Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

28.03.2015 р. позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 42 469, 56 грн . , інфляційні втрати у розмірі 1 071 , 56 грн . та 3 % річних із суми заборгованості у розмірі 585, 52 грн . Позовні вимоги мотивовані тим , що наказом № 30 ос від 22.04.2015 р. вона була звільнена з посади провідного інженера відділу кошторису ДП « ПІ «Укрметротунельпроект». У день звільнення відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку , а тому зобов»язаний сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні . 06.06.2016 р. позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних відповідно до якої , розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку був збільшений позивачем до 51 596 грн. 79 коп . та обчислений за період з 22.04.2015 р. по 01.06.2016 р. У поданій до суду заяві від 10.06.2016 р. позивач просила розгляд справи проводити у її відсутності , позовні вимоги підтримала . Представник відповідача до суду повторно не з»явився , у наданих до суду письмових поясненнях зазначив про те , що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до трудових правовідносин , які регулюються спеціальним законодавством .Також зазначив про те , що з сум , донарахованих до виплат в межах компенсації та індексації мають бути утримані суми податку на дохід фізичних осіб та військового збору , які не були відділені від загальної суми виплати . Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного . Судом встановлено , що позивач працював у Державному підприємстві « Проектний інститут « Укрметротунельпроект» з 08.08.2013 р. на посаді провідного інженера відділу кошторису . Наказом № 30 ос від 22.04.2015 р. позивач була звільнена з займаної посади за угодою сторін . На підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2015 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по нарахованій , але не виплаченій заробітній платі у розмірі 27 004 грн. 67 коп . Таким чином , з матеріалів справи вбачається , що на час звільнення відповідач не провів з позивачем повного розрахунку . Зазначений розрахунок проведений відповідачем 02.06.2016 р. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки , зазначені в статті 116 КЗпП України . Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , установи , організації провадиться в день звільнення . Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Виходячи з встановлених по справі обставин та проаналізованих доказів у їх сукупності , суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь інфляційних втрат у розмірі 1 071 , 56 грн . та 3 % річних із суми заборгованості у розмірі 585, 52 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов»язання , на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом . Заперечення відповідача в частині вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 1 071 , 56 грн . та 3 % річних із суми заборгованості у розмірі 585, 52 грн . є обґрунтованими , оскільки передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до трудових правовідносин . Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-43цс14 від 21.05.2014 р. , яка є обов»язковою для врахування судом при постановленні рішення . Оскільки при подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судових витрат , відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп . На підставі викладеного ,

Outcome: partial