Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

27 квітня 2020 року Приватне підприємство «Шериф-Пульт 006» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 3541304 від 25 жовтня 2018 року в сумі 1655 грн. та безпідставно набуте майно - грошові кошти (вартість обладнання) в сумі 5800 грн. Обгрунтовано позов тим, що 25 жовтня 2018 року між Приватним підприємством «Шериф-Пульт 006» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 3541304, за умовами якого позивач надає відповідачу послугу - охорона об`єкта за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату наданих послуг. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 1655 грн. З 01 лютого 2020 року позивачем послуги, передбачені договором, відповідачу не надаються. Також, відповідачу було передано в користування обладнання, вартість якого становить 5800 грн. Відповідно до умов договору, обладнання має бути повернуто позивачу протягом двох днів після розірвання (припинення) договору, а у випадку не повернення відповідач зобов`язаний сплатити позивачу його вартість. Проте, відповідач обладнання та/або його вартість позивачу не повернув, заборгованість не погасив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача кошти 5800 грн. (вартість обладнання) з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову в частині стягнення коштів за обладнання в розмірі 5800 грн заперечував, посилаючись на те, що він не заперечує проти того, щоб позивач забрав своє обладнання, так як воно йому не потрібне і не може бути використане ним за призначенням. Щодо стягнення боргу за договором про надання послуг з охорони від 25.10.2018 в сумі 1655 грн. відповідач не заперечував, посилаючись на те, що заборгованість виникла через фінансові проблеми, він намагався домовитися з позивачем щодо сплати боргу частинами, але йому в усному порядку було відмовлено. При вирішенні питання про розподіл у справі понесених позивачем судових витрат, відповідач просив взяти до уваги, що він є інвалідом 2 групи, а тому звільнений від сплати судового збору, на підтвердження чого надав суду для огляду оригінал посвідчення, згідно якого він є особою з 2 групою інвалідності внаслідок війни. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25 жовтня 2018 року між Приватним підприємством «Шериф-Пульт 006» (виконавець) та [PERSON] (замовник) було укладено договір про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони № 3541304 (далі - договір), за умовами якого виконавець надає замовнику послугу - охорона об`єкта, яка здійснюється виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на об`єкті замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання охоронної сигналізації, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт. Пунктом 1.2. договору сторони визначили, що послуги за цим договором надаються за адресою, яка вказана в додатку № 1 до договору - [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1. договору, вартість обраних замовником послуг, визначається сторонами у додатку до даного договору. Так, згідно з пунктом 2 додатку № 1 до договору, вартість обраних відповідачем послуг складає 600 грн. за один місяць їх надання. Відповідно до положень пункту 2.3. договору, оплата за цим договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця, в якому надаються послуги. Також, у пункті 3.2.15. договору сторони передбачили, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються виконавцем згідно умов договору. Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, своєчасно не сплачував кошти за надані послуги, а тому починаючи з 01 лютого 2020 року позивачем на підставі пункту 4.1.1 договору не надаються відповідачу послуги, що передбачені умовами договору. Крім того, відповідно до пункту 5 додатку № 1 до договору, виконавцем передано замовнику в користування (оренду) обладнання - «ППК Макс 4064Р» (комплект), вартість якого становить 5800 грн. Також, згідно з пунктом 5 додатку № 1 до договору, підписанням даного договору замовник підтверджує, що обладнання ним отримано та буде повернуто протягом 2-х днів після його розірвання (припинення). Замовник вправі викупити обладнання під час дії даного договору, або при його розірванні (припиненні). У пункті 3.2.13 договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний після припинення договірних відносин одразу, але не пізніше 2-х днів, повернути виконавцю обладнання, яке надане замовнику в користування (зазначене в додатку № 1 даного договору), у стані, придатному до подальшої експлуатації, а у випадку не повернення у встановлений строк замовник зобов`язаний сплатити виконавцю його вартість. Відповідно до підпунктів 8.1-8.2 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом календарного року, але, в будь-якому випадку, до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим на той же термін, без обмеження кількості разів продовження дії договору. Згідно з підпунктом «а» пункту 4.1.4 договору, виконавець має право достроково розірвати договір, попередньо повідомивши про це замовника у разі, якщо останній не здійснює оплату, чи затримує розрахунок по даному договору. Позивачем на адресу відповідача 27 січня 2020 року направлено повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був повідомлений про дострокове розірвання договору на підставі пункту 4.1.4 та про необхідність сплати наявної заборгованості протягом 15 календарних днів з моменту отримання самої вимоги. Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Нормами статті 902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною третьою статті 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та передав у користування замовнику відповідне обладнання і надав послуги відповідно до умов договору, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, обладнання та/або його вартість виконавцю не повернув, заборгованість у сумі 1655 грн. не сплатив. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання послуг, що як зазначенно позивачем, станом на 07.04.2020, становить 1655 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості встановленого в його приміщенні обладнання, як безпідставно набутого майна на підставі ст. 1212 ЦК України, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частина перша статті 1212 ЦК України застосовується, якщо 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно зі статтею 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він готовий повернути позивачу обладнання, але позивач не вжив заходів для того, щоб його зняти і забрати. Сам же відповідач не може власноручно від`єднати встановлене позивачем обладнання, щоб його не пошкодити. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що немає підстав для застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України, оскільки відповідач не є особою, яка безпідставно набула майно, а тому в частині стягнення з відповідача вартості встановленого на підставі договору обладнання, слід відмовити. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.9, п.10 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп та позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач особою, яка має 2 групу інвалідності внаслідок війни згідно посвідчення серія [NUMBER] від 02.09.2019. За таких обставин та відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача пропорційно до розміру позовних вимог компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial