Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

28.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просить: оголосити фізичну особу [PERSON] , 1969 року народження, уродженця міста Рубіжне Луганської області, померлим. В обґрунтування заяви зазначив, що згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/8852/2019; 2-о/219/276/2020 батька заявника [PERSON] , 1969 року народження, уродженця міста Рубіжне Луганської області, визнано безвісно відсутнім. Оголошення фізичної особи батька заявника померлим необхідно для оформлення спадщини. Враховуючи, що встановлення факту визнання фізичної особи [PERSON] , 1969 року народження, уродженця міста Рубіжне Луганської області, померлою, має для заявника юридичне значення, він звернувся до суду з зазначеною заявою. В судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні заяви, просивши її задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ній. Представник заінтересованої особи Бахмутської міської ради Максименко Є.О. у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просивши рішення за заявою [PERSON] прийняти на власний розсуд. У судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснювала, що вона приходиться мамою заявника [PERSON] . З 1990 року по 1998 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . В 2000 році в судовому порядку були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] . В квітні 2002 року її колишній чоловік виїхав на заробітки до Росії Федерації та з того часу не дзвонив, не приїжджав до України, його місце знаходження не відомо. Заслухавши заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що заявлені вимоги [PERSON] , про оголошення фізичної особи померлою знайшли своє підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , 1991 року народження є сином [PERSON] , [INFO] . Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2019року, яке 02.01.2020року набрало законної сили, визнано [PERSON] , 1969 року народження, уродженця міста Рубіжне Луганської області, безвісно відсутнім. Відповідно до довідки, наданої лікарем наркологом від 10.03.2020 року, вбачається, що [PERSON] , 1969 року народження, який мешкає [ADDRESS] на диспансерному обліку у лікаря-нарколога у лікаря - нарколога ВСП КНП «Наркологічний диспансер м. Краматорськ» у м. Слов`янськ, диспансерному відділенні №2 м.Бахмут не перебуває. За медичною допомогою не звертався. Відповідно до листа, надісланого в.о. головного лікаря Комунального некомерційного підприємства « Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування м. Бахмут» від 19.03.2020 року, вбачається, що [PERSON] , 1969 року народження в період з 03.02.2020 року по теперішній час у списках санпропускників та травмпункту не значиться. За даними пункту централізованої видачі лікарняних листів не числиться. Відповідно до листа, надісланого в.о. директора КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» від 23.03.2020 року, вбачається, що [PERSON] , 1969 року народження за період з 2012 року по теперішній час, на стаціонарному лікуванні не знаходився та послуг з надання психіатричної допомоги не отримував. Відповідно до листа, надісланого начальником Головного центру обробки спеціальної інформації від 02.04.2020 року, вбачається, що [PERSON] , 1969 року народження, відомостей про перетинання державного кордону у період з 24.03.2015 року по 23.03.2020 року в базі даних не виявлено. Згідно з листа надісланого Бахмутським ВП ГУНП в Донецькій області вбачається, що відповідно до обліку інформаційно-пошукових систем наявна інформація щодо перебування [PERSON] в період часу з 01.05.2006 року до 22.06.2007 року в розшуку як відповідача у справах за позовом про стягнення аліментів за Бахмутським МВ ГУДМС України в Донецькій області. Будь-які відомості відносно [PERSON] після припинення розшуку останнього щодо його місцезнаходження або притягнення до адміністративної відповідальності чи кримінальної відповідальності відповідно до обліків інформаційно-пошукових систем відсутня. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Статтею 294 ЦПК України визначено порядок розгляду справ окремого провадження . Так, частиною 1 зазначеної статті передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Згідно з частини 1 статті 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Дослідженими вище відповідями та рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.11.2019року, яке 02.01.2020року набрало законної сили, підтверджується факт відсутності відомостей про місце перебування протягом трьох років [PERSON] , 1969 року народження, уродженця міста Рубіжне Луганської області, за місцем його простійного проживання. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців . Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому, заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Виходячи з обсягу досліджених судом доказів у їх сукупності, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на прийняття спадщини. Крім того, у даному випадку існують і перешкоди заявниці у реалізації нею прав або виконання обов`язків, пов`язаних з відсутністю особи, яку вона просить оголосити померлою. Відповідно до статті 47 Цивільного кодексу України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до статті 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України (в редакції 1963 року), на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] судом у точності не може бути встановлено, його слід оголосити померлим з дня набрання цим рішенням суду законної сили. Також суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Частиною 7 статті 294 ЦПК України передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, у зв`язку з чим суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved