Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

27.01.2021 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі ј з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з вона з відповідачем є батьками малолітньої доньки. За рішенням суду від 03.10.2017 на її користь стягуються аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідач сплачує аліменти несистематично, має заборгованість з їх сплати. Дитина проживає з позивачем. Донька з народження часто хворіє, проходить чимало обстежень, здає аналізи, на які витрачається чимало коштів.. Відтак просить змінити спосіб сплати аліментів. 01.03.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін на 22.03.2021. 22.03.2021 розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою відповідача для його повторного виклику. 12.04.2021 представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, просить позовні вимоги задовольнити (вх. № 7953/21-Вх). 12.04.2021 відповідач подав заяву, відповідно до якої вказав, що просить розглядати справу у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує (вх. № 7997/21-Вх). Суд відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі, встановивши фактичні обставини справи суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 шлюб між ними було розірвано. Згідно із свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , від перебування в шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн. щомісяця. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.10.2017 змінено визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.05.2015 року розмір стягнення аліментів. Вирішено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 800,00 грн. щомісячно. Згідно довідки м№ 138 від 03.02.2020, виданої Шабівською сільською радою, [PERSON] є мешканкою [ADDRESS] , до складу сім`ї якої входить донька [PERSON] , 2014 року народження. Згідно акту обстеження від 02.02.2020 дитина знаходиться біля матері на повному її утриманні. Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] діагностовано алергічний трахеобронхіт, харчову алергію. Рекомендовано гіпоалергенну дієту, нагляд алергопульмонолога та визначено лікування. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина . Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 143 цс 13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що аліменти, які сплачуються з відповідача є недостатніми для утримання та нормального розвитку малолітньої дитини сторін, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку, що слід задовольнити позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано ч.3 ст.181 СК України. Таким чином, слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду від 03.10.2017 та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до досягнення дитиною повноліття. Також слід припинити нарахування і стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду від 03.10.2017 та відкликати такий після набрання чинності цим рішенням. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони його батька, буде сприяти гармонійному розвитку, зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved