Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

27 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 квітня 2020 року, стягуваних із нього, [PERSON] , [INFO] : на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. до твердої грошової суми у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; та на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною, з твердої грошової суми у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. до твердої грошової суми у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп., щомісячно, з 21 січня 2020 року і до досягнення дитиною трирічного віку, до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27.04.2020 з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1800,00 грн. із індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із доглядом за дитиною, у твердій грошовій сумі 1000,00 грн., щомісячно, до досягнення доньки [PERSON] трирічного віку. Позивач зазначив, що на даний час, у його особистому житті відбулися зміни, оскільки 16 травня 2020 року у нього та [PERSON] , з якою вони проживають однією сім`єю без укладення шлюбу, народилася донька [PERSON] . Отже, на даний час, він зобов`язаний утримувати не лише відповідача [PERSON] та доньку [PERSON] , а ще й другу доньку [PERSON] та її сім`ю. Також зауважив, що він не може знайти постійну роботу, тому, як безробітній, перебуває на обліку в Лиманському міському Центрі зайнятості з 12.10.2020 та отримує виплати по безробіттю. Всі ці обставини, на його думку, свідчать про погіршення матеріального стану та є підставою для зменшення розміру аліментів. 21.05.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 21-22), в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог пославшись на їх безпідставність та необгрунтованість. При цьому зазначила, що позивач не підтвердив погіршення свого майнового стану належними та допустимими доказами, у тому числі, у зв`язку з народженням другої дитини від іншої жінки, що не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також зазначила, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Вважає, що визначений рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27.04.2020 розмір аліментів відповідає вимогам законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] та її, відповідача по справі. Крім того, зазначила, що позивач не зважаючи на рішення суду, аліменти не сплачував і не сплачує, має значну заборгованість, тим самим ухиляється від утримання дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 квітня 2020 року, вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь: [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; та на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання у зв`язку з доглядом за дитиною, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., до досягнення дитиною трирічного віку, до [INFO] (а.с. 9-10). На виконання зазначеного вище рішення суду [PERSON] видано виконавчі листи, на підставі яких відкрито виконавчі провадження АСВП № 63918591 та АСВП № 63917621. Згідно розрахунку, станом на 30.06.2021 сукупна заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] складає 41324,66 грн. (а.с. 37-38). [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки № 610 від 24.02.2021, виданої виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, станом на 24.02.2021 за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем зареєстровані мати [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки Лиманського міського Центру зайнятості від 18.02.2021, дохід [PERSON] за період з 12.10.2020 по 31.01.2021 становить 2322,58 грн. (а.с. 7). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 52 Конституції України закріплено рівність дітей у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття У ч. 1, 3 ст. 181 СК України зазначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, незалежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки 16 травня 2020 року у нього та [PERSON] , з якою вони проживають однією сім`єю без укладення шлюбу, народилася донька [PERSON] , яка перебуває на його утриманні, а також на його утриманні перебуває його сім`я. Однак зміна сімейного стану позивача, а саме народження [INFO] дитини - [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, на переконання суду, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, зміна сімейного стану позивача, а саме народження [INFO] доньки [PERSON] не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, яке порушить інтереси малолітньої дитини від шлюбу з відповідачкою [PERSON] , [INFO] . Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що визначений рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27.04.2021 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а тому його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Такі висновки суду узгоджуються з Постановою Верховного Суду від 16.09.2020 № 565/2071/19. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідачем [PERSON] надано в якості доказів: довідку про склад сім`ї № 872 від 07.09.2021, відповідно до якої вона проживає разом зі своїми дітьми [PERSON] , 2019 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження, які перебувають на її повному матеріальному утриманні; довідку виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області № 873 від 07.09.2021, з якої вбачається, що за [PERSON] не зареєстроване рухоме майно та земельні паї, а остання знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку; довідку управління соціального захисту населення Роменської РДА № 1167 від 08.09.2021, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Роменської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн., що свідчить про те, відповідач [PERSON] додаткових доходів не має, здійснює догляд за донькою [PERSON] , яка не досягла трирічного віку та потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини [PERSON] , позивача по справі. Суд зауважує, що позивач [PERSON] є працездатною особою, погіршення здоров`я якого не встановлено, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] та відповідача [PERSON] у розмірі, визначеному рішенням суду від 27.04.2020. При цьому, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 30.06.2021 сукупна заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] складає 41324,66 грн., що свідчить про неналежне виконання позивачем обов`язку по утриманню дитини та її матері, відповідача по справі (а.с. 37-38). Згідно вимог ст. 12, ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недоведеність позивачем існування об`єктивних підстав, визначених чинним законодавством для зміни (зменшення) розміру аліментів, які стягуються з нього, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed