Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

28.10.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (на той час [PERSON] було укладено кредитний договір №К2Н0А500055020, за яким перший наддав, а друга прийняла кредит в сумі 10574 доларів США для купівлі автомобіля ЗАЗ-ДЕО Т13110, 2005 року випуску, р.н. [NUMBER] та для сплати страхових платежів щодо цього автомобіля. 26.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №3374 було винесено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 517843,27 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором від 28.10.2005 року №К2Н0А500055020, та 1700 грн. на компенсацію витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Виконавчий напис звернено до примусового виконання через Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, за написом заведене виконавче провадження №51580257. В рамках провадження державним виконавцем, разом з іншим, винесено постанови: 07.07.2016р. - про відкриття виконавчого провадження; 16.08.2016р. - про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; 16.08.2016р. - про стягнення виконавчого збору. [PERSON] у вересні 2016 року, через свого представника, заявила позов, за яким просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 26.04.2016р за реєстровим №3374, зобов'язати Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві закінчити виконавче провадження №51580257, зняти арешт з майна боржника, та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору. Позов мотивовано тим, що на час вчинення виконавчого напису запропонована до стягнення сума заборгованості оспорювалась сторонами кредитного договору, сам напис вчинено нотаріусом після спливу трьох років з дня виникнення права на вимогу, та з іншими порушеннями. Представник позивача [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі. Нотаріус Бондар І.М. надіслала письмові заперечення, за якими просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити, за безпідставністю, і також просила розглянути справу без її участі. Інші відповідачі своїх представників в суд не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень до позову не надіслали. Дослідивши надані докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Так, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє факт наявності заборгованості та її безспірність шляхом перевірки документів, передбачених Переліком. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015року у справі № 6-158цс15. Разом з тим, на час вчинення виконавчого напису набуло законної сили рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2014 року про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення, як це вбачається з його змісту, засноване на тому, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не довели сам факт наявності заборгованості за кредитним договором від 28.10.2005 року №К2Н0А500055020. За таких обставин, визнати заборгованість за кредитним договором безспірною не можна, а відтак достатніх підстав для звернення до нотаріуса за виконавчим написом у ПАТ КБ «ПриватБанк» не було, а тому суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинено в супереч вимог законодавства. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Відповідно до зазначеного Закону одним із виконавчих документів є виконавчий напис нотаріуса, який підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою. Тому, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права і визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Поряд з цим, доводи позивача про порушення, допущені при вчиненні виконавчого напису нотаріусом Бондар І.М., не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд вважає, що вимоги до цього відповідача заявлено необґрунтовано. Що стосується вимог позову до Святошинський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, то вони на переконання суду є безпідставними, оскільки такі дії (рішення) державним виконавцем мають вчинятись на виконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в порядку законодавства, що регламентує виконавче провадження. Отже в задоволенні вимог позову до нотаріуса Бондар І.М. та до Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві слід відмовити. За наведених рішень, витрати у справі підлягають перерозподілу пропорційно частці задоволених вимог відповідно і на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial