Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

27 травня 2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку направила до суду позов до відповідача ТОВ «Алекс Кредит» про визнання кредитного договору недійсним, який надійшов до суду 31 травня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду і відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року у задоволенні клопотання про витребування доказів [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2021 року судовий розгляд було відкладено і призначено до розгляду на 06 серпня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2021 року судовий розгляд було відкладено і призначено до розгляду на 01 жовтня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року судовий розгляд було відкладено і призначено до розгляду на 01 листопада 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року судовий розгляд було відкладено і призначено до розгляду на 01 грудня 2021 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що між [PERSON] і ТОВ «Алекс Кредит» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала у кредит грошові кошти. Договір вона не підписувала, він не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики, оскільки відповідачем порушено порядок укладення договору. Відсутні відомості про суму заборгованості та нарахування заборгованості за відсотками, а тому існують підстави для визнання даного договору недійсним. Позивач просила визнати договір, укладений між ТОВ «Алекс Кредит» і [PERSON] , недійсним. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Алекс Кредит» про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Позивач стверджує, що між нею і ТОВ «Алекс Кредит» було укладено кредитний договір, відповідно до мов якого вона отримала позику. Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України. На банки покладається також обов`язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил). Проте, згідно зі статтею 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Отже, позичальник була ознайомлена із умовами кредитування у банку, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору. Таким чином, при укладенні спірного правочину сторони погодили його умови, кредитний договір був підписаний позичальником без зауважень і заперечень, що позичальник підтвердила своїм підписом; не оскаржувала й не порушувала питання про розірвання кредитного договору, а отже, не вважала його умови несправедливими. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15. Позивачем не зазначено, дату укладення договору, його умови, розмір позики, строк дії вказаного договору, з якими саме умовами договору позивач не погоджується, в чому полягає порушення її прав з боку відповідача. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частинами 1, 3 статті 203\~ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позичальником не оспорюється отримання нею кредитних коштів від ТОВ «Алекс Кредит», позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а у діях відповідача не вбачається порушення ним прав та законних інтересів позивача або ж вчинення недобросовісних дій, які погіршують становище [PERSON] . Отже, за таких обставин вбачається, що [PERSON] при укладенні спірного кредитного договору діяла свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняла рішення про вибір кредитної установи та вступила з нею в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови, а тому підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, не встановлено. При цьому у матеріалах справи відсутній оспорюваний кредитний договір, стороною якого є позивач, тому встановити, чи містить він несправедливі умови, чи сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, та чи позивач була введена в оману щодо обставин, які мають істотне значення, встановити судом не є можливим. Таким чином, обставини, зазначені у позовній заяві не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог, тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed