Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

28 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 вересня 2010 року між нею (Орендодавцем) [PERSON] та (Орендарем) Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінкомподілля», в особі директора Ткаченко Станіслава Антоновича, який діє на підставі Статуту, було укладено договори оренди землі в строкове платне користування площею 2,3832 га відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та площею 2,7577 га відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданих 01 грудня 2006 року, які знаходяться на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договорів на вказані земельні ділянки укладено на двадцять п'ять років. 01 квітня 2012 року між ними було погоджено та здійснено зміну та доповнення до договорів оренди землі від 20 вересня 2010 року в зв'язку зі зміною строку оренди землі з 25 (двадцяти п'яти) на 5 (п'ять) років. Відповідно до п 8.1. даного доповнення до договору вказано, що якщо ні одна із сторін протягом десятиденного терміну до закінчення дії Договору, не звернеться про наміри його розірвати, то даний Догорів пролонгується на той же термін на тих самих умовах. Позивач зазначає, що на виконання вищевказаного пункту договору оренди позивач 28 липня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про розірвання договорів оренди земельних ділянок в односторонньому порядку. Однак, відповідач своїм листом від 12 серпня 2016 року повідомив, що йому не зрозумілі підстави наміру розірвання договорів і отже її заява є не конкретною, і є такою, що суперечить умовам та зобов'язанням договорів. Згідно п. 19 договору оренди встановлено що передача земельних ділянок орендарю здійснюється на паротязі трьох днів після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі. Однак, вищевказана земельна ділянка була передана за актом прийому-передачі ще 20 вересня 2010 року, про що свідчить відповідний акт від 20 вересня 2010 року.Тобто, фактично з 20 вересня 2010 року відповідач користується належною їй земельною ділянкою. Зазначає, що таким чином, вони, як сторони договору, відступили від його умов, визначених пунктом 19. За вказаних обставин позивач просить суд розірвати спірні договори оренди земельних ділянок від 20 вересня 2010 року, укладені між нею і відповідачем та зобов'язати відповідача повернути їй земельні ділянки, які є предметом цих договорів оренди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала на підставах та в обсязі зазначених у позовній заяві. Суду пояснила, що позивач вважає договір діючим юридично і вважає, що його слід розірвати, так як він скінчив свою дію, в зв»язку з укладенням додаткової угоди про пятирічний термін дії договору замість 25-ти років, які були обумовлені сторонами за договорами оренди від 20.09.2010 р. Ввважає, що дія договору скінчилася, так як минув пятирічний термін і земельну ділянку має бути повернуто в зв»язку з розірванням договору. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінкомподілля» - Піпко А.М. позов не визнав та суду пояснив, що якщо позивач вважає, що договори оренди скінчили свою дію зі сплином пятирічного строку, то договірні права та зобов»язання є закінченими і розірвання договорів не потребується. Ст.652 ЦК України чітко визначено перелік підстав для розірвання договору оренди, однак на такі підстави позивач не посилається. Щодо угод про зміну та доповнення договору оренди землі, зазначив, що дані угоди, згідно змісту правочинів, складені по договору оренди від 01.04.2012р., а договори оренди землі, щодо яких подано позов датовані 20.09.2010. Крім того, вказані угоди не були зареєстровані, як того потребують нормативні положення ст.640 ЦК України, а отже не можуть бути взяті до уваги судом. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши думки та позиції представників сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 01.12.2006 року, згідно розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 13 вересня 2006 року № 1460 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010682000133, належить земельна ділянка площею 2,7577 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією вказаного Державного акта (а.с. 10). Також позивачу [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 01.12.2006 року, згідно розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 13 вересня 2006 року № 1460 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010682000128, належить земельна ділянка площею 2,3832 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією вказаного Державного акта (а.с. 19). 20 вересня 2010 року між (Орендодавцем) [PERSON] та (Орендарем) Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінкомподілля», в особі директора Ткаченко Станіслава Антоновича, який діє на підставі Статуту, було укладено договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування, - на 25 (двадцять п'ять) років, земельну ділянку площею 2,7577 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та належить Орендодавцю на підставі Державного акта серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010682000133. Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 липня 2011 року за № 052060004001897, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 5-7). Крім того, 20 вересня 2010 року між (Орендодавцем) [PERSON] та (Орендарем) Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінкомподілля», в особі директора Ткаченко Станіслава Антоновича, який діє на підставі Статуту, було укладено договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування, - на 25 (двадцять п'ять) років, земельну ділянку площею 2,3832 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та належить Орендодавцю на підставі Державного акта серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010682000128. Договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 липня 2011 року за № 052060004001900, що підтверджується ксерокопією вказаного договору (а.с. 14-16). Вказані, згідно договорів оренди від 20 вересня 2010 року, земельні ділянки були передані позивачем відповідачу 20 вересня 2010 року, що вбачається з ксерокопій актів прийому-передачі цих земельних ділянок (а.с. 8, 17). Також суду подано угоди про зміну та доповнення договору оренди землі, яка згідно змісту угоди є додатком до договору оренди землі від 01.04.2012р., згідно якої між (Орендодавцем) [PERSON] та (Орендарем) Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінкомподілля», в особі директора Ткаченко Станіслава Антоновича, який діє на підставі Статуту, було укладені домовленість змінити умови договорів оренди землі від 20 вересня 2010 року, виклавши їх у наступній редакції: «п.8 Договір укладено на 5 (п'ять ) років. Після закінчення строку договору оренди Орендар має переважне право поновлення його на новий строк» та доповнити їх пунктом 8.1 «Якщо ні одна зі сторін у десятирений термін до закінчення дії Договору, не звернеться письмово про намір його розірвання, то даний Договір пролонгується на той же термін на тих самих умовах».Дані угоди були підписані їх сторонами. В пункті 6 Угод зазначено, що вони вступають в силу з моменту підписання їх сторонами, що вбачається з ксерокопій даних Угод (а.с. 24, 25). Вказані угоди зареєстровано не було. 05 вересня 2016 року [PERSON] звернулася з письмовою заявою до директора ТОВ «Вінкомподілля» про намір розірвання договорів оренди землі у зв'язку з закінченням строку їх дії. Наданий суду примірник даної заяви, оглянутий в судовому засіданні позивачем (заявником) не підписаний. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що попередньо позивач зверталась до відповідача з письмовою заявою 28 липня 2016 року, якою завчасно повідомила про розірвання вказаних вище договорів оренди землі та отримала відповідь, в якій відповідачем було зазначено про безпідставність завчасно попереджати про намір розірвання договорів оренди землі у зв'язку з закінченням строку їх дії. В даній заяві позивач вказала, що у неї немає необхідності доводити поважність причини розірвання договорів оренди землі у зв'язку з закінченням строку їх дії, адже це виключно її прерогатива розпоряджатись своєю приватною власністю на свій розсуд, що підтверджується копією вказаної заяви (а.с. 23) та ксерокопією відповіді відповідача від 12 серпня 2016 року на заяву [PERSON] від 28 липня 2016 року (а.с. 26). Виходячи з зазначеного, позивач просить суд розірвати договори оренди землі, укладені між нею та відповідачем 20 вересня 2010 року у зв'язку з закінченням строку їх дії, встановленого додатковими угодами на 5 років та у зв'язку з розірванням цих договорів, - просить повернути їй передані в оренду земельні ділянки. Частиною 3 статті 626 ЦК України визначено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Укладені між сторонами по справі договори оренди землі від 20 вересня 2010 року є двосторонніми, оскільки і Орендар, і Орендодавець наділені правами та обов'язками. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Пунктом 19 Договорів оренди землі від 20 вересня 2010 року встановлено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється на протязі 3 днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Судом встановлено, що земельні ділянки були передані позивачем відповідачу за актами прийому-передачі 20 вересня 2010 року, тобто в день підписання договорів оренди землі, в зв'язку з чим, за спільною згодою між собою, що ніким з них не заперечується, відступили від вимог, викладених в п. 19 Договорів оренди землі від 20 вересня 2010 року. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ст. 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Судом встановлено, що спірні договори оренди землі від 20 вересня 2010 року були укладені строком на 25 років (п. 8 Договорів оренди землі). Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, який діяв станом на дату укладення спірних договорів оренди землі та втратив чинність 05.08.2011 року, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Судом є також встановленим, що договори оренди землі від 20 вересня 2010 року пройшли державну реєстрацію в Управлінні Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області 28 липня 2011 року. Отже, сторони за договорами оренди землі від 20 вересня 2010 року, дійшли згоди щодо всіх істотних умов даних договорів, в тому числі й щодо строку їх дії, який визначений ними на 25 років, скріпивши їх своїми підписами.Вказані договори пройшли відповідну державну реєстрацію 28 липня 2011 року, тому останнім днем строку їх дії є 28 липня 2036 рік. Частиною 1 статті 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. В постанові Верховного суду України у справі № 6-93цс11 від 20.02.2012 року та у справі № 18/12/455-10 від 11.12.2012 року зроблено висновки про необхідність наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. В даному випадку, в долучених позивачем до позову угодах про зміну та доповнення до договорів оренди землі зазначено, що вони є додатком до договорів оренди землі від 01 квітня 2012 року, які в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи наявні лише два договори оренди землі, укладені між сторонами по справі 20 вересня 2010 року. Також в даних угодах немає дати їх підписання. Крім того, зазначені Угоди до договорів оренди землі від 21 квітня 2012 року відповідної державної реєстрації не пройшли, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 640 ЦК України, якою визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За вказаних обставин вбачається, що долучені до позову позивачем угоди про зміну та доповнення до договорів оренди землі не є такими, що вчинені в тій самій формі і в той самий спосіб, що й основні договори оренди до яких вносяться зміни, а саме договори оренди землі, укладені між сторонами по справі 20 вересня 2010 року. Таким чином, вищевказаними нормами чинного законодавства України та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами у справі повністю спростовується вимога позовної заяви про розірвання договорів оренди землі від 20 вересня 2010 року з підстав закінчення строку їх дії, в зв'язку з чим вона не підлягає задоволенню. Вимога про зобов'язання відповідача повернути позивачу передані в оренду земельні ділянки є похідною від вимоги про розірвання договору оренди землі, тому з цих підстав вона також не підлягає задоволенню. Суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. Судом є встановленим понесення витрат на правову допомогу стороною відповідача в сумі 9600 грн. Вказані витрати підлягають до стягнення з позивача.

Outcome: approved