Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

28 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди матері. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він до 31 січня 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який постійно мешкає разом з ним. Вказує на те, що він має змогу та бажання виїжджати разом з дитиною за кордон для відпочинку і відвідування близьких родичів, але для цього потрібна згода матері, яка з жовтня 2002 року не виконує свої батьківські обов'язки відносно сина, сином не цікавиться та її місце знаходження на теперішній час невідоме. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, позивач просить суд надати йому дозвіл на виїзд за межі України разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу матері - [PERSON] до досягнення дитиною шістнадцяти років, а також дозволити йому оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього сина. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та в остаточній їх редакції просив суд дозволити йому виїзд за межі України разом з неповнолітнім сином до Російської Федерації ([ADDRESS]) на період з 01 грудня 2014 року до 01 вересня 2015 року. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно і належним чином, через оголошення в газеті, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Шестак В.В., яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. З урахуванням думки сторін щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 31 січня 2003 року, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 26 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 10 квітня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райуправління юстиції м. Маріуполя, актовий запис №224, [PERSON] народився [INFO], в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно до копії особового рахунку та довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON], [INFO], зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з батьком [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи те, що судом при розгляді справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved