Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

28.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що був укладений 21.07.2007 року, актовий запис № 79 та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 21.07.2007 року; - після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON]; 31.10.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесену ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до слухання на 11.11.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 11.11.2014 року позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, примиритися категорично не бажала. В судовому засіданні, яке відбулося 11.11.2014 року відповідач [PERSON] проти позову категорично заперечував, заявив клопотання про надання терміну на примирення. 11.11.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі п. 7 ч. 1 ст. 201 ЦПК України провадження у справі було зупинено, та надано подружжю строк на примирення терміном на один місяць, - до 11.12.2014 року. В судовому засіданні, яке відбулося 11.12.2014 року позивачка [PERSON] позов підтримала, примиритися категорично не бажає, вважає подальше проживання в одному шлюбі безперспективним, так як вона та відповідач більше двох місяців до подачі нею позову не проживають спільно, проживають на різних житлових площах, вона проживає в своєї матері. Крім того, спільної дитини в них немає, спільного майна немає. Вона на даний час проживає як чоловік і жінка з іншою людиною, з якою в подальшому бажають створити офіційну сім»ю. Зазначила, що навіть під час наданого судом строку на примирення відповідачем не тільки не приймалися міри до примирення, а навпаки, він їй та її знайомому погрожував фізичною розправою, ображав. На ще одну пропозицію суду надасти строк на примирення категорично відмовилася. В судовому засіданні, яке відбулося 11.12.2014 року відповідач [PERSON] проти позову заперечував, зазначив, що дійсно, погрожував позивачці та її знайомому, проте, це було не зі зла, він просто переживає за свою дружину, так як досі її кохає. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала в повному обсязі, вислухавши відповідача [PERSON], який заперечував проти позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб 21 липня 2007 року з відповідачем по справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 21 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець Республіки Білорусь, Гомельської області, Будол - Кошелевського району, село Морозовичи, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Обухів Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 21 липня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 21 липня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 79. Прізвище після одруження: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони дітей, в тому числі повнолітніх не мають. Спільного подружнього майна не мають. Як встановлено судом в судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалося, через протирічивість поглядів на життя, несумісність характерів. Часті сварки в сім'ї призвели до того, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін по справі. В процесі спільного проживання сторони стали байдужими один до одного, утратили почуття любові, що є обтяжливим для них обох. Сторони подружніх стосунків не підтримують більше 3 місяців, спільного господарства та сімейного бюджету не мають, проживають окремо на різних житлових площах. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді, примирення між сторонами, не зважаючи на зусилля суду, неможливе. Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні спору. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.. Суд у відповідності до ч. 2 статті 112 Сімейного Кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судові витрати. Що стосується судових витрат, то дане питання врегульовано ст. 88 ЦПК України, проте, позивачка [PERSON] ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не просить суд стягувати судові витрати, понесені нею, з відповідача на її користь, тому суд залишає судові витрати за позивачкою по справі, - [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved