Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

« 27» листопада 2013 року Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області звернулася Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про відібрання дитини [PERSON], [INFO] від батька без позбавлення його батьківських прав. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [PERSON], який є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], 04.11.2013 року покинув свого сина в Запорізькій області в центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей, на час звернення до суду батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному утриманню сина, аліменти не сплачує. Мати дитини [PERSON] зареєстрована в Запорізькій області, веде бродячий спосіб життя. Представник Служби у справах дітей просить суд відібрати неповнолітнього [PERSON] від батька без позбавлення його батьківських прав, що буде відповідати інтересам дитини. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах позовних вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Коломийчиською с/радою Сватівського району Луганської області 01.06.2000 року, відповідно до якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 ). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області 26.12.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4 зворот). Неповнолітній [PERSON], [INFO] зареєстрований разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], на час розгляду справи перебуває у Комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повному державному забезпеченні (а.с. 23). З матеріалів справи вбачається, що мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] зареєстрована у Запорізькій області. Останній час без реєстрації проживала у Дніпропетровській області, веде бродячий спосіб життя, відмовилася від утримання та виховання свого сина (а.с. 6 зворот, 8 зворот). 04.11.2013 року відповідач написав заяву начальнику Служби у справах дітей Запорізької райдержадміністрації, в якій зазначив, що відмовляється від батьківських обов'язків стосовно сина [PERSON], [INFO]. Також, 13.11.2013 року заяву про позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO], відповідач написав позивачу (а.с. 8). 12.10.2009 року постановою державного виконавця Рубіжанського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Лисичанським міським судом Луганської області 05.09.2008 року № 2-2491 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам на утримання сина [PERSON], [INFO] станом на 01.09.2013 року становить 7329,23 гривні, також згідно листа КЗ «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат № 4» заборгованість за утримання сина [PERSON], [INFO] в школі-інтернаті за 2012-2013 роки складає 1210,80 гривень (а.с. 5 зворот, 7 зворот, 26). Згідно висновку № 573 від 25.11.2013 року Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради необхідно відібрати неповнолітнього [PERSON], [INFO] у батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав, в зв'язку з залишенням 04.11.2013 року дитини батьком у Запорізькому обласному центрі соціально-психологічної реабілітації для дітей та ухиленням батька від виконання батьківських обов'язків та це буде відповідати інтересам дитини (а.с. 2, 5, 8 зворот). На підставі ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до ст. 164 СК України відібрання дитини від батька, не позбавляючи його батьківських прав, може мати місце за рішенням суду, в тому числі, у випадку ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Таким чином, суд вважає доведеним нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим,

Outcome: approved