Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~29.03.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман, в особі Лиманської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач обґрунтовує такими обставинами. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] . За життя [PERSON] заповіла [PERSON] частину свого майна, а саме: гараж і земельну ділянку, на якій він розташований у [ADDRESS] , частину земельної ділянки та садового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для садівництва кадастровий номер 1413300000:07:002.1591, а інше майно заповіла своєму сину [PERSON] . З метою реалізувати право на спадщину позивачка вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом і нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа. Для отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] надала нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, однак документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку на якій розташований гараж вона нотаріусу не надала, оскільки цей документ було втрачено спадкодавцем. 22.12.2020 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1413300000:01:012:0706, площею 0,0030 га. У зв`язку з цим, позивачка просить визнати право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, просила розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву. Представник відповідача\~Лиманської міської\~ради була, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, для участі в судовому засіданні не прибула, відзиву на позов не надала, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду. Третя особа [PERSON] для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. В ухвалі суду від 02.07.2021 було прийнято рішення щодо заочного розгляду справи в порядку гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно зі\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] . За життя [PERSON] заповіла [PERSON] частину свого майна, а саме: гараж і земельну ділянку, на якій він розташований у [ADDRESS] , частину земельної ділянки та садового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, за адресою: м. Лиман Донецької області, садове товариство «Зелений сад»; земельну ділянку для садівництва кадастровий номер 1413300000:07:002.1591, а інше майно заповіла своєму сину [PERSON] . З метою реалізувати право на спадщину позивачка вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом і нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа. Для отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] надала нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, однак документа, що підтверджує право власності на земельну ділянку на якій розташований гараж вона нотаріусу не надала, оскільки цей документ було втрачено спадкодавцем. 22.12.2020 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1413300000:01:012:0706, площею 0,0030 га. Таким чином матеріалами справи встановлено, що оформити спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку неможливо, оскільки правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на ім`я [PERSON] відсутній. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про визнання права власності, суд враховує таке. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, \~право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори 22.12.2020 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті [PERSON] , а саме на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Тобто на сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за заповітом - оформити свої права на вказане майно. Відповідно до п. 4\~ст. 334 ЦК України\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Так, відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 та ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1\~ст. 1297 ЦК України\~передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ч.1, 4\~ ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зокрема, згідно із ст.\~41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст. 9 Конституції України, ратифікована\~Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції»\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1\~статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує\~кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». Нормами\~статті 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved