Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 16 лютого 2014 року її баби [PERSON] відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок та надвірні споруди по вул. Шевченка, 35, в Осівці Камінь-Каширського району. Своїм заповітом [PERSON] спадкоємцем свого майна призначила її. Спадкоємцем першої черги за законом, крім неї, є її мати відповідач по справі, яка не претендує на спадщину. Маючи намір прийняти спадщину звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на вищезгадане спадкове нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину із-за відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове нерухоме майно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Судом установлено, що [PERSON], яка померла 16 лютого 2014 року, що стверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 5), своїм заповітом належний їй житловий будинок із надвірними будівлями по вул. Шевченка, 35, в с. Осівці Камінь-Каширського району, заповіла позивачу [PERSON]. Належність названого нерухомого майна [PERSON] стверджено довідками Осівцівської сільської ради Камінь-Каширського району від 16 травня 2016 року № № 701, 702 (а.с. а.с. 7, 8). Як убачається із висновку про вартість обєкта оцінки (а.с. а.с. 13-26) до складу господарських будівель та споруд входять сарай, вбиральня, колодязь. Згідно ст. 1223 ч. ч. 1, 3 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яка, у відповідності до ст. 1220 цього Кодексу, відкрилась після смерті [PERSON] Позивач, у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с. 6), вважається такою, що прийняла її, як спадкоємець за заповітом. Згідно п. 1.2 глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Розділу 2 цього Порядку відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] за життя такого свідоцтва не мала, що стверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна, інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 28 липня 2016 року, тому позивач оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса не має можливості. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивача слід визнати власником спадкового нерухомого майна. З відповідача суд судових витрат не стягує, оскільки позивач таких вимог не заявляла.

Outcome: approved