Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

29.07.2015 року товариство з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору укладеним. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Із позову вбачається, що 11 січня 2005 року відповідач на підставі договору дарування стала власником нежитлового приміщення площею 210,9 м , що вбудоване у житловий будинок № 6 на вулиці Марата у м. Краматорську Донецької області. Відповідно до технічної документації цей об'єкт нерухомості забезпечений тепловикористальним обладнанням, що є частиною внут-рішньобудинкової системи теплозабезпечення. Відповідач до 31 травня 2014 року здавала своє приміщення в оренду ПАТ «КРЕДО-БАНК». Згідно з Актом до договору про орендні правовідносини приміщення повернуто без претензій відповідача щодо технічного стану. 22 серпня 2014 року представники позивача та ТОВ «Крамбудресурс», що утримує житловий будинок № 6 на вулиці Марата у м. Краматорську Донецької області, в якому знаходиться власне приміщення відповідача, заактували готовність до опалювального періоду внутрішньобудинкової системи теплозабезпечення всього житлового будинку № 6 на вулиці Марата у м. Краматорську. Надалі ТОВ «Крамбудресурс» документально підтвердило поставку теплової енергії у цей будинок у жовтні 2014 року. Цими обставинами доводяться фактичні данні, що через технічні особливості внутрішньобудинкової системи теплозабезпечення теплова енергія позивача подавалася у власне приміщення відповідача. Отже, відповідач приймала теплову енергію та жодного разу не заперечила проти поставленої теплової енергії, фактично погоджуючись на договірні відносини. Такі дії відповідача кваліфікуються як конклюдентні. Саме через зазначені обставини відповідач як споживач мала виконати вимогу статті 24 ЗУ «Про теплопостачання»: своєчасно укласти договір на поставку теплової енергії з теплопостачальною організацією, якою є позивач. Диспозиція цієї норми матеріального права викладена імперативно та містить кваліфікуючу ознаку зобов'язання відповідача до укладення договору має бути своєчасним, але відповідач, отримуючи послуги позивача, практично проігнорувала таке зобов'язання. Тому 20 лютого 2015 року, з метою дотримання вимог зазначеного закону позивач відправив відповідачу рекомендованою кореспонденцією проект договору № 1259 постачання теплової енергії у гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води. Відповідач одержала проект договору. Як випливає з припису пункту 116 Правил надання послуг поштового зв'язку (затверджені Постановою КМУ від 05.03.2009 за № 270) у випадку відмови одержувача від рекомендованої кореспонденції або не можливості вручити її одержувачу така кореспонденція підлягала поверненню через встановлений 30-денний строк. Але проект договору не було повернуто позивачу. Відповідач ніяк не повідомила позивача про свою юридичну позицію щодо незгоди як до проекту договору в цілому, так і до якихось його пунктів. При цьому відповідач продовжувала безоплатно користуватися тепловою енергією, що виробляв і постачав позивач. Це призвело до порушення інтересів позивача, чим спричинено збитки у вигляді упущеної вигоди. За таких обставин позивач просить визнати договір № 1259 постачання теплової енергії в гарячій воді для опалення та надання послуги з централізованого постачання гарячої води» від 1 жовтня 2014 року укладеним з 1 жовтня 2014 року, стягнути з відповідача судові витрати. Вiдповiдач до судового засiдання не зявився, незважаючи на те, що про час i мiсце розгляду справи повiдомлявся належним чином. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рiшення. Згiдно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивая не заперечує проти такого вирiшення справи. Суд, врахувавши думку представника позивача, якому розясненi наслiдки ч. 3 ст. 224 ЦПК України, вважає що є вci пiдстави для заочного розгляду справи, тому ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» підлягає задоволенню у повному обсязі, що обєктивно підтверджується копією договору (а.с. 4-7), листом (а.с. 8), планом (а.с. 10-11), договором оренди (14-17), актом (а.с. 18-19), з яких вбачається, що через технічні особливості внутрішньобудинкової системи теплозабезпечення теплова енергія позивача подавалася у власне приміщення відповідача. Отже, відповідач приймала теплову енергію та жодного разу не заперечила проти поставленої теплової енергії, фактично погоджуючись на договірні відносини. Такі дії відповідача кваліфікуються як конклюдентні. Відповідач ніяк не повідомила позивача про свою юридичну позицію щодо незгоди як до проекту договору в цілому, так і до якихось його пунктів. При цьому відповідач продовжувала безоплатно користуватися тепловою енергією, що виробляв і постачав позивач. Це призвело до порушення інтересів позивача, чим спричинено збитки у вигляді упущеної вигоди. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачені ним витрати: судовій збір 243,60 грн.

Outcome: approved