Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

28 вересня 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Вишнополької сільської ради Старокостянтинівського району, про тлумачення заповіту складеного її бабою [PERSON] , яка померла [INFO] , на її ім`я, посвідченого секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Соломіним Ю.В., 17 грудня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 885, крім цього 14 грудня 2017 року виданий дублікат заповіту, посвідчений секретарем Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Хом`юк Л.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 166. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за життя баба склала на користь позивачки вищезазначений заповіт в якому зазначено, що на випадок своєї смерті [PERSON] з належного їй за законом майна заповідає земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , своїй онучці, [PERSON] . Однак, у вказаному заповіті позивачку вказано, як « [PERSON] », тобто зазначено її дошлюбне прізвище, згідно паспорта вона « [PERSON] », що унеможливлює встановити факт належності [PERSON] заповіту. Крім того, згідно дублікату вищевказаного заповіту, [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіла земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] , на яку у неї на момент складання заповіту було право власності. Однак, пізніше, після проведення упорядкування земель та присвоєння даній земельній ділянці кадастрового номера, отримавши інший Державний акт Серії [NUMBER] , спадкодавець не внесла відповідні зміни до свого заповіту. Згідно довідки Вишнопільської сільської ради за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , надавалася і належала лише одна земельна ділянка, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в землях Вишнопільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, отримана після паювання земель КСП «Шевченка». Представник позивача в судове засідання подала заяву, де позов підтримала та просила проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача - Вишнопільська сільської ради Старокостянтинівського району, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , [INFO] померлою було складено заповіт, відповідно якого вона заповіла [PERSON] земельну ділянку розміром 2,0055 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] . Даний заповіт 17 грудня 2008 року нотаріально посвідчений секретарем Вишнопільської сільської ради Сарокостянтинівського району Соломіним Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 885, дублікат заповіту 14 грудня 2017 року посвідчений секретарем Вишнопільської сільської ради Сарокостянтинівського району [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 166. Встановлено, що у вказаному заповіті позивачку вказано, як « [PERSON] », тобто дошлюбне прізвище « [PERSON] », що унеможливлює встановити факт належності їй заповіту. Крім того, у згідно дублікату заповіту [PERSON] , яка померла [INFO] , заповідала вище вказану земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] , після чого 12 листопада 2009 року вона отримала Державний акт Серії № [NUMBER] та не внесла відповідних змін до заповіту, про що державним нотаріусом надано відповідь про відмову видачі свідоцтво про право на спадщину від 12 вересня 2018 року № 2442/02-14. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина 1 статті 1223 ЦК України). За змістом статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно частин 1, 2 статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. Крім того, встановлено, що право власності спадкодавця [PERSON] на зазначену земельну ділянку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого їй 12 листопада 2009 року на підставі розпорядження Старостянтинівської районної державної адміністрації від 25 травня 2009 року за № 159/2009-р. Вказаний заповіт ніким не оспорюється. А тому, суд приходить до висновку про те, що на користь позивачки, яку у заповіті зазначено дошлюбне прізвище « [PERSON] », було заповідана померлою [INFO] [PERSON] саме земельна ділянка площею 2,0055 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно доДержавного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 листопада 2009 року. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги про тлумачення заповіту Роженюк М.К. посвідченого секретарем Вишнопільської сільської ради Сатарокостянтинівського району Соломіним Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 885, дублікат заповіту 14 грудня 2017 року посвідчений секретарем Вишнопільської сільської ради Сарокостянтинівського району Хом`юк Л.Ф, зареєстрований в реєстрі за № 166, яке слід тлумачити як: «земельну ділянку площею 2,0055 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , від 12 листопада 2009 року, кадастровий номер [NUMBER] , заповідаю [PERSON] ». Крім того, з матеріалів справи вбачається, що прізвище « [PERSON] » є дошлюбним прізвищем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого повторно 06 червня 2018 року. Крім того, родинні відносини зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] Серія [NUMBER] від 17 липня 1985 року та Витягом з ДРАЦСГ про державну реєстрацію народження метері [PERSON] , де її матір`ю записана спадкодавець - [PERSON] . За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є рідною бабою [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved