розірвання шлюбу ґрунтується на вимогах ст.113 СК України. Оскільки вона не побажала змінити прізвище, після розірвання шлюбу суд залишає їй шлюбне прізвище. Враховуючи заяву позивача, суд не стягує на його користь з відповідачки понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідача про повернення коштів по депозитному вкладу. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 30.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозит) №56-В-17/2046 «Лояльний» в національній валюті, на виконання якого відповідач прийняв грошові кошти у сумі 52 200 грн 00к. на строк до04.04.2015 року, що підтверджується меморіальним ордером №6382 від 30.12.2013 року. Процентна ставка складає 25,00% річних. У досудовому порядку позивач звернувся із вимогою про повернення вкладу, проте відповідачем зобов'язання виконані не були. Позивачем завчасно було подано заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 06.08.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. В порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дочка фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, беручи до уваги рівний обов'язок обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 21 серпня 2010 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі, але проживають окремо з 01.09.2014 року. Донька з моменту народження та по сьогоднішній день знаходиться на повному її утриманні. Угоди з відповідачем про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач не надає коштів на утримання дитини. Її намагання врегулювати в добровільному порядку питання фінансової допомоги на утримання дитини залишилися безрезультатними. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття, тобто до 04.02.2029 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд визнав за можливе розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що позивач в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 ). Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працює, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

27.02.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача ? частину його доходів. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але надав листа слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про укладання шлюбу, встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дитини - у розмірі 1/4 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню та понесені позивачем судові витрати у сумі 200грн.. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64,88, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

27.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №70 (а.с.4). Від шлюбних стосунків 13.10.2016 року у сторін народився спільний син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 614591 від 03.11.2016 року (а.с.6). Як вказувала позивач, що також підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради від 03.11.2016 року №6684 (а.с.20), малолітній син [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: вул. Магнітогорська 32/1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Судовим розглядом встановлено, щошлюбні стосунки між сторонами припинено з 2017 року у звязку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 322461 від 27.02.2016 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Дрозд» на «Піддубна», яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін згідно поданої нею заяви. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб між [PERSON] та [PERSON] 27.02.2016 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №70 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище «Піддубна» без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,20 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.16).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

27.02.2017 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 20.12.2003 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через постійні непорозуміння, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю, відповідач веде аморальний спосіб життя. Між ними постійно виникають сварки в присутності дитини, що в подальшому негативне вплине на її психіку. Неодноразові спроби поговорити та наладити відносини ні до чого не призвели. Шлюбні відносини припинені з 2010 року, збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2003 року, вчинений міським відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2773. Від вказаного шлюбу сторони спільних мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved