Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

29.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до неповнолітнього [PERSON], [INFO], в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування кв. [ADDRESS] з підстави, передбаченої ст. 405 ЦК України, оскільки онук без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, порушуються права його батька [PERSON], який не може знятися з реєстрації по вказаній квартирі, оскільки разом з ним зареєстрований його неповнолітній син [PERSON]. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. Законний представник неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що син з народження був зареєстрований з батьком [PERSON] у квартирі його матері, позивача по справі. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву і просив відмовити в задоволенні позову. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] просили позов задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що дитина до 14 років не може самостійно визначати місце свого проживання, хоча проживає з матір'ю. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах (а.с. 7). В спірній квартирі позивача зареєстровані крім позивача її чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], онук [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання неповнолітнього [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстави, передбаченої ч.2 ст. 405 ЦК України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів), або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з об'єктивних причин неповнолітня дитина не проживала у квартирі за місцем своєї реєстрації, а лише відвідує своїх бабусю та дідуся за вказаною адресою, оскільки у віці до десяти років в силу ст. 160 ЖК України та ст. 29 ЦК України він не може вільно вибирати місце свого проживання. Право вільно обирати собі місце проживання [PERSON] набуде після досягненню віку 14 років, як це передбачено ч.2 ст. 29 ЦК України. Статтею 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» обмежено вільний вибір місця проживання осіб, які не досягли 16-річного віку. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка підписана та ратифікована Україною, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Суд приходить до висновку, що неповнолітня дитина не проживала за місцем реєстрації з поважних причин, бо вона не могла вільно обирати собі місце проживання, була зареєстрована за згодою батька за вказаною адресою, а тому з підстав, заявлених позивачем, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed