Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

27 червня 2018 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 березня 1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 112), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 червня 2018 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між позивачем і відповідачем та несумісність характерів. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними відсутня взаємна повага та підтримка, взаєморозуміння та довіра. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Між позивачем і відповідачем фактично припинені сімейні відносини з травня 2003 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 29 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 08-00 27 липня 2018 року. Ухвалою суду від 27 липня 2018 року призначено судовий розгляд справи на 17 серпня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову та розірванні шлюбу наполягав. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), будь-яких заяв або клопотань суду не надала. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим повторно центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 червня 2018 року (а.с. 7), 23 березня 1988 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 112), зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. За твердженням позивача подружжя має двох повнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Виходячи з позиції учасників справи, судом встановлено те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, між позивачем і відповідачем фактично припинені сімейні відносини. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між позивачем і відповідачем та несумісність характерів. Спільне життя з відповідачкою не склалося, між ними відсутня взаємна повага та підтримка, взаєморозуміння та довіра. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. За ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд не має процесуальних перешкод для ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved