Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

27 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому зазначає, що з 21 липня 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей, сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми. Зважаючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає і надавати у добровільному порядку відмовляється, постійного заробітку не має, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей, однак їх розмір має залежати від його фінансових можливостей. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 4, 5). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії І-ГЮ № 022138 (а.с. 6) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року. Діти перебувають на повному утриманні матері, що встановлено з довідки Великообзирської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 16.01.2018 року № 34. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, враховуючи обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, суд на підставі ч. 1 ст. 184 СК України приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоровя відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, беручи до уваги те, що він ніде не працює, суд з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначає аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved