Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

29.04.2016 року [PERSON] звернувся з позовом до Відділу ДВС Первомайського МРУЮ Миколаївської області про стягнення 30000 грн. відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що по рішенню апеляційного суду Миколаївської області від 09.10.2012 року на користь позивача було стягнуто 92684 грн. з [PERSON], які відповідач до теперішнього часу не стягнув і ухиляється від виконання вказаного рішення суду мотивуючи втратою виконавчих листів. На момент відкриття виконавчого провадження 02.11.2012 року [PERSON] була власником фірми «Салон краси», але не дивлячись на неодноразові звернення позивача, відповідач звернення стягнення на майно [PERSON] не зробив. Через два роки все-таки державний виконавець описав майно [PERSON], але подальша судьба вказаного майна невідома і рішення до теперішнього часу не виконано, в звязку з чим так як позивач являється інвалідом 2 групи і йому необхідно купувати медикаменти, то йому спричинена бездіяльністю державного виконавця моральна шкода в розмірі 30000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відділ ДВС Первомайського МРУЮ Миколаївської області надав листа про розгляд справи у відсутність представника, а представник відповідача надав письмові заперечення, в яких вказано,що державним виконавцем 04.02.2016 року розпочато виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 92684 грн. , яке знаходиться на виконанні до теперішнього часу, а позовні вимоги безпідставні, так як позивачем дії державного виконавця не оскаржувались. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 16 ч.1 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 1167 ч.1 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ст. ст. 10 ч.3 та 60 ч. 1 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Із копії рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09.10.2012 року (а.с.4-5) видно, що з [PERSON] як солідарного боржника на користь [PERSON] стягнуто 92684 грн. боргу за договором позики укладеного між [PERSON] та [PERSON] 05.01.2011 року. Аналогічно стягнуто таку ж суму боргу і з [PERSON] як солідарного боржника. Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.6) видно, що 04.02.2016 року відкрито провадження по виконавчому листу виданого 02.11.2012 року про стягнення 92684 грн. з [PERSON] на користь [PERSON], а із заперечень представника відповідача видно, що виконання продовжується на теперішній час, проти чого не заперечував позивач у судовому засіданні. Дійсно, позивачем надано його заяви від 07.11.2012 року, адресовані відповідачу, по виконанню рішення суду про стягнення з [PERSON] боргу та лист державного виконавця Бойченко Є.О. від 16.05.2014 року про арешт майна [PERSON] на 1100 грн. (а.с.7-9). Але, суд вважає, що доказів того, що позивачу спричинена моральна шкода з вини відповідача навмисним невиконанням рішення суду і саме в розмірі 30000 грн. позивачем не надано, так як із вищевказаних доказів видно факт звернення позивача до відповідача по виконанню рішення суду, але ухилення від виконання чи необґрунтоване невиконання відповідачем рішення позивачем не доведено, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed