Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

27.08.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Перша миргородська державна нотаріальна контора. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,2511 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5323288203:03:001:0099 та на земельну ділянку площею 0,1516 га, кадастровий номер 5323288203:03:001:0100, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Обидві земельні ділянки розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] - дружина спадкодавця, відмовилася від прийняття спадщини, на користь позивача про що написала відповідну заяву до нотаріальної контори. Дочка спадкодавця [PERSON] спадщину не приймала, заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] до Першої миргородської державної нотаріальної контори не направляла. Оригінали державних актів на земельні ділянки позивач серед речей спадкодавця не знайшов тому постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, як зазначено по причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки на ім`я спадкодавця. В зв`язку з вказаними обставинами, у позивача відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, тому він з метою захисту своїх прав звернувся до суду. В судове засідання позивач не з`явився, направив заяву в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити та провести розгляд справи у його відсутність (а.с. 108). Представник відповідача Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с.99). Представник третьої особи Першої миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.50). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.100). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.107). Ухвалою суду від 04.09.2020 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с. 42-43). Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14). [PERSON] є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16). За життя [PERSON] мав у своїй власності земельну ділянку загальною площею 0,2511 га цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце її розташування: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323288203:03:001:0099 на підставі державного акту серія ЯГ№660021. Земельну ділянку загальною площею 0,1516 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце її розташування: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323288203:03:001:0100 на підставі державного акту серіяЯГ №660020, що підтверджується світлокопією державних актів, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 24-33). Позивач прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] (а.с.22). [PERSON] - дружина спадкодавця, відкликала свою заяву про прийняття спадщини та відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, про що написала відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 52). Постановою нотаріуса від 18.08.2020 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,15 га після померлого [PERSON] відмовлено, в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на земельні ділянки на ім`я спадкодавця (а.с.34). Оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки у позивача відсутні. Видати нові державні акти на ім`я спадкодавця замість втраченого не має можливості по причині того, що на даний час видача державних актів законодавством не передбачена. Видача державних актів припинена з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Оскільки на час постановлення рішення спадкодавець помер, визнати право власності померлого неможливо. Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлому, він вчинив дії по прийняттю спадщини. Його право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за законом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. За наведених вище підстав суд вважає, що право позивача на оформлення його спадкових прав підлягає судовому захисту. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що спадкоємець втратив оригінал документу який підтверджує право власності на земельні ділянки, тому позов підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на його користь, виходячи з положень ст. 13 ЦПК України. Позивач не заявляє вимогу про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved