Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

27.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] 29.10.2005 року Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №484. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них народилися [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, сторони проживають окремо з липня 2017 року, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 01.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою від 26.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] будучи в суді позовні вимоги підтримала повністю, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання призначене на 21.12.2018 не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, що стверджується поштовим рекомендованим повідомленням яке повернулося на адресу суду та долучено до матеріалів справи, причин не прибуття суду не повідомив, відзиву на позовну заяву ним подано не було. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до такого висновку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий 29.10.2005 року зареєстрований між сторонами Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №484/а.с.3/. Від шлюбу у подружжя народися син: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., що стверджується свідоцтвом про народження, копія яких містяться в матеріалах справи /а.с.4,5/. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні суд установив, що сімейне життя подружжя з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, сторони з липня 2017 року проживають окремо, діти проживають з мамою, шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім'ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не можливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їхнім дітям, що мають істотне значення. Вирішуючи питання судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved