Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

27.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача [PERSON], у якій просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення відповідача з вказаного житлового будинку. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що житловий будинок за вищевказаною адресою належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька - [PERSON]. Батько позивача за життя дозволив відповідачу [PERSON] тимчасово проживати у цьому будинку та зареєструвати її місце проживання за вказаною адресою. Відповідач до цього часу проживає у вказаному будинку, реєстрацію місця проживання не змінила. Жодних договорів про користування житловим будинком ні батько позивача, ні позивач з відповідачем не укладали. Позивач має намір користуватися належним йому будинком, однак відповідач чинить йому у цьому перешкоди. Оскільки у добровільному порядку відповідач виселятись з будинку відмовляється, позивач звернувся до суду із позовною заявою. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 17.08.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 04.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2018 року. У зв'язку з неявкою у судове засідання 01.11.2018 року учасників справи, судове засідання було відкладено на 16.11.2018 року. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак у судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення правовідносин сторін, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.06.2018 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.06.2018 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.09.2007 року (а.с.6-8). З 29.05.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрована у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповіддю Гусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 07.08.2018 року на запит суду та копією картки реєстрації особи (а.с. 18, 19). Таким чином, відповідач [PERSON] вселилася до житлового будинку та зареєструвала місце проживання за адресою: [ADDRESS], за згодою колишнього власника цього житлового будинку - [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] у добровільному порядку із зазначеного житлового будинку не виселилася та продовжує користуватись належним позивачу [PERSON] на праві приватної власності нерухомим майном, чим чинить йому перешкоди у користуванні житловим будинком. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Беручи до уваги, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та не давав згоди на проживання у ньому відповідача, яка вселилася до житлового будинку за згодою колишнього власника, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду позовної заяви сплатив 704,80 гривень судового збору. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України зазначені судові витрати присуджуються з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved