Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

28.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 12.06.2014 року в с. Лиса Гора, Первомайського району, Миколаївської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається з житлового будинку № 33 по вул. Грушевського в с. Лиса Гора, Первомайського району, Миколаївської області та земельна ділянка площею 0,21 га для обслуговування будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою будинку. 28.04.2014 року [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений секретарем Лисогірської сільської ради [PERSON], за реєстровим № 258, за умовами якого усе своє майно, з чого воно б не складалося та де б воно не знаходилося та взагалі все, на що вона матиме право, заповіла позивачці. Так, у встановленому законодавством порядку, [PERSON] подала заяву до Другої Первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Житловий будинок належав спадкодавиці на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори від 29.10.2002 року, реєстровий № 1870. Земельна ділянка перейшла до [PERSON] на підставі того ж свідоцтва про спадщину, проте після його отримання вона не отримала на своє імя державний акт, а тому право власності на ділянку залишилося зареєстрованим за її чоловіком [PERSON], про що свідчить копія державного акта та довідка Управління Держземагенства в Первомайському районі Миколаївської області № 29-14.05-0.4-4416/0/2-15 від 11.11.2015 року. З підстав, зазначених вище, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій він вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 12.06.2014 року та яка заповідала їй житловий будинок № 33 по вул. Грушевського в с. Лиса Гора, Первомайського району, Миколаївської області та земельну ділянку площею 0,21 га для обслуговування будинку (присадибна ділянка), що розташована за адресою будинку. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved