Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

28 січня 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що з 10 серпня 1996 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. З червня 2015 року сторони припинили спільно вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, в зв`язку із чим прохає суд даний шлюб розірвати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що 10 серпня 1996 року в Перевальському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганської області, Україна між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 114. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в червні 2015 року припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. Крім цього подальше перебування в шлюбі суперечитиме інтересам позивача, так як він має намір створити нову сім`ю. В зв`язку з вище викладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, в зв`язку з чим, шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач до суду не з`явилась, суд вважає, що після розірвання шлюбу [PERSON] необхідно надалі іменувати цим прізвищем. Крім цього, судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved