Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

28 квітня 2015 року позивач звернувся до Калуського міськрайонного суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 62 463,25 доларів США з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення. 19 травня 2015 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Івано-Франківського міського суду. 09 червня 205 року справа надійшла до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. До початку розгляду справи по суті позивачем було подано клопотання про уточнення позовних вимог за змістом якого позивач просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] загальну суму заборгованості 54 972 долара США 48 центів з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно кредитного договору № 11344230000 від 12.05.2008 року відповідач [PERSON] отримала у ПАТ «УкрСиббанк» кредит у розмірі 42 260 доларів США та зобовязалась повернути їх у строк та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього графіку погашення кредиту. Банк свої зобовязання виконав, однак відповідач [PERSON] своїй зобовязання не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 11344230000 від 12.05.2008 року в розмірі 54 972,48 доларів США. 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТзОВ «Кей Колект» відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобовязаннями відповідача по кредитному договору. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] уклав договір поруки, а тому повинен нести солідарну з боржником відповідальність за невиконання умов кредитного договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, письмових пояснення та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала з мотивів наведених в письмових запереченнях. В судовому засіданні 14 березня 2016 року представник позовні вимоги визнала частково в сумі 38909,32 доларів США, саме така сума була передана за договором факторингу. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суд не повідомляв. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого ТОВ «Кей Колект» позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 12.05.2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11344230000 (а.с.10-17). Як вбачається із п. 1.1 договору, Банк зобовязався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 42 260 доларів США, а позичальник зобовязався отримати такий кредит, повернути його Банку на умовах та у строк визначений договором та додатком № 1 до нього графіком погашення кредиту. Пунктом 1.2 встановлено термін кредитування 11 травня 2018 року, а п. 1.3.1 встановлено плату за користування кредитом у розмірі 9% річних. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання 12 травня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав з [PERSON] договір поруки № 11344230000-П, згідно з яким останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору (а.с.25-26). [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, у зв'язку з чим в неї виникла заборгованість, яка станом на 01 грудня 2013 року становить 54 972, 48 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №1, за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступив своє право грошової вимоги до боржника за договором про надання споживчого кредиту № 11344230000 від 12 травня 2008 року. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тому, твердження представника [PERSON] про те, що ТОВ «Кей-Колект» необґрунтовано пред'явлені вимоги про стягнення заборгованості, є безпідставними. На прохання представника відповідача представником позивача надано суду копію акту приймання-передачі прав вимоги (а.с.118) та копію платіжного доручення від 12.12.2011 року про проведення розрахунків за договором факторингу (а.с.119). Також безпідставними є твердження представника відповідача про те, що позивач не права стягувати відсотки з боржника, а його право вимоги обмежене тільки сумою заборгованості станом на укладення договору факторингу, оскільки за договором факторингу може бути передано право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Безпідставними є твердження представника відповідача про те, що позивач не має можливості отримання виконання зобовязань вираженого в іноземній валюті за договором факторингу, оскільки отримувачем за валютною операцією є банк, відповідач повинна була погашати заборгованість на рахунки, що відкриті нею в уповноваженому банку. Жодних клопотань про застосування строку позовної давності представником відповідача не заявлялось, як і клопотань про призначення експертиз, хоча права відповідача судом було розяснено. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Гарантією реалізації в цивільному судочинстві принципу змагальності є широке коло процесуальних прав, якими наділені особи, які беруть участь у справі: знайомитися з матеріалами справи, подавати суду докази та брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду тощо. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 553, 554, 555, 1054, 1077, 1078 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved