Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

29.03.2017 позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з останніх у його користь солідарно вартість відновлювального ремонту квартири, моральну шкоду в розмірі 6000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що відповідачі є його сусідами, які проживають поверхом вище, над його квартирою. В попередні роки вони близько 20 разів затоплювали його. Він вибачав їх, виходячи з добросусідських відносин. 04 лютого між 19 та 21 годинами, він чув як відповідачі щось ремонтували на своїй кухні, зокрема [PERSON] працював перфоратором, свердлив діри біля свого умивальника на кухні, стукав молотком по трубах, тих які проводять воду у будинок і по трубі, якою вода на кухні поступає від загальної труби і тече до умивальника, яким користуються відповідачі. Прокинувшись 05 лютого ранком, близько 8 год, він виявив, що сусіди затоплюють квартиру, вода з кухні Лудин-Мідиків текла по стелі його ванни, коридору, кухні, по стінах і на підлогу. Він викликав аварійну службу та піднявся до сусідів, де виявив на кухні подружжя [PERSON] та [PERSON], біля умивальника мокру підлогу. З труби, яка знаходилась на кухні і якою поступала вода до умивальника відповідачів, просочувалась вода і затоплювала його квартиру та квартиру сусідів, які знаходяться за кордоном. Аварійні служби перекрили доступ води до будинку. Зазначає, що труба, з якої текла вода, затоплюючи його квартиру, не була прикріплена до підлоги. Відшкодувати йому завдану шкоду відповідачі категорично відмовляються. При цьому, ображають його. Крім матеріальних збитків, відповідачами йому завдана моральна шкода. Оскільки вони заливають його не вперше, в результаті таких дій у нього піднявся артеріальний тиск, він втратив нормальний сон, ні він ні його дружина не могли декілька днів приготувати їжу на кухні; у квартирі появилась пліснява. 04.05.2017 [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі. 25.09.2017 ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.09.2017 таку апеляційну скаргу повернуто. 17.10.2017 справа повернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. 20.11.2017 від відповідача [PERSON] надійшло заперечення проти позову, в якому зазначено, що її мати пенсіонерка. є дійсно власником квартири умовно 4 «г», що складає 18/100 ідеальних частин квартири №4, у будинку №11 «а» згідно договору купівлі - продажу від 05.02.1999. Однак [PERSON] не проживає у такій вже багато років. Вона, [PERSON], не зареєстрована та не проживає за даною адресою, не є власником чи наймачем такої квартири. Відтак, не може бути належним відповідачем у справі. Що стосується [PERSON], то це вигадана особа. Вважає, що відповідно до технічного паспорту даної частини квартири №4 ( умовно 4 «г»), кухня, площею 10,4 кв.м., коридор, площею 2,1 + 13,9 кв.м., що знаходяться у спільному користуванні з іншими власниками чи наймачами квартири №4. Тому належними відповідачами можуть бути співвласники інших 82/100 ідеальних частин квартири №4, у будинку №11а, що по вул. Стрийській у м. Дрогобич. 18.12.2017 ухвалою по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. 29.11.2018 провадження у справі поновлено у звязку з надходженням висновку експертизи. Позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Позов просив задоволити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позову не визнав. У позові просив відмовити через безпідставність та недоведеність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, не повідомивши причин. Суд, заслухавши вступне слово сторін, зясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №3, що по вул. Стрийській,11-а, в м. Дрогобичі Львівської області ( свідоцтво про право власності від 03.12.1998, видане Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду а.с.6). Відповідно до повідомлення КП ЖЕО Дрогобицької міської ради від 27.02.2017 №68, адресованому [PERSON], виявлено мокрі плями на стелі та стінах квартири №3 ( площею 6 кв.м.) та квартири №4 ( площею 2 кв.м.) Причиною заливу було ушкодження на водопроводі загальної кухні, якою користуються мешканці квартири №4 «г» ( гр. [PERSON]) ( а.с. 5). Відповідач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 05.02.1999, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького міського та районного нотаріального округу [PERSON] В ( а.с. 46) набула у власність квартиру №4 «г», що складає 18/100 ідеальних частин квартири №4, що по вул. Стрийській,11-а, в м. Дрогобичі Львівської області, що сторонами не оспорюється. Згідно відмітки на договорі купівлі-продажу право власності [PERSON] зареєстроване в Дрогобицькому МБТІ та ЕО. ( а.с. 46). Разом з тим, як вбачається з вказаного вище договору та технічного паспорту на вказану квартиру, складеного 28.09.1998 Дрогобицьким МБТІ до такої частини відносить площа спільного користування, зокрема кухні ( а.с. 46-48). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 104333669 від 20.11.2017, що сформована [PERSON]- а.с. 41, - право власності на таку квартиру №4 не зареєстроване. Згідно з відповіддю центру надання адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради від 23.11.2017 №4841, наданої на запит суду, відомості про реєстрацію речового права за адресою: [ADDRESS]., та [ADDRESS] «г» в державному реєстрі речового права відсутні. Також відсутні відомості щодо реєстрації місця проживання мешканців ( а.с. 49). Таким чином, судом не встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають будь-які речові права на квартиру №4 чи №4 «г», чи користуються кухнею, яка знаходиться у спільному користуванні, тому не можуть бути відповідачами у справі, протилежного позивачем не доведено і судом не встановлено. Відтак в частині заявленого позову до них слід відмовити. Разом з тим, як встановлено вище право власності на квартиру №4 «г», що складає 18/100 ідеальних частин квартири №4, що по вул. Стрийській,11-а, в м. Дрогобичі Львівської області належить [PERSON] Факт не проживання такої у вказаній квартирі, на який вказує відповідач [PERSON] нічим не підтверджений, а також не є належною підставою для звільнення її від відповідальності. Відповідно до висновку №453/18 судового експерта [PERSON] судово будівельно-технічної експертизи у даній справі вартість відновлювального ремонту ушкоджених залиттям приміщень коридору літ. 1 та приміщення кухні літ. 3 у квартирі №3 в будинку, що на вул. Стрийська,11 «а» у м. Дрогобичі, за станом на 23.11.2018 складає 7254 грн. з ПДВ. Встановити причину залиття такої кваратири судовому експерту не надається можливим : подія відбулась у лютому 2017 року, дослідження ушкоджених залиттям приміщень проводилось 06.09.2018. Експерт [PERSON] в судовому засіданні свій висновок підтримав і доповнив, що залиття могло статись лише з приміщення поверхом вище, як вказано в довідці КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради. Відповідно до положень ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Як вбачається із справи, надані позивачем докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо вини та розміру завданої шкоди, а відтак є належними доказами в розумінні ст.ст. 76,77 ЦПК України. Відповідачем [PERSON] надані позивачем докази, у тому числі щодо вини, розміру шкоди, не спростовані. Таким чином, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки, суд вважає, що в частині вимог до відповідачів [PERSON], [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) міститься розяснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку із затопленням його квартири. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер дій (бездіяльності) відповідача. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідачів слід стягнути солідарно в користь позивача 1000 грн. моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено частково, а саме в частині вимог до одного з відповідачів, з відповідача [PERSON] слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved