overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

27.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити померлим її чоловіка [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що у вересні 2006 року [PERSON] виїхав на заробітки до м. Москва, Російської Федерації. 09.11.2007 року він повернувся із Росії та сів на маршрутку Київ-Новоград-Волинський, однак додому не повернувся. З тих пір про нього відсутня будь-яка інформація. З лютого 2008 року [PERSON] було оголошено у розшук. Однак результатів розшук не дав. Тому заявник звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON] померлим. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала у повному обсязі. Від заінтересованої особи надійшла заява у якій вони просять справу слухати без їхньої участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є чоловіком заявника [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу (а.с. 5). [PERSON] разом із своєю дружиною зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с. 13). З 09.11.2007 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає та місце знаходження його не відоме (а.с. 13). Згідно довідок Управління МВС України на залізничному транспорті та Лінійного відділу на станції Київ-Пасажирський за фактом безвісті зниклого [PERSON] було заведено розшукову справу, однак розшук результатів не дав (а.с. 9-11). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №2-о-88/09 від 19.06.2009 року [PERSON] визнано безвісті відсутнім з 01.12.2007 року (а.с. 12). Зазначені обставини, а також ті, що навела заявник, підтверджені поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України суд може оголосити фізичну особу померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] зник у 2007 році при невияснених обставинах. З того часу будь-яких відомостей про нього та його місце знаходження відсутні. Таким чином, судом встановлена достовірність фактів про те, що [PERSON] з високою ймовірністю є померлим. Дату з якого часу [PERSON] являється померлим суд встановлює 01.12.2007 року, оскільки, відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №2-о-88/09 від 19.06.2009 року [PERSON] визнано безвісті відсутнім з 01.12.2007 року. Визнання померлим [PERSON] необхідно для відкриття та оформлення спадщини. Повний текст рішення складено 15.03.2018 року. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

27.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 06.08.2018 року. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Встановлено, що позивач - [PERSON], звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони не проживають разом як подружжя. Позивач зазначає, що на примирення з відповідачем вона не згодна. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач подав заяву про визнання позову. На підставі ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 29.09.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від спільного життя мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

27.02.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обгрунтовано тим, що 02.04.2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб в Виконкомі Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №11. Зазначає,\~що сімейне\~життя у\~них не\~склалось, на протязі останніх років подружнього життя у них виникали сварки та суперечки, вони не розуміють один одного, сторони разом не проживають. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, в звязку з чим він звернувся із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у його відсутність, в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не зявилася, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст.187 ЦПК, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача . Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.04.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №11, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

27.02.2018 року заявник [PERSON] звернулася до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.06.1995 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: смт.Сиваське, вул.8 Березня,3 Новотроїцького району Херсонської області. Спадщину після бабусі прийняла її мати, так як проживала разом з нею, але не оформила своїх спадкових прав. Вона є спадкоємницею за заповітом після матері. Під час збирання документів, необхідних для оформлення спадщини з»ясувалося, що у свідоцтві про право приватної власності, невірно зазначено прізвище «Овчинникова» замість правильного «Хохлова». Просить встановити факт, що свідоцтво про право приватної власності на 1/3 частину будинку, видане Сиваською селищною радою Новотроїцького району Херсонської області 17.12.1962 року на ім»я «Овчинникова Мария Николаевна», дійсно належить [PERSON], яка померла 03.06.1995 року. Заявник в судове засідання не з»явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася 10.04.1909 року, копії свідоцтва про народження серія УГ №460203 [PERSON] 28.04.1936 року її матір»ю вказана [PERSON]. Відповідно до рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07.03.2001 року встановлено факт, що [PERSON], яка померла 03.06.1995 року являється матір»ю [PERSON]. На підставі вищеозначеного суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

27.02.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.09.2010 року вона з метою отримання банківських послуг, підписала заяву, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500,00 грн. Підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 19.02.2018 року по кредиту, процентам за користування ним, в загальній сумі 12704,32 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 14.09.2010 року відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав заяву, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500,00 грн. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 19.02.2018 року виникла заборгованість, яка складається із заборгованості: по кредиту 1678,18 грн.; по відсоткам за користування кредитом 915,51 грн.; нарахованої пені 9029,47 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 581,16 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 12704,32 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

27.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 30.05.2013 року у розмірі 43126.70 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) [PERSON] отримала кредит у розмірі 11948.89 коп. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості. Однак порушувала зобовязання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.5). 21.03.2018 року відповідачем подано заяву, в якій вона заперечувала протии розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просила розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 21.03.2018 року призначено подальший розгляд вказаної цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача\~в судове засідання не зявився, в позовній заяві просить засідання проводити у його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.3,6). Такі дії представника позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином і від неї не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в її відсутності ( а.с. 61,66)\~та\~\~ не надала відзив на позов. А тому, враховуючи згоду представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

27.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 17425 грн. 84 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2013 року між позивачем та\~[PERSON], яка 10.12.2016 року змінила прізвище на Пилипас. \~було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової ставки 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-32). Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого заборгованість станом на 31.01.2018 року становить 17425,84 грн., та складається з: 1890,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 14229,85 грн. - заборгованості за відсотками, а також 1305,99 грн. штрафу, що підтверджується\~розрахунком позивача (а.с. 5-6). Відповідно до ст.\~526 ЦК\~України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

27.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 29779 грн. 86 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзив не подав. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.10.2011 року між позивачем та\~[PERSON] \~було укладено кредитний договір, відповідно до якого останння отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової ставки 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-38). Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, заборгованість станом на 31.01.2018 року становить 29779,86 грн., та складається з: 2569,75 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 25215,83 грн. - заборгованості за відсотками, 100,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 1894,28 грн. штрафу, що підтверджується\~розрахунком позивача (а.с. 5-6). Відповідно до ст.\~526 ЦК\~України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

27.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 27.10.2012 року в сумі 50011 грн 90 коп. і понесених судових витрат у сумі 1762 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.10.2012 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а.с. 11-36). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2018 року становить 50011 грн 90 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 4296 грн 92 коп., заборгованість по сплаті відсотків 39574 грн 66 коп., комісія 3282 грн 61 коп., штраф 2857 грн 71 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 9, 10), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved