Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

28.10.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна та зняття з нього арешту. В позові позивач посилався на те, що в період шлюбу з відповідачем, який зареєстрований 26.10.1996 року, 24.07.2007 року ними був придбаний легковий автомобіль HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідача, 05.04.2012 року вони придбали легковий автомобіль [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідача, посилаючись на ст.ст. 60, 70 СК України вважає, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, однак останні заарештовані державним виконавцем за виконавчим провадженням постановою від 21.10.2014 року, вважає що цим порушується його право власності, посилаючись на ст.60 Закону України Про виконавче провадження прохає визнати за ним право власності на 1/2 частину легкового автомобіля HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER] та на 1/2 частину легкового автомобіля [NUMBER] та зняти арешт та заборону на відчуження 1/2 частини легкового автомобіля HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER] та 1/2 частини легкового автомобіля [NUMBER]. 01.12.2015 року до суду звернувся відповідач та її представник [PERSON] з запереченнями на позовну заяву, в яких посилався на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, так як питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами вирішується в порядку, передбаченому ст.379 ЦПК України за поданням державного виконавця, крім того, відповідно до ст.366 ЦК України кредитор має право пред'явити позов до боржника про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, прохали в задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що в період шлюбу з відповідачем, який зареєстрований 26.10.1996 року, 24.07.2007 року ними був придбаний легковий автомобіль HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідача, 05.04.2012 року вони придбали легковий автомобіль [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідача, посилаючись на ст.ст. 60, 70 СК України вважає, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, однак останні заарештовані державним виконавцем за виконавчим провадженням постановою від 21.10.2014 року, вважає що цим порушується його право власності, посилаючись на ст.60 Закону України Про виконавче провадження прохає визнати за ним право власності на 1/2 частину легкового автомобіля HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER] та на 1/2 частину легкового автомобіля [NUMBER] та зняти арешт та заборону на відчуження 1/2 частини легкового автомобіля HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER] та 1/2 частини легкового автомобіля MERCEDEC-BENZ реєстраційний номер АР8222АІ. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, так як питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами вирішується в порядку, передбаченому ст.379 ЦПК України за поданням державного виконавця, крім того, відповідно до ст.366 ЦК України кредитор має право пред'явити позов до боржника про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, прохав в задоволенні позову відмовити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача: відділ державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача: [PERSON], належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 26.10.1996 року сторони зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується копією актового запису про шлюб №113 від 26.10.1996 року. 24.07.2007 року сторонами був придбаний легковий автомобіль HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідача, що підтверджується відповіддю Начальника ТСЦ 2345 РСЦ УМВС України в Запорізькій області. 05.04.2012 року сторони придбали легковий автомобіль [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я відповідача, що підтверджується відповіддю Начальника ТСЦ 2345 РСЦ УМВС України в Запорізькій області. 21.10.2014 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського РУЮ [PERSON] накладено арешт на все майно, що належить боржнику, по примусовому виконанню виконавчого листа №315/523/13-ц, виданого 25.09.2014 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 168750 грн. (а.с.14). 17.12.2014 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського РУЮ [PERSON] оголошено в розшук легковий автомобіль HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER] та легковий автомобіль [NUMBER]. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються главою 26 ЦК України Право спільної власності, ст.60 Сімейного кодексу України, ст.60 Закону України Про виконавче провадження. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є власністю двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що до суду звернувся чоловік подружжя з вимогою про визнання права власності на 1/2 частину спільного рухомого майна подружжя, а саме на 1/2 частину автомобілів, які набуті подружжям за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю, та зняття арешту на ці частини, тоді як на ці автомобілі накладено арешт та заборона на їх відчуження в порядку примусового виконання рішення суду державним виконавцем з посиланням як на правову підставу свого позову на ст.60 Закону України Про виконавче провадження. Суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Так, ч.1 ст.60 Закону України Про виконавче провадження не підлягає застосуванню, так як позивач не надав суду доказів, що легковий автомобіль HONDA модель CR V реєстраційний номер [NUMBER] та легковий автомобіль [NUMBER] належать йому, а не його дружині - відповідачу у справі. Відповідно до ч.6 ст.52 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Відповідно до ч.2 абзацу 2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином закон встановлює спосіб захисту права співвласника у спільній власності подружжя у разі визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. На таку правову позицію вказує і узагальнення судової практики розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, здійснений Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. А тому позов не підлягає задоволенню як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: dismissed