Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

28 серпня 2015 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду із позовом до [PERSON], в якому просила зобовязати відповідача демонтувати за власний рахунок самовільно встановлений металевий гараж, встановити порядок виконання рішення, яким зобовязати [PERSON] демонтувати самовільно встановлений гараж, та у разі невиконання рішення суду, застосувати вимоги ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на знесення гаражу за рахунок відповідача. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідач [PERSON], яка мешкає в квартирі [ADDRESS] самовільно, без дозвільних документів, встановила металевий гараж на прибудинкової території будинку № 22 по вул. Ген. Ватутіна в м. Одесі. Крім того, встановлення гаражу відбулося і з порушенням охоронної зони теплових мереж, які знаходяться на балансі КП «Теплопостачання міста Одеси» Одеської міської ради. Позивачем, за результатами розгляду документів, наданих КП ЖКС «Хмельницький» стосовно самовільного встановлення металевого гаражу, було винесено розпорядження № 284/01-06 від 02.07.2015 р., яким зобовязано [PERSON] демонтувати самочинно встановлений металевий гараж в термін до 20.07.2015 року. Однак вказане розпорядження [PERSON] не виконала, про що КП ЖКС «Хмельницький» складено акт 21.07.2015 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав, просив його задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі не зявилась, будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги можливо задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована в [INFO], що підтверджується довідкою випискою із домової книги про склад сімї та реєстрацію № 1729 від 09.06.2015 року. 08.06.2015 року до КП ЖКС «Хмельницький» отримав екземпляр припису про порушення охоронних зон теплових мереж КП «Теплопостачання міста Одеси» від 27.05.2015 року в звязку із встановленням гаражу за адресою: м. Одеса, вул. Ватутіна, 22. 09.06.2015 року КП ЖКС «Хмельницький» видало припис [PERSON] про самостійне проведення демонтажу гаража . Однак, як вбачається із доповідної записки начальника ділянки № 4 КП ЖКС «Хмельницький», [PERSON] демонтувати гараж самостійно відмовилась. 02.07.2015 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради видано розпорядження № 284/01-06 про демонтаж самочинно встановленого металевого гаражу за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Ватутіна, 22. Разом із цим, як вбачається із акту комісії в складі працівників ділянки № 4 КП ЖКС «Хмельницький», розпорядження виконано не було. Отже, відносини між сторонами виникли в звязку із самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки, яка належить територіальній громаді м. Одеси, та повинно регулюватися главою 37 ЗК України. Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст. ст. 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 того ж Закону здійснюють повноваження власника майна. Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності. Відповідно до Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року Малиновська районна адміністрація є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району м. Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Правилами благоустрою території міста Одеси заборонено самовільно займати земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на користування, володіння земельною ділянкою. Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. При таких обставинах суд вважає, що самовільне встановлення [PERSON] металевого гаражу на земельній ділянці, яка їй не надавалась в користування у визначеному законом порядку є незаконним, а позов Малиновської районної адміністрації в цій частині необхідно задовольнити. Щодо вимог позивача про застосування до [PERSON] у разі невиконання рішення суду, в добровільному порядку, вимоги ч. 2 ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на знесення самовільно встановленого металевого гаражу, суд вважає, що позов в цій частині задовольнити неможливо. Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частинами 1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Таким чином, суд не може перебирати на себе функції державних виконавців щодо організації примусового виконання рішення, яке можливо лише тільки в межах відкритого виконавчого провадження. Питання про стягнення судових витрат судом вирішується відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial