Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

28.05.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , посилаючись на наступні обставини: вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.12.2010 року, був розірваний. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В теперішній час син навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації з 24 липня 2019 року на посаді курсанта. У зв`язку з навчанням сина позивачка несе постійні витрати, пов`язані з навчанням, а саме оплата за проїзд, проживання, придбання одягу та підручників, продуктів харчування. Відповідач в теперішній же час добровільної допомоги не надає. Просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання сина - [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей певного віку на період навчання до досягнення дитини двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 05.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Позивача в судове засідання не з`явилася, у наданій суду письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с.51). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача просить задовольнити частково (а.с.50). Надав відзив на позовну заяву (а.с. 29-31), в якому просив позов задовольнити частково, а саме стягувати з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. При цьому посилався на наступне. Його син в даний час перебуває на військовій службі у Військовому коледжі сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 24 липня 2019 року на посаді курсанта. В позовній заяві позивачка вказує, що вона не має можливості самостійно здійснювати всі виплати за навчання, придбання одягу та продуктів харчування для дитини. Але його син навчається безкоштовно, він знаходиться на повному державному забезпеченні, а саме: йому надано безкоштовний гуртожиток, безкоштовне харчування, одяг, книжки. Крім того кожен місяць він отримує державну стипендію в розмірі 500 грн. Тобто матеріальний стан сина в даний час змінився, так як він отримує стипендію. Він же дуже хворіє, з кожним роком стан здоров`я погіршується. З 24.02.2020 року йому призначена 2 група інвалідності, а до 24.02.2020 року йому була призначена 3 група інвалідності. Двічі на рік він потребує лікування. За станом здоров`я не працює. Коштів на лікування вкрай не вистачає. Тобто в даний час його стан здоров`я змінився. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27.12.2010 року був розірваний (а.с.12). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, син сторін [PERSON] згідно з довідкою від 03.07.2020 року (а.с.45) перебуває на військовій службі в Військовому коледжі сержантського складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 24 липня 2019 року на посаді курсанта, перебуває на повному забезпеченні Міністерства оборони України. Форма навчання є денною. Грошове забезпечення складає 530 грн. на місяць. Разом з тим, суд вважає, що [PERSON] , 2002 року народження, навчаючись в вказаному навчальному закладі, хоча й перебуває на повному державному забезпеченні, є таким, що потребує матеріальної допомоги батьків. При цьому, суд виходить з того, що навчальний заклад знаходиться не за місцем проживання [PERSON] , він потребує матеріальних витрат на оплату проїзду з місця навчання додому, на одяг, засоби гігієни, на придбання додаткових продуктів харчування, оплату засобів зв`язку, що не забезпечується державою та є необхідним для підтримання нормальної життєдіяльності. Обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання повнолітніх окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дітей, які хоча й досягли повноліття, однак продовжують навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їм можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітніх у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Заперечуючи можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, відповідач послався на незадовільний стан свого здоров`я та надав довідку до акту огляду МСЕК (а.с.32), довідку про сплату аліментів (а.с.33), виписку з медичної картки хворого та виписний епікриз (а.с.34, 35), консультаційний висновок спеціаліста (а.с.36), висновок психолога (а.с.37), довідку про отримання пенсії (а.с.38). З наданих документів встановлено, що відповідач має другу групу інвалідності, отримує пенсію, разом з тим відповідач на навів та не надав доказів витрат, які він несе на лікування. Між тим, вказані документи самі по собі не доводять факту існування обставин, які б унеможливлювали виконання ним свого обов`язку по наданню допомоги сину, який продовжує навчання. Посилання на незадовільний стан здоров`я не є тією безумовною обставиною, яка в розумінні ст. 199 СК України виключає можливість відповідача надавати матеріальну допомогу у зв`язку з продовженням навчання його сином. Що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, то відповідно до положень ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається за заявою одержувача аліментів. Таким чином, беручи до уваги обов`язковість сукупності таких юридичних фактів - як досягнення сином сторін повнолітнього віку, продовження ним навчання і у зв`язку з цим існування потреби у матеріальній допомозі, перебування на повному державному забезпеченні, наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу, враховуючи стан здоров`я відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 28.05.2020 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідач є інвалідом ІІ групи (а.с.32) та на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України звільнений від сплати судового збору. Таким чином, оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судовий збір компенсуються за рахунок держави. На підставі ст. ст. 182, 199, 200 СК України та

Outcome: partial