Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

27.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання його батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з [PERSON] проживали разом однією сім`єю. [PERSON] у цей час перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, хоча сімейних відносин вони не підтримували, оскільки він виїхав проживати до своїх батьків. Від спільного проживання позивача з [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Оскільки матір дитини, [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, то згідно ст. 122 СК України в свідоцтві про народження його записано як батька дитини, що не відповідає дійсності. У позасудовому порядку позивач не взмозі встановити своє батьківство, тому змушений звернутися до суду. 16.06.2021 року після виконання вимог ст. 187 ЦПК України прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження у справі, призначено у справі підготовче судове засідання. 05.08.2021 року в підготовчому судовому засіданні залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Третя особа також надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. Причини неявки відповідача суду невідомі, відзиву на позовну заяву не надходило. 19.10.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення за наступних підстав. У відповідності зі ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 01.01.2014 року і по даний час проживають однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Дані обставини вбачаються з акту, складеного 26.02.2021 року старостою с. Орепи Новоград-Волинського району на підставі свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] /а.с.12/. Натомість [PERSON] у цей період перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2021 року було розірвано. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] , остання народилася [INFO] , батьками вказано - [PERSON] та [PERSON] . Як посилається позивач та не оспорюється учасниками справи, біологічним батьком дитини [PERSON] є саме позивач, а не відповідач, оскільки останній був записаний батьком лише у відповідності до вимог ст. 122 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно ч. 2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Виходячи з представлених доказів щодо обставин справи, а також той факт, що відповідачем не подано заперечень щодо позовних вимог та третя особа у справі не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить їх інтересам, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Тому позов в частині визнання батьківства підлягає задоволенню. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. За таких обставин інші позовні вимоги щодо виключення відомостей з актового запису про народження дитини запису про батька та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, вказавши позивача батьком є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Натомість, вимога позивача про анулювання свідоцтва про народження дитини не підлягає задоволенню, оскільки не грунтується на вимогах закону. Крім цього, вирішуючи питання судових витрат, суд, бере до уваги те, що позивач є інвалідом 2 групи, а тому звільнений від сплати судового збору. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial