overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

28 вересня 2015 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що успадкували житловий будинок № 14, розташований по вул. Набережна в с. Дільниче Новоодеського району Миколаївської області. Зазначили, що з 30.07.2001 р. відповідач був зареєстрований у цьому будинку, але з 2008 р. в ньому не проживає. Реєстрація відповідача в їх будинку змушує сплачувати за нього комунальні послуги. З посиланням на ст.ст. 71, 72 ЖК України просили визнати відповідача таким, що втратив право проживання у вищевказаному житловому будинку. У судове засідання позивачі не зявилися, але надали суду письмові заяви, в яких позов підтримали та просили його задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] будучи своєчасно та належним чином повідомленим за останнім місцем реєстрації у судове засідання без поважних причин не зявився. Позивачі погодилися на постановлення рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Із матеріалів справи вбачається, що позивачі є співвласниками в рівних долях житлового будинку № 14, розташованого по вул. Набережна в с. Дільниче Новоодеського району Миколаївської області, який успадкували за законом 20 листопада 1997 р. після смерті чоловіка та батька [PERSON], що помер 08 лютого 1997 р. Судом встановлено, що у вказаному будинку з 30 липня 2001 р. зареєстрований [PERSON], тобто відповідач у справі. Судом зясовано, що відповідач з 2008 р. у спірному будинку не проживає. Ця обставина підтверджується актом від 05 травня 2015 р., що складений комісією Дільничної сільської ради на чолі сільського голови [PERSON] та довідкою цієї сільської ради. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, а тому слід вважати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вищезазначеному будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] вернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі та індексації заробітної плати, мотивуючи свої вимоги тим, що він працював у відповідача дорожнім майстром цеху залізничного транспорту ВАТ «Содовий завод» з 04 квітня 1994 року по 02 червня 1997 року. З жовтня 1996 року ВАТ «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. [PERSON] вказав, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборгованість по заробітній платі, але кожен раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Рішенням Слов'янського міського суду, справа №2-2143-97 від 03 жовтня 1997 року стягнуто з відповідача на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі у сумі 1278,02 грн. Виконавчий лист за вищевказаним рішенням був своєчасно наданий до державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції та взятий на виконання. Наказом №331 від 02 червня 1997 року він був звільнений з роботи. При звільненні [PERSON] з підприємства, ВАТ «Содовий завод» був зобов'язаний провести повний розрахунок, однак не зробив цього, мотивувавши це скрутним фінансовим становищем. [PERSON] неоднаразово звертався до ВАТ «Содовий завод» з вимогою виплатити заборговану заробітну плату, але кожен раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. 01 липня 2016 року він звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача індексації заробітної плати. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду провадження №2/243/2735/2016 від 23 серпня 2016 року, стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача індексацію заробітної плати у сумі 14\~589, 88 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 54\~459,84 гривень. Виконавчий лист за рішенням суду був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. Позивач зазначив, що 22 вересня 2016 року отримав довідку від ліквідатора, в якій йдеться про те, що виконати вищевказане рішення суду не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01 вересня 2016 року складає 4080,00 гривень. 24 січня 2013 року одержано листа №11-05-00801 від Фонду державного майна України в Донецькій області, відповідно до якого станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акції у розмірі 100% статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень суду до Президента України. 07 жовтня 2013 року отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області, з якої вбачається, що наша колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року отримано лист від Державної виконавчої служби України, де зазначено, що постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 21 лютого 2002 року в Хорошівській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрував з нею шлюб, від якого народилися дочки [PERSON], [INFO], та Анна, [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що шлюбні відносини між ними припинилися, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сімї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що в наданий судом строк з дружиною не примирився, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в наданий судом строк з чоловіком не примирилася, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 лютого 2002 року в Хорошівській сільській раді Білогірського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Під час перебування сторін в шлюбі народилися дочки [PERSON], [INFO], та Анна, [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, проживають окремо, в строк, який надавався ухвалою суду від 31 жовтня 2016 року для примирення, подружжя не примирилося, сімя фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовився, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 7 жовтня 2011 року він уклав шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №1519. Від шлюбу дітей не мають. Зазначив, що тривалий час вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, причиною розірвання шлюбу стали часті сварки на ґрунті нерозуміння і не бажання розуміти один одного, різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що сім'я розпалась і не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, в заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 7 жовтня 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №1519 (а.с. 4). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обгрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і у цьому шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач жодних коштів на утримання дітей не надає, діти проживають з нею та перебувають виключно на її утриманні. Вказує, що відповідач має можливість утримувати їх спільних дітей, офіційно не працює, але отримує постійний чималий дохід, інших утриманців не має і аліментів нікому не сплачує. З огляду на те, що вона отримує мінімальну заробітну плату, а відповідач несе нарівні з нею обовязок забезпечувати дітей всім необхідним, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [PERSON] на її користь в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину з дня предявлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 19). У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу розглядати у його відсутності, позов визнав повністю (а.с. 17 ). Суд, у відповідності до ст.224, ст.225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.3), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.4), копію паспорта [PERSON] (а.с.5), копію паспорта [PERSON] (а.с.6), дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] і враховуючи те, що відповідач не працює, інших утриманців не має, суд визначає до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей на користь позивача [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину з 28 вересня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. Також, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті 24 травня 2004 року матері [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке належало померлій. Позивач стверджує, що звернулася до нотаріальної контори лише 12 вересня 2016 року - з порушенням строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки у судовому порядку вирішувалось питання щодо спадкового майна померлої. Представник відповідача [PERSON] міської ради надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Третя особа [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає\~задоволенню.\~ У судовому засіданні встановлено, що баба позивача - [PERSON] - померла 24 травня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис за № 5075. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1272\~ ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. \~Відтак, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає їй право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. \~Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку\~\~для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~\~Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наявності поважності причин його пропуску, також і після спливу значної кількості часу. [PERSON] не звернулася своєчасно з заявою до нотаріальної контори, оскільки Київським районним судом м. Одеси розглядалися цивільна справа щодо спірного спадкового майна після смерті [PERSON], через що вважала, що спір буде вирішений без звернення до нотаріальної контори. При визначенні поважності пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини суд приймає до уваги доводи позивача, вважає, що обставини справи дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки строк пропущений з поважних причин, тому може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулась з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що 30 січня 2013 року помер її батько [PERSON], а 23 лютого 2015 року померла її мати [PERSON]. Для оформлення спадщини після смерті батьків заявниці необхідно надати до нотаріальної контори документи, що підтверджують її родинний зв'язок з померлими. Однак її первинне свідоцтво про народження було втрачене, у повторному свідоцтві про її народження зазначено прізвище матері «Будайчик», а у графі «батько» стоїть прочерк, хоча вона народилася у батьків, які на день її народження перебували у зареєстрованому шлюбі. У судовому засіданні заявниця підтримала заяву, пояснила, що окрім неї на спадщину після смерті батьків ніхто не претендує. Представники заінтересованих осіб Павлоградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Булахівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явились. Вислухавши пояснення заявниці, свідків вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ч.1 ст.256 ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, в тому числі факт родинних відносин між фізичними особами. З доданих до заяви документів видно, що [PERSON] помер 30 січня 2013 року у с.Булахівка Павлоградського району (а.с.10), [PERSON] померла 23 лютого 2015 року у м.Павлограді (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно (а.с.12) [PERSON] народилась 23 січня 1964 року у смт Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області. Матір'ю записана [PERSON], запис про батька відсутній. 02 січня 1990 року [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Кузьменко» (а.с.13). [PERSON] та [PERSON] одружились 18 лютого 1957 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АБ № 007589 (а.с.13). Таким чином мати заявниці [PERSON] на час народження дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За інформацією Булахівської сільської ради Павлоградського району, наданою на підставі записів у погосподарських книгах, у період з 1977 по 1990 рік [PERSON], його дружина [PERSON] та донька [PERSON] були зареєстровані та проживали за адресою [INFO]. По всіх погосподарських книгах прізвище [PERSON] за цей період було [PERSON], у 1990 році вона змінила прізвище на [PERSON]. У 1990 році сім'я [PERSON] переїхала на вул.Дитюка, 3, за цією адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживала за цією адресою разом зі своєю сім'єю без реєстрації з 2006 року (а.с.6). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт, що заявниця [PERSON] є рідною дочкою померлих [PERSON] та [PERSON], яка постійно спілкувалась з батьками, допомагала їм, організувала їх поховання. За таких обставин суд вважає доведеним факт родинних відносин між заявницею та померлими [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дитини не надає. Позивака в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню неповнолітньої дочки, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст.180, 181 п.3, 182, 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дочки, чим порушує її права, то з метою захисту майнових прав неповнолітньої дитини, з нього необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам малолітньої дитини, в розмірі 50 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 04 березня 2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №52. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 березня 2005 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження в поглядах на шлюб та сімю. З вересня 2014 року вони припинили шлюбні відносини і подальше спільне проживання з відповідачем суперечить їх інтересам. Оскільки вона проживає з відповідачем окремо, не веде з ним спільного господарства, тому просить розірвати шлюб з [PERSON] в судовому порядку та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с. 21). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав, згідний розірвати шлюб з позивачем (а.с.18). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва про шлюб (а.с.3-4), копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копії свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6), копії паспорта [PERSON] (а.с.7), копії паспорта [PERSON] (а.с.8), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] справлений нею судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved