overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

28 січня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 31 березня 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 03. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з 2011 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 31 березня 2003 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31 березня 2003 року, про що було зроблено актовий запис № 03 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

28 січня 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що після смерті [INFO] її матері [PERSON] вона, прийнявши спадщину шляхом постійного проживання з нею, є єдиним спадкоємцем за заповітом від 07 березня 1991 року житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться на [ADDRESS]. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння за вказаною адресою. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позвоних вимог, представник відповідача - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Судом установлено, документально підтверджено, що [PERSON] 07 березня 1991 року житловий будинок з усіма господарськими будівлями, що розміщені в [ADDRESS], заповіла своїй дочці - позивачу у справі. Згаданий заповіт посвідчено Прохідською сільською радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №03. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 16.01.15 №39376480 заповіт [PERSON] є чинним. Як вбачається із свідоцтва про смерть [NUMBER], [INFO] [PERSON] померла. З дня її смерті в силу ст.525 ЦК України (в ред.1963 року) відкрилась спадщина на житлове будинковолодіння, що їй належало. Про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок на [ADDRESS], свідчить витяг із погосподарської книги №2 за 2011-2015 роки (особовий рахунок [NUMBER]) та довідка Прохідської сільської ради Ратнівського району від 11 грудня 2014 року №305/02-17. [PERSON] на виконання вимог ст.549 згаданого Кодексу прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в володіння та управління спадковим майном, зокрема догляду за спадковим будинком, що на [ADDRESS], що стверджується довідкою Прохідської сільської ради від 11 грудня 2014 року №305/02-17. Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, згідно із довідкою Прохідської сільської ради від 11 грудня 2014 року №305/02-17 у спадкодавця немає. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Проте отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги через відсутність у спадкодавця передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що стверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.15. В силу ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене, суд визнає за [PERSON] право власності на будинок, що на [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

28 січня 2015 року позивачі звернулися до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла їх баба, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку позивачі мають намір успадкувати за законом, проте не мають можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Позивачі в судове засідання не з`явилися, проте електронним повідомленням повідомли суд, що не мають можливості з'явитися в судове засідання, просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Очеретнянської сільської ради - Кулик В.І. телефонограмою суд повідомив, що не має можливості з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку позивачі мають намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

28 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2006 року. На теперішній час в провадженні суду знаходиться її позов щодо розірвання шлюбу з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти знаходяться на повному її утриманні. Зараз сімейні відносини з [PERSON] припинені, відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати їй допомогу на утримання дітей, що ставить її у скрутний матеріальний стан. Просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно та до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, за невідомих суду причин, повідомлявся належним чином та своєчасно. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 18 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №40. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 31 серпня 2006 року, актовий запис №694, [PERSON] народилася [INFO], в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 27 листопада 2007 року, актовий запис № 924, [PERSON] народився [INFO], в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Як вбачається з довідки від 28 січня 2015 року, виданої КСН «Кальміуський», [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 30.11.2007 року народження, проживають разом з матір'ю, за адресою [ADDRESS] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

28 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила суд змінити розмір аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму - 400 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не працює, стабільного заробітку не має і стягнення з нього аліментів у частковому відношенні не можливе. Позивачка до суду не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав. Заслухавши відповідача, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі рішення Роменського міського суду Сумської області від 03.12.2000 року по справі № 2-1296/2001 з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття. На даний час відповідач не працює і сплачувати аліменти у частковому відношенню не має змоги. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184, 192 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Роменського міського суду по справі №2-1296/2001 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON]., [INFO], який знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач офіційно не працює і у частковому відношенні сплачувати аліменти не має змоги. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що розмір аліментів, який стягується з відповідача, необхідно змінити з ? частини на тверду грошову суму.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

28 січня 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 24 жовтня 2012 р. відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість - 15573,55 грн., що складається з 9855,77 грн. - заборгованість за кредитом, 4322,69 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 177,30,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штраф - 1217,79 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15573,55 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 24.10.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-10). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.11.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 15573,55 грн. (а.с. 4-6). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 15573,55 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

28 січня 2015 року Роменський міжрайонний прокурор звернувся до суду з указаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вироком Роменського міськрайонного суду від 05.06.2014 року [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 121, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком два роки. Потерпіла [PERSON] в зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень від дій [PERSON] з 07.03.2014 року по 17.03.2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ і на її лікування використовувались бюджетні кошти, всього на загальну суму 3385 грн. 90 коп., які добровільно відповідач не відшкодовує. Тому прохає стягнути з відповідача вказану суму витрат на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Роменської міської ради та судовий збір. В судовому засіданні старший прокурор Роменської міжрайонної прокуратури Клименко Я.В. позов підтримала повністю. Представник Фінансового управління виконкому Роменської міської ради Гавриленко С.В. в судовому засіданні також підтримала позов і просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що вироком Роменського міськрайонного суду від 05 червня 2014 року [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 121, ст. ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком два роки (а.с. 2). Внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень, спричинених умисними діями [PERSON], потерпіла [PERSON] з 07.03.2014 року до 17.03.2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ і на її лікування були використані бюджетні кошти в сумі 3385 грн. 90 коп., що підтверджується довідкою Роменської ЦРЛ Сумської області та калькуляцією про розрахунок фактичних витрат Роменської ЦРЛ (а. с. 3, 4). Добровільно відповідач указані кошти не відшкодував. Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Дані правовідносини регулюються ст. 1206 ЦК України. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров»я на лікування потерпілого від цього злочину. Тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

28 січня 2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулося КП «Харківводоканал» з проханням стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість грошові кошти в сумі 1429 гр. 20 коп., що складається з наданих послуг з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2011 р. по 31 грудня 2015 р. у розмірі 1093 гр. 13 коп., інфляційних втрат в сумі 305 гр. 03 коп. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 31 гр. 04 коп.. У судове засідання представник позивача і відповідачка [PERSON] з»явилися. Відповідач [PERSON] про слухання справи був повідомлений належним чином, але до суду не з»явився, а тому суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

28 січня 2016 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись в позовній заяві на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2011 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Майна, яке підлягає розподілу, не мають. З відповідачем спільне життя не склалось, подружні стосунки припинені з жовтня 2015 року, постійне непорозуміння в сім'ї, проживають окремо, примирення не можливе. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб, справу розглянути в її відсутність. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу - визнає в повному обсязі, просить розглянути в його відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON] з 17 грудня 2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO]. Спір між подружжям про розподіл майна, відсутній, також відсутній спір про місце мешкання та виховання дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній, спір про місце мешкання та виховання дитини не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved