Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

27.10.2014 року представник позивачів [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON] [INFO], крім того стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. та суму попередньо сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що з 20 листопада 1998 року до 23 квітня 2002 року Позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем . За час шлюбу, а саме [INFO] року в них народилась донька [PERSON]. Після розірвання шлюбу відповідач почав проживати окремо від сім'ї. Від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, з донькою не зустрічається, участі у її вихованні не бере, матеріально не опікується, не цікавиться її здоров'ям, фізичним та розумовим розвитком. Крім того він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 18000,00 грн. Дитина проживає з нею, повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач діє в супереч встановленим принципам моральної поведінки, умисно ігноруючи свої батьківські обов'язки відносно своєї неповнолітньої доньки, відсторонився від участі в її вихованні.З наведених підстав та тієї обставини, що іншого порядку позбавити батьківських прав відповідач немає, тому позивач і звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте направила письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, пояснень по суті справи не надав, явку представника не забезпечив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечувала. Представник третьої особи - служби у справах дітей Дарницької у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, разом з цим надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності, і дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони по справі з 20 листопада 1998 року по 23 квітня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються відповідною копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] (а.с.5), копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.6) та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батько неповнолітньої [PERSON], 1999 року народження - [PERSON] проживає окремо від сім'ї. Після розірвання шлюбу, останній вихованням доньки не займається, її життям і розвитком не цікавиться, матеріально не утримує. Як вбачається з копії довідки-розрахунку складеною ВДВС Бориспільського МРУЮ, станом на 01.09.2014 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в розмірі 16312,90 грн. (а.с.11). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини (а.с.34) вона проживає спільно з матір'ю в 3-х кімнатній квартирі [ADDRESS]. В квартирі створені всі належні умови для нормального розвиту дитини, стосунки в сім'ї доброзичливі. Батько дитини [PERSON] з сім'єю не проживає, участі у вихованні доньки не бере. Останній раз дитина бачила батька в квітні 2013 року. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до даних висновку служби у справах дітей Дарницької у м.Києві державної адміністрації від 02.12.2014 року (а.с.32) відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносного до його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що він не має бажання займатися вихованням, утриманням та належним доглядом своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] р.н, не цікавиться її подальшою долею, а тому його слід позбавити батьківських прав. Стаття 39 ЦПК України передбачає, що права, способи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Крім того, щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК судові витрати на правову допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. Так, в матеріалах справи знаходиться договір про надання правової допомоги від 20.10.2014 р. (а.с.12-13) укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] За умовами договору, адвокат надає позивачу послуги з захисту його прав та законних інтересів, юридичної допомоги та прийняття участі в судовому процесі. Пунктом 5 Договору сторони домовились, що сума винагороди за вказані юридичні послуги адвоката становить 5000 грн., які сплачені позивачем. Разом з тим, доказів про оплату таких послуг позивачем, акту виконаних робіт, суду надано не було. Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно журналу судових засідань адвокат [PERSON] приймав участь у судовому засіданні по справі, що проводилось 25.11.2014 року - 2 хв. Крім того, суд вважає що представником позивача також було витрачено 120 хв. на складання позовної заяви, з огляду на це, загальна тривалість часу потрачена представником позивача на надання правової допомоги складає 122 хв. Таким чином розмір компенсації витрат на правову допомогу за ці послуги не повинен перевищувати 990,64 грн. (1218,00 грн. х 40% х 122 хв.). В зв'язку з цим, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 990 грн. 64 коп. а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі наведеного,

Outcome: approved