Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

28 січня 2020 року заявник [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту народження дитини у певний час, заінтересована особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 1. Обґрунтування заяви: [INFO] у місті Донецьк народилась дитина жіночої статі [PERSON] . Заявник звернувся до Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про відповідну реєстрацію факту народження дитини та надав документи, які були йому видані на тимчасово окупованій території. Проте, органом реєстрації актів цивільного стану в реєстрації відповідного факту йому було відмовлено, оскільки документи видані на тимчасово окупованій території та не відповідають вимогам наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545. Посилаючись, зокрема на ст.315 ЦПК України, заявник просив встановити юридичний факт того, що [PERSON] [INFO] в місті Донецьк народила дитину жіночої статі. 2. Судовий розгляд: Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності, заяву просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, до суду надійшов лист з проханням розглянути заяву у відсутності представника відділу, рішення прийняти на розсуд суду. 3. Оцінка фактичних обставин та позиція суду: Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. №1085-р, на території міста Донецьк, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження місто Донецьк також було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до паспорту громадянина України, запис №19910821-01297, документ № [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] у м.Донецьку, зареєстрований та проживає також у [ADDRESS] . За даними паспорту, серія [NUMBER] , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м.Київі, [PERSON] народилась [INFO] в м.Донецьк, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтво про шлюб, виданого 07.05.2016 року Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області, 07.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №257. Прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу Дяхтярьови. З медичного свідоцтва про народження, виданого Центральною міською клінічною лікарнею №6 м.Донецька від 03.01.2020 року, [PERSON] [INFO] о 12:46 годині народила дівчинку. Згідно свідоцтва про народження, виданого від 14.01.2020 року, Ленінським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції складено актовий запис №17 про народження [INFO] у місті Донецьк [PERSON] . Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації від 28.01.2020 року №20.4-31-80, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), підставою відмови у реєстрації акту цивільного стану, стало подання Заявником документа, форма якого не відповідає наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. При цьому, частина 3 цієї статті передбачає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той\~же час,\~ч.4 ст.10 ЦПК України і ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладає на суд обов`язок при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі -ЄСПЛ) як джерело права. Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ЄСПЛ застосував «намібійський виняток», який було сформульовано у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, суд як виняток, приймає до уваги документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, та оцінює їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. При цьому, ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином, оскільки документи, які видані на території міста Донецьк щодо народження дитини [PERSON] є недійсними та іншим способом отримати належні та допустимі документи щодо народження дитини заявник не має можливості з об`єктивних причин, так як на території міста Донецьк, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, то суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини у певний час, на підставі наданих доказів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved