Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

26 серпня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою. Позивачка тимчасово не працює та перебуває разом з сином на утриманні батьків позивачки. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований. Позивачці відомо, що відповідач неофіційно працює закордоном та його дохід в місяць становить близько 30000 грн 00 коп. Відповідач має задовільний стан здоров`я. Інших неповнолітніх утриманців він не має. Між сторонами не досягнуто згоди про добровільну сплату аліментів, тому позивачка просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на сина у розмірі 5000 грн 00 коп., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем [PERSON] в порядку ст. 178 ЦПК України до суду подано відзив на позовну заяву. Відповідач погоджуючись з обов`язком щодо утримання дитини, заперечував щодо розміру аліментів. Невизнання позову в частині розміру аліментів обгрунтовував тим, що стан його здоров`я є незадовільним. З 14 по 29 липня 2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом - ішемічний інсульт лівого таламусу. По перше жовтня 2021 року перебував на лікарняному. На даний час відповідач проходить реабілітацію після хвороби, займається пошуком роботи, яку зможе виконувати, виходячи із стану здоров`я. Відповідач не має у власності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, окрім заробітку, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. За час перебування в шлюбі та після розлучення відповідач піклувався про сина. Зокрема, з 05 травня 2020 року по 01 липня 2021 року син проживав у батьків відповідача та знаходився на утриманні відповідача та його батьків. На даний час відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто 1255 грн. У випадку покращення матеріального стану відповідача, позивачка матиме можливість звернутись до суду із заявою про збільшення розміру аліментів. Позивачка відмовилась добровільно вирішити питання аліментів, шляхом укладення відповідного договору. Судові витрати просив розподілити порівну між сторонами. В судове засідання сторони не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Позивачка направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано судом та від якого мають дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає із матір`ю - позивачем у справі, відповідач проживає окремо (копія рішення суду про розірвання шлюбу - а.с.8-9, копія свідоцтва про народження - а.с.10, довідка про склад сім`ї - а.с.11). Відповідач офіційно не працевлаштований (копія трудової книжки - а.с.30-31). Відповідач має незадовільний стан здоров`я. З 14 по 29 липня 2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом - ішемічний інсульт лівого таламусу. В подальшому по 22.10.2021 року відповідач перебував на лікарняному (копія медичної документації - а.с.32-34,43). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За вимогами ч.ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Дитина сторін проживає разом із матір`ю та добровільної згоди між батьками щодо сплати аліментів не досягнуто. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний дбати про її матеріальне забезпечення на рівні з матір`ю дитини. Розмір аліментів визначений відповідачем на рівні 1255 грн 00 коп., суд вважає недостатнім виходячи із економічної ситуації та реалій сьогодення. Враховуючи всі істотні обставини справи, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн 00 коп., але не менше, ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 26 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України вбачається за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми стягнення аліментів за один місяць. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову, відповідач частково позовні вимоги визнав, суд вважає за необхідне на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України стягнути із відповідача в дохід держави 50 % судового збору, що підлягав сплаті при подачі позову, у розмірі 454 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial