Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

28 січня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 ч. від доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення їх сином повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 2012 року відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні їхнього неповнолітнього сина. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 21 червня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАГСу Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 343, та від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2012 року у справі №1522/18080/12 (провадження № 2/1522/9853/12) шлюб між сторонами розірваний. Як зазначає позивач, починаючи з 2012 року відповідач не бере участь у вихованні та утриманні їх сина [PERSON], [INFO], хоча має таку можливість, так як працює у АТ «Інженерінг» на посаді водія. Сторони не надали суду доказів стосовно своїх заробітків та доходів, стосовно того чи мають вони інших неповнолітніх або повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та/або непрацездатних утриманців, а так само стосовно того чи мають вони будь-які фінансові зобов'язання та/або чи проводяться з них будь-які стягнення за виконавчими документами. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач страждає на будь-які хронічні захворювання та/або є непрацездатним. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу дитині. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved