Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

27.09.2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд яким визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], яка була власницею 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS]. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і йому було видане Свідоцтво про право на 1/2 частину спадщини, оскільки крім [PERSON] спадкоємцем за законом був рідний брат позивача - [PERSON], який помер [INFO]. 27.07.2017 року державний нотаріус Другої львівської державної нотаріальної контори, Шевців Оксана Григорівна видала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, аргументовуючи це тим, що позивач, як заявник просить видати свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], що належала померлій [PERSON]. Згідно даних довідки Львівського обласного державного комунального БТІ та ЕО від 20.06.2013 року за №2/7711 дана частина житлового будинку є зареєстрована на покійного на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Львівською міською державною конторою 16.08.1950 року за №4779/11. Оригінал вище згаданого правовстановлюючого документу в спадкових справах є відсутній. Згідно листа архівного відділу Львівської міської ради від 04 липня 2017 року №110003-614, де знаходиться примірник вказаного свідоцтва, дублікат цього свідоцтва архівний відділ не виготовляє. Отже, оригінал правовстановлюючого документу в спадковій справі є відсутній, а його дублікат виготовити є неможливим і позивачу було запропоновано звернулися за захистом свого порушеного права до суду. У зв'язку із чим позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на підставність таких, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Третя особа - державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Шевців О.Г. у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, в тому числі копію спадкових справ № 348/2001 та № 38/2013, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], мати позивача, яка була власницею 1/6 частини житлового будинку [ADDRESS]./а.с.4-5,47/ Після смерті матері - [PERSON], її син, позивач по справі - [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини було видане Свідоцтво про право на 1/2 частину спадщини./а.с.71-117/ Крім позивача спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був його рідний брат - [PERSON], який помер [INFO]./а.с.71-117/ Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Копіями свідоцтв про народження підтверджується, що [PERSON] (позивач) та [PERSON], є синами померлої [PERSON] /а.с. 77-80/. Крім того, з матеріалів спадкової справи № 348 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину по факту смерті їх матері [PERSON], яка померла [INFO], у рівних частках /а.с. 77-117/. Однак судом встановлено, що [PERSON] прийняв належну йому частку спадкового майна після смерті його матері, однак право власності на вказане йому майно у встановлений законом спосіб не отримав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.08.2012 року, [PERSON] помер [INFO]./а.с.35/ Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 38/2013 єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], являється його рідний брат [PERSON] - позивач по справі. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: частина житлового будинку [ADDRESS], яка належала [PERSON], 1927 року, яка померла [INFO], спадкоємцем якої був її син - [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав; ? частина грошових вкладів з відповідними відсотками та всіма компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в територіально - відокремленому безбалансовому відділенні Ощадного банку № 10013/0299 (017) м. Львова, та в територіально - відокремленому безбалансовому відділенні Ощадного банку № 10013/0330 (089) м. Львова, що належали [PERSON], 1927 року, яка померла [INFO], спадкоємцем якої був її син - [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. 25.01.2013 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 12.06.2017 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], а саме: 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] яка належала [PERSON], 1927 року, яка померла [INFO], спадкоємцем якої був її син - [PERSON], який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав./а.с.54/ 27.07.2017 року державний нотаріус Другої львівської державної нотаріальної контори, Шевців Оксана Григорівна видала позивачу постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, аргументовуючи це тим, що останній, як заявник просить видати свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], що належала померлій [PERSON]. Згідно даних довідки Львівського обласного державного комунального БТІ та ЕО від 20.06.2013 року за №2/7711 дана частина житлового будинку є зареєстрована на покійного на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Львівською міською державною конторою 16.08.1950 року за №4779/11. Оригінал вище згаданого право встановлюючого документу в спадкових справах є відсутній. Згідно листа архівного відділу Львівської міської ради від 04 липня 2017 року №110003-614, де знаходиться примірник вказаного свідоцтва, дублікат цього свідоцтва архівний відділ не виготовляє. Відповідно до п.п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві [PERSON] належала на праві власності 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS], проте не зареєстрував у встановленому порядку право власності на таке майно. Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач, як рідний брат померлого - [PERSON], та син померлої [PERSON], та як спадкоємці першої черги за законом після їх смерті, має право на спадкове майно, в тому числі на 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS], а тому суд дійшов переконання, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS], задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved