overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

27.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадковий житловий будинок. У позовній заяві вказує, що 08.10.2002 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Просяниківка Кобеляцького району, Полтавської області, по вул. Садовій, 26, спадкоємцем на яке за заповітом є позивач. Отримати свідоцтво про право на спадщину в Кобеляцькій державній нотаріальній конторі позивач не має можливості, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане домоволодіння. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Просяниківка, вул. Садова, 26 Кобеляцького району, Полтавської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позивача підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача, Світлогірської сільської ради Кобеляцького району сільський голова [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 08.10.2002 року померла [PERSON], яка доводилася матірю [PERSON] (а.с.6,7). Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Просяниківка, вул. Садова, 26, Кобеляцького району, Полтавської області (а.с. 11-13). Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за заповітом, посвідченим у виконавчому комітеті Світлогірської сільської ради Кобеляцького району 01. 04.1996 року по реєстру № 64 на все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, та все що буде належати їй на день смерті є [PERSON] (а.с.8), після шлюбу [PERSON]. Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на дане спадкове майно, нотаріусом відмовлено позивачу, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на це майно (а.с. 9). Оскільки позивач [PERSON], внаслідок відсутності первинної реєстрації права власності на спадкове майно та відсутності правовстановлюючого документа відносно нього, не може оформити спадщину, належність цього майна померлій [PERSON] підтверджується належними та допустимими доказами (а.с. 11-13, 31-56), відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що\~ сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, шлюбні відносини з відповідачем\~ припинені через постійні сварки, подальшого сумісного життя і збереження сім'ї не бажає. \~Позивач\~\~ в судове\~ засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність,\~ позов підтримує. \~Відповідач\~ в судове\~ засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 30.10.2010 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюбні\~ відносини припинили в 2013 році, через постійні сварки та непорозуміння,\~ розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечив проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 11157,71 грн., в якому вказує, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 03.01.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованності за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті ,http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через сайт банку (,http://privatbank.ua, www.client-bank.privatbank.ua або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (,http://privatbank.ua), позивач, що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

27.07.2016року позивач звернувся до суду з позовом і свої доводи обґрунтовує тим, що 03.07.2008року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13200,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За станом на 30.06.2016року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 53680,27грн., яка складається з наступного: - 9342,87грн. заборгованість за кредитом; - 39849,36грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 1693,74грн. заборгованість за пенею та комісією; - 250,00грн. штраф ( фіксована частина); - 2544,30грн. штраф ( процентна складова). Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 53680,27грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву слухати справу без його участі, на позові наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але був сповіщений належним чином про день та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 03.07.2008року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК і відповідач, [PERSON] уклали кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13200,00грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30.06.2016року сума заборгованості, включаючи відсотки за користування кредитом склала: 53680,27грн., яка складається з наступного: - 9342,87грн. заборгованість за кредитом; - 39849,36грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, - 1693,74грн. заборгованість за пенею та комісією; - 250,00грн. штраф ( фіксована частина); - 2544,30грн. штраф ( процентна складова). Тому, суд стягує з відповідача заборгованість перед банком у сумі 53680,27грн. На підставі ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1378грн. судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] по причині відсутності там без поважних причин понад одного року, зняття з реєстрації місця проживання. В судове засідання позивач не прибула, в поданій заяві від 02.09.2016 року просить суд здійснити розгляд справи у її відсутність. Відповідач без поважних причин в судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] з 26.11.2009 року є позивач і у вказаному помешканні з 24.01.2014 року зареєстрований також відповідач (колишній чоловік позивач), шлюб між якими розірваний в судовому порядку 05.03.2014 року. Відповідач, як колишній член сім'ї власника помешкання, з вересня 2013 року у вказаній квартирі фактично не проживає, що підтверджується заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 18.04.2016 року (справа №750/1614/16-ц), згідно якого відповідач був позбавлений батьківства відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів) - відповідач втратив право на користування квартирою [ADDRESS] так як він був відсутній там без поважних причин понад один рік (з вересня 2013 року), інший строк відсутності члена сім'ї власника житла не встановлювався домовленістю сторін, відсутні підстави встановлені законом, згідно яких за відповідачем зберігалося житло понад одного року і вказані обставини є підставами для часткового задоволення позову. Позовна вимога про зняття з реєстрації місця проживання відповідача задоволенню не підлягає, так як суд не має повноважень здійснювати реєстрацію місця проживання громадян та знімати їх з реєстраційного обліку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 24879,65 грн. за кредитним договором № б/н від 25.01.2007 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 25.01.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 13.07.2016 року має заборгованість у сумі 24879,65 грн., яка складається: 8600 грн. заборгованість за кредитом, 13718,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 900 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1160,94 грн. штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву в якій просив справу розглядати без нього, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому так як відповідач позов визнав, то суд знаходить позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що фактично шлюбно сімейні відносини припинені у вересні 2014 року, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Віннікова» Відповідач звернувся до суду з заявою, про слухання справи за його відсутності зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує, зазначив, що шлюбно сімейні відносини припинені у вересні 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2003 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сімя існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30 % з усіх видів його заробітку (доходу) на її утримання у зв'язку з навчанням. В судове засідання позивач не з'явилась, від неї та її представника надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Також просять вирішити питання щодо стягнення витрат на правову допомогу. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивачем надані неналежні та недопустимі докази, на відсутність у відповідача матеріальної можливості утримувати повнолітню доньку та наявність на утриманні у відповідача матері пенсійного віку. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с.5). Відповідно до довідки Київського національного торговельно-економічного університету від 14.12.2016 року №406/35 [PERSON] навчається на четвертому курсі денної форми навчання факультету міжнародної торгівлі та права КНТЕУ. Термін закінчення навчання - червень 2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Під час розгляду справи представниками відповідача, в обґрунтування відсутності у відповідача матеріальної можливості утримувати повнолітню доньку, суду не було надано даних щодо місця роботи відповідача, його матеріального стану, розміру доходу його матері пенсійного віку та не доведено інших обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх заперечень, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Враховуючи обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, що відповідач є працездатним, інших утриманців судом не встановлено, зважаючи на відсутність доказів отримання матір'ю відповідача доходу, що є нижчим прожиткового мінімуму, встановленого для особи відповідного віку та інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, з моменту звернення до суду, на період її навчання в Київському національному торговельно-економічному університеті. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 750 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2011 року зареєстрованим у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1245. Від сумісного подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву, з позовними вимогами не згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується копією Договора про співпрацю від 28.07.2016 року ( а.с.31-32) та копією історії розвитку дитини № 5 ( а.с. 33-35).Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 27.07.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем зареєстрований 23.01.2016 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 9. Від сумісного подружнього життя мають дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), яка мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 1239 від 19.07.2016 року виданою Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області (а.с. 5). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 27.07.2016 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі, стягнути з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 200,00 грн.. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

27.07.2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.12.2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з 2006 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], надали заяви, де просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 25 грудня 2000 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської рай адміністрації м. Маріуполь, актовий запис №251. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень\~ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved