Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

28.11.2017 ПАТ «Енергобанк» звернулося до Апеляційного суду м. Києва із зазначеним позовом для визначення підсудності. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 30.11.2017 ухвалою Апеляційного суду м. Києва було визначено підсудність зазначеного позову Солом'янському районному суду м. Києва. Так, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 104714,89 грн. та судовий збір. В позові посилається на те, що 03.12.2013 між ПАТ «Енергобанк» та відповідачем було укладено Договір № 20-000626-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 05.12.2013 між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, за умовами якої розмір кредитного ліміту складав 25000,00 грн. У відповідності до тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» позичальнику було встановлено: відсоткова ставка 35% річних; розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобов'язань, але не менше 50 грн., штраф за виникнення простроченої заборгованості 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості, штраф за користування пере лімітом (несанкціонований овердрафт) 0,2% в день від суми переліміту. На порушення умов договору позичальник не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 07.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 08.12.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 22.01.2018 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 05.02.2018 по справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 17.05.2018 цивільну справу було призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 11.09.2018 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та залучено до участі у справі в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Енергобанк». Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, виклик за його місцем перебування є неможливим, так-як з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ст.ст.1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Встановлено, що 03.12.2013 між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено Договір № 20-000626-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.(а.с. 22-24) В подальшому, 05.12.2013 між ПАТ «Енергобанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 20-000626-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, за умовами якої розмір кредитного ліміту складав 25 000,00 грн. (а.с. 25-27). Відповідно до п. 2.1.2 Кредитного договору, банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної Кредитної лінії. Кредит надається в межах Кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель зобов'язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені цим Договором. Згідно п.п. 2.1.3 та п. 2.3 Кредитного договору, розмір Кредитного ліміту зазначається в Додатковій угоді до Договору, що є його невід'ємною частиною. Кредитний ліміт може бути збільшений або зменшений за заявою Держателя або за рішенням Банку, а також в інших випадках, передбачених цим Договором. Порядок здійснення Платіжних операцій з використанням Кредитної картки, а також порядок отримання Кредиту регулюються чинним законодавством України, Правилами міжнародної Платіжної системи VISA INTERNATIONAL, цим Договором, Правилами, а також Тарифами Банку. Пунктом 2.6 Кредитного договору, встановлено, що строк дії Кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього Договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії Кредитної лінії, за умови, що з боку Держателя відсутня прострочена заборгованість за Кредитом та/або обґрунтуванню Карткового рахунку, та жодна із Сторін в установленому Договором порядку не заявить про припинення строку дії Кредитної лінії, термін дії Кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах. У відповідності до п. 3.3.1, 3.3.6 Кредитного договору, Держатель зобов'язується вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму Боргових зобов'язань, та повністю погасити Боргові зобов'язання у день скасування Банком Кредитного ліміту. За користування Кредитом, в тому числі Простроченим Кредитом та Овердрафтом, Банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому Тарифами. Проценти за користування Кредитом (в тому числі Простроченим кредитом) нараховуються на фактичну суму наданого Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту) і за фактичний час користування такимКкредитом протягом всього розрахункового циклу, включаючи день надання зазначених коштів, що передбачено пунктами 5.1., 5.2. Кредитного договору. Відповідно до п. 5.7 Кредитного договору, Проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно Тарифів банку. Згідно з умовами п. 6.1., 6.2 Кредитного договору, Сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому Тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, а також за порушення Правил. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення Овердрафту, Держатель зобов'язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами. У відповідності до Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» позичальнику було встановлено: відсоткова ставка 35% річних; розмір щомісячного мінімального платежу 5% від боргових зобов'язань, але не менше 50 грн., штраф за виникнення простроченої заборгованості 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості, штраф за користування пере лімітом (несанкціонований овердрафт) 0,2% в день від суми пере ліміту. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 18.05.2018 між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено Договір №21 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, банк відступив шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув в повному обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги банку до позивальників, заставодавців, поручителів, зазначених у Додатку №1 до Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страхових або інших осіб, до яких перейшли обов'язки боржників або які зобов'язані виконати обов'язки за кредитними договорами. договорами поруки та застави з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку 1 до Договору (а.с.54) Відповідно до Витягу до Договір №21 про відступлення права вимоги, право вимоги за кредитним договором № 00-039202-01 від 07.09.2013 року перейшло від ПАТ «Енергобанк» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що у передбачені строки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому станом на 16.11.2017 у останнього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 104714,89 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом у сумі - 19975,07 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (тіло кредиту) - 40789,10 грн., заборгованість за штрафами за виникнення прострочених відсотків по кредиту - 19348,49 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 5 100,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 19502,23 грн. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини п`ятої статті 10 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що сума заборгованість по пені складає 65237,59 грн., що перевищує тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру пені можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір пені до 39477,30 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, який є обов'язковим для застосування. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідач не виконує умов договору № 20-000626-01 від 03.12.2013, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 78954,60 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762,00 грн.

Outcome: partial