Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

27.01.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] на її користь - кошти на своє утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, до досягнення неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] трьох років, а також понесені нею документально підтверджені судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву не заперечив щодо стягнення з нього коштів на утримання дружини, однак у меншому розмірі, а саме по 1/10 частці всіх видів його доходів щомісячно до досягнення їхнім малолітнім сином трьох років. Також зазначив, що у разі часткового задоволення позову він просить судові витрати покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача підтримав даний відзив на позовну заяву і просив суд врахувати обставини, наведені в ньому та долучені документи при ухваленні рішення. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано 04.05.2017 року у виконавчому комітеті Фитьківської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківській області, актовий запис №1, що стверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.6). На момент звернення до суду з позовом та на даний час позивач і відповідач проживають окремо. З`ясовано також, що за час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем [PERSON] , що стверджується довідкою Переріслянської сільської ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківській області за №89 від 25.01.2021 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним депутатом Переріслянської ТГ від 25.01.2021 року (а.с.7, 8). Крім того, із вказаного акту вбачається, що [PERSON] не працює, підприємницькою діяльністю не займається, доходів від підсобного господарства не отримує так як виховую дитину віком 1рік 3 місяці. Остання проживає в тяжких матеріальних умовах, з слів якої чоловік допомоги не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням обставин справи, матеріального становища платника аліментів, який офіційно не працює, є фізично здоровою людиною, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково і стягувати з відповідача в користь позивача матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення неповнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років, тобто до [INFO] . Що стосується стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат, квитанції №0543 від 26.01.2021 року та акту виконаних робіт, витрати на правничу допомогу склали 2000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, а саме в розмірі 1600грн. 00 коп. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 75, 80, 84, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved