Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

27.02.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яким просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» на свою користь страхове відшкодування, що становить витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 15275,28 грн., витрати за проведення товарознавчого дослідження у розмірі 400 гривень. В обґрунтування позову посилався на те, що 08.10.2016 року о 10:00 годині на вулиці Дніпровській м. Павлограда в районі розташування будинку № 172 водій автомобіля марки «Nissan», державний номер [NUMBER] [PERSON], виконуючи перестроювання з правої смуги в ліву, не переконався що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ-21063 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] внаслідок чого вказаним автомобілям були завдані механічні ушкодження. Постановою суду від 24 жовтня 2016 року [PERSON] визнаний винуватим у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та йому було призначене покарання в межах санкції, передбаченою статтею 124 КпАП України При цьому цивільно-правова відповідальність [PERSON], як володільця джерела підвищеної небезпеки, автомобіля [NUMBER], була застрахована в Приватному акціонерному товаристві CK «ПЗУ Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АК за № 4688452, виданого 03.08.2016 року, строком на 1 (один) рік, з 04.08.2016 року по 03.08.2017 року включно, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 100000 грн., при цьому франшиза складає нуль гривень. Позивач звернувся до страхової компанії, проте остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, аргументуючи своє рішення тим, що позивач не додав завірену підписом власника транспортного засобу заяву про настання збитку, не додав паспорт та ІПН власника ТЗ, в зв'язку з чим страховик не має можливості встановити факт ДТП, причини та об обставини її настання або розмір заподіяної шкоди З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу як володільцю транспортного засобу ВАЗ 21063 д/н [NUMBER], яким керував на відповідній правовій підставі, без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб) звернувся з відповідною заявою до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 058-5-/16 від 03.11.2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак [NUMBER], станом на 08.10.2016 складає 15275,28 грн. Крім того, позивач просить стягнути 400,00 грн., сплачені як витрати на експертні послуги оцінювача [PERSON] 27 квітня 2017 року судом по даній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено . Ухвалою суду від 27 жовтня 2017 року зазначене заочне рішення скасовано за заявою представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з'явився, відповідно до його заяви від 21 лютого 2018 року справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Також, зазначив, що розрахунок спричиненої шкоди виконаний без урахування ПДВ. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, жодних заяв по суті справи, клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних заяв клопотань не надали. Зі згоди позивача, суд ухвалює повторне заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як було встановлено при розгляді справи, 08.10.2016 року о 10:00 годині на вулиці Дніпровській м. Павлограда в районі розташування будинку № 172 водій автомобіля марки «Nissan», державний номер [NUMBER] [PERSON], виконуючи перестроювання з правої смуги в ліву, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ-21063 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого вказаним автомобілям були завдані механічні ушкодження. Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2016 року винним у даній ДТП визнано [PERSON], який порушив вимоги п. 10.1 ПДР України (а.с. 5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті дії джерела підвищеної небезпеки, управління автомобілем [NUMBER] , що належить відповідачу [PERSON] був пошкоджений автомобіль ВАЗ 21063 д/н [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] (а.с.6), та яким керував на відповідній правовій підставі, без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). [PERSON] відповідно до поліса АК/4688452 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу «Nissan» д/н [NUMBER] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 7). Як вбачається із висновку 058-5-/16 вартість відновлювального ремонту (без нарахування ПДВ) була визначена у сумі 15275,28 грн. (а.с. 10-20). Жодних доказів визначення іншої суми шкоди відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Керування автомобілем, відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України, є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. В пунктів 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року зазначається, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). У даній справі позивач [PERSON] є особою, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа [NUMBER] на транспортний засіб ВАЗ 21063 д.н [NUMBER]). Від власника транспортного засобу ВАЗ 21063 д.н. [NUMBER], третьої особи у справі [PERSON], жодних заяв, клопотань щодо виплати страхового відшкодування відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21063 д.н. [NUMBER] позивачу [PERSON] не надходило. Судом встановлено, що позивач звертався до страхової компанії, проте остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, аргументуючи своє рішення тим, що позивач не додав завірену підписом власника транспортного засобу заяву про настання збитку, не додав паспорт та ІПН власника ТЗ, в зв'язку з чим страховик не має можливості встановити факт ДТП, причини та об обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (а.с. 8), що на думку суду є неправомірною відмовою. Відтак, завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved