Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

28 серпня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу і зазначала, що в квітні 2002 року між нею та [PERSON] була досягнута домовленість про придбання нею [ADDRESS], в підтвердження якої вона передала [PERSON] 600 доларів США як аванс за вказану квартиру, про що [PERSON] 23 квітня 2002 року написала розписку. У подальшому [PERSON] відмовилася від укладання договору про відчуження квартири. Просила суд стягнути з відповідачки на її користь суму авансу в розмірі 600 доларів США , що за офіційним курсом долару США до української гривні, встановленим Національним банком України станом на 27 серпня 2013 року становить 4 795 грн.80 коп. та понесені судові витрати. Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 24 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми авансу відмовлено. В апеляційній скарзі позивачка [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки його перебіг почався лише у період з 05 грудня 2012 року по 26 грудня 2012 року, коли державна виконавча служба стала виконувати рішення суду про її виселення зі спірної квартири. В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що сторони не з'явилися у судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Апеляційний суд, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню таких підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] дізналася про порушення свого права ще у 2003 році, але з позовом звернулася до суду лише 28 серпня 2013 року, тобто пропустила строк на звернення до суду і не подала заяви про його поновлення. Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він суперечить встановленим у справі обставинам. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що 23 квітня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] досягнута домовленість про придбання [PERSON] належної на праві власності [PERSON] квартири [ADDRESS], та як аванс за вказану квартиру [PERSON] передала [PERSON] 600 доларів США. Отримання 600 доларів США [PERSON] підтверджено розпискою останньої від 23 квітня 2002 року. Але договору купівлі-продажу між сторонами в установленому законом порядку укладено не було. Про відмову відповідачки від домовленості укласти договір купівлі-продажу квартири позивачка дізналась, як вона зазначає в апеляційній скарзі, в грудні 2012 року від працівників державної виконавчої служби, які виконували заочне рішення суду про виселення [PERSON] та її сина зі спірної квартири. Ці обставини в судовому засіданні нічим не спростовані. З матеріалів справи вбачається, що в 2010 році [PERSON] звернулася до [PERSON] та [PERSON] з позовом про усунення перешкод в реалізації права власності на житлове приміщення шляхом виселення, та зазначала, що в спірній квартирі відповідачі проживають з 2002 року впродовж декілька років з її згоди, бо вона мала намір продати цю квартиру, а потім передумала. Заочним рішенням Червоногвардійського районного суду міста Макіївки Донецької області від 18 лютого 2010 року позов [PERSON] задоволено, але коли вказане рішення суд передано на виконання, з матеріалів справи не вбачається, а тому не можна піддати сумніву доводи апелянта про те, що про виселення її зі спірної квартири вона дізналася в грудні 2012 року. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] зверталася до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним і визнання права власності на спірну квартиру, проте заочним рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 7 серпня 2013 року їй відмовлено у задоволенні позову, що пояснює звернення [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переданої нею в 2002 року суми авансу. З урахуванням вказаних обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення суми авансу належить відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Суд встановив, що сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу квартири, але відповідно його не оформили, тому сплачені в рахунок виконання договору 600 доларів США є авансом і підлягають поверненю позивачці в тому розмірі, в якому вони надавалися. За офіційним курсом долару США до української гривні, встановленим Національним банком України станом на 17 лютого 2013 року, 100 доларів США - 864,05 грн., тому з відповідачки належить стягнути на користь позивачки аванс в розмірі 5 184,30 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки належить стягнути понесені нею витрати по сплату судового збору в розмірі 344, 11 грн., з яких : 229,41 грн. - сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою, 114,70 грн. - сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги.

Outcome: approved