Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

27 грудня 2020 року АТ КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно заяви б\\н від 15 червня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 22000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору, щодо порядку погашення кредиту, заборгованості та сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, а також інших витрат, відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 27 листопада 2019 року має прострочену заборгованість на загальну суму 965\~816,74 грн. У зв`язку з тим, що законодавством не передбачено право вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 127\~661,50 грн за період з 15 червня 2011 року по 23 грудня 2016 року та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача\~Гребенюк О.С., діючий в силу повноважень, що ґрунтуються на довіреності, не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток (а.с. 54,57), до суду не з`явився, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 15 червня 2011 року було укладено кредитний договір, що складається з заяви позичальника, умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 11-33). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору\~відповідач\~зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно розрахунку заборгованості прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 27 листопада 2019 року за кредитом складає - 16180 грн. 00 коп., за процентами за користування кредитом 947\~981 грн. 97 коп., заборгованість за комісією 0 грн. 00; заборгованість за пенею 1654 грн. 77 коп. ( а.с. 5-8). Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника погашення повної суми заборгованості, а тому кредитодавець може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом. Таким чином просить стягнути заборгованість у сумі 127\~661,50 грн., яка складається з: -16180 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; -111 481 грн. 50 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 15 червня 2011 року по 23 грудня 2016 року. Відповідач не скористався своїм правом на подання суду доказів, якими спростовуються усе вищевикладене та своїх заперечень щодо розміру заборгованості та доказів щодо сплати кредиту. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved