Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

28.01.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася з позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Слов»янської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у них [INFO] народилася донька, [PERSON]. Народження дитини було зареєстровано за їх спільною заявою з відповідачем, в порядку ст. 126 СК України. Однак сімейні відносини у них не склалися майже відразу, з 2013 року, вже більше двох років вони не живуть, як подружжя. Після припинення спільного проживання донька залишилася проживати з нею, її неодноразові нагадування, що в них спільна дитина, і на обох батьків покладений обов'язок щодо забезпечення та виховання дитини відповідач ігнорував, жодного разу не надав матеріальної допомоги та не виявив бажання побачити доньку. Зважаючи, на нехтування відповідачем обов'язку забезпечувати дитину вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2015 року з [PERSON] на утримання їх неповнолітньої доньки були стягнуті аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця. Проте, уникаючи відповідальності, передбаченої чинним законодавством України (ст. 180 Сімейного кодексу України) щодо матеріального забезпечення дитини відповідач продовжує ухилятись від виконання обов'язку щодо забезпечення дитини, бо жодного разу не здійснив виплату аліментів, стягнутих судовим рішенням, хоча виконавчий лист вона здала у відділ виконавчої служби. Вона з донькою постійно проживає та зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 11.01.2016 року № 21, виданою КП «ЖЕК №7». Батько дитини, [PERSON], ніякої участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться її здоров'ям, успіхами у навчанні, аліменти не сплатив жодного разу. Будь-якої іншої матеріальної допомоги не надає. Після припинення спільного проживання відповідач жодного разу не відвідав доньку, не виявив бажання провести з нею хоча б якийсь час, наша спільна дитина йому байдужа, хоча вона жодного разу не чинила перепон у їх спілкуванні, навпаки повсякчас намагалась пробудити у [PERSON] батьківські почуття до доньки, однак всі мої намагання були марні. Вихованням доньки займається лише вона, піклується про її фізичний, духовний розвиток, про достатній рівень її забезпечення всім необхідним, вказані обставини підтверджуються: - психолого-педагогічною характеристикою, наданою на вихованку Дитячого навчального закладу Слов'янської міської ради № 55 «Лелека», [PERSON], в якій зазначено, що дитина відвідує дитячий садочок з 18.04.2013 року, виховується в неповній сім'ї, вихованням займається мама, відвідує батьківські збори, спілкується з вихователями. Батько, [PERSON], за весь час відвідування дівчинкою садочку жодного разу не з'являвся. Дитина добре розвинена, відповідає всім віковим вимогам, завжди охайно одягнена та доглянута; - довідкою КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» Слов'янської міської ради від 14.01.2016 р. № 32, в якій зазначено, що [PERSON], [INFO], перебуває на медичному обслуговуванні в амбулаторії № 4 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов'янська», до медичного закладу з приводу медичної допомоги з метою профілактичного нагляду за дитиною звертається мати дівчинки. Батько дитини, [PERSON], з приводу стану здоров'я дівчинки до лікаря не звертався. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, [PERSON] по відношенню до своєї дитини не виконує. До того ж, як вбачається з висновку, складеного психологом ДНЗ «Лелека» та засвідченого методистом з питань психологічної служби від 12.01.2016 року за вих. № 2, при проведенні практичним психологом ряду заходів протягом листопада-грудня 2015 року щодо визначення прихильності [PERSON] до членів її родини, вбачається, що дівчинка свого біологічного батька, [PERSON], не пам'ятає та не згадує, дівчинка проживає з матір'ю. Не зважаючи, що дитина проживає не в повній родині вона почуває себе цілком комфортно та захищено, бо в родині її люблять та всі піклуються один про одного. В родині також створені стабільні житлово-побутові умови для повноцінного розвитку дитини. Вона має постійне місце роботи, житло в [ADDRESS], яке надала їй у безстрокове та безоплатне користування її мама, [PERSON], де вона та мої діти зареєстровані. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов квартири, складеного комісією та затвердженого директором КП «ЖЕК № 7» від 12.01.2016 року, житло знаходиться в доглянутому стані. В квартирі створені умови для повноцінного проживання, навчання та розвитку неповнолітньої дитини. Тому вона може забезпечити свою дитину всім необхідним. З побутової характеристики на [PERSON], наданої КП «ЖЕК № 7» вбачається, що вона має позитивні рекомендації від сусідів, своєчасно сплачує комунальні послуги. Зазначені обставини в характеристиці підтвердили сусіди. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник - [PERSON] в судовому засіданні позовну вимогу підтримали повністю, наполягали на її задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та її представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовну вимогу, оскільки відповідач не займається вихованням своєї неповнолітньої доньки. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у позивачки з відповідачем народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3), яка проживає разом з позивачкою (а.с. 6). Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та належне виховання і утримання [PERSON] її матір'ю [PERSON] підтверджується: - психолого-педагогічною характеристикою, наданою на вихованку Дитячого навчального закладу Слов'янської міської ради № 55 «Лелека», [PERSON], в якій зазначено, що дитина відвідує дитячий садочок з 18.04.2013 року, виховується в неповній сім'ї, вихованням займається мама, відвідує батьківські збори, спілкується з вихователями. Батько, [PERSON], за весь час відвідування дівчинкою садочку жодного разу не з'являвся. Дитина добре розвинена, відповідає всім віковим вимогам, завжди охайно одягнена та доглянута (а.с. 7); - довідкою КЛПЗ «Міська дитяча лікарня» Слов'янської міської ради від 14.01.2016 р. № 32, в якій зазначено, що [PERSON], [INFO], перебуває на медичному обслуговуванні в амбулаторії № 4 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Слов'янська», до медичного закладу з приводу медичної допомоги з метою профілактичного нагляду за дитиною звертається мати дівчинки. Батько дитини, [PERSON], з приводу стану здоров'я дівчинки до лікаря не звертався (а.с. 8); - висновком, складеним психологом ДНЗ «Лелека» та засвідченим методистом з питань психологічної служби від 12.01.2016 року за вих. № 2, при проведенні практичним психологом ряду заходів протягом листопада-грудня 2015 року щодо визначення прихильності [PERSON] до членів її родини, вбачається, що дівчинка свого біологічного батька, [PERSON], не пам'ятає та не згадує, дівчинка проживає з матір'ю. Не зважаючи, що дитина проживає не в повній родині вона почуває себе цілком комфортно та захищено, бо в родині її люблять та всі піклуються один про одного. В родині також створені стабільні житлово-побутові умови для повноцінного розвитку дитини (а.с. 10). Згідно заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06.10.2015 року відповідач був зобов'язаний до оплати аліментів на користь позивача на утримання доньки в розмірі ? щомісячно до повноліття дитини. Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, позивач у період з 17.09.2015 року по 31.12.2015 року не отримувала аліменти. Заслухавши позивача та її представника, представника третьої особи, свідків: [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] є її подругою, та вона знає, що [PERSON] - батько дитини [PERSON] з 14 травня 2014 року вихованням доньки не займається; [PERSON], який пояснив, що він є товаришем відповідача по школі, та від спільних знайомих йому стало відомо, що [PERSON] не займається вихованням своєї доньки [PERSON]; [PERSON], який пояснив, що він є батьком позивача, вихованням його внучки [PERSON] займається її матір та він, а відповідач [PERSON] взагалі не займається вихованням та утриманням своєї доньки [PERSON]; дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області № 29/01-190 від 26.02.2015 року, [PERSON] свої батьківські обов'язки не виконує протягом тривалого часу, та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, вихованням та утриманням дитини займається мати, яка створила належні матеріально-побутові умови для своєї доньки, орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], її виховання та утримання, що суд розцінює як ухилення від виховання доньки та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками. На підставі наданих доказів суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками і, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини та конкретних обставин справи, немає можливості вплинути на відповідача з метою змінити ставлення до виховання своєї доньки, відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. На підставі Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 81, 150, 155, 164 СК України, ст. ст. 10, 11, 62, 63, 64, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved