Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

27.07.2015 року ЖЕ ТОВ «Оселя» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 6 032,27 грн. основного боргу, 2 474,88 грн. втрат від інфляційних процесів та 142,98 грн. - 3 % річних, а всього стягнути 8 650,13 грн. та 243,60 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами. З січня 2014 року та станом на 01.07.2015 року заборгованість по комунальним послугам разом з холодним та гарячим водопостачанням складає 6 032,27 грн., а загальний борг з урахуванням індексу інфляції (2 474,88 грн.) і 3 % річних (142,98 грн.) становить 8 650,13 грн. На вимогу погашення заборгованості по квартплаті відповідач не реагує, заборгованості не погашає, договору про реструктуризацію заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з позивачем не укладав. В подальшому позивачем було збільшено позовні вимоги і ЖЕ ТОВ «Оселя» просило стягнути з [PERSON] 6 771,92 грн. основного боргу, 2 474,88 грн. втрат від інфляційних процесів та 224,40 грн. - 3 % річних, а всього стягнути 9 471,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій зазначає, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року відмовлено у прийнятті заяви ЖЕ ТОВ «Оселя» про видачу судового наказу про стягнення боргу з [PERSON] (а. с. 34). Встановлено, що 21.04.2005 року [PERSON] з сімє'ю на 1 особу видано ордер на жиле приміщення №033969, серії Б на право зайняття жилого приміщення жилою площею 17,98 кв. м., яке складається з 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS]. Ордер виданий на підставі розпорядження Оболонської РДА від 31.03.2005 №261 (а. с. 6 - копія ордеру). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.09.2005 року, виданого Святошинською районною у м. Києві радою, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Свідоцтво видане згідно розпорядження від 12.09.2005 №1227 (а. с. 7). [INFO] [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №3607. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-2460, [PERSON] (відповідач) успадкував квартиру [ADDRESS] (а. с. 111). В зазначеній квартирі зареєстрованих осіб не має, що підтверджується довідкою форми №3, виданої ЖЕ ТОВ «Оселя» від 24.07.2015 року (а. с. 8 - копія довідки). Відповідно до розрахунку суми заборгованості з плати житла та плати за житлово-комунальні послуги (а. с. 123) борг по оплаті житлово-комунальних послуг складає 6 771,92 грн., втрати від інфляційних процесів - 2 474,88 грн., 3 % річних - 224,40 грн. Загальний розмір боргу становить 9 471,20 грн. Відповідно до п. 6.2 статуту ЖЕ ТОВ «Оселя», затвердженого загальними зборами учасників від 19.12.2012 року, зареєстрованим 06.02.2013 року (а. с. 17 - 32), предметом діяльності товариства є: утримання нерухомого та рухомого майна, обладнання та приладів, переданих товариству, в належному стані; забезпечення утримання прилеглої до нерухомого майна території (прибудинкова територія) в належному стані; організація та забезпечення будинку (будинків), щодо яких товариством укладено договори на утримання житлових будинків і прибудинкових територій, електроенергією, тепловодопостачанням, радіо транслюванням, телефонізацією, вентиляцією, тощо у відповідності до вимог договорів та чинного законодавства та ін. Позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Спір між сторонами виник у зв'язку із тим, що відповідач, який є власником житлового приміщення, а ЖЕ ТОВ «Оселя» є балансоутримувачем, не сплачує комунальних послуг, у зв'язку з чим існує заборгованість. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін . Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ч. 1, ч. 2 ст. 162 ЖК УРСР). Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 179 ЖК УРСР). Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 та від 25.11.2014 року по справі № 3-184гс14. Враховуючи наведені положення законодавства і правові позиції Верховного Суду України, позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 6 771,92 грн. суд вважає обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та підтверджуються матеріалами справи. Щодо вимоги про стягнення інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд керується наступним. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зазначеній вище постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13 також висловлено наступну правову позицію: закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, а тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України, на відповідача покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, і з нього підлягають стягненню 2 474,88 грн. втрати від інфляційних процесів та 224,40 грн. - 3 % річних. На підставі наведеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність стягнення з [PERSON] на користь ЖЕ ТОВ «Оселя» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 6 771,92 грн. основного боргу, 2 474,88 грн. втрат від інфляційних процесів та 224,40 грн. - 3 % річних, а всього стягнути 9 471,20 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved