Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

28 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Рубіжному Луганської області про стягнення страхової компенсації в зв'язку з втратою працездатності у розмірі 12894,95 гривень та 411,49 гривень. 09.12.2013 року позивач подала заяву, відповідно до якої зменшила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача одноразово недоотримані грошові кошти за період з 01.10.2008 року по 2013 рік у розмірі 10412,20 гривень. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з 2008 року по 2013 рік отримує страхові виплати в розмірі менше ніж затверджений законодавством прожитковий мінімум з вини відповідача, тому вона звернулася до суду з цим позовом про стягнення недоотриманих грошових коштів. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 18 грудня 2013 року подала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 23). Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заперечення проти позову в яких зазначає, що постановою відділення виконавчої дирекції Фонду від 29.12.2003 року [PERSON] продовжено раніше призначену страхову виплату у розмірі 51,08 гривень та з 2003 року по 2013 рік позивачу щорічно проводиться відповідно до вимог законодавства перерахування щомісячної страхової виплати на коефіцієнти зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки, на даний час щомісячна страхова виплата позивача становить 411,49 гривень, виплати [PERSON] отримує в повному обсязі кожного місяця, також зазначає, що розмір щомісячних страхових виплати не залежить від встановленого прожиткового мінімуму, а залежить від ступеня втрати працездатності та розміру середньомісячного заробітку потерпілої особи до ушкодження здоров'я, вважає вимоги [PERSON] безпідставними, тому просить в задоволені позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до витягу з акту огляду у МСЕК від 07.09.1996 року [PERSON] встановлено ступень втрати працездатності 30% по трудовому каліцтву (а.с. 14). Згідно витягу з акту огляду у МСЕК від 19.05.2004 року [PERSON] встановлено ступінь втрати професійної працездатності 30% по трудовому каліцтву, що відповідає ІІІ групі інвалідності безстроково (а.с. 23а). Особова справа [PERSON] передана до відділення ВДФСНВ м. Рубіжне 23.12.2003 року від ТОВ «Рубіжанський завод будівельних матеріалів» на підставі заяви [PERSON] від 24.12.2003 року та на момент передачі особової справи позивачу підприємством виплачувалося 51,08 гривень щомісячно на відшкодування шкоди в зв'язку з втратою працездатності (а.с. 29). Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 29.12.2003 року № 0332 продовжено [PERSON] раніше призначену страхову виплату в разі часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 51,08 гривень (а.с. 30). 29.12.2003 року постановою № 0332/1 відділення ВДФСНВ позивачу було призначено перераховану щомісячну страхову виплату в зв'язку з проведенням перерахунку суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки - 1,193 та встановлено її у розмірі 60,94 гривні з 01.03.2002 року по 01.03.2003 року (а.с. 33). 29.12.2003 року постановою № 0332/2 відділення ВДФСНВ позивачу було призначено перераховану щомісячну страхову виплату в зв'язку з проведенням перерахунку суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки - 1,182 та встановлено її у розмірі 72,03 гривні з 01.03.2003 року по 01.03.2004 року (а.с. 34). 29.03.2004 року постановою № 0332/4 відділення ВДФСНВ позивачу було призначено перераховану щомісячну страхову виплату в зв'язку з проведенням перерахунку суми щомісячної страхової виплати на коефіцієнт зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях національної економіки - 1,152 та встановлено її у розмірі 82,98 гривень з 01.03.2004 року по 01.03.2005 року (а.с. 35). 25.03.2005 року постановою № 0332/8 відділення ВДФСНВ позивачу в зв'язку з встановленням стійкої втрати професійної працездатності 30% було призначено перераховану щомісячну страхову виплату з 01 березня 2005 року безстроково у розмірі 102,73 гривні, із застосуванням коефіцієнту у 2005 році 1,238 (а.с. 36). В подальшому за період з 2006 року по 2013 рік щорічно позивачу здійснювалося перерахунок суми щомісячної страхової виплати у разі зростання заробітної плати в галузях національної економіки, а саме: - з 01.03.2006 року по 01.03.2007 року у розмірі 123,58 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,203; - з 01.03.2007 року по безстроково у розмірі 146,20 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,183; - з 01.03.2008 року по 28.02.2009 року у розмірі 164,47 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,125; - з 01.03.2009 року по 28.02.2010 року у розмірі 174,83 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,063; - з 01.03.2010 року по 28.02.2011 року у розмірі 174,83 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,0; - з 01.03.2011 року по безстроково у розмірі 192,67 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,102; - з 01.03.2012 року по безстроково у розмірі 226,58 гривень з застосуванням коефіцієнту 1,176; - з 01.03.2012 року по безстроково у розмірі 288,57 гривень (перераховано постановою від 20.04.2012 року); - з 01.09.2012 року по безстроково у розмірі 358,13 гривень (перераховано постановою від 28.09.2012 року); - з 01.03.2013 року по безстроково у розмірі 411,49 гривень. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі Закон України № 1105) дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання (далі - підприємства), у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Відповідно ч. 1 ст. 28 Закону України № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Відповідно до ст. 29 Закону України № 1105 перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері статистики. Таке перерахування провадиться 01 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (надалі - Закон України № 2272), в редакції, що діяла на момент передачі особовою справи [PERSON] до відділення ВДФСНВ 23.12.2003 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Згідно підпунктів 3.8.1, 3.8.2 п. 3.8 Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» від 27.04.2007 року № 24 підставою для перерахування розміру щомісячної страхової виплати з 1 березня кожного року є зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики; перерахування розміру щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Коефіцієнти підвищення страхових виплат у 2002 році - 1,193, у 2003 році - 1,182, у 2004 році - 1,152, у 2005 році - 1,238, у 2006 році - 1,203, у 2007 році - 1,183, у 2008 році - 1,125, у 2009 році - 1,063, у 2010 році - 1,0, у 2011 році - 1,102, у 2012 році - 1,176, у 2013 році 1,149. Згідно Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 15 від 30.03.2012 року «Про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат потерпілим та членам їх сімей у 2012 році» при проведені перерахунку щомісячних страхових виплат потерпілим з 01.03.2012 року застосовуються коефіцієнти підвищення страхових виплат: у 2002 році - 1,352; у 2003 році - 1,21; у 2004 році - 1,228; у 2005 році - 1,275; у 2006 році - 1,203; у 2007 році - 1,183; у 2008 році - 1,125; у 2009 році - 1,063; у 2010 році - 1,0; у 2011 році - 1,102; у 2012 році - 1,176. Тобто було збільшено коефіцієнти за 2002-2005 роки. 20.04.2012 року постановою № 1212/332/332/ відділенням ВДФСНВ позивачу було перераховану щомісячну страхову виплату з врахуванням збільшення коефіцієнтів у 2002-2005 роках та встановлено її у розмірі 288,57 гривні з 01.03.2012 року та проведено донарахування щомісячної виплати за березень 2012 року у розмірі 61,99 гривень (а.с. 47). Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 31 від 21.09.2012 року було внесено зміни до постанови правління Фонду № 15 від 30.03.2012 року, відповідно до яких було збільшено коефіцієнти у 2006-2007 роках та встановлено їх у розмірі 1,367 у 2006 році та 1,292 у 2007 році. В зв'язку з чим було прийнято постанову відділенням ВДФСНВ від 28.09.2012 року № 1212/332/332/9 про перерахунок щомісячної страхової виплати з 01.09.2012 року та встановлено її у розмірі 358,13 гривень (а.с. 48). Як вбачається з постанов відділення ВДФСНВ з 2003 по 2013 рік про призначення перерахованої щомісячної страхової виплати, відповідачем позивачу з 2003 року по 2013 рік кожного року з 01 березня було проведено перерахунок щомісячної страхової виплати з врахуванням коефіцієнтів підвищення страхових виплат відповідно до ст. 29 Закону України № 1105 та згідно з Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат від 27.04.2007 року № 24 (а.с. 30-49). Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] ставиться питання про стягнення недоплаченої суми страхової виплати за професійним захворюванням за період з 01.10.2008 року по 2013 рік у розмірі 10412,20 гривень. На думку позивача, щомісячна страхова виплати за період з 01 жовтня 2008 року по 2013 рік повинна рахуватися у розмірі 30% (відсоток втрати її працездатності) від розміру прожиткового мінімуму встановленого законодавством та перераховуватися кожного разу із збільшенням розміру прожиткового мінімуму. Проте, суд відхиляє зазначені твердження позивача, викладені у позовній заяві та заяві від 09.12.2013 року, оскільки відповідно до ст. 28 Закону України № 1105 розмір щомісячної страхової виплати визначається розміром втраченого заробітку (або відповідної його частини) потерпілої особи до ушкодження здоров'я залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, при цьому визначення розміру щомісячної страхової виплати виходячи з встановленого розміру прожиткового мінімуму діючим законодавством не передбачено. Таким чином, доводи позивача за вищевикладених обставин щодо необхідності визначення розміру її щомісячної страхової виплати залежно від розміру прожиткового мінімуму та стягнення в зв'язку з цим недоотриманої страхової виплати за період з 01.10.2008 року по 2013 рік у розмірі 10412,20 гривень є необґрунтованими. При розгляді справи позивачем не надано доказів на підтвердження винних дій відділення ВДФСНВ щодо проведення неправильно розрахунку щомісячної страхової виплати позивачу. Судом встановлено, що відповідач визначаючи розмір щомісячної страхової виплати та проводячи щорічно перерахунок страхових виплат діяв в межах чинного законодавства. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню судом. В зв'язку з тим, що сторони звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається за рахунок держави.

Outcome: dismissed