Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

28.03.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 03.05.2018 року судом отримання довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.05.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду на 21 червня 2018 року в підготовче судове засідання з викликом сторін. \~ \~ \~ \~21 червня 2018 року розгляд справи було відкладено на 8 жовтня 2018 року у звязку з неявкою сторін. Справа розглядалась у відсутність сторін, від яких надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 10 січня 2007 року у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 10.01.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Приблизно з 2016 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини та на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, що й стало підставою для звернення до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про визнання позовних вимог, згідно якої позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу, підтвердивши обставини, викладені позивачем в позовній заяві. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу. Судом встановлено, що 10 січня 2007 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. \~ \~ \~ \~Подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. Судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили з 2016 року. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, у сторін відсутній спільний побут, як у родини та вони майже не спілкуються, що підтверджується сторонами згідно наданих заяв. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони проживають окремо одне від одного та не підтримують шлюбні відносини протягом тривалого періоду. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту прав, обраним позивачем, а саме припинення шлюбних правовідносин, та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. За заявою позивача після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране під час реєстрації шлюбу «Комурко». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи, що на утриманні позивачки залишаються діти, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 704.80 грн. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду також повинні бути покладені на відповідача. На основі ст. 110, 112, Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved