Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

27 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , у якій просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є власником будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Відповідачі не проживають за адресою реєстрації з 2018 року, їх місце знаходження позивачу не відоме. Реєстрація відповідачів у будинку створює позивачу перешкоди у користуванні і розпорядженні її майном. [PERSON] 12.01.2021 надала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Посилалась на те, що позбавлена можливості користуватись спірним житловим будинком, де зареєстрована, оскільки позивач із 2017 року створила неможливі умови для проживання. Після смерті чоловіка позивач вчиняла із відповідачем сварки, а в березні 2017 вигнала її на вулицю та змінила замки. Намагання порозумітись не призвели до результатів, через що відповідач змушена була знімати житло. [PERSON] 12.01.2021 надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Посилався на те, що позбавлений можливості користуватись спірним житловим будинком, де зареєстрований, оскільки позивач із травня 2020 року створила неможливі умови для проживання. У будинку знаходяться його особисті речі та документи, але до будинку позивач його не пускає. Намагання порозумітись не призвели до результатів, через що відповідач змушений був знімати житло. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що намагалась домовитись із відповідачами, щоб вони їй сплачували частину комунальних послуг, але спочатку онук [PERSON] погодився платити 1000 грн, але її це не влаштувало, оскільки лише за газ їй приходять рахунки на 5000 грн, а потім він взагалі виїхав із будинку, колишня невістка [PERSON] виїхала через рік після смерті сина, поїхала на заробітки до Польщі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов не визнала та просили відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник у судовому засідання проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 23.03.1989. Згідно з довідкою Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 26.11.2020 №786 по [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Син позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 28.01.2016. З акту обстеження, складеного 26.11.2020 секретарем Вербівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], депутатом [PERSON] у присутності свідків, що є сусідами: [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що зі слів [PERSON] її невістка [PERSON] з 2018 року проживає за межами України, онук [PERSON] з 2018 року фактично не проживає у будинку. З того часу вони жодного разу не з`являлись за адресою: [ADDRESS] , не здійснювали оплату житлово-комунальних послуг, відомостей про них не надходило, їх місце перебування не відоме. В ході огляду в будинку особистих речей [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача, яка з 2018 року живе сама, скаржилась що не має змоги отримати субсидію та має матеріальні проблеми із сплатою комунальних послуг, оскільки невістка та онук не бажають допомагати та знятись з реєстрації у будинку. Облаштування будинку (утеплення, побудова гаража) відбувалось ще за життя сина позивача. Невістка [PERSON] виїхала із будинку у 2017 році, а онука [PERSON] бачила останній раз у березні 2018 року. Зовні стосунки у родині були добрі, про скандали та конфлікти не чула. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивача [PERSON] . Після смерті її сина невістка [PERSON] приблизно у 2017 році виїхала із будинку, у 2018 році виїхав онук [PERSON] . З 2018 року позивач живе сама. Відносини у сім`ї були нормальні, ніяких конфліктів не чув. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є донькою позивача, живе через три будинки від матері. Після смерті її брата - сина позивача, невістка [PERSON] виїхала із будинку через рік, а у 2018 поїхала на заробітки до Польщі. У будинку залишився жити онук [PERSON] , який пізніше переїхав жити до своєї матері. Допомоги позивачу зі сплати комунальних послуг не надають, знятись з реєстрації не хочуть, на даний час перебувають у Польщі. Позивачу надходять платіжки за газ на суму понад 5000 грн на місяць, виникла заборгованість, а субсидію не призначають. Спочатку [PERSON] погодився сплачувати позивачу по 1000 грн на місяць, але потім відмовився допомагати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що має дружні стосунки із відповідачами. Після того як вони виїхали від позивача прийняв до своєї квартири, дозволив залишити свої речі, на даний час вони перебувають у Польщі на заробітках. Про конфлікт із позивачем та про те, що у будинку залишилась частина його речей знає зі слів відповідача [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знає позивача, проживає поруч із її будинком. Бачив останній раз [PERSON] у вересні 2019 року. Про конфлікт між позивачем та відповідачами чув зі слів інших людей, сам особисто сварок та конфліктів не бачив, один раз чув крики, але не пам`ятає коли та з приводу чого. Чи є речі відповідачів у будинку позивача не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає поруч із позивачем. Конфліктів у сім`ї особисто не чула і не бачила, а лише зі слів односельців. Останній раз бачила онука позивача [PERSON] у 2020 році, який повідомив їй, що не живе з бабусею, але причину не сказав. Чи є речі відповідачів у будинку, не знає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено у відзивах, позивач з травня 2020 створила умови неможливі для спільного проживання, проте доказів цього надано не було, не убачається, що відповідачі звертались до правоохоронних органів та до сільської ради з цього приводу. Як убачається із матеріалів справи, позивач є одноосібним власником будинку з 1989 року, а відповідачі проживали у ньому як члени сім`ю її померлого сина [PERSON] . Факт непроживання відповідачів у будинку та відсутність будь-яких перешкод у користуванні житлом з боку позивача, підтверджено свідками, допитаними у судовому засіданні. Поважних причин відсутності відповідачів судом не вбачається. Той факт, що за адресою позивача зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинна сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном, а також вона позбавлена можливості оформити субсидію по оплаті комунальних платежів. Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оскільки відповідачі фактично у будинку не проживають понад встановлені строки без поважних причини, не сплачують плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та, враховуючи те, що у позивача з відповідачами не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку, вони вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а відтак позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 840,80 гривень судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідачів.

Outcome: approved