Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

27 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Справа знаходилась у провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Згідно повторному автоматичному розподілу справ між суддями зазначену справу 23.01.2017 року передано судді Женеску Е.В. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 25.01.2017 року справу прийнято до свого провадження, призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вона є троюрідною сестрою [PERSON], [INFO]. В грудні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] померла [INFO]. Позивачці відомо про відсутність будь-яких спадкоємців у [PERSON] та відкриття після неї спадщини, а саме квартири [ADDRESS], яка належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.1992 року. 25 грудня 2015 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про спадщину за законом на вказану квартиру. Постановою від 25.12.2015 року приватний нотаріус Ярмолюк М.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] у зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року у справі № 200/5545/16-ц позивачці було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 23 травня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М. із заявою про прийняття спадщини. При цьому їй стало відомо, що квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Павловською Г.О. Продавцем за цим договором є покійна троюрідна сестра позивачки [PERSON] Вважає,що зміст даного договору суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки вчинений від імені померлої особи, задля неправомірного заволодіння квартирою. На підставі вищевикладеного та враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 25 липня 2017 року, позивачка просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 29 квітня 2016 року від імені [PERSON] як продавця та [PERSON] як покупця, та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. Визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], що складається з: 1- коридору, 2- вбиральні, 3-ванної, 4- кухні, 5,6,8 - житлових кімнат площею 41,00 кв.метрів, 7- кладової; загальна площа - 56,6 кв.метрів. Ухвалою суду від 30.11.2016 року до участі у справі в якості третьої особи залучено виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с.108). Позивач в судовому засідання позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. У судове засідання відповідач не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, оскільки він відсутній у м. Дніпрі в зв'язку з хворобою родича у м. Харків. Однак до заяви не додано доказів на підтвердження причини неявки За таких обставин суд вважає, що відповідач не з'явився до судового засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2016 року у справі № 200/5545/16-ц задоволено позов [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним заочним рішенням суду встановлено юридичний факт, що [PERSON], [INFO] є троюрідною сестрою [PERSON], [INFO] Визначено [PERSON] додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], встановивши його строком в 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Зазначеним рішенням також встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.1992 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Разом з тим, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2016 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. (а.с. 18). Відповідно до ст.655 ЦК України, За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.658 ЦК України, Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ч.1,2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд вважає, що зміст договору купівлі-продажу від 29.04.2016 року суперечить вимогам Цивільного кодексу України, а також моральним засадам суспільства, оскільки він вчинений від імені померлої особи. Вказаним договором порушуються права та інтереси позивача [PERSON] як єдиної спадкоємиці померлої [PERSON], тому він має бути визнаний недійсним. Відповідно до ст.16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.392 ЦК України Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки існують об'єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та визнати за нею право власності на спірну квартиру. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved