Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

28 грудня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до державного реєстратора Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування державної реєстрації права власності та зобов'язати провести її за новим власником. В обгрунтуванняпозовнихвимогзазначив, щорішеннямМежівського районного суду булискасованісвідоцтва про право на спадщину за законом, яківидані на померлогойого брата [PERSON] та визнано за ним право власності на земельніділянки,якірозташовані на територіїДемуринськоїселищної ради. Втім, провести державнуреєстрацію майна позивачу не вдалось, про щовінотримав у державного реєстраторавідмову, яка грунтується на тому, щозазначеневищемайновжезареєстроване в Державному реєстріречових прав на нерухомемайно. [PERSON] переконаний, щойого право порушене, оскількирішення, якимскасованонотаріальнопосвідченісвідоцтва, на підставіяких проведена державнареєсстрація, є недійсними та визнано за ним право власності на земельніділянки, набрало законноїсили, не скасоване та ніким не оспорювалося. Позивач просить судскасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровській області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32923937 від 14 грудня 2016 року щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 6,204га кадастровий номер [NUMBER] та запис про державну реєстрацію права власності, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15 грудня 2016 року за №32930953 щодо державної реєстрації право власності на земельну ділянку площею 6,34га [NUMBER], розташованих на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровській області провести за ним державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельні ділянки площею 6,204га кадастровий номер [NUMBER] та площею 6,34га [NUMBER], які розташовані на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-1204188642016 та №№НВ-1204188652016 від 08 грудня 2016 року, державна реєстрація речового права на земельні ділянки площею 6,204га кадастровий номер [NUMBER] та площею 6,34га [NUMBER], які розташовані на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області проведена 31 січня 2014 року за [PERSON]. Рішеннями про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32923937 та №32930953 від 14 та 15 грудня 2016 року відповідно підтверджується, що позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на земельні ділянки кадастровий номер [NUMBER] та [NUMBER], які розташовані на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, на підставі того, що право власності на них вже зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області,справа №181/871/16-цвід 25 листопада 2016 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 10 грудня 2014 року, спадкова справа №187/2014, зареєстроване в реєстрі за №1630, за яким спадкоємцем майна [PERSON]. у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, площею 6,204га в межах, згідно з планом, переданої спадкодавцеві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є його син [PERSON], та свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 10 грудня 2014 року, спадкова справа №187/2014, зареєстроване в реєстрі за №1631, за якими спадкоємцем майна [PERSON] у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, площею 6,34га в межах, згідно з планом, переданої спадкодавцеві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є його син [PERSON], визнані недійсними. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,34 гектар в межах згідно з планом, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого відділом Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області 15 січня 2014 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №275, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] та право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,204 гектар в межах згідно з планом, яка розташована на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], виданого відділом Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області 15 січня 2014 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №376, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК). Відповідно до ч. 2 ст. 9, ч. 4 ст. 15, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 січня 2013 року), державний реєстратор перед проведенням реєстраційної дії зобов'язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, приймає рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації. Статтею 17 цього ж Закону визначено, що документи, які встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно правовими актами. Згідно з пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, державний реєстратор або нотаріус вносить записи до державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON]., суд вважає позовну заяву обґрунтованою, а також доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог.

Outcome: approved