overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулася в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.11.2013 року /актовий запис № 120/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася через постійні сварки та нерозуміння один до одного. В суд позивач з`явилася, позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №1940201835336, в судове засідання не зявився без пояснення причини неявки. Суд, вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 16.11.2013 року /актовий запис № 120/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 103251 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ №316803, виданого відділом ДРАЦС по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 08.07.2015 року (а.с.7). Сім`я розпалася через постійні сварки та нерозуміння один до одного. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна сторони на сьогодні не мають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що від спільного проживання з відповідачем, у них [INFO] року народилася донька - [PERSON]. У зв'язку з тим, що вона не має можливості працювати, а відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги зменшила, просить стягнути на своє утримання аліменти в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідач надав заяву про визнаня позовних вимог на утримання дружини в розмірі 1/10 частки від заробітку (доходу). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено насупне. [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, що в порушення вимог ст. 84 СК України відповідач не допомагає утримувати дружину, з якою проживає дитина, позов визнав, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 10 вересня 1999 року у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що є актовий запис за № 964, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені у жовтні 2005 року, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач позов підтримала, просила задовольнити, справу слухати за її відсутністю, проти винесення по справі заочного рішення не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд визнає неявку відповідача неповажною і зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 1999 року, актовий запис № 964 у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені у жовтні 2005 року, сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 25.07.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні склади характерів і різні погляди на сімейні стосунки в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім`ї, спору щодо розподілу майна на даний час не має, тому позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не зявилася, відповідно до позовних вимог прохає справу розглядати за її відсутності, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «Клименко». Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 25.07.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 614, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 158964 від 25.07.2015 року (а.с.9). Подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії І-ОК № 334625, виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 27.08.2016 року, актовий запис № 319 ( а.с. 10). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивачка не згодна перебувати в шлюбних відносинах з відповідачем. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 29.03.2013 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між нею та [PERSON] [PERSON], актовий запис № 204. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сім'я розпалась з відповідачем в березні 2016 року через різні погляди на життя, нерозуміння один одного. Подружжя не підтримує фактичні шлюбні відносини та не веде спільне господарство. Суперечок про виховання спільного сина сторони не мають. Син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Майновий спір між подружжям також відсутній. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій остання зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, від останнього на адресу суду надійшла письмова заява, відповідно до якої відповідач визнає позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати у його відсутність. Справа розглядається у відсутність позивача, відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] [PERSON] 29 березня 2013 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблена актова запис № 204, що підтверджується виданим 29.03.2013 року свідоцтвом про одруження, серія І-ВЛ № 201527. Від шлюбу подружжя має спільну дитину- сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього та його перекладом, номер документа W160665067-01, яке долучено до матеріалів справи. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, відмінність характерів, численні конфлікти. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з березня 2016 року, з цього часу загальне господарство останні не ведуть, проживають окремо, при цьому, як позивач , так і відповідач вважають, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] [PERSON], а останній зі свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає законні підстави для розірвання шлюбу. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

28.08.2017 року позивачка [PERSON], звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), яку вона заповіла позивачці [PERSON] згідно заповіту від 29.07.1997 року, посвідченого Андрушівською сільською радою, заповіт зареєстровано в реєстрі за № 15. Протягом шести місяців позивачка [PERSON] до нотаріальної контори для подання заяви на отримання свідоцтва про право на спадщину не звернулась з поважних причин, на період, зазначений законом для подачі відповідної заяви нотаріусу вона не змогла залишити свого сина, інваліда першої групи, який потребує постійного догляду, а також в зв'язку із віддаленим місцем проживання. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Андрушівської сільської ради в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву №207 від 14.09.2017 року, проти позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст. 61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON], однак з поважних причин не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

28.08.2017 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення шлюбних відносин внаслідок відсутності в їх сімейних стосунках взаєморозуміння та поваги, а також зловживання відповідачем алкогольними напоями. З відповідачем фактичні шлюбні відносини не припинені, вони ще проживають разом. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спору щодо розподілу спільно нажитого майна немає. Спору щодо мешкання дітей немає. Діти після розірвання шлюбу будуть мешкати з позивачкою. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи від нього до суду не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22.11.2003 року зареєстрували шлюб, про що виконкомом Вільненської сільської ради Волноваського району Донецької області в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №11 (а.с.6) Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд також приймає до уваги, що спору відносно розподілу майна між сторонами немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжя втратило взаєморозуміння та повагу один одного, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Питання про стягнення судових витрат позивачем не порушено. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

28.08.2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 19.12.1997 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з січня 2002 року, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

28.08.2018 [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловою квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що вказана квартира перебуває у комунальній власності, у даній квартирі крім позивача зареєстровані її неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також її брат [PERSON]. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірній квартирі, фактично не проживає в ній більше п'ятнадцяти років. Відповідач добровільно залишив житло, ніякої участі в утриманні спірної квартири не бере, не сплачує за комунальні послуги, квартирної плати, не бере участі в поточних ремонтах. Позивач не має матеріальної змоги проводити оплату за комунальні послуги, які нараховуються на відповідача, а також немає можливості оформити субсидії. Оскільки відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі понад шість місяців, вважає, що є всі підстави визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через розміщення судового виклику на веб-сайті суду, відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в зв'язку з наступним. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить до комунальної форми власності, що підтверджується довідкою ЖКО Нововолинської міської ради від 12.07.2018 (а.с.6). З довідки про склад сім?ї від 15.06.2018 (а.с.4 ) за адресою : [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], її діти [PERSON], [PERSON], [INFO], та її брат [PERSON]. Як вбачається з акту від 22.06.2018 року (а.с.5) складеного комісією в складі працівників КП «УЖК №2», [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою з 2003 року не проживає. Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] понад шість місяців без поважних причин відсутній по місцю постійного проживання, не проявляє ніякого інтересу до спірного житла як до свого постійного місця проживання і не належить до переліку осіб, за якими, у відповідності до ст. 71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.08.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем по справі проживають окремо, шлюб між сторонами розірвано. Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Коштів не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі по 2000 грн щомісяця на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] змінила позовні вимоги, просить стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав. Не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1500 грн щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не бере в повній мірі участі в утриманні своєї неповнолітньої дочки, інших утриманців немає, є фізично здоровим, тому врахувавши матеріальний стан сторін, суд визначає до стягнення на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону з дня звернення і до досягнення повноліття дитиною, що буде відповідати інтересам та потребам дитини, забезпечить їй право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць. \~ \~ \~ \~Також до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 704,80 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved