Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

27 березня 2017 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 12 червня 2012 року, б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 3300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі Правила) та Тарифами [PERSON] складає між сторонами Договір та надав право позивачу, відповідно до п. 1.1.3.2.3 в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав повністю, надавши відповідачу кредит. Натомість, відповідач станом на 28.02.2017 порушив зобовязання за кредитним договором, ухиляється від їх виконання та має заборгованість в розмірі 25961,25 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача повторно не зявився, про час і місце судового розгляду був оповіщений у встановленому порядку, направив суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. В судовому засіданні відповідач пояснив, що, ознайомившись із наданими позивачем виписками по картковому рахунку, позов визнає в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3802,04 грн, по процентам 18274,05 грн, пеню в межах позовної давності строком один рік 1200 грн. Решту позовних вимог не визнає, а саме, пеню, нараховану за межами позовної давності та штрафи як відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Визнав, що кредитна картка була перевипущена у 2014 році. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що 12 червня 2012\~року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, б/н, який складається із заяви позичальника,Умов, Правил та [PERSON], відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу\~ грошові кошти шляхом видачі кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою 2,5% в місяць та щомісячної комісії у розмірі 3% від суми операції (а.с.6, 7-8, 9-32\~ копії заяви, довідки та виписки із Умов). Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» позивач отримав кредитну картку з пільговою ставкою до 55 днів, базова % ставка в місяць складає 2,5 %, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році. Розмір щомісячних платежів повинен складати 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості. Термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Процентна ставка за кредитом змінена у відповідності до п.п. 1.1.3.2.3 Договору та складає 32,40% річних (2,7% в місяць), а з 01.04.2015 42,00% річних (2,9% в місяць). \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 1.1.2.6\~Умов у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди [PERSON]. Відповідно до змісту п. 2.1.1.7.6\~Умов при порушені позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Відповідно до змісту п.п. 1.1.3.2.3 Умов відповідач надав право [PERSON] в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 28.02.2017 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем у зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором становить 25961,26 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 3802,04\~ грн, по процентам за користування кредитом 18274,05 грн, за пенею та комісією 2172,72 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов: 500,00 грн - фіксована частина, 1212,44 грн - процентна складова (а.с.4-5 розрахунок заборгованості). У письмових поясненнях позивач зазначає, що нарахування комісії за зазначеним типом карт не передбачено, в колонці розрахунку заборгованості «комісія та пеня» відображається нарахування тільки пені. При предявленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн (а.с.1 платіжне доручення). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності в один рік, що передбачена ст. 258 ЦК України щодо вимог позивача про стягнення з нього пені. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позивач не надав доказів щодо укладення між сторонами такого договору у письмовій формі, який би був підписаний обома сторонами. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору, що є підставою для стягнення із нього заборгованості у розмірі 23276,09 грн, з яких заборгованість за кредитом 3802,04\~ грн, по процентам за користування кредитом 18274,05 грн, за пенею в 1200,00 грн. Позивач на виконання ухвали суду від 30.05.2017 повідомив, що окремий розрахунок заборгованості з пені не виявляється можливим надати з технічних причин. Відтак суд вбачає за необхідне стягнути пеню в межах позовної давності строком один рік, на чому наполягає відповідач, в розмірі відповідно до наданого позивачем розрахунку, у якому нараховано пеню в розмірі по 100 грн щомісячно. У задоволенні решти позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки пеня нарахована за період понад один рік, а штраф не підлягає стягненню, так як є повторним притягненням до відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Згідно з положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15, висновок якої відповідно до положення ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~ Також пунктами 1.1.5.20,\~1.1.5.21, 2.1.1.7.6 та 2.1.1.12.6 Умов передбачено застосування пені та штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, з чого вбачається повторне притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. На підставі викладеного,

Outcome: partial