Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

27 квітня 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що перебувала з [PERSON] - відповідачем по справі, у фактично шлюбних стосунках у період з березня 2012 по липень 2012 року та проживали разом за місцем його мешкання за адресою [ADDRESS], вели спільне господарство. В період спільного проживання з відповідачем вона завагітніла, станом на 13.08.2012 року був визначений строк вагітності 11 тижнів, про що вона одразу повідомила відповідача, який визнав своє батьківство. Проте згодом їх відносини погіршились, в зв»язку з чим вона переїхали жити до своєї матері. [INFO] року вона народила сина [PERSON], однак відповідач відмовився подати відповідну заяву до РАЦСу, в зв»язку з чим відповідно до ст. 135 СК України дитина була записана зі слів матери. З листопада 2014 року по січень 2015 року вони з відповідачем за обоюдною згодою проживали разом у її батьків, відповідач займався вихованням сина та надавав матеріальну допомогу у розмірі 450 грн. На теперішній час відповідач з нею не спілкується, заперечує своє батьківство та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Просить визнати [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі з вище викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо свого батьківства по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO] року народження та згоден сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 700 грн. щомісячно. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, та цей факт не оспорюються сторонами, що [PERSON] та [PERSON] у період з березня 2012 по липень 2012 року перебували у фактично шлюбних стосунках та проживали разом за місцем мешкання відповідача за адресою [ADDRESS], вели спільне господарство. В період спільного проживання з відповідачем [PERSON] завагітніла, відповідно до висновку УЗД від 13.08.2012 року був визначений строк вагітності 11 тижнів. [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], однак в зв»зку з відсутністю відповідної заяви батька дитини, відповідно до ст. 135 СК України відомості про батька дитини в актовий запис про народження були внесені зі слів матери. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 136 і ст. 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно до п.2.13. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» затверджених наказом Мінюста України за № 96/5 від 12.01.2011 року зокрема підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) з актового запису про народження. Таким чином, оскільки батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON], що останнім не заперечувалось, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, суд вважає можливим позов про визнання батьківства задовольнити та стягувати з [PERSON] на утримання дитини аліменти. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів на підставі ст. 184 СК України враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно.

Outcome: approved