Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

29.04.2020 року [PERSON] (далі за текстом - позивач), в особі свого представника - адвоката Чепурової Анжели Леонідівни, звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (далі за т.екстом - від.повідач), в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з 01.05.2018 по 29.10.2019 в розмірі 43767,49 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у період з 27.03.2017 по 29.10.2019 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем за період з 01.05.2018 по 29.10.2019 з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 43767, 49 грн. 29.10.2019 [PERSON] була звільнена за власним бажанням. Позивач в судове засідання не з`явилась. Позивачем до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відмітками у кур`єрській книзі суду про вручення ухвали про відкриття, копії позовної заяви з додатками та судових повісток. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Відповідач своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву не скористався, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] з 27.03.2017 по 29.10.2019 працювала на Державному підприємстві «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на посаді прибиральника службових приміщень в адмінстративно-господарському відділі, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9). Згідно наказу №426-К від 25.10.2019, [PERSON] була звільнена за власним бажанням. Відповідач не належним чином виконує обов`язки по виплаті заробітної плати, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість по заробітній платі. З Довідки про нараховану та не виплачену заробітну плату [PERSON] за період з 01.05.2018 по 29.10.2019 вбачається, що загальна сума заборгованості невиплаченої заробітної плати становить 43767,49 грн., що підтверджується довідкою від 02.03.2020 № П-32-10/1-02 (а.с. 10). Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст.94 КЗпП України). Відповідно до ч. ст. 7 Кодексу законів про працю, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 161 ЦПК України, особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку наказного або спрощеного позовного провадження. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Позивачем доведено та не спростовано відповідачем, що ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» має заборгованість перед [PERSON] у виплаті нарахованої та не виплаченої заробітної плати у розмірі 43 767,49 грн., в зв`язку з чим ці позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved