Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

28.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Позов мотивував наступним. [INFO] року померла [PERSON]. Він є спадкоємцем майна померлої за заповітом, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS]. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори йому відмовила у зв'язку з відсутністю документального підтвердження його родинних відносин із спадкодавцем, а також у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Посилаючись на вищевикладене, позивач прохав суд встановити факт, що заповіт від імені [PERSON], яка померла [INFO] року, посвідчений 12.04.1985 року секретарем виконавчого комітету Опришківської сільської ради, складено на користь [PERSON], [INFO], уродженця с. Кривуші Кременчуцького району Полтавської області; визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. У заяві до суду прохали розглянути справу за їх відсутності, вказали , що позов підтримують. Представник відповідача - Глобинської міської ради, третьої особи - відділу державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації, державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори [PERSON], у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У заяві до суду прохали проводити розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08.11.2004 року Опришківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] померла [INFO] року в с. Опришки Глобинського району Полтавської області у віці 80 років. Згідно заповіту, посвідченого 12.04.1985 року секретарем виконавчого комітету Опришківської сільської ради за реєстровим номером 3, [PERSON], все своє майно заповіла племіннику - [PERSON]. Заповіт не змінено та не скасовано. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Градизьким районним бюро ЗАГС Полтавської області, [PERSON] народилася [INFO] року. Її батьком значиться [PERSON] . Із свідоцтва про народження , серії [NUMBER] від 06.07.1957 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Пугачівка Мозоліївської сільської ради Градизького району. Її батьком є [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 09.09.1978 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], після чого останній було присвоєно прізвище «[PERSON]». Довідкою Глобинської міської ради №475/02-40 від 05.10.2016 року підтверджено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], та має такий склад сім'ї: [PERSON], [INFO]. У письмових поясненнях свідка [PERSON] вказано, що вона з 1957 року проживає в с. Опришки Глобинського району. До 1985 року разом із своїм чоловіком [PERSON] і їх донькою - [PERSON], проживали разом із рідною сестрою чоловіка - [PERSON]. З 1984 року з ними почав проживати чоловік доньки - [PERSON]. Померла [PERSON] завжди називала [PERSON] племінником, так як той був чоловіком її племінниці [PERSON] Згідно письмових пояснень свідка [PERSON], жительки с. Опришки Глобинського району, вбачається, що [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], та рідною тіткою [PERSON] (після одруження - [PERSON]). Померла [PERSON] завжди вважала [PERSON] своїм племінником, так як він був одружений з її племінницею. Постановою державного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] року [PERSON] у зв'язку з відсутністю підтвердження його родинних відносин із спадкодавцем, та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, із досліджених документів, пояснень свідків, фотознімків, простежується, що позивач помилково зазначений у заповіті племінником, оскільки племінницею [PERSON] (по батьківській лінії) була його дружина - [PERSON]. Разом з цим позивач, його дружина, та [PERSON] проживали однією сім»єю, спадкодавець завжди вважала позивача своїм племінником і називала його так. З огляду на викладене у суду немає сумнівів, що заповіт нею був написаний на користь позивача у справі. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Такі обставини щодо позивача встановлені. З огляду на викладене, позов в частині встановлення факту належності заповіту підлягає задоволенню. Факт належності правовстановлюючого документу встановлено для надання позивачу можливості оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] Щодо визнання права власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями, суд встановив наступне. Згідно спадкової справи, наданої Глобинською державною нотаріальною конторою, після померлої [INFO] року [PERSON], заводилася спадкова справа № 226/05. Позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом в установлений законом строк. Державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори постановою від 21.10.2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: [ADDRESS], було побудовано: житловий будинок літ. «А» - у 1930 році, прибудову літ. «а», тамбур літ. «а1», огорожу №1, ворота №2, колонку літ. «К» - у 1980 році, літню кухню-сарай літ. «Б» - у 1960 році, сарай літ. «В», сарай літ. «Г», убиральню літ. «Д» - у 1960 році. На час будівлі нерухомого майна питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння Згідно виписки з погосподарської книги №3 за 2001-2005 роки Опришківської сільської ради, особовий рахунок [NUMBER], за [PERSON], [INFO] значився житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 24.10.2016 року № 1132/02-04, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», тамбур літ. «а1», літня кухня-сарай літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», убиральня літ. «Д», огорожа №1, ворота №2, колонка літ. «К», розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд дійшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved