Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

27.01.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в 2012 році він переїхав із Російської Федерації до АР Крим, однак уже в 2014 році у зв`язку із політичними процесами на території України він змушений був переїхати до міста Одеси, а в березні 2015 року до міста Київ. Там він познайомився з [PERSON] . Влітку 2015 року вони стали проживати однією сім`єю. В липні 2016року позивач вирішив поїхати додому до батьків в м. Тюмень Російської Федерації та повідомити батьків, що вирішив одружитись. Однак до батьків він так і не доїхав, оскільки проти нього було порушено кримінальну справу та було оголошено в міжнародний розшук. В зв`язку з чим його було затримано та направлено до слідчого ізолятора та розпочато процедуру екстрадиції до Російської Федерації. Майже три роки з 2016 року по кінець 2019 року він не мав можливості будь-кому зателефонувати, написати листа, оскільки є громадянином іншої держави. Однак, відповідно до листа Офісу Генерального прокурора від 09.04.2020 було прийнято рішення про відмову у задоволені запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу позивача для притягнення до кримінальної відповідальності та зняття з нього заходів обмеження пересування територією України. В квітні 2020 року він знайшов [PERSON] та дізнався про те, що [INFO] у неї народилася дитина [PERSON] . Однак, у зв`язку з тим, що вона вирішила, що він її залишив, поїхавши до Російської Федерації та не відповідаючи на телефонні дзвінки, вона влітку 2016 року познайомилась з [PERSON] , які стали проживати однією сім`єю. Після народження дитини, останній визнав своє батьківство відповідно до заяви про визнання батьківства. Проте, в червні 2019 року після чергової сварки з [PERSON] вона повідомила його, що він не є батьком [PERSON] , в зв`язку з чим той покинув її та дитину. Разом з тим, для встановлення, того чи позивач є дійсно батьком дитини він звернувся до медико-генетичного центру «Мама-папа» для отримання висновку генотипоскопічного дослідження з питанням «чи я являюсь біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ?». Відповідно до проведеного дослідження, [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] . Вподальшому звернувшись до відділу РАГС щодо внесення змін до актового запису про народження дитини, позивачу було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. 25.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 19.03.2021 на електронну адресу суду надійшла заява від відповідача про те, що він визнає позов та просить суд здійснити розгляд справи у його відсутність. 12.05.2021 ухвалою суду до участі у справі залучено Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 01.06.2021 до суду від представника позивача надійшла заява в якій він підтримав позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечував та просив суд розглянути справу за його відсутності. Також 01.06.2021 від представника Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 01.06.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 14.06.2021 до суду від представника Солом`янського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 17.06.2021 до суду від позивача, його представника та третьої особи [PERSON] надійшли заяви у яких вони просили суд здійснити розгляд справи у їх відсутність, задовольнити позовні вимоги та проти заочного рішення не заперечували. Окрім того, представник позивача просив залучити докази направки сторонам судових повісток. 17.06.2021 від представника Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що з літа 2015 року по липень 2016 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом з тим, відповідно до свідоцтва про народження від 26.04.2017 серія [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.02.2019, 26.04.2017 було внесено зміни до актового запису, на підставі заяви про визнання батьківства [PERSON] та змінено прізвище дитини з [PERSON] на [INFO] та як наслідок батьками записані: в графі батько - [PERSON] , в графі матір - [PERSON] . Відповідно до висновку генотипоскопічного дослідження медико-генетичного центру «Мама-папа» (ліцензія Міністерства охорони здоров`я України від 03.11.2016 № 1168) від 27.07.2020 № 27082, проведеного спеціалістом генетиком [PERSON] на підставі відібраних 07.07.2020 біологічних зразків букального епітелію [PERSON] на 99,99 % є біологічним батьком дитини [PERSON] . Даний факт [PERSON] , який згідно свідоцтва про народження від 26.04.2017 серія [NUMBER] , виданого Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві є батьком дитини [PERSON] не оспорює та відповідно до наданої до суду заяви визнає, а також просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] . У свою чергу мати [PERSON] , [PERSON] в судових засіданях не заперечувала того факту, що дійсно батьком дитини є [PERSON] та просила суд задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 передбачають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 03.12.1986 передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2,3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 встанолено, що рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Суд може встановити батьківство у разі спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю і особою, яка припускається батьком дитини, якщо ця особа приймає участь у вихованні дитини та утримує дитину, а також у разі визнання тим, хто припускається батьком, свого батьківства. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 СК України). Як вбачається зі ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи вище викладене, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Outcome: approved