Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

27.02.2017 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він проходив військову службу в Збройних Силах з серпня 1978 року, що підтверджується витягом із наказу № 20 від 07.02.2001 року. Зазначає, що під час проходження військової служби в Збройних Силах, отримав відкритий осколковий перелом лівого стегна у вигляді: «посттравматичного деформуючого остеартрозу лівого колінного суглобу, хронічного захворювання лівого стегна з рідкими загостреннями, вкорочення лівої нижньої кінцівки на 1 см. З помірним порушенням функції. Остеохондроз поперекового відділу хребта, виразкова хвороба шлунку», що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 303 та виписними епікризами. Згідно з довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 036580 від 09.01.2002 року позивачу була встановлена ІIІ група інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при випробуванні ядерної зброї. Позивач зазначає, що у зв'язку із погіршенням стану здоров'я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, через що постійно відчуває страждання та психологічний дискомфорт. Вважає, що статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» на відповідача, як центральний орган виконавчої влади і військового управління, покладається обов'язок відшкодувати йому моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров'я внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби. Виходячи з цього, з посиланням на норми ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 23 ЦК України, просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явився, проте як вбачається з матеріалів позовної заяви, останій просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що підставою для відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Вважає, що вини МО України в завданні позивачу моральної шкоди немає, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. З цього випливає, що особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 303 від 10.08.2000 року, встановлено, що захворювання [PERSON], а саме: відкритий осколковий перелом лівого стегна у вигляді: «посттравматичного деформуючого остеартрозу лівого колінного суглобу, хронічного захворювання лівого стегна з рідкими загостреннями, вкорочення лівої нижньої кінцівки на 1 см. з помірним порушенням функції. Остеохондроз поперекового відділу хребта, виразкова хвороба шлунку», що підтверджено медичними документами, пов'язані з виконанням ним обов'язків військової служби (а.с.7). Згідно з довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 036580 від 09.01.2002 року позивачу була встановлена ІIІ група інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при випробуванні ядерної зброї (а.с.12). Судом встановлено та підтверджено наданими позивачем доказами, що причиною встановлення інвалідності стали захворювання, які пов'язані з виконанням ним обов'язків військової служби. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача надані в судовому засіданні, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління у підпорядкуванні якого перебувають Збройні сили України. З цього випливає, що на Міністерство оборони України, як на уповноважений орган державного управління, покладається обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану йому моральну шкоду. В пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено в суді та не заперечувалося відповідачем по справі, позивачу встановлена 3-тя група інвалідності, у зв'язку із захворюванням пов'язаного із виконанням обов'язків військової служби. Матеріалами справи підтверджено, що під час проходження військової служби (1978.р.) позивач отримав, відкритий осколковий перелом лівого стегна (а.с. 7). Суд вважає, що внаслідок отриманого відкритого осколкового перелому лівого стегна, позивач зазнав моральних страждань, які полягають у порушенні його звичайного способу життя, вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, додаткових зусиль, які позивач вимушений був понести для відновлення свого стану здоровя. Виходячи з викладеного вище та оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди на користь позивача 20 000,00 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial