Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

27.03.2015 р. зазначена справа надійшла з Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у порядку ст. 116 ЦПК України. У вересні 2014 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. Просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 54120,53 грн., та 3% річних від суми боргу за період з 01.09.2014 р. по день ухвалення судом рішення, посилаючись на те, що 16.05.2012 р. р. вона надала відповідачу 50000 грн., які сама отримала у кредит у ПАТ «ВТБ Банк». Відповідач зобовязалася повернути до 01.09.2014 р. всю суму позики із відсотками, нарахованими банком за кредитним договором. Проте у зазначений час відповідач не виконала зобовязання і гроші не повернула. Рішенням від 05.05.2014 р. Жовтневого районного суду м. Маріуполя на користь банку з неї стягнуто борг за кредитом і проценти по ньому в сумі 4009,55 грн.. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином за адресою, зазначеною в її заяві про передачу справи за підсудністю до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, про що свідчить довідка поштового відділення 79 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 1, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд у разі повторної неявки, належним чином повідомленого відповідача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи-докази: копії: кредитного договору № R53100255519В від 16.05.2012 р.; меморіального ордеру № 31248 від 16.05.2012 р.; рішення від 05.05.2014 р. Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області; заяву відповідача про передачу справи для розгляду до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за її місцем проживання; розписку про отримання позики; довідку про навчання; копію довідки пункту прийому прибуваючого населення; оригінал розписки (а.с. 9-13, 14, 15, 21, 22, 23, 41), вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У період з 16.05.2012 р. до 05.05.2014 р. між позивачем і відповідачем укладено договір позики. за яким позивач передала відповідачу 50000 грн., отриманих за договором кредиту № R53100255519В від 16.05.2012 р. між позивачем і ПАТ «ВТБ Банк», а відповідач зобовязалася повернути позивачу до 01.09.2014 р. суму позики та проценти за договором кредиту, про що надала позивачу розписку. Тобто між позивачем і відповідачем укладено договір позики, передбачений ст. 1046 ЦК України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 16.05.2012 р. між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір № R53100255519В, за яким позивач отримала 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних строком повернення до 16.05.2015 р.. Рішенням від 05.05.2014 р. Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 50645, 41 грн., з яких: 25199,36 грн. заборгованість за кредитом; 8144,58 грн. сума простроченого боргу по кредиту з урахуванням індексу інфляції; 3602,50 грн. сума прострочених відсотків по кредиту з урахуванням індексу інфляції; 407,05 грн. непрострочені відсотки за користування кредитом в період з 18.03.2014 р. по 31.03.2014 р.; 10553,97 грн. пеня за прострочення кредиту; 2473,52 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 204,72 грн. 3% річних від суми простроченого кредиту за прострочення кредиту; 59,71 грн. 3 % річних від суми прострочених відсотків за прострочення відсотків. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем, яка складається з: -заборгованості за позикою 50000 грн.; -відсотків, нарахованих ПАТ «ВТБ Банк», та встановлених рішенням від 05.05.2014 р. Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, а саме 3602,50 грн. сума прострочених відсотків по кредиту з урахуванням індексу інфляції; 407,05 грн. непрострочені відсотки за користування кредитом в період з 18.03.2014 р. по 31.03.2014 р., а всього 4009,55 грн.. Тобто всього заборгованість за позикою становить 54009,55 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якою передбачено правові наслідки порушення договору позичальником, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три процента річних від простроченої суми за період з 01.09.2014 р. по 27.05.2015 р. за 269 днів становлять: 1194,13 грн. (54009,55 грн. х 3% : 365 днів х 269 днів). Загальна сума заборгованості за становить 55203,68 грн.. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема сплата неустойки. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58-59 ЦПК України і вони свідчать про порушення відповідачем умов договору позики. Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача і вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача: на користь позивача витрати, повязані зі сплатою ним при предявлені позову 541,20 грн. судового збору, та на користь держави 108,32 грн. судового збору за суму додатково нарахованих 3% річних за період з 26.09.2014 р., і за який позивачем судовий збір не було сплачено. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 547, 549, 550, 611, 625, 629, 1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved