Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

27.09.2011 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та уточнивши 18.02.2014 року позовні вимоги просить відновити пропущений строк для звернення до суду, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у сумі 36398,40 грн. - щомісячних недоплат пенсії за віком з 01.10.2008 року по 01.02.2014 року; стягнути втрачений позивачем внаслідок втрати професійної працездатності заробіток (дохід) у сумі 80547,60 грн.; стягнути моральну шкоду в сумі 15000,00 грн., а також стягнути 9623,85 грн. - суму невиплат зарплат, доплат, надбавок, премій за період з 18.01.2008 року по 15.09.2008 року без урахування інфляції. При цьому позивач посилається на те, що він працював в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». При прийомі на роботу керівник КУ «ЦСПРД» [PERSON] не надав позивачу інформацію щодо інфекційних, паразитарних захворювань, наркоманії, нервово-психічних розладів вихованців КУ «ЦСПРД». З посадовою інструкцією позивача було ознайомлено лише 08.08.2008 року, тобто через 8 місяців після прийняття на роботу, та тоді ж він дізнався, що законодавством встановлені доплати, надбавки, премії та оклад, які він не отримував, внаслідок цього пенсія, яку він отримує, була неправильно розрахована, і все це становить матеріальні збитки, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 07.02.2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Одеську міську раду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, просить в їх задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтримав пояснення відповідача. Представник відповідача КУ «ЦСПРД» - Куцова О.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала, підтримала надані письмові заперечення, в задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв до суду не надійшло. Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні та не оспорювалось сторонами позивач [PERSON] працював в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» інструктором з праці з 18.01.2008 року. Відповідно до Наказу №58-К від 15.09.2008 року директора КУ «ЦСПРД» «Про звільнення з роботи [PERSON].» [PERSON] - інструктора з праці КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за порушення п. 4.10. посадової інструкції - погрози фізичною розправою в адресу вихованця центру [PERSON], [INFO], звільнити з посади за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи п. 3 ст. 41 КЗпП України. Підставою наказу про звільнення є: доповідна чергового з режиму [PERSON], доповідна вихователя [PERSON], звернення дітей, витяг з протоколу зборів трудового колективу №2 від 14.06.2008 року. [PERSON] був ознайомлений з наказом 15.09.2008 року та зазначив, що з наказом не згоден. Погроз на адресу [PERSON] не було /а.с.96/. Позивач, пред'явивши вимоги до відповідачів, посилався на ст. 237 КЗпП України, ст. ст. 99, 100 КАС України, ст. ст. 1167, 1168, 1195, 1197, 1202, 1206, 1208 ЦК України, як на підставу його вимог. Однак суд вважає, що вказані норми заявлені позивачем помилково, оскільки у позивача з відповідачем КУ «ЦСПРД» склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 23, 29, 97, 237-1 КЗпП України та Законом України «Про оплату праці». Обставини, на які посилається позивач, щодо його звільнення, на підтвердження яких [PERSON] надавав копії лікарняних листів, виклик на виставку в будинок науки та техніки, тощо, судом не беруться до уваги, так як позивач не заявляв вимоги про правомірність та законність його звільнення, а отже вказані обставини не мають відношення до предмету заявлених позовних вимог. На підтвердження позовних вимог про стягнення коштів [PERSON] посилається на власноручно зроблений розрахунок невиплат зарплат, надбавок та премій, однак суд не може прийняти вказаний доказ до уваги, оскільки розрахунок здійснений не спеціалістом, а тому є неналежним доказом. Судом досліджені надані позивачем копії відповідей прокуратури м. Одеси на звернення позивача /а.с.170,171/, з яких вбачається, що за результатами проведеної прокуратурою м. Одеси з залученням Територіальної державної інспекції праці в Одеській області перевірки додержання законодавства про працю та оплату праці в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно директора центру [PERSON], за ознаками ч. 1 ст. 41 КЗпАП України. Крім того, з відповіді прокуратури м. Одеси від 04.08.2010 року №973ж10/1125 вих. вбачається, що під час розгляду Малиновським районним судом м. Одеси цивільної справи за позовом [PERSON] до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», третя особа - [PERSON], про скасування наказу №58-к від 15.09.2008 року про звільнення з роботи, відновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та компенсації за нанесену моральну шкоду була проведена судово-економічна експертиза, згідно з висновком якої [PERSON] не були нараховані деякі надбавки та премії. Однак інших доказів, в тому числі і висновок вказаної експертизи, на підтвердження зазначених вимог суду не надано. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2013 року позовну заяву [PERSON] до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», третя особа - [PERSON], про скасування наказу №58-к від 15.09.2008 року про звільнення з роботи, відновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та компенсації за нанесену моральну шкоду залишено без розгляду /а.с.127/. Доводи позивача [PERSON] стосовно необхідності зупинення провадження у даній справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2013 року суд вважає необґрунтованими та такими, що спрямовані на затягування розгляду справи. Представник відповідача КУ «ЦСПРД» в судовому засіданні пояснила, що встановлені під час перевірки недоплати заробітної плати [PERSON] в подальшому були виплачені. Однак в ході судового розгляду справи ані на підтвердження, ані на спростування вказаних пояснень сторонами належних доказів не надано. В уточнених позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що за період з 01.10.2008 року по 01.02.2014 року йому не доплачували пенсію з огляду на те, що невірно була нарахована заробітна плата, коли він працював в КУ «ЦСПРД». Однак з урахуванням того, що сторонами не надано належних доказів стосовно відповідності чи невідповідності розміру заробітної плати [PERSON] вимогам законодавства, про що вказувалось раніше, а саме - висновку експертизи, суд приходить до висновку про недоведеність вказаних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не наведено, в чому саме в даному випадку полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується, окрім того дані вимоги є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди, які не підлягають задоволенню, а тому й відсутні підстави в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши заявлені [PERSON] позовні вимоги та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed