Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

29.05.2017 р. до суду звернувся [PERSON] (надалі [PERSON] ) з позовом до [PERSON] (далі за текстом [PERSON] ) про розірвання договору довічного утримання та повернення квартири у власність позивача. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 22.03.2016 р. між сторонами укладено договір довічного утримання, за умовами якого відповідач зобов`язалась довічно доглядати позивача, із наданням довічного матеріального забезпечення, визначеного у розмірі, не менш ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум на 2016 рік. Однак, як вказував позивач у позові, відповідач прийнятих на себе зобов`язань належним чином не виконала. У зв`язку з чим, позивач просить суд позов задовольнити, розірвати укладений між сторонами договір довічного утримання від 22.03.2016 р. та повернути квартири у власність позивача, визнавши за ним право власності. Представник позивача\~в судових\~засіданнях позов\~підтримав в\~повному обсязі\~з підстав,\~викладених у\~позові та\~в уточнених\~позовних вимогах,\~просив суд\~позов задовольнити.\~ Відповідач та представник відповідача проти заявлених вимог заперечили повністю, про що зазначили у письмовому відзиві на позовну заяву. В ході розгляду справи вказували про те, що відповідач та її чоловік належним чином виконували умови договору довічного утримання від 22.03.2016 р., що підтверджується показаннями свідків, а тому заявлені вимоги про розірвання спірного договору є безпідставними. У зв`язку з чим, просили суд у задоволенні позову відмовити повністю. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 744 ЦК України, \~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 745 ЦК України). 22.03.2016 року між [PERSON] (Відчужувач) та [PERSON] (Набувач) укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І. та зареєстрований в реєстрі за № 238. За умовами п. 1. наведеного вище договору, Відчужувач ( [PERSON] ) передає у власність квартиру [ADDRESS] , взамін чого Набувач ( [PERSON] ) зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених цим договором. Загальна площа квартири 32,8 кв.м., житлова площа 17,5 кв.м. Відповідно до п. 11. договору, Набувач зобов`язана надавати Відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування). Оцінка матеріального забезпечення визначається у розмірі, не менш ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум на 2016 рік. Пунктом 12 договору сторони визначили, що догляд (опікування), що надається відчужувачу, при необхідності, додатково буде включати в себе: -надання побутових послуг, а саме: прибирання зазначеної квартири, прання спідньої і постільної білизни, закупівлі продуктів харчування тощо; -забезпечення відчужувача необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; -надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер, доглядальниць тощо); -надання будь-якої іншої допомоги; -вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо. До обов`язків Набувача також входить виконання додаткових доручень Відчужувача, необхідних для забезпечення останньої належним доглядом. Набувач зобов`язується забезпечувати Відчужувача житлом у вищезазначеній квартирі, яка їй передана за даним договором, довічно. Для проживання Відчужувачу надається вся квартира, яка є предметом даного договору. Набувач зобов`язана у разі смерті Відчужувача поховати його, оплатити ритуальні послуги та встановити надгробок. Пунктом 15 спірного договору сторони визначили права Відчужувача: вимагати своєчасного та повного здійснення догляду від Набувача згідно з п.п. 10, 11 цього договору; вимагати розірвання договору та повернення квартири у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків за цим договором. Крім того, пунктом 16\~вказаного договору сторони обумовили обов`язки Набувача, а саме: в необхідному обсязі здійснювати надання допомоги вказаної в п.п. 10, 11 цього договору. Відповідно до п. 24 договору, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Як вбачається з наявного в матеріалах цієї справи свідоцтва про смерть (т. 1, а.с. 129), [INFO] у віці 84 років помер Відчужувач за договором довічного утримання від 22.03.2016 р. [PERSON] . Також, судом встановлено, що все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, померлий [PERSON] заповів [PERSON] , [INFO] , на підставі заповіту, посвідченого нотаріально 12.05.2017 р. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.07.2018 р. у справі № 333/2961/17 судом залучено у якості правонаступника - [PERSON] після померлого [INFO] позивача [PERSON] . Предметом заявлених\~позовних вимог\~є розірвання договору довічного утримання від 22.03.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 238 з підстав неналежного виконання Набувачем ( [PERSON] ) умов спірного договору щодо утримання (догляду) Відчужувача ( [PERSON] ). Частиною 2 ст. 651 ЦК України унормовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Пунктом 23 договору довічного утримання від 22.03.2016 р. сторони обумовили, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадках невиконання його умов і у разі відмови від добровільного розірвання договору сторонами - у судовому порядку. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач вказувала про належне виконання останньою умов договору довічного утримання від 22.03.2016 р., зокрема, щодо забезпечення [PERSON] протягом строку дії договору грошима, придбаванням ліків, прибиранням квартири та виконанням інших доручень відчужувача. На підтвердження наведених вище обставин, відповідач просила суд допитати в ході розгляду цієї справи наступних свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, допитаний під час розгляду цієї справи свідок [PERSON] показав, що мав дружні стосунки з померлим [PERSON] з 1973 року, часто відвідував його вдома. Зазначив, що [PERSON] повідомив його про укладений з [PERSON] договір довічного утримання від 22.03.2016 р., бачив особисто, як [PERSON] приходила до нього додому та кормила [PERSON] . Крім того, вказував, що родичів [PERSON] не мав, інших близьких друзів у нього не було, на неналежне виконання договору довічного утриманні зі сторони [PERSON] [PERSON] не скаржився. Свідок [PERSON] під час допиту зазначив, що працював разом із померлим [PERSON] , часто бував у нього вдома, на самопочуття померлий не скаржився, самостійно пересувався, часто бачив його на ринку, коли той скуплявся. Також, повідомив, що родичів у [PERSON] не було, ніхто його не доглядав, щодо невиконання умов договору довічного утримання зі сторони [PERSON] померлий не скаржився. Допитаний в ході розгляду цієї справи свідок [PERSON] повідомив суд, що з 2004 року проживає в квартирі [ADDRESS] та є головою ОСББ вказаного будинку. Про укладений договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] довідався з реєстру прав власності на нерухоме майно. Зазначив, що особисто з [PERSON] відносно виконання [PERSON] умов вказаного договору не розмовляв, але був присутнім, як [PERSON] передавав [PERSON] посуд. Свідок [PERSON] під час допиту повідомив суд, що є чоловіком відповідача у цій справі [PERSON] . Пояснив, що у 2016 році на прохання самого [PERSON] між останнім та його дружиною був укладений договір довічного утримання. Вказував, що умови договору [PERSON] виконувала належним чином - декілька разів на тиждень здійснювала прибирання квартири [PERSON] , готувала йому їжу, купляла продукти, возила [PERSON] до лікаря. Про те, що [PERSON] подав позов до суду про розірвання спірного договору [PERSON] дізнався з судової повістки про виклик до суду. На запитання з приводу позову [PERSON] відповідав, що нічого не знає, жодних претензій до [PERSON] він не має. Крім того, зазначив, що у вересні 2017 року [PERSON] зник. У зв`язку з чим, [PERSON] разом із дружиною звернулись до відділку поліції, а у грудні 2017 року дізнались про смерть [PERSON] . Від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] відповідач та її представник відмовились, про що виклали у наданій до матеріалів справи заяві про виклик свідків від 20.08.2019 р. (т. 2, а.с. 77). У зв`язку з чим, вказані свідки судом не допитувались. Також, за клопотанням представника позивача, судом, під час розгляду цієї справи, було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] повідомила суд, що померла дружина [PERSON] була її хрещеною матір`ю. Після смерті дружини [PERSON] повідомив [PERSON] про укладений договір довічного утримання з [PERSON] . Крім того, як вказувала свідок, [PERSON] скаржився на невиконання [PERSON] своїх обов`язків за вказаним договором. У зв`язку з чим, [PERSON] приїжджала до [PERSON] додому та готувала йому їжу. Також, свідок неодноразово відвідувала з [PERSON] його лікаря. За показами свідка [PERSON] , одного дня їй зателефонував [PERSON] , поскаржився на погане самопочуття та попрохав забрати його в м. Гуляйполе, де свідок проживала. Вказувала, що бачила відповідача декілька разів в тамбурі, разом з тим, [PERSON] жодного разу не запитувала про стан здоров`я [PERSON] . Коли забрали [PERSON] в м. Гуляйполе, його два місяці ніхто не шукав. Пояснила, що [PERSON] мав хронічне захворювання туберкульоз легенів. Після переїзду [PERSON] в м. Гуляйполе, через деякий час у нього почали відмовляти ноги, свідок [PERSON] доглядала за ним. Також, зазначила, що [PERSON] був похований в м. Гуляйполе, де свідок разом із дочкою [PERSON] встановили йому пам`ятник. Свідок [PERSON] в ході допиту повідомив суд, що знав померлого [PERSON] більше ніж 30 років, періодично відвідував його. Вказував, що [PERSON] скаржився про неналежне виконання [PERSON] умов договору довічного утримання. У зв`язку з чим, [PERSON] порекомендував [PERSON] звернутись за допомогою та доглядом до родичів, які проживали в м. Гуляйполе. Восени 2017 р. [PERSON] почав погано себе почувати, а тому [PERSON] разом із дочкою [PERSON] забрали його до себе в м. Гуляйполе доглядати. Від допиту свідка [PERSON] представник позивача відмовився, у зв`язку з чим, вказаний свідок судом не допитувався. Як встановлено судом та вбачається з листу «Про надання інформації» від 17.12.2019 р. № 1475/01-13 за підписом директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6», [PERSON] до сімейного лікаря КНП «ЦПМСД № 6» за медичною допомогою не звертався, декларацію не укладав, амбулаторна картка на [PERSON] в реєстратурі вказаного підприємства відсутня. Також, зазначено, що зі слів сімейного лікаря, [PERSON] на протязі двох років мешкає у Гуляйпілському районі. Факт мешкання на час смерті [PERSON] у м. Гуляйполе та періодичних звернень останнього до місцевої лікарні за місцем свого мешкання підтверджується засвідченою копією амбулаторної медичної картки [PERSON] , наданою, на запит суду, комунальним некомерційним підприємством «Гуляйпільський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гуляйпільської міської ради. Розглянувши заявлені вимоги, заслухавши пояснення учасників процесу та показання свідків, суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Статтею 751 ЦК України визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Як встановлено вище матеріалами справи, пунктом 11 договору довічного утримання від 22.03.2016 р. сторони обумовили обов`язок Набувача ( [PERSON] ) довічно надавати Відчужувачу ( [PERSON] ) матеріальне забезпечення у розмірі, не менш ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум на 2016 рік, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становив - 1\~378 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обов`язком для виконання сторонами. Разом з тим, як встановлено судом, жодних доказів на підтвердження виконання Набувачем ( [PERSON] ) умов п. 11 договору довічного утримання від 22.03.2016 р. матеріали цієї справи не містять та відповідачем не надано. Допитані в ході розгляду цієї справи свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також не підтвердили факту надання [PERSON] , на виконання умов п. 11 спірного договору, окрім здійснення догляду (опікування) за [PERSON] , матеріального забезпечення останньому в розмірі 1 378 грн. Таким чином, матеріали справи свідчать, що відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконала, прийняті на себе обов`язки, визначенні в п. 11 спірного договору довічного утримання, в повному обсязі не здійснила. За таких обставин, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем умов п. 11 спірного договору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору довічного утримання від 22.03.2016 р. є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, задовольняються судом в цій частині. Судом відхиляються, як недоведені, доводи відповідача щодо вчинення [PERSON] та [PERSON] зловмисних дій відносно [PERSON] оскільки жодних доказів на підтвердження викладеного матеріали цієї справи не містять. Також, позивачем заявлено вимоги про повернення квартири за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Враховуючи, що договір довічного утримання від 22.03.2016 р. розірвано судом у зв`язку з неналежним виконанням набувачем обов`язків за вказаним договором, судом задовольняються позовні вимоги про повернення квартири за адресою: [ADDRESS] у власність [PERSON] , правонаступником якого є [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 715 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: approved