Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

26 травня 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 вересня 1982 р. він з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів громадянського стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 710. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з 21 січня 2015 р. у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони постійно сваряться, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги. Відповідач наразі мешкає з іншим чоловіком. Просившлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами. Проти постановлення заочного рішення за його відсутності не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями про вручення. Причин неявки суду не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності відповідач не надавала. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 710, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 1982 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 21 січня 2015 року з причин відсутності взаєморозуміння, постійних сварок, внаслідок чого між ними втрачено почуття любові та поваги. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України)\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просила суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved