Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

27.06.2019 р. [PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив про те, що [PERSON] є власником зазначеного житлового приміщення, натомість відповідач [PERSON] , є членом сім`ї колишнього власника квартири [PERSON] та відповідно до п.12 договору купівлі-продажу від 21.11.2018 р., остання зобов`язалась добровільно знятися з реєстраційного обліку самостійно, разом з членами своєї сім`ї, однак до цього часу відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знявся. Зазначені обставини призводять до порушення права власника вказаного житлового приміщення. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи за своєї відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з не відомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляду справи за своєї відсутності не подавав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.11.2018 р. приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Олійник І.І. за реєстровим №1003, належить квартира [ADDRESS] . Пунктом 12 вказаного договору визначено обов`язок продавця знятися з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі, звільнити квартиру від речей. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З довідки про склад сім`ї від 07.02.2019 р., виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про відсутність особи за місцем реєстрації від 17.04.2019 р., посвідченого депутатом Новокаховської міської ради, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає за місцем реєстрації більше трьох років. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.У відповідності до положень глави 6 ЖК УРСР, особа набуває право користування жилим будинком, квартирою, що належить громадянинові, в силу сімейних відносин з ним або на підставі договору найму, укладеного нею або членом її сім`ї з власником будинку. Згідно абзацу другого пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на жиле приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Під час судового розгляду встановлено та підтверджено письмові доказами, що [PERSON] власником спірного житлового приміщення, натомість відповідач по справі [PERSON] є сином колишнього власника житлового приміщення та зареєстрований в ній як член сім`ї колишнього власника, проте у визначений договором строку не знявся з реєстраційного обліку та між сторонами по справі відсутні відсутній будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, що під час судового розгляду відповідачем не спростовано, суд вважає що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а право [PERSON] як власника майна, підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved