Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

28.03.2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила скасувати арешт (обтяження) у вигляді заборони відчуження № 1433452 накладене Першою Київською державною нотаріальною конторою на приватний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Заборони від 12.03.2001 року реєстраційний номер 3-555 вчиненої державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що 12.03.2001 року за реєстровим номером: 10-1307 нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] був посвідчений договір довічного утримання укладений між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем), а також одночасно державним нотаріусом [PERSON] була накладена заборона на відчуженню житлового будинку [ADDRESS] за реєстровим номером: 3-555 від 12.03.2012 року. Позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] померла, а тому потреба в арешті у вигляді заборони на відчуження житлового будинку відпала, у зв'язку зі смертю відчужувача та, як наслідок, припинення дії договору довічного утримання. Також позивач посилається, що згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.04.2012 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], як на майно набуте під час шлюбу, проте зазначене рішення Солом'янського районного суду м. Києва позивач не може зареєструвати у Державній реєстраційній службі, оскільки згідно Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 10353598 від 28.01.2014 року на житловому будинку [ADDRESS] наявне обтяження за № 1433452. Крім того, позивач зазначає, що згідно відповіді Першої київської державної нотаріальної контори від 19.03.2016 року [PERSON] запропоновано надати: документ, що посвідчує право власності на майно, свідоцтво про смерть відчужувана ([PERSON].), в інтересах якого було внесено обтяження та паспорт. Проте, у зв'язку з тим, що позивач не була стороною по договору довічного утримання і у зв'язку з тим, що в неї з її колишнім чоловіком залишилися неприязні стосунки, [PERSON] не має можливості надати Першій Київській державній нотаріальній конторі оригінали відповідних документів. Враховуючи вищевикладене, позивач просила позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, на підставі наявних у справі документів. Представник відповідача - Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду свої письмові заперечення, з яких вбачається, що проти задоволення позову відповідач заперечує, оскільки нотаріус чітко дотримувався ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Правил ведення нотаріального діловодства, а тому відмова у вчиненні нотаріальної дії є законною та здійснена з дотриманням усіх норм законодавства. Просив розглядати справу у його відсутності, за наявними документами і доказами. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.03.2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 10-1307 (а.с.8). Одночасно державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] на підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат», була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі житлового будинку за адресою: [ADDRESS], до припинення договору довічного утримання. Згідно ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. [INFO] [PERSON] померла (а.с.47). Відповідно до частини 2 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Наказ Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, далі - Порядок), при посвідченні договору довічного утримання (догляду) накладається заборона відчуження майна в установленому порядку про що робиться напис на всіх примірниках договору. Згідно частини 5 глави 15 Порядку, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.04.2012 року, яке набрало законної сили 27.08.2012 року, за [PERSON] було визнано право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], як на майно набуте під час шлюбу (а.с.10-11). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, право власності [PERSON] на ? частину житлового будинку [ADDRESS] встановлено та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 10353598 від 28.01.2014 року позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на житловому будинку [ADDRESS], оскільки у єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявне обтяження за № 1433452 (а.с.12). Згідно відповіді Першої київської державної нотаріальної контори від 19.03.2016 року, для зняття заборони з майна [PERSON] запропоновано надати документ, що посвідчує право власності на майно, документи, що встановлюють особу, кошти для сплати необхідних платежів та свідоцтво про смерть відчужувача, в інтересах якого було внесено обтяження (а.с.14). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не має можливості надати вищезазначені документи, оскільки відповідно до глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, [PERSON] не має права отримати дублікат договору довічного утримання та дублікат свідоцтва про смерть [PERSON], оскільки позивач не є родичкою і спадкоємицею покійної [PERSON], а також не є стороною договору довічного утримання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяжень прав на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS], ? частини якого належить на праві власності [PERSON], внесених Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі Договору довічного утримання, обмежує її права власника на володіння та розпорядження квартирою, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved