Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

28.01.2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір`ю одиначкою малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вони зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , в будинку матері - [PERSON] , 1969 року народження. Малолітня [PERSON] з 11 жовтня 2019 року перебуває на обліку служби у справах дітей Синельниківської райдержадміністрації, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, так яка проживає у родині, де мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] отримує допомогу від держави, як одинока матір, пенсію по інвалідності та дохід від земельного паю. Не зважаючи на це, у дитини відсутнє належне місце відпочинку та навчання. [PERSON] не забезпечена в повній мірі сезонним одягом, у неї відсутні іграшки та книжки. В будинку антисанітарія, роками не проводився ремонт, в кухні відсутнє місце для прийому їжі. В будинку, разом із членами родини, проживають поросята, курчата та інші домашня живність. Тому, дитина у брудному одязі та взутті, зовні не охайна, від неї неприємно разить брудом. Мати не приділяє належної уваги стану та вихованню дочки, не підтримує її, не допомагає їй у навчанні. Дитина мала багато пропусків занять без поважних причин у Славгородській школі, де навчалась у першому класі. В свою чергу, родина [PERSON] була взята під соціальний супровід соціальних працівників Славгородської селищної ради та Синельниківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Під час соціального супроводу з [PERSON] проводилась робота щодо виховання у неї відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, формування навичок щодо забезпечення та дотримання належних умов для проживання дитини та повноцінного її розвитку, планування та цільового використання сімейного бюджету, формування навичок самообслуговування, недопущення виникнення конфліктів у родині, вживання алкогольних напоїв, навчання соціально-побутовим навичкам. Але, за період перебування дитини та родини на обліку, ситуація на краще не змінилась. [PERSON] мала труднощі у навчанні, які пов`язані з її недостатньо розвиненими здібностями з раннього віку та відсутністю підтримки та контролю по виконанню домашніх завдань, розвитку дитини вдома. В дитячому колективі, [PERSON] відчуває себе не впевнено, дуже замкнута, має негативне відчуття себе, дуже низьку самооцінку, схильна до усамітнення. Родина була під постійним контролем соціальних працівників та служби у справах дітей райдержадміністрації, але ж рекомендації не виконувались. За весь період перебування родини на обліку, в хаті не наведений лад, туалет в будинку та на подвір`ї відсутній, дитину не миють та не змінюють одяг, не займаються забезпеченням її індивідуальних потреб для розвитку та навчання. В період карантину не створені умови для її навчання. Дитина мала певні відставання від однолітків, тому була спрямована для проходження медико-педагогічної комісії, за результатом якого встановлений діагноз «легка розумова відсталість». За клопотанням органу опіки та піклування - виконкому Славгородської селищної ради та рішенням комісії з захисту прав дитини Синельниківської райдержадміністрації - [PERSON] була влаштована на навчання та цілодобове перебування у КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця ДОР». Але ж, на вихідні, святкові, канікулярні дні та під час карантинних заходів [PERSON] проживає з матір`ю в с. Бігма в антисанітарних умовах, де мати не забезпечує належних умов для проживання та її розвитку. Мати відповідача - [PERSON] , 1969 року народження, яка є бабою дитини, зловживає алкогольними напоями і схиляє до цього [PERSON] , яка неодноразово попереджалась про вилучення дитини з родини та позбавлення її батьківських прав, притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, але проведена робота позитивних результатів не дала, на вказані попередження компетентних органів, відповідач уваги не звертає, що вказує на умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] . В грудні 2020 року та січні 2021 року [PERSON] знаходилась вдома на дистанційному навчанні, але контролювати умови проживання та виконання рекомендацій навчального закладу щодо навчання не було можливим, так як відповідач перестала відчиняти двері представникам органу опіки та піклування Славгородської селищної ради та служби у справах дітей райдержадміністрації. Дитина перебувала в антисанітарії, без належного харчування та з порушенням температурного режиму, пічне опалення в будинку було в несправному стані, в результаті чого чадний дим йшов в будинок, стіни в будинку та всі речі чорного кольору від диму. 21 січня 2021 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради було прийнято рішення №2 «Про негайне вилучення дитини [PERSON] з родини, де є безпосередня загроза її життю та здоров`ю». Дитина перебуває в КЗО «НРЦ» Горлиця» на повному пансіонаті, і є ученицею цього закладу. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 180, 182 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, на користь осіб чи установ, які будуть їх утримувати. Представником позивача Пашинською Т.О. надано суду заяву про підтримання заявлених вимог і відсутність заперечень проти розгляду справи без її присутності. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації. Представником третьої особи Павленко І.Г. надано суду заяву про підтримання позову в повному обсязі. Просила розгляд справи здійснити без її участі. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач у справі, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження, виданого у 23 січня 2013 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.11). Відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що встановлено із наданого суду Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.8). Згідно наданих суду копій актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 30.01.2020 року, від 27.08.2020 року, 11.05.2021 року, 27.04.2021 року, встановлено, що в ньому проживають: [PERSON] (мати відповідача), [PERSON] (відповідач) та її дитина [PERSON] , [INFO] . Даний будинок має пічне опалення, але в ньому, в зимовий період, холодно. В приміщенні будинку бруд, з кожним відвідуванням сім`ї вповноваженими працівниками, констатовано погіршення умов для проживання дитини, відсутні продукти харчування та місце для їх зберігання (холодильник), відсутня чиста постільна білизна, безпосередньо в будинку живуть домашній свійські тварини (свині, кури) (а.с. 17, 18, 19, 20, 40, 41). За характеристикою учениці 2-А класу [PERSON] , 2013 року народження, наданою Славгородським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, вказано, що [PERSON] навчалася у школі з першого класу. До вступу в школу не відвідувала дитячий садок. При оцінюванні рівня сформованості графічних навичок письма, техніки, швидкості письма, культури оформлення письмових робіт, учениця показала низький рівень. Батьки не приділяють належну увагу вихованню доньки (а.с.9). Викладені обставини також підтверджено психологічно-педагогічною характеристикою учениці 1-А класу КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Горлиця» Дніпропетровської обласної ради від 28.01.2021 року, а також зазначено, що дитина потребує постійної допомоги та мотивації з боку дорослого (а.с.26). 21 січня 2021 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області №2 прийнято рішення «Про негайне вилучення дитини [PERSON] » із сім`ї [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини (а.с.6). З характеристики виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 28 січня 2021 року, встановлено, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] та дочкою [PERSON] , [INFO] . Причиною соціального супроводу сім`ї є постійна антисанітарія в помешканні, відсутність елементарного поняття ведення господарства. Для малолітньої дитини не створені умови для виховання та розвитку. Живуть за рахунок пенсії по інвалідності [PERSON] , найму та паїв, які знаходяться в оренді в ФГ «За мир». Мають домашню худобу. Розпоряджатися власним майном не вміють і не хочуть, часто міняють борошно та цукор на брагу та самогон, так як вживають алкогольні напої. Розвитком малолітньої [PERSON] не займаються, через що дитина боїться спілкування. Кожний візит до даної родити, це випробування та обіцянки про наведення порядку та облаштування місця для дитини. Згідно складених актів, зрушень немає. [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП 02.08.2019 року. В зв`язку із встановленими обставинами, виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, на підставі рішення №53 від 21 травня 2021 року, зроблено висновок, яким визначено доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-44). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , 2013 року народження, і належним вихованням дочки не займається, не забезпечує їй нормальні умови для проживання та навчання. Відповідачу надавалась соціальна підтримка, але [PERSON] належних висновків для себе не зробила та продовжила ігнорувати запропоновані рекомендації, направлені на покращення ситуації, яка має місце у даній сім`ї. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] , 2013 року народження. В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги частково, та стягнути з [PERSON] , враховуючи наявність у неї інвалідності, аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2013 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України, шляхом перерахування аліментів на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За ч.ч.2-4 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial