Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

29.02.2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 27.04.2004 року вони з відповідачкою уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Долинської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 01. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Далі в позові зазначив, що одруження між ним та відповідачкою виявилося невдалим, між ними згасло почуття взаємної любові один до одного, повага, дружба, взаємодопомога. Останні три роки вони з відповідачкою проживають окремо, відносини, що притаманні подружжю, не підтримують. Вважає збереження сім'ї неможливим, розлучення - єдиний вихід для них обох побудувати нове щасливе життя. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає проводити розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити(а. с. 15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає справу розглянути без її участі, проти позовних вимог не заперечує, прохає їх задовольнити (а. с. 14). Виходячи з наведеного, а також щодо положень ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 27 квітня 2004 року виконкомом Долинської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 27 квітня 2004 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Долинської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області 28 вересня 2005 року (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися три роки тому. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В своїх письмових заявах сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не просили надати подружжю строку для примирення. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, [PERSON] не надала до суду заяв чи клопотань, що свідчили б про її бажання відновити своє дошлюбне прізвище. Не вбачається такого і з письмової заяви відповідача від 25.03.2016 року (а.с.14). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання щодо стягнення з відповідача суми судового збору позивачем не порушувалося.

Outcome: approved