Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

28.12.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому Смілянська місцева прокуратура просить стягнути з [PERSON] на користь Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади кошти в розмірі 92 568,94 грн. Свій позов, позивач мотивує тим, що [PERSON] є власником об`єкту нерухомого майна - нежитлової будівлі, розміщеної за адресою [ADDRESS] . Дане право власності виникло на підставі договору купівлі - продажу від 09.11.2004 № 2119. З часу виникнення у [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна останній право користування земельною ділянкою комунальної власності, розпорядження якою належить до компетенції Шполянської міської ради ОТГ, під об`єктом нерухомості не оформив. Жодних звернень до міської ради з приводу оформлення у встановленому законом порядку речових прав на землю, на якій знаходиться його нерухомість, не подавав. Шполянською міською радою ОТГ рішення про надання дозволу [PERSON] на виготовлення землевпорядної документації не приймалося. При цьому, відповідач продовжує до теперішнього часу використовувати вказану земельну ділянку. Відповідно до інформації Шполянської міської ради ОТГ земельна ділянка загальною площею 1664,2 кв. м., що розташована по [ADDRESS] , використовується відповідачем за відсутності належним чином оформлених документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою та сплати орендної плати, внаслідок чого міська рада фактично була позбавлена права одержати дохід у вигляді орендної плати, який вона мала би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди, в розмірі 92568,94 грн. Міською радою 29.10.2018 за № 01-18/1334 на адресу [PERSON] направлено претензію про стягнення суми несплаченої орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів (копії поштових документів про направлення претензії додаються). Відповідно до інформації Шполянської міської ради на даний час [PERSON] зазначена сума не сплачена, жодної інформації щодо результатів розгляду претензії до міської ради не надходило. Використання [PERSON] безоплатно земельної ділянки несе потенційну загрозу як для фінансового стану територіальної громади міста, так і в цілому для Держави, оскільки вищезгадані явища набирають масового характеру, що в свою чергу приводить до скорочення фінансування соціальних програм, додаткового залучення коштів із Державного бюджету України. Ненадходження до бюджету коштів за користування земельною ділянкою [PERSON] негативним чином впливає на дохідну частину бюджету та фінансування видатків держави, у тому числі і на соціальну сферу, відповідно, порушує інтереси держави. У даному випадку, орган уповноважений звертатися до суду - Шполянська міська рада, з моменту виникнення даного спору, а саме з 2015 року, з метою захисту своїх майнових прав до суду не зверталась та належним чином до цього часу не реалізувала свої вимоги щодо стягнення з відповідача відповідних грошових коштів. Таким чином, Смілянською місцевою прокуратурою встановлено причини та достатні підстави для представництва в суді інтересів держави, оскільки орган місцевого самоврядування - Шполянська міська рада впродовж тривалого часу не забезпечує належним чином стягнення з відповідача належних міській раді грошових коштів. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 01.02.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача до суду з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов повністю. Представник Шполянської міської ради ОТГ в суд з`явився, позов підтримав повністю. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням по справі, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2004 було укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі між Відкритим акціонерним товариством Шполянське виробниче підприємство по виконанню агрохімічних робіт «Райагрохім» (продавець) та [PERSON] (покупець). Договір посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А.В., зареєстровано в реєстрі за № 2119. Згідно розділу першого даного договору продавець в особі представника продає і зобов`язується передати у власність Покупця нежитлову будівлю, цех загального призначення з прибудовами за адресою: [ADDRESS] , а покупець, купляє і зобов`язується прийняти майно у власність та сплатити за нього ціну, відповідно до умов договору. Об`єктом купівлі - продажу є нежитлова будівля цех загального призначення з прибудовами, позначеного в поетажному плані літерою «Л», загальною площею 1664,2 кв.м. Згідно розділу 3 даного договору, об`єкт переходить у власність Покупця після повної сплати ціни продажу об`єкта, яка вказана в п.2.2 Договору, підписання його Сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України у зв`язку з переходом права власності на об`єкт до Покупця переходить право користування земельною ділянкою і всі обов`язки щодо сплати земельного податку. (а.с.22). Згідно інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №149059921 від 11.12.2018 , [PERSON] має у приватній власності нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення - договір купівлі - продажу, 2119 від 09.11.2004, приватний нотаріус Курінний А.В. (а.с.13-17). За даними інформації з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №122323205 від 27.04.2018, нежитлова будівля реєстраційний номер 8640244, за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності. Дата державної реєстрації 25.11.2004, підстава виникнення - договір купівлі продажу, 2119, 09.11.2004, приватний нотаріус Курінний А.В. (а.с.18-21). У відповідності до листа Головного управління ДФС у Черкаській області від 20.12.2018 № 630/23-00-51-13-0812, [PERSON] плату за землю у період з 01.01.16 по 19.12.18 під об`єктами нерухомого майна, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] не сплачував (а.с.60). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.09.2018 № 18-3322/0/243/-18, наданого відділом у Шполянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 18-23-0.360-996/174-18 від 24.09.2018, вартість одного квадратного метра земельної ділянки за адресою: вул . Соборна, буд.128, категорія земель - землі промисловості, цільове призначення: для розміщення прохідної, бойлерної, огорожа та стоянка техніки комплексу, становить 405,12 грн. (а.с.29). Відповідно до претензії про стягнення суми несплаченої орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів від 29.10.2018 № 01-18/1334, адресованої [PERSON] , Шполянська міська рада ОТГ вимагала від останнього добровільно погасити заборгованість за користування земельною ділянкою шляхом перерахування боргу в сумі 93 675,50 грн. в двадцяти денний строк з дня одержання даної претензії (а.с.23-26). Відповідно до поштового опису Ф.107 від 02.11.2018 на адресу [PERSON] , [ADDRESS] , було направлено претензію, копію рішення та копію акта (а.с.27). Згідно накладної № 2060302356017 від 02.11.2018, на адресу [PERSON] було здійснено відправлення з оголошеною цінністю. (а.с.28). Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр від 11.01.2018 №6-28-0.22-244/2-18 « Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за 2017 рік становить 1,0. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: за 2015 рік 1,433, за 2016 рік - 1,06. (а.с.30-31). Згідно з додатком №1 до рішення Шполянської міської ради від 15.11.2013 ставка річної орендної плати за землю в м.Шпола, становить землекористувачам за земельні ділянки громадського призначення та житлової забудови, сільськогосподарського використання, землі водного фонду, та інші категорії земель які не прописані в даному рішенні, ставки орендної плати визначається згідно Податкового кодексу України, та /або прописуються в окремих ненормативних рішеннях сесій міської ради по кожному землекористувачу. Землекористувачам, які не надали до міської ради необхідні документи для укладення договору оренди землі, затягують процес розроблення землевпорядної документації, використовують землю не сплачуючи за неї, розрахунок збитків за користування земельною ділянкою має бути проведений із розрахунку орендної плати в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі, не зважаючи на цільове призначення та функціональне використання. (а.с.80-81). Згідно п.9.5.8 рішення Шполянської міської ради Черкаської області від 09.07.2015 за №46-4/VI «Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2016 рік в м. Шпола» розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди землі у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за всі інші види цільового призначення земель -3% (а.с.33-38). Відповідно до п.9.5.9 рішення Шполянської міської ради Черкаської області від 12.07.2016 за №12-10/VIІ «Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на 2017 рік в м. Шпола» розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди землі у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за всі інші види цільового призначення земель -5% (а.с.39-44). Згідно п.9.5.10 рішення Шполянської міської ради Черкаської області від 11.07.2017 №3-11/VIІІ «Про встановлення податку на майно в частині плати за землю на території м. Шпола, та с. Кримки на 2018» розмір відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної лати за користування земельними ділянками на території м. Шпола та с. Кримки за всі інші види цільового призначення земель 5% (а.с.53-57). За змістом п.9.5.10 рішення Шполянської міської ради Черкаської області від 22.12.2017 №12-7/VIII «Про внесення змін та доповнень до рішення сесії Шполянської міської ради №3-11/VIII від 11.07.2017 за №3-11/VIІІ «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю) на території м. Шпола, та с. Кримки на 2018», розмір відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної лати за користування земельними ділянками на території м. Шпола та с. Кримки, за всі інші види цільового призначення земель становить 5% (а.с.45-53). Згідно листа Смілянської місцевої прокуратури від 26.11.2018 № (2530)10536 вих.18, адресованого Шполянському міському голові, було повідомлено міську раду, що заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури звертається до Шполянського районного суду Черкаської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області до [PERSON] про стягнення орендної плати, яку вона могла би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди в розмірі 93 675,50 грн. (а.с.62). Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). Така правова позиція зафіксована в ухвалі Верховного Суду від 19.07.2018, справа №822/1169/17. Згідно ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Згідно ч.3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. В даній справі позивачем має бути саме: Шполянська міська рада об`єднана територіальна громада, оскільки на її території знаходиться земельна ділянка, яка використовується без правовстановлюючих документів [PERSON] . Тобто наявний орган, який може здійснювати захист інтересів самостійно. Проте орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює захист своїх інтересів у суді. Міська рада не зверталася до суду та належним чином впродовж тривалого часу не реалізувала свої вимоги щодо стягнення з відповідача відповідних грошових коштів. Листом від 26.12.2018 за №(25-30)10536 вих.18 Шполянський відділ Смілянської місцевої прокуратури повідомив Шполянську міську раду про подачу позовної заяви до Шполянського районного суду в інтересах Шполянської міської ради об`єднаної територіального громади до [PERSON] про стягнення орендної плати, яку вона могла би отримати в разі своєчасного укладення договору оренди в розмірі 93 675,50 грн. (а.с.61-62). Отже суд вважає, достатніми підстави для представництва інтересів держави - органу місцевого самоврядування - Шполянської міської ради Смілянською місцевою прокуратурою . Згідно з п.(д) статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно ст.120 ЗК України, в редакції станом на 25.11.2004, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. З моменту придбання нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] права користування на земельну ділянку під нерухомими майном не оформив, плату за землю за період з 01.01.2015 по 19.12.2018 не сплачував. Згідно п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначено нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Така правова позиція закріплена у рішенні ВС у справі № 320/5877/17 від 13 лютого 2019 року. Згідно п. 32 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати таке: недобросовісний набувач зобов`язаний повернути або відшкодувати власнику всі доходи, які він одержав або міг одержати за весь час володіння майном. Відповідач, відповідно до матеріалів справи, використовує земельну ділянку якою має право розпоряджатися позивач без належно оформлених правовстановлюючих документів. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду у справі № 629/4628/16-ц від 23.05.2018. Згідно з ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Такий правовий висновок міститься у Постанові Вищого Господарського Суду України від 12.01.2017, справа №922/51/15. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 ЦК вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Такий висновок міститься у постанові Вищого Господарського Суду України від 12.04.2017, справа №922/207/15. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати кошти у вигляді орендної плати Шполянської міській раді ОТГ за період часу з 01.01.2015 по 30.11.2018 року. Що стосується розміру відшкодування, суд зазначає наступне. Згідно ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Відповідно до п.289.1. ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно ч.2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. За змістом п.п.12.3.5. п.12.2 ст. 12 ПК України, в редакції станом на 01.01.2015, у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю. Як зазначено в позовній заяві у 2014 році ставка орендної плати не прийнята, то згідно п.12.3.5 Податкового кодексу України, ставка орендної плати в 2015 році залишилась на рівні 2014 року - 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що використовується без правовстановлюючих документів. Таким чином, розмір орендної плати за період з 01.11.2015 по 31.12.2015 становить 8877,00 грн., за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 19 081,15 грн., за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 33 710,03 грн., за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 - 30 900,76 грн. Отже, загальний розмір, який підлягає стягненню становить 92569,94 грн. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Згідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь Смілянської місцевої прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved