overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

27 липня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 02 жовтня 2009 року, який було зареєстровано Кіндрашівською сільською радою Куп'янського району Харківської області, за актовим записом № 07. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд після розірвання шлюбу присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Також просить розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання також не з'явився по заяві про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 жовтня 2009 року, який було зареєстровано Кіндрашівською сільською радою Куп'янського району Харківської області, за актовим записом № 07 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнью доньку - [PERSON], [INFO]. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

27 липня 2015 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2014 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 106. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча має таку можливість. Вказуючи на те, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку та 1/6 частину заробітку на її утримання до досягнення сином трирічного віку. Позивачка [PERSON], в судовому засіданні змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, вказала, що витрати понесені на оплату послуг адвоката їй відшкодовано. Відповідач [PERSON], в судовому засідання уточнений позов визнав. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Судом встановлено, що з 21 квітня 2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, вони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Малолітній [PERSON], проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується даними довідки виданої виконавчим комітетом Новичівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 20 липня 2015 року за № 409. Відповідач фізично здоровий, працює водієм автомобіля з краном на підприємстві ВП Хмельницька АЕС ТрЦ, не заперечує проти стягнення на дитину аліментів в розмірі ? частини заробітку. З огляду на викладене, суд знаходить розмір аліментів встановити в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави пядлагає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

27 липня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 09 вересня 2005 року у відділі РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Севастополя, актовий запис № 878, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з квітня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 878, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Севастополя (а.с.6). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.7), з квітня 2015 мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

27 липня 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона 17 липня 2012 року зареєструвала шлюб із відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 297. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року однією родиною із відповідачем не проживають. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та погодився виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 14.07.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 14 липня 2012 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 297. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 02.10.2012 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 342 відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки, виданої головою ОСББ «Азовчайка» № 660715 від 20.07.2015 року, позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із разом із сином [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

27 липня 2015 року представник заявника за довіреністю звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сімєю із спадкодавцем [PERSON], до часу відкриття спадщини. У своїй заяві представник заявника посилалася на те, що з 1985 року заявниця проживала в [INFO] у власному будинку. У 1989 році вона познайомилась з [PERSON] і стали проживати разом з ним однією сімє, вели спільне господарство. У 2004 році вони переїхали на постійне місце проживання у [INFO], де проживали однією сімєю, вели спільне господарство. 26.10.2008 року [PERSON] помер. [PERSON] здійснила поховальні заходи та продовжила проживати сама у [INFO] до 2011 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно земельна ділянка розміром 8,09 га , заповіту [PERSON], не складав, спадкоємців 1-3 черги у померлого немає, і тому вона як особа, яка згідно до вимог ст.. 1264 ЦК України проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем четвертої черги за законом, тому вона звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією з [PERSON] не менше пяти років до часу відкриття спадщини, для того щоб отримати спадщину. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, та просив встановити факт проживання його довірителя зі спадкодавцем [PERSON] однією сімєю з до відкриття спадщини. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявилася хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява представника [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи видно, що з 01.01.2011 року по 24.09.2004 року в с. Н-Українка Вознесенського району Миколаївської області на території Щербаніської сільської ради дійно проживала гр. [PERSON] разом з [PERSON] та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою № 878 від 09.07.2015 року виданої Щербанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області. Також, з довідки від 24.07.2015 року за вих.. № 317/04-03 виданою Підлісненською сільською радою вбачається, що [PERSON], 1940 р. н., та [PERSON], 1948 р. н., дійсно були зареєстровані в [INFO], з 20.10.2004 року та фактично проживали разом та вели сумісне господарство по вул. Садова, 10. Зареєстровані та проживали [INFO] з 26.01.2006 року та по день смерті [PERSON], 16.10.2008 року. Довідкою від 24.07.20015 року за вих. № 315/04-03 виданою підлісненською сільською радою підтверджується, що [PERSON], [INFO], дісно проживала в [INFO] з 20.10.2004 року по 26.06.2011 року . Про факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] свідчить наявність на руках у [PERSON] оригіналів документів на майно [PERSON], які необхідні для прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає доведеним факт постійного проживання однією сімєю заявника та [PERSON] з 1989 року по день смерті останнього по 26.10.2008 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

27 липня 2015 року Ружинським районним судом Житомирської області було винесено рішення по вищевказанній цивільній справі, в якому не було вирішено питання про судові витрати. В мотивувальній частині вказаного рішення суд вказав, що відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача. Таким чином по справі судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №2549 від 13.04.2015р. , підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

27 липня 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05.11.2010 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.05.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 24\~068,47 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин тричі, 09.08.2016 р., 18.08.2016 р. і 29.09.2016 р. не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2010 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 3 000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Судом встановлено, що боржник свої зобовязання по договору не виконує. Станом на 31 травня 2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 24\~068,47 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 2 546,24 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 16 899,92 грн; -заборгованість за пенею та комісією 3 050 грн; -штраф (процентна складова) 1 122,31 грн; -штраф (фіксована сума) 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не зявився до судового засідання, а отже ухилився від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, а відтак, то наявні правові підстави для його стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двої неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що після смерті дядька - [PERSON], [INFO], відкрилась спадщина. У зв'язку з тим, що він є спадкоємцем за законом, а нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, він просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки пропустив строк з причин необізнаності про особливості прийняття спадщини. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа подав заяву про незаперечення проти задоволення позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, якою передбачено, що в такому випадку суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація стосовно спадкодавця [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.7). Згідно з рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 14 липня 2016 року встановлено юридичний факт, що [PERSON], який помер [INFO], є дядьком [PERSON] [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки №184 від 30 травня 2016 року, виданої Червоноозерською сільською радою Путивльського району, [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та постійно проживав один по [ADDRESS] (а.с.6). Листом приватного нотаріуса №412/01-16 від 02 червня 2016 року [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав інших осіб, у зв'язку з чим, виходячи з засад розумності та справедливості, позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 15.07.1981 року на його ім.»я було заповнено трудову книжку серії [NUMBER]. В трудовій книжці було зазначено його прізвище ім.»я та по батькові як «[PERSON], [INFO]» хоча згідно паспорта та інших документів його прізвище значиться як «[PERSON], [INFO]», тому заявник просить встановити належність йому указаної трудової книжки. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав з підстав, зазначених в заяві і просив задовольнити їх. Представник зацікавленої особи [PERSON] не заперечувала проти задоволення вимог заявника і підтвердила, що встановлення даного факту буде мати юридичне значення для [PERSON] при призначенні пенсії. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З пояснень заявника, досліджених доказів, судом встановлено, що прізвищем останнього є «[PERSON], [INFO]» і даний факт підтверджується паспортом на ім.»я [PERSON] серії [NUMBER]. Трудова ж книжка виписана з викривленням прізвища. З пояснень заявника, матеріалів справи судом встановлено, що дана розбіжність в документах виникла помилково, тому суд приходить до висновку, про встановлення її належності заявнику.

Outcome: approved