Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

28 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якій просить суд стягнути заборгованості у сумі 508761 грн. 55 коп. з відповідача та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 13 червня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №Ж 029/2006, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 52000 доларів США, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних. 20 жовтня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту №Ж 029/2006 від 13 червня 2006 року, на підставі якого встановлено відсоткову ставку у розмірі 14% річних. Зобовязання за договором відповідач не виконала, станом на 23 серпня 2016 року заборгованість у відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 20116 доларів США 18 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 508761 грн. 55 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 14033 доларів США 30 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ 354918 грн. 45 коп.; суми заборгованості за відсотками 4586 доларів США 45 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ 115996 грн. 65 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 1496 доларів США 43 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ - 37846 грн. 45 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 червня 2006 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №Ж 029/2006, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 52000 доларів США, з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 червня 2026 року (п.1.1.). Відповідно до п.п.3.3.7., 3.3.8. кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти в розмірі, передбаченому п.п.1.1.1 цього договору, та в порядку, визначеному в п.п.2.5.,2.6. цього договору, своєчасно та в поновному обсязі повертати кредит в порядку , визначеному в п.2.4. цього договору. Відповідно до п.4.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за оформлення кредитної справи та відкриття позичкового рахунку, визначеного в п.п. 3.3.15. цього договору, строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначних п.2.6.3., 3.2.3., п.1.1., 4.4., 5.3. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі один відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. 28 жовтня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту №Ж 029/2006 від 13 червня 2006 року, відповідно до якої сторонами узгоджено внесені зміни до договору кредиту та з 20.10.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14 % річних, інші умови договору залишились незмінними. Зобовязання передбачені зазначеним кредитним договором відповідач не виконала. Станом на 23 серпня 2016 року заборгованість у відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 20116 доларів США 18 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 508761 грн. 55 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 14033 доларів США 30 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ 354918 грн. 45 коп.; суми заборгованості за відсотками 4586 доларів США 45 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ 115996 грн. 65 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 1496 доларів США 43 центів, що становить в еквіваленті за курсом НБУ - 37846 грн. 45 коп. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При постановленні судового рішення суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2879цс16, викладений в постанові Верховного Суду України від 13 березня 2017 року, у якому Верховним Судом України визначено, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року\~№ 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Виходячи з того, що місто проживання відповідача - місто Донецьк, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р., пеня розрахована за період, який утворився після 14 квітня 2014 року, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, а саме витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: partial