Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

27 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. При цьому, житловий будинок побудовано на підставі рішення виконавчого комітету Куйбишевської районної ради Запорізької області від 06 липня 1973 року №205 на земельній ділянці площею 0,07 га, яка була виділена під забудову. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок він не може оформити спадщину після батька, а тому прохає визнати за ним право власності на спірний будинок в судовому порядку. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він позов підтримує та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві (а.с.58). Відповідач - Смирновська сільська рада письмово повідомила судові про те, що вона позов визнає, зазначені у ньому обставини не оспорює (а.с.60). З боку третіх осіб, які не заявили самостійних вимог щодо предмета спору, заперечень проти позову не надходило. Згідно з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судове засідання сторони, треті особи та їх представники не з'явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені судом належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі та участі їх представників. Виходячи з наведеного, а також положень ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у 1973 році побудовано житловий будинок по [ADDRESS] (далі - спірний будинок). Його зведено на підставі рішення виконавчого комітету Куйбишевської районної ради Запорізької області від 06 липня 1973 року №205 на земельній ділянці площею 0,07 га, яка була виділена під забудову (а.с.14-16,18-21,50-51). Разом із [PERSON] у спірному житловому будинку проживали її син [PERSON] і онук [PERSON] (а.с.20). Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. Спірний будинок збудований у 1973 році і відповідно до технічного паспорта від 03 липня 2013 року складається з житлового будинку літера «А», прибудови літера «а», літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», гаражу літера «Г», сараю літера «Д», гаражу літера «Е», сараю літера «Ж», душу літера «З», сараю літера «К», вбиральні літера «Л», погребу №2, огорожі №1, воріт №3, замощення №4, вимощення №5, басейну літера «М», ганку №6, козирку №7 (а.с.14-16). Двір, в якому знаходився спірний будинок, входив до суспільної групи «Господарство робітника» (а.с.26). Згідно долучених до справи виписок з погосподарських книг головою домогосподарства по [ADDRESS] була [PERSON] (а.с.26-42). З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що спірний будинок був власністю [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області (а.с.11). За правилами стст.1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 14 березня 2000 року [PERSON] за життя на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме, все належне їй майно, в тому числі вищевказаний житловий будинок, заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчено 14 березня 2000 року секретарем Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №58 (а.с.24). Для придбання спадщини за правилами ст.1268 ЦК України необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За положеннями цієї норми права визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] із заявою про відмову від спадщини не звертався. Він прийняв спадщину, зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області від 15 березня 2004 року за реєстром №541, набув права власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 5,63 га, яка розташована на території Смирновської сільської ради. Крім того, [PERSON] успадкував спірний будинок, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті (а.с.20,23,37). [INFO] року [PERSON] помер в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області (а.с.10). На час смерті проживав у спірному будинку разом із своїм сином - позивачем [PERSON] (а.с.20,39-40). 26 серпня 2009 року [PERSON] за життя на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме, все належне йому майно, в тому числі вищевказаний житловий будинок, заповів [PERSON]. Заповіт посвідчено 26 серпня 2009 року секретарем Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №126 (а.с.25). Судом встановлено, що [PERSON] із заявою про відмову від спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України, не звертався. Він прийняв спадщину, зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області від 26 серпня 2010 року за реєстром №2462, набув права власності на земельну ділянку площею 5,63 га, яка розташована на території Смирновської сільської ради. Крім того, [PERSON] успадкував спірний будинок, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті (а.с.20,22,39-40). Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області від 24 червня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.13). Разом з цим, суд, враховуючи вищевказані обставини справи у сукупності, а також те, що правовий режим майна, права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач [PERSON] у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлений можливості оформити спадщину в інший спосіб. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved