Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

\~ 27.06.2018\~року \~до \~ суду\~ звернувся\~ позивач\~ [PERSON] , з позовом про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації до відповідачів [PERSON] , і [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2018 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з виявленими судом недоліками. 04.07.2018 року позивачем усунені виявлені недоліки. 30.07.2018 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року відкрите провадження у цивільній справі та справа призначена до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 23.10.2018 року 01.10.2018 року від відповідачів надійшли відзиви не позовну заяву. 23.10.2018 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням відповідачів. Справу призначено до розгляду на 04.12.2018 року. 27.11.2018 року позивачем надана відповідь на відзив. 04.12.2018 року закінчене підготовче судове засідання справа призначена до розгляду в перше судове засідання на 13.02.2019 року 13.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 08.04.2019 року \~ \~ 08.04.2019\~ року в судовому засіданні оголошено перерву до 05.08.2019 року 05.08.2019 року справа не розглядалась в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Розгляд справи відкладний на 07.10.2019 року. 07.10.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.11.2019 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 26.11.2019 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. \~ Згідно\~заявлених позовних\~вимог позивач\~просить \~визнати відомості, поширені відповідачами в мережі Інтернет у соціальній мережі Facebook на сторінках «ВО «Свобода Верхньодніпровськ» та «група Наше Верхівцево» за посиланням «https:/www. facebook. сom/ verhnodniprovsk/posts/ [NUMBER] » та «https:/www. facebook. сom/ groups/ 132013180689778/ permalink/ [NUMBER] /» такими, що містять неправдиву інформацію стосовно позивача, а саме: «В депутата районної ради, заступника директора психо-неврологічного інтернату кваші о.в.. вилучили зброю (пістолет), про що поліція склала протокол» та відповідачів спростувати викладену інформацію, опублікувавши на тих же сторінках текст: « [PERSON] на масовому заході біля КЗ «Верхньодніпровський будинок інтернат № 2» 21 червня 2018 року зброї не мав. Отже зброя у нього не вилучалась, а протокол не складався» та стягнути з відповідачів солідарно 70000 (сімдесят тисяч) грн. як компенсацію спричиненої позивачеві моральної шкоди, завданої честі та діловій репутації. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] о 19:07 на сторінці всеукраїнського об`єднання «Свобода Верхньодніпровськ у соціальній мережі Facebook «https:/www. facebook. сom/ verhnodniprovsk/ було розміщено публікацію, друге речення третього абзацу звучить так: «В депутата районної ради, заступника директора психо-неврологічного інтернату кваші о.в.. вилучили зброю (пістолет), про що поліція склала протокол». Дана публікація була також пізніше 21:21 21 червня 2018 року розміщена [PERSON] . Відповідно до відомостей зі сторінки Всеукраїнське об`єднання «Свобода» Верхньодніпровськ адміністратором сторінки Всеукраїнського об`єднання «Свобода Верхньодніпровськ адміністратором сторінки є [PERSON] на сторінку «група Наше Верховцево» публікацію розмістила [PERSON] . Вважає дану публікацію такою, що посягає на його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки вона містить інформацію, яка є направдивою, в зв`язку з чим позивач поніс моральні страждання. Вважає, що поширена відносно нього інформація має характер стверджувального факту, а не оціночних суджень, адже у інформації вказуються, що у нього вилучили пістолет та склали протокол. Поширена інформація мала наслідком наявність сумнівів щодо його особи, що він є гідною, справедливою та позитивною особою. Вказує на його негативну соціальну оцінку. Впливатиме на подальшу його діяльність, яка буде розцінюватись завідомо негативно, що не дозволить йому відновити своє добре ім`я Всі зусилля, які ним проводились для побудови свого авторитету та іміджу були поставлені під сумнів даною публікацією, оскільки вона легко доходить до великого кола читачів, та викликає серйозний резонанс у суспільстві - районний депутат розмахує зброєю, що й стало підставою звернення до суду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення, викладені в позовній заяві. Також пояснили, що поширена інформація є неправдивою, так як позивач при перебуванні біля будинку-інтернату будь-якої зброї не мав. Було літо і позивач був одягнений у легкий одяг, який не давав можливості носити при собі пістолет. Конфлікт розпочала інша особа, яка була біля будинку-інтернату [PERSON] , і саме у цієї особи та його родичів був пістолет. Тому поширена інформація є неправдивою та порочить честь гідність і ділову репутацію позивача. Позивач також зазначив, що у нього взагалі не має пістолета. Він має мисливську зброю, яка належним чином зареєстрована, але з собою її він не мав. \~ \~ \~ \~Відповідачі і представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те. що інформація не є стверджувальною. А є оціночною. Позивач є публічною особою, тому повинен бути готовим про поширення про нього будь-якої інформації, в тому числі і негативної і це не може бути розціненим як приниження його честі і гідності. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона не була учасником подій, які відбувались біля дитячого будинку інтернату і нічого з приводу подій, які там відбулись пояснили не може. Сторінка на яку посилається позивач і його представники не є її особистою сторінкою, а є сторінкою об`єднання «Свобода», учасником якої вона є, тому кожен учасник даного об`єднання може нею користуватись та викладати інформацію. Вона не є адміністратором цієї сторінки. Відомості, на які посилається позивач вона особисто не викладала і не могла викладати, так як уже зазначала, що не була учасником зазнаних подій, не бачила що там відбувалось, що в кого вилучалось і про що складався протокол. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що сторінка на якій викладена інформація, дійсно є сторінкою об`єднання «Свобода» і всі учасники цього об`єднання мають можливість викладати інформацію на даній сторінці та корегувати її. Пост писала вона. І [PERSON] , немає ніякого відношення до даної публікації. Так 21.06.2018 року вона як депутат районної ради була повідомлена про роботу комісії по ситуації, яка складавсь у дитячому будинку-інтернаті. Їх об`єднання зверталось з проханням провести перевірку по даному закладу. Були проведені збори і були виділені депутати районної ради, які повинні були приймати участь у роботі цієї комісії. Свідком самого конфлікту, який виник вона не була, оскільки під час його винекнення була на території будинку інтернату. Але до неї підійшли працівники будинку-інтренату і небайдужі громадяни, які були біля будинку інтернату і розповіли, що позивач образив гідність іншої особи, а саме [PERSON] і між ними виник конфлікт. В учасників конфлікту була зброя. У викладеній нею інформації містяться оціночні судження. Крім того протокол цих подій складався працівниками поліції, їй також було повідомлено, що зброя була вилучена саме у позивача. Тому вона і виклала дані факти на сторінці об`єднання в мережі Інтернет. Позивач в свою чергу відреагував на викладену нею інформацію, написавши замітку, яка принижує саме її честь та гідність, але вона так як і позивач є публічною особою, і не вимагає її спростування. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] о 19:07 на сторінці всеукраїнського об`єднання «Свобода Верхньодніпровськ у соціальній мережі Facebook «https:/www. facebook. сom/ verhnodniprovsk/ було розміщено публікацію наступного змісту: «В депутата районної ради, заступника директора психо-неврологічного інтернату кваші о.в., вилучили зброю (пістолет), про що поліція склала протокол». Дана публікація була також пізніше 21:21 21 червня 2018 року розміщена [PERSON] . Відповідно до відомостей зі сторінки Всеукраїнське об`єднання «Свобода» Верхньодніпровськ адміністратором сторінки Всеукраїнського об`єднання «Свобода Верхньодніпровськ адміністратором сторінки є [PERSON] на сторінку «група Наше Верховцево»! публікацію розмістила [PERSON] . Позивач посилається на те, що дана інформація є неправдивою та такою, що принижує його честь гідність і ділову репутацію. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також гарантує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Допитані за клопотанням позивача та його представників свідки в судовому засіданні пояснили наступне. Так свідок [PERSON] , в судому засіданні пояснив, що він разом з іншими працівниками поліції виконував обов`язки по охороні громадського порядку біля КЗ «Верхньодніпровський будинок-інтерна №2» так як надійшла інформація, що біля даного закладу збирається натовп і можуть буди заворушення. Біля воріт закладу було дійсно багато людей, спочатку конфлікту ніякого не було. Коли з воріт закладу вийшли [PERSON] і [PERSON] , їх обступили люди почали задавати питання. Розпочався конфлікт, коли конфлікт тільки розпочинався він був біля [PERSON] ,, але потім його відтіснив натовп. Тому хто був ініціатором конфлікту та чи була бійка він не бачив. У [PERSON] , він зброї не бачив. Після закінчення конфлікту зброю видав гр.. [PERSON] . Він особисто протокол не складав. Але коли виник конфлікт до закладу приїхав начальник поліції, слідчі, хто з них складав протокол він не знає. Аналогічні свідчення надав свідок [PERSON] , який крім того пояснив, що він бачив як з воріт будинку інтернату виходив [PERSON] , пістолета у нього він не бачив. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що коли він з [PERSON] , приїхали до будинку інтернату, [PERSON] , пройшов на територію закладу, де відбувалась засідання комісії. За той час, що депутати були в закладі до воріт будинку - інтернату почали підходити люди, коли члени комісії виходили за ворота будинку-інтернату деякі люди почали поводити себе неадекватно. Виник конфлікт. Коли за ворота вийшов [PERSON] , почались суперечки. Хтось вихопив зброю, погрожував нею. Але поліція на ці події не реагувала та в конфлікт не вмішувалась. Він бачив пістолет у особи не слов`янської національності, або предмет схожий на пістолет. Йому відомо, що у [PERSON] , немає пістолета, є лише мисливська зброя. Свідок [PERSON] , в судовому зсіданні пояснив, що [INFO] він з групою депутаті в тому числі, [PERSON] , [PERSON] , Квашою прибули до Верхньодніпровського будинку-інтернату для участі у комісії. Біля воріт закладу було невелике зібрання. Вони зайшли на територію будинку інтернату та приймали участь у нараді, де обговорювали робочі моменти. Коли виходили із закладу, вони пройшли крізь натовп, зупинились біля воїнів АТО. Через деякий час до них підійшли [PERSON] і його брати та ще декілька чоловік, які почали поводити себе агресивно, виказувати погрози. [PERSON] , і [PERSON] відділились від натовпу, [PERSON] ,, почав захищатися, тікати, [PERSON] його наздоганяв. Товариш Ібрагімова вихопив пістолет почав наставляти його на [PERSON] У [PERSON] . пістолета не було взагалі, він бачив пістолет у друга Ібрагімова Тимура. В період конфлікту [PERSON] , ще залишалась на території інтернату. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що в той день він був на зміні, в будинку- інтернаті був страйк. Всіх працюючих завели в приміщення будинку-інтернату, останні знаходились за воротами. Через пів години з приміщення вийшла [PERSON] , з кимось переговорила і через деякий час до воріт закладу приїхала група підтримки, які намагались проникнути на територію будинку-інтернату, але ворота їм не відчинили. Через деякий час з території будинку-інтернату почали виходити депутати, гр. Ібрагімов з компанією обступили [PERSON] , витягнули пістолет і ганяли навколо. Поліція на дані події не реагувала. З території будинку інтернату [PERSON] , виходив без пістолета, так як він був у літньому обтягуючому одягу. Брат [PERSON] витягнув пістолета із-за пояса. Також йому відомо, що було знято відео, як ганяли [PERSON] , В натовпі були бійки, вибивали ворота. Протокол складався приблизно годин через три, про ці події також писали в газеті. Відповідачі заперечують проти того, що інформація, яка була викладена [PERSON] . є неправдивою та такою, що принижує честь і гідність позивача. Допитані з боку відповідачів свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON] , пояснила, що вона була свідком події, яка трапилась минулого року біля Верхньодніпровського будинку-інтернату. В даному закладі склалась досить непроста ситуація всім було тяжко, дітей пригнічувало керівництво. В зв`язку з чим відбулись збори для вирішення цієї ситуації, на яких були присутні і депутати районної ради. Вона була в той день біля будинку інтернату, запам`ятала, що бігли вихованці будинку-інтернату та кричали, що вибили пістолет. Вона стояла біля поліцейської машини, коли складали протокол і свідок говорив поліцейському, що у [PERSON] , вибили пістолет, а слідча записувала це в протокол. Також їй на телефон діти скинули відео з якого вбачається, що поліцейські складають протокол та мова йде про пістолет і свідок говорить, що саме у Кваші вибили пістолет. Діти їй розповіли, що дане відео розміщене на сторінці [PERSON] ,. в Інтернеті. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона була біля будинку -інтернату в той день коли виник конфлікт. Вона та інші працівники будинку інтернату стояли біля воріт. Хотіли задати питання керівникам району. Біля неї стояв [PERSON] . Коли з воріт закладу вийшли депутати між [PERSON] , та [PERSON] виник конфлікт. [PERSON] . почав ображати Ібрагімова, брутально висловлювався стосовно національності та віросповідання [PERSON] з`явися пістолет. Вона бачила, як у [PERSON] , [PERSON] , забрав пістолет та віддав його працівникам поліції. Дану подію знімали на телефон та викладали в мережі Інтернету. Вона чітко бачила та чула як Ібрагімов Тимур сказав « дивіться, що я у нього взяв» і віддав пістолет. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що біля будівлі КЗ «Верхньодніпровський будинок-інтернат № 2 «ДОР» дійсно було зібрання народу, яке виказувало своє невдоволення, деякі особи просто стояли, були працівники поліції. Також видно як з воріт будівлі виходили депутати в тому числі і позивач [PERSON] , одягнений у джинсові штани та червону футболку. Був конфлікт, який виник між позивачем та іншою особою, чуються ненормативні висловлення, також зафіксована втеча позивача. Представниками позивача звернено увагу суду, що на задньому плані в руках чоловіка неслов`янської національності є предмет схожий на пістолет. Відповідно до повідомлення Верхньодніпровського відділення поліції від 26.06.2018 року № 15-АЗ зазначається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , складений не був. Також представникові позивача направлений витяг з кримінального провадження № 12018040430000607 від 21.06.2018 року за ч. 1 ст. 296 КК України. Відповідно до повідомлення Верхньодніпровського відділення поліції від 12.07.2019 року № 20 АЗ зазначається, що у гр. [PERSON] . працівниками поліції Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області не вилучалась зброя (пістолет). Таким чином судом достовірно встановлено, що 21.06.2018 року біля КЗ «Верхньодніпровський будинок-інтернат № 2 «ДОР» відбулось зібрання з приводу розгляду комісією питань щодо роботи закладу та керівництва даним комунальним закладом. В даній комісії приймали участь керівники району, депутати районної ради, представники різних партій, в тому числі безпосередньо позивач і відповідач. Після виходу позивача та інших осіб з території будинку - інтернату відбувся конфлікт між позивачем і іншою особою, як зазначили свідки [PERSON] учасників даного конфлікту була зброя, а саме пістолет. Ці обставини підтверджуються всіма наданими суду доказами. Позивач зазначає, що у нього не було пістолета, та даний факт підтверджують свідки, допитані зі сторони позивача. Свідки зі сторони відповідача стверджують, що пістолет був зданий працівникам поліції Ібрагімовим Тимуром, який зазначив, що вибив його у позивача. Показання даних свідків підтверджуються і колективним зверненням від 16.07.2018 року на ім`я начальника Верхньодніпровської поліції [PERSON] ,. ке зареєстроване в ЖОЕ № 7054. В повідомлені, яке розміщене в мережі Інтернет відповідачем [PERSON] .. вказується «В депутата районної ради, заступника директора психо-неврологічного інтернату кваші о.в., вилучили зброю (пістолет), про що поліція склала протокол» Зробити висновок, що на час розміщення даної інформації відомості викладі в даному повідомленні не відповідали дійсності, суд зробити не може. Так як жоден із свідків не вказав, хто ж саме приніс з собою зброю, де вона знаходилась. Та в який саме момент і якою особою була виставлена, як погрожуючий предмет. Працівники поліції, які здійснювали патрулювання зазначають, що вони не бачили, хто вихопив зброю, але її здав Ібрагімов Тимур. Свідок [PERSON] , зазначає, що даний пістолет був у друга [PERSON] . Свідки допитані зі сторони відповідача зазначають, що при складанні протоколу один зі свідків зазначав, що Ібрагімов Тимур сказав, що даний пістолет вибив у [PERSON] . Тобто інформація з приводу того у кого з учасників зібрання був пістолет є суперечливою. Але існують і посилання на те. що пістолет був витий саме у [PERSON] . При цьому суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] , що він бачив як пістолет дістав друг [PERSON] Тимура, оскільки всі інші свідки, навіть ті, які були неподалік від позивача, не змогли пояснити коли і в кого з`явився пістолет. З оглянутого відеозапису також не вбачається: коли і в кого з`явився пістолет. А даний свідок перебував біля воріт, так як пояснював, що він був на роботі, ніс чергування біля воріт закладу, тому не міг бачити в кого і коли з`явився пістолет, оскільки пістолет з`явився в той момент, коли позивач і [PERSON] , та інші присутні особи відділились від території закладу. \~ Інформація Верхньодніпровського відділення поліції про те, що у [PERSON] ,. пістолет не вилучався, з достовірністю не вказує на те, що у позивача даного пістолета не було. Так як поняття «не вилучався» і «не було» є зовсім різними за змістом. Більшість свідків повідомили, що пістолет здав Ібрагімов Тимур, але жоден із свідків не зазначив, що пістолет приніс [PERSON] Тимур чи будь-яка інша особа. Щодо факту складання протоколу, то позивачем надане повідомлення поліції, що адміністративний протокол стосовно нього не складався, але в повідомленні, викладеному відповідачам, не йде мова про складання адміністративного протоколу. Працівники поліції пояснювали, що особисто вони не складали протокол, але за клопотанням позивача допитувались працівники поліції, які несли патрулювання і до обов`язків якого не входило складання протоколу, а не слідчий, який складав протокол. Більшість свідків як зі сторони позивача так і зі сторони відповідачів посилаються на те, що після приїзду начальника поліції і слідчих, слідчим протокол складався. Таким чином стовно подій, які відбулись біля будинку інтернату протокол який фіксував дані події був складений, про що свідчить і наданий позивачем витяг з ЄРДР. Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, висловлення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам розяснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Таким чином, в розумінні законодавства, що регулює спірні правовідносини, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є: факт поширення інформації, така інформація повинна стосуватися певної особи, не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права. Оцінюючи сам текст розміщеного відповідачем [PERSON] повідомлення суд приходить до висновку, що він містить деякі ознаки стверджувального та оціночного Проте в цілому дане повідомлення на думку суду є таким, що містить виклад обставин, свідком яких була відповідач [PERSON] , та які їй були повідомлені іншими особами, учасниками даної події. Так як в інформації не міститься ні власних коментарів стосовно викладеної інформації та особи позивача, осуду чи схвалення дій позивача. Свого особистого ставлення до особи позивача, чи посилання на оцінку позивача іншими особами. Особисті коментарі відповідача [PERSON] , стосується лише певних політичних партій, як то: «ляшківці» «укропів ці» У пункті 21 Постанови ВСУ зазначено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів ради Європи, а також рекомендації, що містяться у резолюції 1165 Парламентської Асамблеї ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Статтями 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставляти» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про питання, які становлять суспільний інтерес. Враховуючи, що позивач є публічною особою, депутатом районної ради оспорювана інформація поширена також публічною особою, теж депутатом районної ради, щодо питання, яке становить певний суспільний інтерес на місцевому рівні щодо правомірності діяльності керівництва комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2 «ДОР», тому позивач повинен бути готовим до підвищеного інтересу щодо його діяльності (участі) у даному заході та ретельного громадського контролю, а також має розуміти, що межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою порівняно з іншими особами. Крім того позивач як публічна особа, приймаючи участь у заході, який мав як певний суспільний інтерес, так і наявність відкритого конфлікту, осуду діяльності керівників як самого закладу так і місцевого керівництва, повинен був контролювати свою поведінку та подитись так, щоб не допустити відкритого конфлікту, або згладити, ослабити конфлікт, який виник. З наданого суду відеозапису вбачається, що у заході який відбувся приймали участь представники різних політичних сил, які мали різне ставлення до діяльності комунального закладу, його керівництва, але конфлікт відбувся саме за участю позивача, а не інших депутатів чи представників політичних партій. Що свідчить про те, що позивач неналежно контролював свою поведінку, свої висловлювання, не вчинив дій, які б дали можливість достойно вийти йому, як публічній особі, із ситуації, що виникла. В свою чергу оцінку поширеній інформації слід давати в системному аналізі. При цьому, встановлення ряду обставин, які викладені автором, час викладення даної інформації, подій, яких вона стосується та відомостей, які були отримані відповідачем і подій, свідком яких вона була, не слід розцінювати, як фактичне твердження, яке підлягає визнанню недостовірним та таким, що порочить честь і гідність позивача . Оскільки поширена інформація характеризує позивача не в контексті його приватного життя, а стосується його публічної діяльності,як депутата, а критика публічної особи є значно ширшою. Позивач, як публічна особа, відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості та повинен бути готовим до неї, оскільки межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою. Поширена інформація, на думку суду, суміщує як фактичні твердження так і оціночні судження, а також безпосередній виклад подій, свідком яких була відповідач [PERSON] , однак фактичні твердження не є недостовірними і такими, що порочать честь і гідність позивача. Також позивачем не доведено і той факт, що поширена інформація якимось чином вплинула на його ділову репутацію, оскільки позивач не був притягнений ні до якого виду відповідальності. Не був звільнений з роботи чи понижений в посаді. Жоден із допитаних свідківк не повідомив суду, що в зв`язку з поширеною інформацію хтось висловився зневажливо у відношенні до позивача. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ Враховуючи, що судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд у відповідності із положеннями ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідачів не відшкодовує та покладає на позивача.

Outcome: dismissed