overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

29.02.2016 року ОСББ «Мир» м. Новогродівка звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті членських внесків, вказуючи на те, що відповідач мешкає за адресою м. Новогродівка вул. Сеченова,2/3, але плату за користування житлом та витрати на його утримання, за період з 01.03.2012 року по 01.02.2016 року не здійснює, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 1401грн.54коп., яку відповідач добровільно не відшкодовує. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача, згідно наданої письмової заяви, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в лютому 2012 року вона звернулася до ОСББ «Мир» з заявою про заміну вхідних дверей під»їзду, так як стара прийшла в непридатність, але їй було відмовлено. Тоді вона звернулася із заявою про те, що не буде сплачувати членські внески, збирати гроші, та на ці гроші самостійно поставить двері в під»їзд. Її заяву було прийнято і вона стала збирати гроші. Про наявність заборгованості вона узнала із отриманої позовної заяви, її не попередили, що подають до суду. Коли вона отримала позовну заяву, одразу ж сплатила суму боргу. Просить відмовити в задоволенні позову, так як вона не навмисно не сплачувала внески, не була своєчасно і належно сповіщена, що їй нарахували заборгованість. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСББ «Мир» м. Новогродівка не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач дійсно проживає в жилому приміщенні по вул. Сеченова,2/3, в м.Новогродівка, та зобов'язана сплачувати витрати на утримання квартири та комунальні послуги. Згідно представлених позивачем документів за період з 01.03.2012 року по 01.02.2016 року у відповідача [PERSON], утворилась заборгованість по квартплаті в розмірі 1401грн.54коп. Згідно наданої відповідачем квитанції, вона сплатила всю суму заборгованості 1401грн.54коп. 21.03.2016 року (копія квитанції в матеріалах справи). В матеріалах, наданих позивачем, додано повідомлення про наявність заборгованості на ім»я [PERSON], але немає дати відправлення цього повідомлення, вихідного номеру. Крім того, в ньому вказано, що повідомлено залишено в дверях. Таким чином позивачем не доведено, що відповідач була належним чином попередньо сповіщена про наявність заборгованості та необхідність її сплатити. Тому суд вважає, що позивачем не доведено при розгляді справи наявність у відповідача заборгованості по сплаті членських внесків в розмірі 1401грн.54коп.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

29.02.2016 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків завданих внаслідок порушення ПКЕЕн у сумі 10195,90 грн. та сплаченого судового збору у сумі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON], проживаюча [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго» на підставі укладеного договору №40420346. За адресою с. М. Погорілове, вул. Фрунзе, 59 відкрито особовий рахунок №40420346 на [PERSON] 26.11.2015 рокупри проведені перевірки дотримання діючих вимог Правил користування електроенергією для населення представниками ПАТ «Миколаївобленерго» за адресою с. М. Погорілове, вул. Фрунзе, 59було встановлено порушення ПКЕЕн, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, або електропроводки до електромережі енергопостачальника, що не є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою поза приладом обліку, що не можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку» у звязку з чим було складено акт про порушення ПКЕЕн за №М-5447, з яким представник відповідача була ознайомлена та підписана без зауважень. 10.12.2015 року акт №М-5447 був розглянутий комісією, яка була проведена за участю споживача. Комісією було прийнято рішення провести розрахунок вартості та обсягу електричної енергії недооблікованої приладом обліку відповідача внаслідок порушення останньою ПКЕЕн та визначено суму збитків по Акту №М-5447 10195,90 грн. Згідно ч. 4 ст. 26, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено як правопорушення в електроенергетиці і споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. У звязку з тим, що на даний час заборгованість відповідачем не сплачена вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за недовраховану електричну енергію підлягають задоволенню у сумі 10195,90 грн. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

29.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення судом додаткового строку у 20 (двадцять) днів, для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої 19 червня 2007 року матері [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначив, що 19.06.2007 року померла його мати [PERSON], яка проживала у [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а позивач являється спадкоємцем за заповітом. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався, оскільки незнав про наявність заповіту.Лише в лютому 2015 року позивачеві зателефонувала дочка [PERSON], яка повідомила, що за місцем його бувшого проживання в [INFO] знайшла заповіт на його ім'я та передала позивачеві. Коли позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, то отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 19 грудня 2007 року. Позивач важає, що він пропустив строк з поважної причини, просить суд визначити додатковий строк , у 20 (двадцять) днів для подачі заяви про прийняття спадщини. Належно повідомлений позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі та просить позов задовільнити повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився. Направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла 19 червня 2007 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 19 грудня 2007 року. З копії заповіту (а.с.7) вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла позивачеві [PERSON]. З повідомлення приватного нотаріуса (а.с.9) вбачається, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, а тому йому не видано свідоцтво про право на спадщину після померлої матері. З позовної заяви вбачається, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. З письмової заяви [PERSON] відповідача по справі - вбачається, що відповідач повністю визнав позов, що також є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

29.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], який зареєстрований 23.03.1991 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 307. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей, однак, добровільно шлюб розірвати сторони не можуть, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явилася, повідомлялася належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.03.1991 року [PERSON] та [PERSON]. уклали шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 307, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 6/. Судом встановлено, що у сторін від шлюбу немає неповнолітніх дітей. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спору стосовно поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

29.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 07.04.2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 12, 13 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.04.2001 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 118 ( а.с. 7 - копія свідоцтва про одруження). В період спільного проживання у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 - копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, інтересам дітей, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

29.02.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, вказуючи на те, що з 11.03.2005 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Горностаївського РУЮ Херсонської області, актовий запис № 07. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 15.04.2005 року та серія [NUMBER] від 01.08.2007 року батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як слідує з матеріалів справи, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач визнає позов, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК, оскільки вимоги позивача задоволені повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

29.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через зловживанням відповідачем алкоголем, незабезпечення сім'ї матеріально, створення неможливих умов сумісного проживання. Їх шлюб розпався, примирення між ними та збереження шлюбу неможливі. Позивач [PERSON], в зв'язку з неявкою відповідача, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та настоює на розірванні шлюбу, вказує, що вони не підтримують подружніх відносин з лютого 2016 року, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], який про дату час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений судовою повісткою з поштовим рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, а тому суд, враховуючи згоду позивача, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 26 березня 2005 року виконкомом Вороцівської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №05. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, яка проживає на даний час зі сторонами. Відповідно до вимог ст.ст.104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримує подружніх відносин з лютого 2016 року, з даного часу сторони хоч і проживають в одному житловому приміщенні, але спільного господарства не ведуть, за цей строк сторони не помирилися, припинили подружні відносини. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичні взаємини між сторонами, відсутність у сторін спільних дітей, суд приходить до висновку, що подальше перебування в даному шлюбі сторін та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому заявлений позов слід задоволити. 2

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.02.2016 року його було призначено опікуном над неповнолітніми дітьми, батьком яких є відповідач [PERSON] Тим же рішення суду відповідач був позбавлений батьківських прав. Діти знаходяться на утриманні [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В поданій до суду заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис про отримання судової повістки у зворотньому повідомленні, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова 29.08.2002 року, актовий запис [NUMBER], [PERSON], народився [INFO], згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова 20.07.2000 року, актовий запис [NUMBER], [PERSON], народився [INFO],батьком дітей є [PERSON]. На даний час діти проживає разом із опікуном - [PERSON] та повністю знаходяться на його утриманні. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути солідарно заборгованість за договором про надання кредиту № 937/08-49 від 12.08.2008 року в розмірі 30103 доларів США 84 центи та судові витрати. В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання кредиту № 937/08-49 від 12.08.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13893 долари США зі сплатою 13 % річних, з кінцевим терміном повернення до 05.05.2012 року. 23.11.2012 року було укладено договір про внесення змін до договору про надання кредиту № 937/08-49 від 12.08.2008 року, відповідно до якого позивач надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 12630, 89 дол. США. В забезпечення вищезазначеного кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №935/09-556 від 12.08.2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Як убачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.02.2015 року виникла заборгованість в розмірі 30103 доларів США 84 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом 12175 доларів США 32 центи, заборгованості за відсотками 8727 доларів США 65 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок - 6422 долара США 48 центів, пені за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок - 6422 долара США 48 центів, що підтверджується розрахунком (а.с.24-25). Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно зі ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів, предметом спору є однорідні права та обов'язки. Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 30103 доларів США 84 центів підлягає стягненню з відповідачів. Також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 11539 грн. 57 коп.

Outcome: approved