Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

28 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: № 86 в будинку № 127 по вул. Петропавлівська в м. Суми після смерті батька [PERSON], який помер 03 грудня 2013 року. В обґрунтування вимог зазначав, що померлим 05.05.1998 року було складено заповіт на користь позивача. Позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, та вступив в управління спадковим майном. Однак оформити свої спадкові права позивач не може, так як був втрачений оригінал правовстановлюючого документу на квартиру свідоцтва про право власності. Позивач зазначає, що інших спадкоємців на квартиру ні за законом, ні за заповітом немає. Посилаючись на норми ст. ст. 1233-1236, 1247, 1268, 1270, 1298 ЦК України, позивач просить позов задовольнити. Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з додатковою вимогою заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та померлим батьком та про встановлення факту належності померлому правовстановлюючого документу свідоцтва на право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], заяву мотивує тим, що маються розбіжності в написанні прізвища його та батька, зокрема «Котенджі» у позивача, «Котенджи» у померлого батька в свідоцтві про смерть, та «Котенджі» у померлого батька в свідоцтві на право власності на квартиру. На підтвердження зазначених фактів позивач надав суду копію свідоцтва про смерть батька, копію свідоцтва про народження позивача, довідку про місце реєстрації та проживання позивача та батька на день його смерті, копію заповіту, витяг про реєстрації в Спадковому реєстрі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, свій позов та заяву про встановлення фактів підтримує в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Сумської міської ради в судове засідання не зявився, подав письмовий відгук на позов, просить розглянути справу у їх відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду, заперечень не надав (а.с.36). Представник третьої особи Першої Сумської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав копію спадкової справи після померлого [PERSON], просить розглянути справу у відсутність представника (а.с.25). Представник третьої особи Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, надав письмовий відгук (а.с.32). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що позов та заява підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з свідоцтва про смерть вбачається, що прізвище померлого [PERSON] зазначено через літеру «и» (а.с. 5). У свідоцтві про народження позивача [PERSON] як його прізвище, так і прізвище його батька [PERSON] зазначено російською мовою [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з заповіту від 05.05.1998 року, прізвище як батька, так сина (позивача) зазначено [PERSON] (а.с.11). З копії свідоцтва на право власності на квартиру, вбачається, що воно видане [PERSON] (а.с.35). З копій інших документів, зокрема: довідки про склад сімї, документів зі спадкової справи вбачається, що українською мовою прізвище померлого вказано [PERSON] (а.с.26-30, 10). Відповідно до ст. 256 УПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши всі матеріали справи, суд приходить до висновку, що свідоцтво на право власності на квартиру за адресою: № 86 в будинку № 127 по вул. Петропавлівська в м. Суми, видане 16.06.1993 року згідно рішення міськвиконкому від 07.06.1993 року № 332, на імя [PERSON] належало [PERSON], який помер 03.12.2013 року, а розбіжності у написанні прізвища могли бути викликані розбіжностями у перекладі з російської мови на українську мову даного прізвища із помилковим зазначенням останньої літери «і» замість «и». Стосовно факту встановлення родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], то судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьком [PERSON] вказаний [PERSON], і розбіжності у написанні їх прізвищ відсутні, так як свідоцтво оформлене російською мовою (а.с.9). З довідки про реєстрацію вбачається, що і [PERSON], і [PERSON] були зареєстровані та проживали за однією адресою (а.с.10). Із заповіту вбачається, що прізвища обох вказано [PERSON] (а.с.11). Враховуючи раніше викладені висновки суду щодо особливостей перекладу з російської мови на українську прізвища [PERSON] - [PERSON], оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як сином та батьком знайшов своє повне підтвердження під час розгляду справи. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування судом встановлено наступне. [PERSON] являвся власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16.06.1993 року (а.с.35). Наявність такого свідоцтва про право власності на житло [PERSON] підтверджується також довідкою Управління майна комунальної власності Сумської міської ради від 01.08.2014 року (а.с.30 зворот), та технічним паспортом на квартиру, де мається відповідне посилання на документ про право власності, а саме: свідоцтво про право власності, видане 16.06.1993 року (а.с.6). 05 травня 1998 року [PERSON] склав заповіт на належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] на імя [PERSON] (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 22.07.2011 року [PERSON] також склав заповіт на земельну ділянку за адресою: м. Суми, вул. Веретенівська, 1/3 на імя [PERSON] (а.с.18). Будь-якого іншого заповіту, складеного [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] суду не надано, в матеріалах спадкової справи також немає. [PERSON] помер 03.12.2013 року (а.с.8). На час розгляду справи в матеріалах спадкової справи відсутня будь-яка інформація про інших спадкоємців, крім позивача [PERSON], які б у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини, зокрема квартири, після смерті [PERSON] (а.с.26-30). Із спадкоємців лише [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.26 зворот). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, та вбачається з копії спадкової справи, що крім спадкоємця за заповітом на квартиру [PERSON], протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини більше ніхто із можливих спадкоємців не подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який бажає прийняти у спадщину після смерті [PERSON] належну померлому квартиру. При цьому вбачається, що у заповіті від 05.05.1998 року [PERSON] зробив розпорядження на належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS], заповівши її сину [PERSON] (а.с.11). Суд також враховує те, що право позивача [PERSON] на спадкування квартири за заповітом після смерті батька ніким не оспорюється. Дослідивши всі докази у їх сукупності, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 03 грудня 2013 року. На підставі ст.ст. 16, 1258, 1264, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved