Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

26 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ними повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 20 вересня 2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини із відповідачем фактично припинились і сторони проживають окремо. Діти залишились проживати із нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів, між сторонами не досягнуто, діти перебувають на її утриманні. Враховуючи що відповідач офіційно працевлаштований та має можливість надавати допомогу на утримання дітей, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення з аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від доходу позивача. [PERSON] пояснив, що на його утриманні перебуває матір [PERSON], [INFO], яка хворіє та потребує додаткової матеріальної допомоги. Додав, що позивач привласнила всі грошові вклади, які були спільно накопичені подружжям під час шлюбу в банківських установах, а тому вказані кошти можуть покрити значну частину витрат пов'язаних із забезпеченням їх малолітніх дітей. Підтвердив, що офіційно працевлаштований та має стабільне джерело доходів, за своїм станом здоров'я здатний виплачувати аліменти. Інших осіб, окрім матері, які перебувають на його утриманні - не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві шлюбі з 20 вересня 2003 року, про що зроблено відповідний запис № 1378 та видане свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження виданими Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 5-6). Спільні діти сторін проживають разом із матір'ю - позивачем [PERSON] Дана обставина визнається сторонами і у розумінні ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] являється військовослужбовцем Служби безпеки України та має стабільне грошове забезпечення, що підтверджується довідкою виданою Фінансово-економічного управління СБ України від 07.06.2017 року №21/2/2-855. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, то підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За положенням ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд також враховує, що позивач працевлаштована та отримує грошове забезпечення, яке за період з 01.01.2017 року по 30.04.2017 року становить 140 978,39 грн.. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд критично відноситися до посилань відповідача та його представника, щодо перебування на утриманні [PERSON] непрацездатної матері, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні вона працевлаштована та має самостійне джерело прибутку. Наявність грошових коштів накопичених спільно подружжям та які, зі слів відповідача використовує [PERSON], не доведено в судовому засіданні та не звільняє відповідача від обов'язку щодо утримання своїх малолітніх дітей. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей суд виходить з того, що [PERSON] має регулярний щомісячний дохід та може надавати за свої станом здоров'я та матеріальним становищем матеріальну допомогу. Крім спільних дітей із позивачем, інших дітей або осіб, які перебувають на його утриманні не має, обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків в рівній мірі, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини доходу [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 січня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial