Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

27 серпня 2018 року позивач [PERSON], діючи через свого представника [PERSON], звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 02 жовтня 1997 року помер її батько [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 4,64 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Шалигинської селищної ради Глухівського району. Позивач є спадкоємцем після померлого [PERSON], однак оформити спадщину не має можливості, оскільки не може підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем, а саме, що є донькою [PERSON], оскільки у її свідоцтві про народження у графі батько ніхто не зазначений. В графі мати зазначена [PERSON], яка з 1962 року і по день смерті [PERSON] проживала разом з ним однією сімєю в с. Шалигине вул. Ковйонська, 148, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом, виховували та утримували доньку. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, оскільки на протязі шести місяців після відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулась до приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу, однак постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 07 червня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 02 жовтня 1997 року [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та у звязку з тим, що не підтверджено факт родинних відносин. Просить суд встановити факт, що [PERSON], який помер 02.10.1997 року, є її, [PERSON], батьком, та визнати її право на земельну частку (пай) площею 4,64 умовних кадастрових гектара, що належало померлому 02.10.1997 року [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0164367, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 397 від 30 жовтня 1996 року, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 367 від 30.12.1996 року, розташованої на території Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області, як на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 02.10.1997 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від Шалигинської селищної ради надійшла заява про відсутність заперечень на позов [PERSON] та розгляд справи без участі представника селищної ради. По суті вказана заява є заявою про визнання позову. Представник третьої особи також у судове засідання не зявився, від Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду ( а.с. 32). Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Зі свідоцтв про смерть вбачається, що [PERSON] помер 02 жовтня 1997 (а.с. 8), [PERSON] померла 26 листопада 2007 року (а.с. 9). Зі свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що у графі мати записана [PERSON] (а.с. 12). Зміна прізвища з «Рикова» на «Полятикіна» підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 13). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що проживають у с. Шалигине з 1978 та 1970 року відповідно. [PERSON] та [PERSON] знали з початку свого проживання у с. Шалигине як доньку й батька. [PERSON] проживала з батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] однією сім'єю. [PERSON] піклувався про доньку, батьківство визнавав. Також з довідки Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області № 1979 від 14.08.2018 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали разом однією сімєю в селищі Шалигине Глухівського району, вул. Ковйонська, буд. 148; вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом з 1962 року (а.с. 15). Встановлення факту батьківства потрібно позивачу для прийняття спадщини. Встановити факт родинних відносин у інший спосіб не є можливим (а.с. 17). За таких обставин позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно довідки Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області № 1242 від 24.07.2018 р. [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], 02 жовтня 1997 року на протязі шести місяців прийняла спадщину, а саме користувалась житловим будинком та земельною ділянкою. На час смерті разом з померлим була зареєстрована та проживала однією сімєю співмешканка [PERSON]. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Шалигинської селищної ради не посвідчувався (а.с. 14). Також згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.09.2018 заповіт від імені [PERSON], відсутній та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину не посвідчувалися (а.с. 10,11). З копії спадкової справи № 68 за 2016 рік, витребуваної судом у приватного нотаріуса Глухівського районного нотаріального округу [PERSON], вбачається, що [PERSON] 22.07.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину після померлої 26.11.2007 року [PERSON] (а.с. 43-54). В свою чергу в спадковій справі відсутня інформація на підтвердження прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] Із довідки відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 0-18-020-381/103-17 від 20.06.2018 року [PERSON], який помер 02.10.1997 року, за життя одержав Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0164367, зареєстрований під № 367 від 30.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською райдержадміністрацією членам САПТЗТ ім. Ілліча для ведення сільськогосподарського виробництва на території Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області. Розмір земельної частки складав 4,64 га. Сертифікат виготовлявся в одному примірнику і був виданий на руки. Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не одержував (а.с. 16). Таким чином, позивач являється спадкоємцем [PERSON] за законом. Наявності інших спадкоємців судом не встановлено. З постанови приватного нотаріуса Глухівського нотаріального округу [PERSON] від 07 червня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого 02 жовтня 1997 року [PERSON] у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та у звязку з тим, що не підтверджено факт родинних відносин (а.с.17). 21 травня 2017 року позивачем було дане оголошення в газету «Глухівщина» № 37-38 від 26 травня 2017 року про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0164367, зареєстрований під № 367 від 30.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виготовлений на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 30.10.1996 р. №397, на імя [PERSON] вважати недійсним (а.с. 24). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність паювання земель\~\~передбачає\~\~визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,\~сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). За таких умов, враховуючи, що померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 4,64 умовних кадастрових гектара, що розташована на території Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області та відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документу та підтвердження факту родинних відносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право на зазначену земельну ділянку.

Outcome: approved