Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

27 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просила стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, на період навчання, починаючи з 01.06.2017 року і до закінчення навчання або досягнення [PERSON] 23-ох років. Як на підставу задоволення позовних вимог, посилалась на те, що відповідач є її батьком, який відповідно до рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.12.1999 року сплачував аліменти на користь її матері на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 18.10.1999 року і до повноліття [PERSON] У зв'язку з досягненням нею [INFO] повноліття, аліменти на її утримання з [PERSON] більше не стягуються. Заборгованість по виплаті аліментів відсутня. На даний час позивач навчається на ІV курсі у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА на денній формі навчання. Плановий термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Станом на сьогоднішній день, [PERSON] не перебуває в офіційному шлюбі, не працює та отримує стипендію в розмірі 887,27 грн., яка є недостатньою для її нормального існування та розвитку. По інших виконавчих листах з відповідача аліменти не стягуються. Домовленості про сплату аліментів у добровільному порядку сторони не досягли. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач не заперечував щодо розгляду справи без участі позивача та частково визнав позовні вимоги, а саме, щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, однак лише з часу набрання рішенням законної сили і до кінця навчання або досягнення позивачем 23-х років. Суд, заслухавши думку відповідача, його доводи і міркування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача та часткове задоволення позовних вимог [PERSON], з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.04.2000 року зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, від якого [INFO] народилася дитина - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.04.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянського РУЮ Чернівецької області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.05.1999 року, виданим Ожівською сільською радою Сокирянського р-ну, Чернівецької області, де у графі «батько» зазначений [PERSON], а у графі «мати» - [PERSON] (а.с. 4-5). Згідно виконавчого листа № 2-406 від 04.01.2000 року Сокирянського районного суду Чернівецької області із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання позивача стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 18.10.1999 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 6-7). 21 квітня 2017 року позивач досягла повноліття, у зв'язку з чим аліменти на її утримання з відповідача більше не стягувалися, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження серії ВП № 23684920 від 23.06.2017 року, виданою Новодністровським МВ ДВС ГТУЮ у Чернівецької області (а.с. 8). Як вбачається із змісту довідки № 640/17 від 11.09.2017 року, виданої директором Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА Бондарчук Н., [PERSON] є студенткою Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА, вищого навчального закладу І рівня акредитації ІV курсу групи 45з денної форми навчання за державним замовленням, спеціальність «Землевпорядкування», строк закінчення навчання 30.06.2018 року (а.с. 9). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що має стабільний дохід, оскільки працює на посаді зварювальника в Консорціумі «Укргідроенергобуд», при цьому згідно із довідки про доходи № 930/9/24-09-08-106 від 07.11.2017 року Новодністровського відділення Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року [PERSON] отримувала стипендію у розмірі 887,27 грн. Станом на 23.10.2017 року виконавчих документів про стягнення аліментів з [PERSON] на виконанні не перебуває, що підтверджується довідкою № 640/14.2-42 від 23.10.2017 року, виданою в.о. начальника Новодністровського МВ ДВС ГТУЮ у Чернівецької області Скрипчук В.М. (а.с. 11). За змістом ч. 1-2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За правилами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням того, що відповідач визнав позов частково, працює і отримує стабільний дохід, беручи до уваги матеріальний та сімейний стан сторін, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Однак відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України). Тобто застосування гарантованого державою мінімального розміру аліментів до повнолітніх доньок та синів не застосовується, оскільки вони згідно Сімейного Кодексу втрачають статус дитини з 18 років, а тому в цій частині позовні вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму до задоволення не підлягають. За змістом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, статті 10, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так як позивач не довела наявність обставини ухилення відповідача від сплати аліментів з 01.06.2017 року, аліменти підлягають стягненню з моменту подачі позову до суду, а саме з 27.10.2017 року, а відтак позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, суд вважає визначений вище розмір аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 27.10.2017 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку, обґрунтованим та справедливим з огляду на матеріальний і фізичний стан платника та таким, що не порушуватиме права сторін. Частина 3 ст. 88 ЦПК України визначає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial