Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

29.05.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третіх осіб: [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частину житлового будинку у порядку спадкування. Позовні вимоги мотивувала тим, що 23 лютого 2009 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Веселинове, вул. Одеська, 62, Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не залишив, тому право на спадщину у першу чергу отримала дружина померлого [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON] та мати позивачки [PERSON]. Оскільки мати позивачки [PERSON] померла 03 січня 2000 року, позивачка відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України отримала право на спадкування за законом за правом представлення. \~ \~ \~ \~Позивачка та дружина померлого [PERSON] прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як такі, що постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом спадщину не прийняли. 11 березня 2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право власності на Ѕ частку житлового будинку розташованого за адресою: смт. Веселинове, вул. Одеська, 62, Веселинівського району Миколаївської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Заповіту [PERSON] за життя не склала, тому право на спадщину за законом у першу чергу отримали [PERSON]І, [PERSON] та позивачка, як спадкоємець за представленням. Позивачка та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], а [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивачки. \~ \~ \~ \~Коли позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на успадковану частку житлового будинку, їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. В звязку з неможливістю нотаріально оформити своє право на спадщину на успадковану частку житлового будинку позивачка звернулась до суду та просила визнати за нею право власності на 5/6 часток житлового будинку, що розташований за адресою: смт. Веселинове, вул. Одеська, 62, Веселинівського району Миколаївської області, що успадкований нею після смерті [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.11.2018 року первісного відповідача [PERSON] селищну раду Веселинівського району Миколаївської області замінено належним відповідачем [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні подав зустрічну позовну заяву до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визначення ідеальних часток в спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку. \~ \~ \~ \~Свій зустрічний позов [PERSON] обґрунтував тим, що [PERSON] за життя перебував у шлюбі з [PERSON] з 28.10.1951 року. Житловий будинок, розташований в смт. Веселинове Миколаївської області, по вул. Одеська, 62, належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22.06.1983 року [PERSON] селищною радою Миколаївської області. Позивач за зустрічним позовом, посилаючись на положення ст.ст. 22 та 28 КпШС УРСР (в редакції 1969 р. на час придбання будинку), вважає, що спірний житловий будинок належав [PERSON] та його дружині, [PERSON], на праві спільної сумісної власності подружжя по Ѕ частині кожному, а тому після смерті [PERSON] відкрилась спадщина не на весь житловий будинок, а лише на Ѕ частину. Після смерті [PERSON], який помер 23.02.2009 року, спадщину, яка складалась з Ѕ частини житлового будинку, прийняла лише його дружина [PERSON], яка постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини, а [PERSON], хоч і вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті, спадщину не прийняла, тому що фактично за місцем своєї реєстрації не проживала. Після смерті [PERSON], яка померла 11.03.2015 року, відкрилась спадщина на цілий житловий будинок, розташований в смт. Веселинове Миколаївської області, по вул. Одеська, 62. Оскільки заповіт за життя [PERSON] не склала, після її смерті право на спадщину за законом у першу чергу отримали діти: [PERSON], [PERSON] та спадкоємець за представленням [PERSON] [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] За таких обставин, позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] вважає, що йому належить 1/3 частка житлового будинку, а [PERSON], з врахуванням відмови на її користь [PERSON] 2/3 частини. Через наявність спору між спадкоємцем [PERSON] щодо розміру часток в праві на спадщину та втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно [PERSON] не може нотаріально оформити своє право на спадщину, тому звернувся до суду та просить визначити за [PERSON] та [PERSON] право по Ѕ ідеальній частці в спільній сумісній власності на житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Веселинове, вул. Одеська, 62, Веселинівського району Миколаївської області та визнати за ним право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 14.12.2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду та об`єднано\~в одне\~провадження з первісним позовом. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнали повністю. В зв`язку з визнанням позовних вимог за зустрічною позовною заявою просили первісну позовну заяву задовольнити частково та визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом права власності на 2/3 частки житлового будинку. Просили справу розглядати у їх відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні зустрічний позов підтримали повністю, позовні вимоги [PERSON] визнали частково та вважают, що [PERSON]м. належить 2/3 частини житлового будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] Надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, письмових пояснень щодо зустрічної позовної заяви до суду не надала. В звязку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін, \~оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Згідно\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у\~разі визнання\~відповідачем позову\~суд за\~наявності для\~того законних\~підстав ухвалює\~рішення про\~задоволення позову. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], який вони зареєстрували 28 жовтня 1951 року в Широколанівській сільській раді Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 10, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00017822667 від 23 березня 2017 року (а.с 7). Згідно архівної копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 22 червня 1983 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради Миколаївської області, на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 14 червня 1983 року [PERSON] мав у приватній власності житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Одеська, 62 (а.с 18-1). Право власності [PERSON] на житловий будинок підтверджується також довідкою [PERSON] філії ММБТІ, відповідно до якої, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Одеська, 62 є [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22 червня 1983 року. Право власності [PERSON] на житловий будинок зареєстровано Вознесенським МБТІ 22 червня 1983 року за реєстровим № 1113 (а.с. 24). Відповідно до Прикінцевих положень СК України ( п.6, п.7) - Сімейний кодекс України 2002 року регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Сімейний кодекс України не має зворотної сили. Це означає, що він не може поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту. Таким чином, при вирішення спорів щодо відносин, які виникли до набрання чинності Сімейним кодексом України слід керуватись нормами Кодексу про шлюб та сім'ю 1969 року. Враховуючи те, що житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами був придбаний сторонами у 1983 році, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України, суд, при вирішенні питання щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток кожного з подружжя при поділі спільного майна, вважає за необхідне застосовувати норми КпШС УРСР. Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР (в редакції від 20.06.1969 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. \~ \~ \~ \~Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС УРСР, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок у період шлюбу з [PERSON], а тому, відповідно до норм ст. 22 КпШС УРСР, зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя та їх частки є рівними, у відповідності до вимог ст. 28 КпШС УРСР. Судом встановлено, що однією з підстав для подання [PERSON] зустрічної позовної заяви є невизначеність ідеальної частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на житловий будинок. Відповідно до ч.1\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2\~ст. 369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст.\~370, 372 ЦК України\~виділ частки та поділ майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється за домовленістю учасників права спільної власності. Враховуючи наведене вище, суд виходить з рівності часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, у відповідності до ч.2 ст.370\~та ст. 372 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що оскільки житловий будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, а їх частки виділені не були, спору щодо їх рівності не існувало, будь-якої домовленості між ними не встановлено, а відтак, вважаються рівними, а тому, при виділі часток між співвласниками: [PERSON] та [PERSON] - такі є рівними та складають по 1/2 ідеальній частці зазначеного вище житлового будинку за кожним. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП № 249947, 23 лютого 2009 року в смт. Веселинове помер [PERSON], смерть якого була зареєстрована 26 лютого 2009 року відділом РАЦС Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 30 (а.с. 14). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та \~1261 ЦК України спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.\~1\~ст.\~1273\~ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Частинами 1\~ст.\~1297\~та ст.\~1298\~ЦК України\~встановлено,\~що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, увійшло право власності на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, вул. Одеська, 62. На день смерті [PERSON] разом з померлим за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Одеська, 62, була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 21.03.2017 року за вих. № 771/02-12 (а.с. 15). \~ \~ \~ \~За зазначеною адресою також була зареєстрована [PERSON], позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, однак фактично за зазначеною адресою не проживала. Зазначені обставини визнані сторонами та ними не заперечуються. За життя [PERSON] заповіту не склав. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 48114222 від 17.06.2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а отже ніхто зі спадкоємців за законом до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], не звертався (а.с. 45). Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], як така що постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). 11 березня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 217159, виданим повторно 26 березня 2015 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Веселинівського РУЮ у Миколаївській області (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Одеська, 62, з урахуванням Ѕ частини житлового будинку успадкованої нею після смерті чоловіка [PERSON] та Ѕ частини у праві спільної сумісної власності подружжя. Оскільки за життя [PERSON] заповіту не склала право на спадщину за законом у першу чергу отримали діти: [PERSON] та [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Крім того, відповідно до ст.\~1266 ЦК України, право на спадщину за законом у першу чергу отримала онука [PERSON] - [PERSON], як спадкоємець за правом представлення, оскільки її мати [PERSON] (до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], яка була дочкою [PERSON], померла 03 січня 2000 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 40/2015, заведеної [PERSON] державною нотаріальною конторою, спадщину після смерті [PERSON] прийняли: син - [PERSON], онука - [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], подавши до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 50- 64). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Згідно постанови державного нотаріуса від 23 травня 2017 року про відмову у вчинені нотаріальної дії, позивачці за первісним позовом та відповідачці за зустрічним позовом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, розташованого в смт. Веселинове, вул. Одеська, 62, Веселинівського району Миколаївської області. Причиною відмови стала відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві (а.с. 18). Судом встановлено, що підставою для звернення [PERSON] з позовом до суду та іншою підставою для звернення [PERSON] із зустрічною позовною заявою була неможливість оформлення ними своїх спадкових прав у нотаріуса через втрату оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до\~ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1278\~ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за первісними позовом [PERSON] доведено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належав житловий будинок № 62, розташований по вул. Одеська, в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, а після смерті [PERSON] належну йому 1/2 частину у спільній сумісній власності житлового будинку успадкувала його дружина [PERSON], яка нотаріально своїх прав за життя не оформила. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] за зустрічною позовною заявою в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню. Крім того,\~враховуючи те,\~що позивач\~за первісним\~позовом та\~відповідач за\~зустрічним позовом\~[PERSON]\~та позивач\~за зустрічним\~позовом та\~відповідач за\~первісними позовом\~[PERSON],\~у встановленому\~законом порядку,\~прийняли спадщину,\~яка відкрилась\~після смерті\~[PERSON]\~та неможливість\~оформлення ними\~своїх спадкових\~прав у\~нотаріуса через\~втрату оригіналу\~правовстановлюючого документа,виходячи\~з рівності\~часток кожного\~спадкоємця у\~спадщині та\~відмови [PERSON]\~від прийняття\~спадщини на\~користь [PERSON] та те, що сторони досягли згоди відносно спірного питання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги за первісним позовом частково та повністю за зустрічною позовною заявою та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини, а за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Веселинове Миколаївської області, вул. Одеська, 62, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі вищевказаного,

Outcome: partial