Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

29.05.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 09.07.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що попереднім власником майна (будинку [ADDRESS] і сараю) було Приватне підприємство Агрофірма «Дев`ятир». Вказав, що на даний час ПП Агрофірма «Дев`ятир» є припинено від 29.04.2015 року шляхом ліквідації за рішенням засновників. Зазначив, що ПП Агрофірма «Дев`ятир» було власником будинку, як складового майнових паїв, право на частку яких позивач мала. Вказав, що ще в 2008 році загальні збори пайовиків ПП Агрофірми «Дев`ятир» вирішили виділити позивачу 1/2 будинку з майнового фонду згідно з сертифікатами на майнові паї, котрими вона володіє, тобто будинку, в якому вона проживає. Зазначив, що будинком та сараєм площею 13,4 кв.м. володіє добросовісно, відкрито впродовж 30 років, будинок [ADDRESS] разом з сараєм був побудований у 1962 році. Вказав, що з 1992 року часу позивач відкрито володіла цим будинком, жодній особі це не приносило шкоди і не порушувало жодних ймовірних прав осіб на це майно, будинок [ADDRESS] на даний час не перебуває в нічиїй власності. Зазначив, що ПП Агрофірма «Дев`ятир» не встигло оформити акт приймання-передачі майна, а зараз воно ліквідоване. Вказав, що Дев`ятирська сільська рада Жовківського району Львівської області через відсутність такого акту не могла зробити відповідну відмітку на свідоцтві про право власності на пай. Зазначив, що позивач не може здійснити реєстрацію свого права власності на будинок згідно з ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки для такої реєстрації потрібно мати право власності на земельну ділянку, на котрій він знаходиться, однак права власності вона ще не отримала. Вказав, що інших правових підстав, які б давали позивачу право на реєстрацію право власності на будинок [ADDRESS] , ніж за набувальною давністю, в неї немає. Просив визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,1 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м. та на сарай площею 13,4 кв.м. що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не подав відзиву на позов. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, однак ним надіслано заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у відсутності представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що спірним будинком ніхто, крім позивачки не користувався, позивачка постійно неприховано володіла будинком та проживала там з дітьми та чоловіком. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З виписки із загальних зборів пайовиків Агрофірми «Дев`ятир» від 20.04.2008 року вбачається, що зборами вирішено виділити позивачу Ѕ будинку з майнового фонду агрофірми, розміщеного на вулиці Центральній , в якому вона проживає разом із сім`єю з 1990 року. З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що загальна площа даного будинку 59,1 кв.м., житлова площа 30,2 кв.м., допоміжна площа 28,9 кв.м. З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку в с. Дев`ятир [PERSON] вбачається, що в будинку проживає і є головою двору [PERSON] , 1965 року народження. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ПП Агрофірма «Дев`ятир» 29.04.2015 року припинено. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 209038278 від 14.05.2020 року вбачається, що по будинку [ADDRESS] інформація відсутня. З довідки № 215 від 25.08.2015 року, виданої Дев`ятирською сільською радою, вбачається, що позивач дійсно проживає в с. Дев`ятир і користується земельною ділянкою більше 15 років. З довідки № 235 від 26.09.2018 року, виданої Дев`ятирською сільською радою, вбачається, що позивач до дня смерті її чоловіка, який помер [INFO] , проживала разом з ним в [ADDRESS] . З довідки № 67 від 19.05.2020 року, виданої Дев`ятирською сільською радою, вбачається, що позивач дійсно проживає в [ADDRESS] , в загальному будинку, який поділений на два господарства [ADDRESS] та [ADDRESS]. З договору №32-096А від 26.06.2003 року вбачається, що позивач та Жовківський РЕМ уклали договір електропостачання. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 211410751 від 04.06.2020 року вбачається, що позивачу належить Ѕ земельної ділянки в с. Дев`ятир для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Судом встановлено, що позивачка добросовісно заволоділа чужим житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і продовжувала відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом більше десяти років, а відтак відповідно до положень ст. 344 ЦК України є такою, що набула право власності на вказаний будинок. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved