Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

26 січня 2015 року позивачка звернулася до Центрального районного суду міста Миколаєва із позовом до відповідачів про визнання угоди купівлі-продажу земельної ділянки дійсною. Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що 09.08.2005 року вона придбала у відповідачів земельну ділянку площею 481 кв. м по [ADDRESS], Тернівка у м. Миколаєві, угоду було оформлено розписками із подальшою домовленістю оформити договір нотаріально. Здійснену угоду купівлі-продажу нерухомого майна позивачка вважає дійсною, так як сторони виконали всі дії, передбачені нею, але вказана угода нотаріально не посвідчена у зв'язку з відсутністю на момент укладення договору Державного акту на право власності на земельну ділянку, однак після його отримання місцеперебування відповідача [PERSON] невідоме, а відповідачка [PERSON] відмовляється виконувати будь-які дії з приводу нотаріального оформлення договору. Від представника позивачки за довіреністю до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином через оголошення у засобах масової інформації, про причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 09 серпня 2005 року позивачка придбала у відповідачів за 2 500 доларів США земельну ділянку площею 481 кв. м по [ADDRESS], Тернівка у м. Миколаєві, за що [PERSON] було передано грошові кошти [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1 250 доларів США кожному, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями розписок. 05 жовтня 2005 року [PERSON] уповноважив [PERSON] вчиняти будь-які дії, пов'язані з приватизацією та отриманням на ім'я [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю та подальшим оформленням укладеного сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Науменком В. В. та зареєстрованою за № 1741. 28 вересня 2006 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серія [NUMBER], відповідно до якого співвласниками земельної ділянки площею 481 кв. м по [ADDRESS], Тернівка у м. Миколаєві є [PERSON] та [PERSON] без визначення часток у спільній власності. 20 грудня 2006 року [PERSON] уповноважив [PERSON] виконати від його імені всі дії, необхідні для приватизації земельної ділянки та отримання на його ім'я даного акту, що підтверджується довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Науменком В. В. та зареєстрованою за № 2505. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, а ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Але згідно ч. 2 ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто, сторонами при укладені угоди купівлі - продажу не були виконані вимоги закону, без яких зазначена угода не підлягає визнанню як така, що відповідає чинному законодавству. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Але як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] не ухилявся від нотаріального посвідчення договору, оскільки після отримання правовстановлюючого документу на земельну ділянку він уповноважив позивачку на вчинення від його імені усіх дій, спрямованих на нотаріальне оформлення укладеної між сторонами угоди щодо земельної ділянки. Однак позивачкою дій, які підтверджували б її бажання здійснити нотаріальне оформлення угоди, вчинено не було, що свідчить про те, що нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка залежала від волі позивачки. Твердження позивачки про те, що відповідачка [PERSON] відмовляється виконувати будь-які дії з приводу нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, суд не приймає до уваги, оскільки позивачкою не було надано жодних доказів на підтвердження цих обставин, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачкою при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: dismissed