Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

27 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що ним було придбано у [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки OPEL ASTRA, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.09.2007 року. На підтвердження можливості Відповідача 2 розпоряджатись зазначеним транспортним засобом він надав йому оригінал нотаріально посвідченої довіреності від « 02» березня 2008р., що була видана йому [PERSON] Також йому було пред'явлено розпуску від 02.03.2008 року, в якій зазначається, що Відповідач 1 продав Відповідачу 2 зазначений транспортний засіб. Також Відповідач 2 надав йому власноруч написану розписку, якою підтвердив факт того, що продав йому зазначений вище транспортний засіб. На виконання їх домовленостей він передав Відповідачу грошові кошти в повній сумі - 25 000,00 гривень. Вони не встигли в найближчі дні провести знання автотранспортного засобу з обліку, підписання угоди купівлі-продажу транспортного засобу на товарній біржі, оскільки Відповідач 2 зазначив, що вже 30 квітня 2008 року їде відпочивати на травневі свята. Слід також зазначити, що оскільки придбаний мною автомобіль був пошкоджений після ДТП, перевезення його на РЕВ при УМВС України потребувало труднощів та матеріальних затрат пов'язаних з замовленням спеціального технічного транспорту. В той час, вважаючи зазначений автомобіль своєю власністю, він почав відновлення його після дорожньо-транспортної пригоди власним коштом. На відновлення транспортного засобу мною було витрачено близько 47190,00 гривень, що підтверджується документально. Ремонт транспортного засобу по відношенню до моїх доходів є досить затратним. Він завершив його лише в лютому 2011 року. Він не зміг оформити право власності на зазначений транспортний засіб, оскільки дізнався про наявність заборони його відчуження. Просив: визнати за ним право власності на автомобіль марки OPEL ASTRA, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.09.2007 року.; Виключити автомобіль OPEL ASTRA, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.09.2007 року з акту опису та арешту майна, складеного при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-7000/08, виданого 18.02.2009р. Малинівським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 28363,93 гривень.; Арешт, накладений на автомобіль OPEL ASTRA, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.09.2007 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-7000/08, виданого 18.02.2009р. Малинівським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 28363,93 гривень скасувати.; Оголошений розшук автомобіля OPEL ASTRA, 2001 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області 18.09.2007 року, оголошений при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-7000/08, виданого 18.02.2009р. Малинівським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу 28363,93 гривень скасувати. У судовому засіданні представник позивачка заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Інші сторони у судове засідання не з'явились. Справу розглянуто в порядку ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії довіреності від 02.03.2008 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатись від його імені належним йому автомобілем на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] марки Опель Астра, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до копії довіреності від 25.04.2008 року [PERSON] уповноважив від імені [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] розпоряджатися від імені власника належним [PERSON] автомобілем на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] марки Опель Астра, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 12). Згідно довіреності від 03.03.2011 року [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] розпоряджатися від його імені належним йому автомобілем на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] марки Опель Астра, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 13). Остання довіреність від 03.03.2011 року на ім'я позивача та [PERSON], [PERSON] складена під час обтяження рухомого майна. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що вищезазначені довіреності видані відповідачем на розпорядження спірним автомобілем є удаваним правочином, оскільки на його думку фактично між ним та [PERSON] та його представником за довіреністю [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу вказаного автомобіля і він набув права власності на цей автомобіль. Однак, такі твердження позивача не відповідають вимогам закону та спростовуються наступним. Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України, довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва її інтересів перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочини від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 240 ЦК України, представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228. Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, в письмовій формі договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не укладався. Оскільки відповідачем не було дотримано вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК України та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, то договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не міг бути укладений і позивач не набув права власності на цей автомобіль. Посилання позивача на ксерокопії письмових розписок (а. с. 14, 15), складених [PERSON] та [PERSON] про продаж ними спірного автомобіля та отримання від позивача коштів за вказаний автомобіль, а також на копії нотаріально посвідчених довіреностей від 02.03.2008 року та 29.04.2008 року, 03.03.2011 року (а. с. 11-13) не є доказом придбання позивачем на законних підставах спірного автомобіля, оскільки власником цього автомобіля [PERSON] при можливій продажі автомобіля не були виконані вимоги законодавства щодо зняття його з реєстрації. Окрім того, ксерокопія письмової розписки про отримання коштів не є достовірним та допустимим доказом, тому суд її до уваги не приймає. Законні підстави для визнання права власності на автомобіль відсутні, а тому й вимоги щодо виключення автомобіля з акту опису майна, скасування арешту та оголошеного розшуку задоволенню не підлягають. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: [PERSON], Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності на автомобіль, виключення майна з акту опису, зняття арешту з майна та зняття оголошення розшуку. Проте, слід зазначити, що позивач не позбавлений права звернутися до компетентних органів щодо вирішення питання про оформлення права власності на автомобіль у встановленому законом позасудовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені [PERSON] віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed