Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

26 січня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 20 червня 2016 року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,540 га в межах згідно з планом, що розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємицею за заповітом після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 10.01.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач та її представник, адвокат [PERSON], в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-31/246 від 15.03.2017 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 011442, виданого Кунцівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 10.06.2003 року, перебувала земельна ділянка площею 2,540 га в межах згідно з планом, що розташована на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). Згідно заповіту від 30 липня 1998 року [PERSON] заповіла все своє майно дочці [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частинах (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 326439, виданого виконавчим комітетом Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області22.06.2016 року, [PERSON] померла 20 червня 2016 року (а.с. 2). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АВ № 195104 від 10.05.1971 року (а.с. 3), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 17), свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ № 271414 від 12.01.1990 року (а.с. 4) [PERSON] є матірю [PERSON]. В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 386/01-16 від 28.02.2017 року вказано, що після померлої 20.06.2016 року [PERSON] заведена спадкова справа № 204/2016 від 13.09.2016 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 23, 24). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Заповіт складений [PERSON] на двох спадкоємців, але інший спадкоємець, [PERSON], заяву про прийняття спадщини протягом строку, визначеного Законом, не подав, а отже, відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, є таким, що не прийняв спадщину. Частиною 1 ст. 1275 ЦК України визначено, що якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Таким чином позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved