Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

28 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування спільною частковою власністю. Позов мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21 травня 2003 року, посвідченого нотаріусом Третьої Краматорської ДНК під реєстровим № 323, вона спільно в рівних частках з відповідачем [PERSON] придбала нежитлове приміщення, вбудоване в житловий будинок [ADDRESS], що складає 48/1000 часток всього будинку. Нежитлове приміщення складається з 6 приміщень загального користування, та 13 кабінетів різної площі. Однак, відповідач, користується всім вбудованим приміщенням, незважаючи, на то що вона також є співвласником цього приміщення. Відповідач надає всі приміщення, які є спільної часткової власністю в оренду, та отримує з орендарів дохід який повністю привласнює. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням виплачувати їй належну частину доходу від оренди, чи визначити порядок користування приміщенням, щоб вона могла самостійно або користуватися приміщенням, або надавати його в оренду. Однак відповідач відмовляється це робити, тому вона вимушена звернутися до суду. Відповідно до висновку спеціаліста про можливість визначення порядку користування нежитловим вбудованим приміщення, вона вважає, що їй в користування можливо виділити: приміщення літ.26 площею 18,0 кв. метрів, : приміщення літ.25 площею 9,7 кв. метрів, : приміщення літ.24 площею 9,0 кв. метрів, : приміщення літ.23 площею 10,9 кв. метрів, приміщення літ.22 площею 9,3 кв. метрів, : приміщення літ.5 площею 14,8 кв. метрів, приміщення літ.З площею 11,6 кв. метрів, приміщення літ. 4 площею 12,7 кв. метрів - разом 96 кв. метрів. Відповідачу виділити в користування приміщення літ.21 площею 18,4 кв. метрів, приміщення літ.20 площею 11,5 кв. метрів, приміщення літ.6 площею 9,1 кв. метрів, приміщення літ.7 площею 7.9 кв. метрів, приміщення літ.8 площею 7,7 кв. метрів, приміщення літ. 11 площею 7.7 кв. метрів, приміщення літ. 12 площею 10,0 кв. метрів, приміщення літ. 13 площею 8,0 кв. метрів, приміщення літ. 17 площею 10,6 кв. метрів, приміщення літ. 14 площею 8,1 кв. метрів, приміщення літ.9 площею 1,50 кв. метрів, приміщення літ. 10 площею 0,90 кв. метрів, разом 101,4 кв. метрів. Нежитлові приміщення літ.1 площею 1 кв. м, літ.2 площею 15,55 кв. м.,літ.18 площею 3,1 кв. м. літ.19 площею 3,15 кв. м., залишити в спільному користуванні. Вважає, що при такому визначенні порядку користування спільним нежитловим вбудованим приміщенням права відповідача не будуть порушені. Тому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, визначити порядок користування нежитловим приміщенням, вбудованим в житловий будинок [ADDRESS] , що складає 48/1000 часток всього будинку між нею та відповідачем [PERSON] надавши їй в користування: приміщення літ. 26 площею 18,0 кв. метрів, приміщення літ.25 площею 9,7 кв. метрів, приміщення літ. 24 площею 9,0 кв. метрів, приміщення літ.23 площею 10,9 кв. метрів, приміщення літ. 22 площею 9,3 кв. метрів, приміщення літ.5 площею 14,8 кв. метрів, приміщення літ. 3 площею 11,6 кв. метрів, приміщення літ. 4 площею 12,7 кв. метрів загальної площею 96 кв. метрів. Відповідачу [PERSON] виділити приміщення літ. 21 площею 18,4 кв. метрів, приміщення літ. 20 площею 11,5 кв. метрів, приміщення літ. 6 площею 9,1 кв. метрів, приміщення літ. 7 площею 7,9 кв. метрів, приміщення літ.8 площею 7,7 кв. метрів, приміщення літ.11 площею 7,7 кв. метрів, приміщення літ. 12 площею 10,0 кв. метрів, приміщення літ. 13 площею 8,0 кв. метрів, приміщення літ. 17 площею10,6 кв. метрів, приміщення літ. 14 площею 8,1 кв. метрів, приміщення літ.9 площею 1,50 кв. метрів, приміщення літ. 10 площею 0,90 кв. метрів, загальної площею 101,4 кв. метрів. Залишив приміщення літ.1 площею 1 кв. м, літ.2 площею 15,55 кв. м.,літ.18 площею 3,1 кв. м, літ. 19 площею 3,15 кв. м., в спільному користуванні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надала суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, вказавши, що уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове заїдання не з'явися, про дату та час судового засідання повідомлявся відповідно до 128 ЦПК України, через оголошення у пресі. Виклик відповідача до суду був опублікований у газеті «Урядовий Кур'єр» від 29 листопада 2017 року, № 225. Суд, на підставі п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до дублікату договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 21 травня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової належить нежитлове приміщення , вбудоване в житловий будинок [ADDRESS], що складає 48/1000 частки усього будинку, загальною площею 5163,7 кв.м. Вказаний дублікат , що має силу оригіналу, виданий замість втраченого [PERSON], за яку на підставі довіреності діє [PERSON] державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. Договір купівлі -продажу, посвідчений держаним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контор Соловйовою С.С. 21 травня 2003 року, зареєстрований у реєстрі за № 923.----. Згідно повідомлення Бюро технічної інвентаризації м. Краматорську № 348 від 13 квітня 2017 року, право власності на нежитлове приміщення ( що складає 48/1000 частки усього будинку, загальною площею 5163,7 кв.м., вбудоване в житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр № 223н/ф в рівних частках за : [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі -продажу , посвідченому 21 травня 2003 року (реєстр № 923) нотаріусом Третьої Краматорської ДНК. Дата реєстрації в КП «БТІ» - 22 травня 2003 року. Відповідно до 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ч.3 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] користується всім вбудованим приміщенням. Як вбачається з висновку технічної можливості щодо порядку користування нежитловим вбудованим приміщенням в житлову будинку [ADDRESS], нежитлове приміщення, розташоване по [ADDRESS] складається з: ? нежиле приміщення №1 площею 1,0 м.кв, ? нежиле приміщення №2 площею 15,55 м.кв., ? нежиле приміщення №18 площею 3,1м.кв., ? нежиле приміщення №19 площею 3,15 м.кв нежиле приміщення №26 площею 18,0 м.кв., нежиле приміщення №25 площею 9,7м.кв., нежиле приміщення №24 площею 9,0 м.кв., нежиле приміщення №23 площею 10,9 м.кв., нежиле приміщення №22 площею 9,3м.кв., нежиле приміщення №5 площею 14,8 м.кв., нежиле приміщення №3 площею 11,6.м.кв. нежиле приміщення №4 площею 12,7 м.кв. Загальна площа нежилих приміщень 118,8 кв.м. Таким чином, судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення є спільною частковою власністю сторін. В силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 369 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку визначити порядок користування спільною частковою власністю, тим самим порушуються права позивача, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved