overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 13 жовтня 2000 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку Юлію, [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. З березня 2016 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до постійних сварокта втрату взаємопорозуміння між ними. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище\~«Сухорукова». На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. На примирення не згоден. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 жовтня 2000 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнськ Миколаївської області Україна, за актовим записом №211, про що свідчить свідоцтво про одруження (а. с. № 10). Від шлюбних відносин мають малолітню доньку Юлію, [INFO] (а. с. № 11). Шлюбне життя подружжя не склалося. З березня 2016 року вони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, мають протилежні погляди на шлюбне життя, що призвело до постійних сварок та втрату взаємопорозуміння між ними. На примирення не згодні. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як на погляд суду подальше спільне життя та збереження сімї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно вищевказаної заяви позивача, вона виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Сухорукова». Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді\~\~судового збору в розмірі 551,20 гривень, сплаченого останнім при зверненні до суду з даною позовною заявою (а. с. № 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полонської міської ради обєднаної територіальної громади (далі [PERSON]), третя особа - відділ Держгеокадастру в Полонському районі, в якому вказує, що у 1996 році отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Роговичівської сільської ради із земель колишнього КСП «Промінь». Сертифікат вона загубила. Відділ Держгеокадастру в Полонському районі відмовив у видачі дубліката сертифіката, тому що видача дублікатів законом не передбачена. Не має можливості у звязку з втратою сертифіката на вказану земельну ділянку узаконити право власності і зареєструвати в державному кадастровому реєстрі. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай). [PERSON] позивачки [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. [PERSON] в судове засідання не зявився, виконуючий обовязків міського голови направив заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує проти позову. [PERSON] відділу Держгеокадастру в Полонському районі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, але клопотання про відкладення розгляду справи не направив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії «ХМ» за № 013195, який вона втратила. [PERSON] мала право на приватизацію земель колишнього КСП «Промінь» с. Роговичі Полонського району - на земельну частку (пай). Вказані обставини підтверджено в суді письмовими доказами: паспортом позивачки, інформативною довідкою виконуючого обовязки начальника відділу Держгеокадастру у Полонському районі, оголошенням в пресі про втрату сертифіката. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст..2 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права власності на земельну частку (пай). З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] має право на земельну частку (пай), але не має можливості підтвердити своє право на цей пай у звязку з втратою правовстановлюючого документа сертифіката.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

28 грудня 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 2-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що 27.12.2016 року о 15 годині на стаціонарне лікування до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева за направленням лікаря-психіатра ШМД [PERSON] та заявою [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром. У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судове засідання представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева не з»явився, хочу був повідомлений про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності представника Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева. Хворий [PERSON] в судове засідання за станом здоровя доставлений не був. Прокурор Сорочинська О.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку прокурора Сорочинської О.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.12.2016 року о 15 годині на стаціонарне лікування до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева за направленням лікаря-психіатра ШМД [PERSON] та заявою [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром. 27.12.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма (параноїдний синдром. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 02.12.2013 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

28 грудня 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра 2-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені [PERSON] [PERSON] про визнання доцільною госпіталізації та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO], заява обґрунтована тим, що 26.12.2016 року о 10 годині на стаціонарне лікування до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева за направленням лікаря ППНД та заявою опікуна [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO], недієздатний інвалід ІІІ групи з дитинства, мешканець м.Полтави, пров.Токарний[ADDRESS], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. У звязку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий [PERSON] був доставлений в судове засідання. Прокурор Сорочинська О.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку представника ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] та прокурора Сорочинську О.М., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.12.2016 року о 10 годині на стаціонарне лікування до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева за направленням лікаря ППНД та заявою опікуна [PERSON] був госпіталізований недієздатний [PERSON], [INFO], недієздатний інвалід ІІІ групи з дитинства, мешканець [ADDRESS], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. 27.12.2016 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: шизофренія, параноїдна форма (Гретера), епізодичний тип перебігу з частими загостреннями, помірно вираженою прогредієнтністю, стан загострення. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05.01.2011 року визнано [PERSON], [INFO] недієздатним. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У звязку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатного [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

28 грудня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна. \~ \~ \~ \~На доведеність вимог зазначила, що вона мешкає за адресою: Донецька обл., м.Торецьк, смт.Північне, вул.Соцгородок, 106 «а». Також разом з нею за цією адресою мешкає [PERSON] Він є інвалідом дитинства 1-А групи безстроково. На протязі останніх років стан його здоров'я різко погіршився, виникла потреба періодичного обстеження і лікування. [PERSON] не може ставити підпис, не розуміє значення своїх дій. Після чергового звернення за медичною допомогою в лікарню було встановлено, що [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він не може вчиняти правочинів, навіть дрібних побутових. Також не може самостійно набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно виконувати їх та нести відповідальність. Тому, позивач вважає, що необхідно встановити опіку і призначити опікуна з метою виконання в інтересах [PERSON] цивільних прав і обов'язків, а також просить визнати його недієздатним. \~ \~ Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. \~ \~ Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Торецької міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява\~підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~\~ Згідно\~ст.41 ЦК України\~опіка встановлюється над фізичними особами, які є недієздатними. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра КЛПУ «Міський психоневрологічний диспансер м.Торецька» з 1968 року, є інвалідом 1-А групи з дитинства безстроково. За своїм станом потребує стороннього догляду, що підтверджено довідкою №1102 від 16.12.2016 року (а.с.16). Також згідно висновку судово-психіатричної експертизи №23 встановлено, що [PERSON] страждає помірною розумовою відсталістю, яка потребує уваги і лікувальних заходів, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними в сфері суспільних відносин, потребує призначення опіки (а.с.31). Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що батьки [PERSON] померли, що підтверджено свідоцтвами про смерть (а.с.11,13). [PERSON] надана довідка, відповідно до якої вона за своїм психічним станом може бути опікуном (а.с.15). Також прийнято Рішення ВВК від 19.12.2016 року №390/3 про те, що [PERSON] може бути опікуном (а.с.17). Відповідно до довідки про склад сімї від 19.12.2016 року №2349/02 разом з [PERSON] проживає її мати [PERSON] (а.с.18). Відтак, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що є наявні підстави для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, призначення [PERSON] опікуном, оскільки її поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

28 грудня 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилась [PERSON], батьками якої на російській мові вказано: батько - «[PERSON]», мати - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. 16.06.1956 року [PERSON] одружилась з [PERSON], після чого змінила прізвище на «[PERSON]» (запис акта №591, серія свідоцтва про одруження [NUMBER]). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1993 р., квартира [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], що також підтверджується повідомленням ММБТІ від 22.12.2016 р. [INFO] [PERSON] померла. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в свідоцтві про народження заявника її імя вказано «[PERSON]» (рос.мовою «[PERSON]), в свідоцтві паро шлюб - [PERSON] (рос.мовою- [PERSON]), за паспортом «[PERSON]». Мати в свідоцтві про народження - «[PERSON]», в свідоцтві про смерть - [PERSON], в правовстановлюючому документі - «[PERSON]». Крім того, в Свідоцтві про прав власності на житло від 30.07.1993 р., ім'я заявника українською мовою - «[PERSON]», в техпаспорті російською мовою - «[PERSON]». Відповідно до Довідки ТОВ «Добробут» від 28.12.2016 року, в [ADDRESS], з 09.10.1980 по день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована разом з донькою [PERSON] Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, та інші. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

28 грудня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпропетровський р-н, с. Любимівка, вул. Богданова, 28. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.12.2016р. об 11 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.12.2016р. об 11 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Стебленко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, підозріла, намагається кудись іти. Мовний контакт формальний. Мислення дезорганізоване. Іспитує слухові галюцинації (визначають поведінку хворої). Не критична до свого стану. Інвалід 2 групи безстроково. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] (Енгельса) в м.Торецьку (Дзержинську) на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2016 року. З 17.10.2012 року по теперішній час за вказаною вище адресою зареєстрований попередній власник житлового приміщення: [PERSON] Фактично відповідач не проживає у квартирі з липня 2014 року. Реєстрація вказаної особи в квартирі не дозволяє позивачу розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує його законні права, тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (Енгельса) в м.Торецьку (Дзержинську) Донецької області відповідно до договору купівлі-продажу від 21.03.2016 року на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.14). Про це також свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.15). Власник квартири [PERSON] зареєстрований за вище вказаною адресою, що підтверджено відповідною відміткою у паспорті громадянина України (а.с.11) Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником квартири №95, розташованої у будинку №19 по вул.Грушевського (Енгельса) у м.Торецьку (Дзержинську). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачу здійснювати ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved