Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

28.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнював та доповнював і просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14 та в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14, мотивуючи свої вимоги тим, що 3/4 частки вказаного житлового будинку належить [PERSON]. 23.04.2002 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 3/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14. 25.07.1994 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все своє майно заповіла [PERSON] в розмірі 1/4 частини від розміру спадкового майна та [PERSON] в розмірі 1/2 частини від розміру спадкового майна. Позивач прийняв спадщину оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутні документи на імя спадкодавця, які згідно ст. 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 27.06.1989 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2/1434 та свідоцтвом про право власності, посвідченим 27.06.1989 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2/1431. Відповідно технічного паспорту від 19.08.2015 року, наданого приватним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та оцінки», обєкт нерухомості по вул. Купріна, 14 в м. Ізмаїл Одеської області, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1955 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Відповідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 423494 від 20.08.2015 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 23.04.2002 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.07.1994 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5-1595, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону [PERSON] 1/4 частину, [PERSON] 1/2 частину. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48518893 від 24.07.2017 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], заповіт [PERSON] від 25.07.1994 року, зареєстрований за № 5-1595 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] заповіла 1/4 частку від розміру свого спадкового майна [PERSON], що складає 3/16 частин житлового будинку та 1/2 частку від розміру свого спадкового майна [PERSON], що складає 3/8 частини від житлового будинку, 1/4 частка від розміру спадкового майна, яка складає 3/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14, залишилась не заповіданою, таким чином спадкування вказаної частки повинно відбуватись за законом. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № від 04.06.1951 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯИ №468730від 21.03.1957 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що підтверджено заявою від 17.10.2002 року, посвідченою приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за №15586, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Спадкоємець за законом першої черги [PERSON] фактично не вступив у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, та у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено копією спадкової справи №1478, заведеної після [PERSON], наданою Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається таким, який не прийняв спадщину. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за [PERSON] Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], за ним належить визнати право власності на 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14 в порядку спадкування за заповітом. Крім цього, оскільки [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв та в судовому засіданні не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за [PERSON], за позивачем належить визнати право власності на 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14 в порядку спадкування за законом, вказана частка складається з 3/16 часток житлового будинку, які були заповідані [PERSON], але від якої він відмовився та 3/16 часток житлового будинку, які залишились незаповідані після смерті [PERSON] Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1848 від 27.11.2007 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні документи на імя спадкодавця, які згідно ст. 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved