Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

28.08.2015 року позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості з солідарних боржників. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 14.12.2007 року було укладено кредитний договір №ML-703/285/2007. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 14.12.2007 року уклали договір поруки №SR-703/285/2007. 13.07.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №SR-703/285/2010. Також між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] в якості забезпечення виконання зобовязань 14.12.2007р. було укладено договір іпотеки №PML-703/258/2007. Проте у порушення положень Кредитного договору та Договору поруки, приписів\~Цивільного кодексу України, Відповідачами не виконуються зобов'язання щодо погашення суми Кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі, визначених Договором. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором станом на 07.07.2015р., яка підлягає стягненню з Відповідачів складає 32 336,22 доларів США з яких 28 845,51 доларів США заборгованість по сплаті кредиту, 3 490,71 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Позивач просить солідарно стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідачів у розмірі 28\~848,51 доларів США, а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] надав заперечення в яких зазначив, що 13.07.2010 року відповідно до вимог ч.1 ст.559 ЦК України договір поруки, укладений 14.12.2007 року припинився. Крім того надав заяву про застосування позовної давності, в якому просив застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по платежам до 28.08.2012 року і на цій підставі у задоволенні позову у цій частині відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] 14.12.2007р. було укладено кредитний договір ML-703/285/2007. Згідно договору ПАТ «ОТП Банк» зобовязався надати Відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 30\~500,00 доларів США на термін до 14.12.2037 року, а Відповідач [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником Ануїтивних Платежів, тобто, суми кредиту та нарахованих процентів щомісяця рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору; щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. 13.07.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору № ML-703/285/2007 від 14.07.2007 року. Сторони виклали кредитний договір зі змінами та на період з 14.07.2010 року до повного виконання Боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом встановили Плаваючу процентну ставку. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором були укладені іпотечний договір та договори поруки. Відповідно до договору поруки № SR-703/285/2007 від 14.12.2007 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та Відповідачем [PERSON], поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобовязань перед Кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. 13.07.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Відповідачем [PERSON] було укладеного договір поруки № SR-703/285/2010. Відповідно до статті 1 договору поруки, за цим договором поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, що має відображення у Розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором, у строки передбачені договором, не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач [PERSON] станом на 07.07.2015 року має заборгованість 32\~336,22 доларів США та складається з наступного: 28 845,51 доларів США заборгованість за кредитом; 3\~490,71 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте у порушення положень Кредитного договору, приписів Цивільного кодексу України, Відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання щодо погашення суми Кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі, визначених Договором. Згідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] має відповідати перед позивачем за порушення договірних зобовязань. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у частині стягнення заборгованості з Відповідача [PERSON] за кредитним договором. Позовні вимоги у частині стягнення солідарно заборгованості також з поручителів [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржника. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Договори поруки № SR-703/285/2007 від 14.12.2007 року та № SR-703/285/2010 від 13.07.2010 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], [PERSON] суд вважає припиненим з огляду на наступне. Закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Отже, припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення або зміна матеріальної відповідальності поручителя без його згоди. Так, за змістом частини 1 статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, здійснення без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Судом встановлено, що при укладання Додаткового договору №1 від 13.07.2010р. до кредитного договору від 14.12.2007р. сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору, а саме на період з 14.07.2010 року до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом встановили плавучу процентну ставку, у вигляді фіксованого відсотку в розмірі 3,72% + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). У кредитному договорі від 14.12.2007 р. сторони домовилися про такій самий порядок розрахунків процентів за користування кредитом, проте фіксована ставка була визначена на рівні 3,49%. Таким чином, укладаючи додатковий договір №1 від 13.07.2010 р. сторони збільшили фіксований відсоток на 0,23%, що призвело до збільшення відповідальності за кредитним договором, у тому числі й поручителів. При цьому згоди поручителів на таку зміну не було одержано. Пояснення позивача відносно того, що договір поруки № SR-703/285/2010 від 13.07.2010 року та Додатковий договір №1 від 13.07.2010 року укладенні в один й той же самий день, а отже відповідач [PERSON] знала про зростання відповідальності та зміну умов кредитного договору, у тому числі й відносно порядку розрахунку процентів, судом до увагу не приймаються. Позивачем не доведено, що підписуючи договір поруки № SR-703/285/2010 від 13.07.2010 року відповідач [PERSON] була знайома з умовами Додаткового договору №1, та що взагалі, зазначений додатковий договір був підписаний до підписання договору поруки, а не після. Аналогічне спливає й з заперечень проти позову відповідача [PERSON], який зазначив, що укладаючи Додатковий договір №1 від 13.07.2010 року ПАТ «ОТП Банк» збільшив обсяг відповідальності позичальника без згоди поручителя [PERSON] Позивачем не надано суду доказів отримання згоди поручителя [PERSON] на укладання Додаткового договору №1 від 13.07.2010 року, який обсяг відповідальності позичальника збільшився та був змінений. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч.1 ст.559 ЦК України збільшення та зміна відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки. Аналогічна позиція викладена також у Постанові Верховного Суду України від 23.12.2014 року по справі №3-196гс14. У звязку з цим суд не вбачає підстав для задоволення позову позивача у частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З кредитного договору від 14.12.2007 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], та договору поруки № SR-703/285/2007 від 14.12.2007 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] вбачається, що строк закінчення договору поруки сторонами не встановлено. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Зазначене відповідає й правовій позиції Верховного Суду України викладеного в Постанові №6-2056цс15 від 11.11.2015 року, яке відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Договором поруки № SR-703/285/2007 від 14.12.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Таким чином, судом встановлено, що порука за договором поруки № SR-703/285/2007 від 14.12.2007 року припинилася 13.07.2010 року, тобто в момент збільшення та зміни обсягу відповідальності. Якщо до моменту підписання Додаткового договору №1 від 13.07.2010 року, яким порука [PERSON] припинилося у Банка були будь-які вимоги щодо неналежного виконання основного зобовязань позичальника за кредитним договором, Банк мав можливість у строки передбачені законодавством України, а саме на протязі шести місяців звернутися із відповідною вимогою до поручителя [PERSON], що зроблено не було. У шестимісячний строк Банк у будь-якій формі не предявив вимог до поручителя [PERSON] за зобовязаннями, що виникли до припинення поруки шляхом збільшення та зміни відповідальності, отже Банком шестимісячний строк на момент подачі цього позову також пропущений. Також, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial