Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

28.12.2018 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, яким просять визнати: за кожним з позивачів право власності по 1 / 4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, як членам колгоспного двору, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права - з-за відсутності правовстановлюючого документу. Позивачі [PERSON] та [PERSON] також просять ще визнати право власності за ними на 1 / 8 частину цього ж будинку, - як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи вимогу тим, що нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї ж причини - за відсутністю належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно - вищевказане домоволодіння. Також просять встановити факт реєстрації Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області шлюбу 15 червня 1954 року (актовий запис №17) між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стверджуючи, що свідоцтво про реєстрацію цього шлюбу не зберіглося, але факт його реєстрації підтверджується певними доказами, що містяться у додатках до позову. У судове засідання позивачі не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач - Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслали суду заяву про те, що вони копії позовної заяви отримали, вимоги позивачів визнають, просять розглянути справу без їхньої участі. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресом: [ADDRESS] , на праві власності належав колгоспному двору, двір складався з наступних осіб: позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] р., кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 4 частині вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що підтверджується довідкою Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 23.12.2018р. за №769 (а.с.26); - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , видане 03.05.2001 року Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №23 (а.с.20), після його смерті відкрилася спадщина на його майно, у тому числі на частку у вищевказаному домоволодінні; - згідно свідоцтва про одруження, позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є чоловіком та дружиною (серії [NUMBER] , що видане 15.06.1954 року, а/з 17), тому цей позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця (а.с.21); - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] ([NUMBER] від 19.06.1961р. а/з 49), його батьком є [PERSON] (а.с.25), тому цей позивач також є спадкоємцем за законом першої черги майна його батька; - згідно довідок Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 23.12.2018 року за №769 та від 03.12.2018 року №767, спадкодавець [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з ним на день його смерті проживали позивачі - дружина [PERSON] , син [PERSON] , та невістка [PERSON] і онуки [PERSON] , [PERSON] ( а.с.26-27); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок від 23.11.2018р., спірне домогосподарство дійсно розташоване по [ADDRESS] району Одеської області (а.с29-33); - рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно №№44508280, 44509172 та 44508724 від 10.12.2018р., позивачам відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на частини вказаного житлового будинку, що фактично їм належать - через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.13); - з відповіді завідувача Одеського державного нотаріального архіву [PERSON] на ухвалу суду від 09.01.2019р., №414/01-20, спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] р., - заводилася, - спадкоємцем його майна за законом є його дружина - позивач [PERSON] та син [PERSON] , спадкова справа не містить інших заяв про прийняття зазначеної спадщини; - відповідно до заяви представника Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення; - згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] , вони також підтверджують, що позивач [PERSON] , [INFO] та спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , - є чоловіком та дружиною, проживали у зареєстрованому шлюбі і завжди однією родиною. Відповідно до ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення такого юридичного факту, як факт реєстрації шлюбу (п.4). Цей факт встановлюється у судовому порядку, якщо його підтвердження необхідно заявнику, наприклад, як в даному випадку, - для одержання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи як члени колгоспного двору власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресом: [ADDRESS] , та не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими матеріалами справи, що були досліджені судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на частини вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, а також іншими доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved