Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

28 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхосульської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,115 га і 0,632 га, розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області. Фактично він прийняв спадщину після батька, але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном він не може у зв'язку з тим, що оригінали державних актів на право власності на землю втрачені. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,115 га та 0,632 га, які знаходяться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі. У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 6). Згідно наявної в матеріалах справи копії державного акту серії ІІ-СМ №026723, виданого Верхосульською сільською радою 13 квітня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації №90 від 19 березня 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1028, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 3,115 га, нормативною грошовою оцінкою 77 724 грн. 72 коп. (а. с. 9, 11). Крім того, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,632 га, нормативною грошовою оцінкою 2 063 грн. 53 коп., яка знаходиться на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується державним актом серії І-СМ №038443, виданим Верхосульською сільською радою 13 квітня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації №90 від 19 березня 2002 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1028 (а. с. 10, 12). З довідки Верхосульської сільської ради від 11 квітня 2014 року вбачається, що за [PERSON], який помер [INFO], і який постійно до дня смерті проживав у [INFO], значаться житловий будинок, розташований за вказаною адресою, та земельні ділянки згідно державних актів на право приватної власності на землю серії І-СМ №038443 та серії ІІ-СМ №026723, виданих на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації №90 від 19 березня 2002 року. Спадкоємцями померлого [PERSON] є дружина - [PERSON] та син [PERSON] - позивач у справі, які проживали разом із померлим та спільно вели підсобне господарство, розпоряджалися його речами. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався. Заборони та арешту на земельні ділянки та будинок не має (а. с. 13). Рішенням Білопільського районного суду від 24 березня 2014 року [PERSON] було встановлено додатковий строк для прийняття спадщини після батька [PERSON] тривалістю три місяці з дня набрання чинності рішення суду (а. с. 20). Згідно інформації Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області від 07 травня 2014 року спадкова справи після [PERSON], який помер [INFO], не заводилась (а. с. 20). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,115 га та 0,632 га, розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, що залишилась після смерті батька [PERSON] Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінали державних актів на право приватної власності на землю втрачені. Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за останнім право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 3,115 га та 0,632 га, розташовані на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved