Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

28.02.2020 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що від спільного життя з відповідачем вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється в повній мірі виконувати покладений на нього обов`язок утримувати спільну дитину, хоча він являється особою працездатного віку, працює приватним підприємцем, отримує при цьому стабільний дохід, крім того має ще й додатковий заробіток, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] . Ухвалою від 16.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 16.04.2020 без виклику сторін (а.с.20), копію ухвали разом із копією позову та доданих матеріалів на 15 арк. направлено відповідачу, останній отримав направлену судом кореспонденцію 23.03.2020 (а.с.25). 16.04.2020 відповідач надав до суду відзив, в якому зазначає, що він дійсно являється фізичною особою підприємцем на спрощеній системі оподаткування - 2 група, має продуктовий магазин, в якому працює один найманий працівник. Зазначає, що згідно його орієнтовного розрахунку він на даний час не отримує великого доходу, крім того, в грудні 2019 року він вдруге одружився і тепер проживає однією сім`єю з дружиною та її дочкою (падчеркою), а тому має додаткові фінансові зобов`язання по забезпеченню потреб сім`ї. Заявлені позовні вимоги визнає частково про стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.26-27). Ухвалою від 09.07.2020 задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання на 27.10.2020 (а.с.53). Належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання сторони (а.с.57,58) в судове засідання не з`явилися, 27.10.2020 через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а відповідач в заявленому розмірі вимоги позивача не визнає, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с.59-60). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.6), рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 17.03.2017 шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , визначено разом із матір`ю [PERSON] (а.с.7,8). Відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.06.2011, що підтверджується роздруківкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9-15) та не заперечується самим відповідачем, як і не заперечується ним факт батьківства, а також те, що дитина проживає з позивачем. Із наданої позивачем Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця загальна сума доходів ФОП [PERSON] за 2018 рік визначена 259777,30 грн., за 2019 рік - 339006,00 грн. (а.с.28,29). Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані відповідачем копії чеків про переказ грошових коштів з карти на іншу карту суд не може прийняти до уваги, так як вказані чеки не відповідають вимогам належності доказів (а.с.30-41). Посилання позивача на те, що відповідач має ще й додатковий заробіток суд не може взяти до уваги, оскільки жодних належних і допустимих доказів вказаних обставин позивачем надано не було, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на те, що він одружився і тепер проживає з дружиною [PERSON] та її дочкою [PERSON] , [INFO] , а тому має додаткові фінансові зобов`язання суд вважає неспроможними, так як обов`язок по утриманню дочки дружини відповідача чинним сімейним законодавством покладено на батьків дитини. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач посилається на те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, однак, факт можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі позивачем не доведений. Суд бере до уваги, що відповідно до п.п.1,16,13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Відтак, при визначенні розміру аліментів належить враховувати не обсяг виручки від підприємницької діяльності відповідача, а чистий його прибуток, оскільки поняття обсягу виручки приватного підприємця та його середній заробіток (дохід) не є аналогічними за змістом. Відповідно до ст. 184 СК України та роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, поняття обсягу виручки приватного підприємця та його середній заробіток (або дохід) не є аналогічними за змістом. Також, у даній постанові Пленуму зазначається про те, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, який являється працездатним, не має інших аліментних зобов`язань, враховуючи вік дитини, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини в їжі, одязі, засобах гігієни, забезпеченні необхідних побутових умов та умов для духовного і фізичного розвитку, доведеність отримання відповідачем доходів від підприємницької діяльності, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. При цьому суд враховує, що позивач та відповідач не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до правил, встановлених ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial