Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

27 березня 2014 року позивач звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. В позові зазначив, що відповідач [PERSON] проживає [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку поставляє ПАТ «Миколаївобленерго» на підставі договору на постачання електричної енергії від 31 липня 2012 року. При проведенні працівниками філії Снігурівського району контрольної перевірки показників електролічильника в помешканні відповідача, було виявлено, що з січня 2002 року по березень 2014 року за ним рахується заборгованість 7994,82 грн., яку відповідач в добровільному порядку не сплачує. Ухвалою судді Снігурівського районного суду від 01 квітня 2014 року зазначену позовну заяву було передано для розгляду до Березнегуватського районного суду Миколаївської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідач є користувачем електричної енергії та відповідно до укладеного договору повинен сплачувати за її споживання. Станом на березень 2014 року за ним рахується заборгованість, в розмірі 7994,82 грн., яку він добровільно сплатити відмовляється. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечував, пояснив, що своєчасно сплачував за спожиту електричну енергію, іноді навіть наперед, а тому заборгованості у нього бути не може. Представник відповідача в судовому засіданні також заперечувала проти позовних вимог позивача, пояснила, що відповідач є чоловіком судді Снігурівського районного суду [PERSON], яка з 01 січня 2002 року по 01 січня 2011 року мала 50 відсоткову пільгу за спожиту електричну енергію. Відповідач сплачував за 50 відсотків спожитої електроенергії, а іноді сплачував і за майбутні періоди, однак позивач проводив нарахування за спожиту електроенергію без урахування пільги. Крім того пояснила, що сума боргу, яку позивач просить стягнути, утворилася з 2002 по 2010 роки. а тому позивач пропустив трирічний строк позовної давності для її стягнення. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справи суд дійшов до наступного. Відповідач [PERSON] проживає [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку поставляє позивач на підставі договору про користування електричною енергією № 13103998 від 31 липня 2012 року (а.с.7). Відповідач є чоловіком [PERSON], яка працює на посаді судді Снігурівського районного суду Миколаївської області з 21 березня 1994 року, про що свідчить довідка суду від 30 травня 2014 року (а.с.38). Відповідно до ч.9 ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року, в редакції Закону № 4015-12 від 24 лютого 1994 року, яка втратила чинність 01 січня 2011 року, суддям надається 50-відсоткова знижка плати за займане ними та членами їх сімей житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія, установка і користування індивідуальним домашнім телефоном). Згідно роздруківки з програмного забезпечення позивача та його листа від 31 липня 2014 року, відповідачу дійсно з 01 січня 2002 року по 01 січня 2011 року було встановлено 50 відсоткову пільгу по сплаті за спожиту електроенергію як члену сім'ї судді (а.с.26,37). З 01 січня 2002 року по 01 січня 2003 року позивач нараховував відповідачу вартість спожитої електроенергії з урахуванням зазначеної пільги, що підтверджується роздруківкою особового рахунку відповідача, однак з 01 січня 2003 року почав нараховувати 100 відсотків вартості спожитої електроенергії (а.с.3-6). Згідно особового рахунку відповідача, доданого позивачем до позову, [PERSON] за спожиту електроенергію нараховано: в 2002 році - 160,11 грн., ним сплачено - 170,09 грн.; в 2003 році - 203,88 грн., повинно бути нараховано 101,94 грн. (50 % пільга), сплачено 221,5 грн.; в 2004 році - 284,41 грн., повинно бути нараховано 142,21 грн. (50 % пільга), сплачено 257,4 грн.; в 2005 році - 902,32 грн., повинно бути нараховано 451,16 грн. (50 % пільга), сплачено 723,45 грн.; в 2006 році - 2643,44 грн., повинно бути нараховано 1321,72 грн. (50 % пільга), сплачено 1025,70 грн.; в 2007 році - 5252,98 грн., повинно бути нараховано 2626,49 грн. (50 % пільга), сплачено 2154,00 грн.; в 2008 році - 6196,41 грн., повинно бути нараховано 3098,21 грн. (50 % пільга), сплачено 3698,69 грн.; в 2009 році - 1895,89 грн., повинно бути нараховано 947,95 грн. (50 % пільга), сплачено 1420,00 грн.; в 2010 році - 2283,85 грн., повинно бути нараховано 1141,93 грн. (50 % пільга), сплачено 1206,42 грн.; в 2011 році - 5052,18 грн., сплачено - 5369,71 грн.; в 2012 році - 8066,85 грн., сплачено - 7071,50 грн.; в 2013 році - 5524,25 грн., сплачено - 6360,05 грн.; з січня по березень 2014 року - 2703,91 грн., сплачено - 2385,00 грн. Всього за період з 01 січня 2002 року по березень 2014 року відповідачу (з урахуванням пільги з 01 січня 2002 по 01 січня 2011 року) повинно бути нараховано вартість спожитої електроенергії на загальну суму 31 338,91 грн., а ним за зазначений період сплачено 32 063,51 грн. За такого, заборгованості відповідача за спожиту електроенергію судом не вбачається. Суд не застосовує до позовних вимог позивача позовну давність, як про те просила представник відповідача, оскільки відмовляє в задоволенні позову через його недоведеність. З огляду на викладене, враховуючи, що нарахування позивачем 100 відсотків вартості спожитої електроенергії відповідача з 01 січня 2003 року по 01 січня 2011 року є необґрунтованим, відповідачем за період з 01 січня 2002 року по березень 2014 року сплачено більше, ніж повинно бути нараховано, суд дійшов висновку, що позовна заява позивача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed