Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

28 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому зазначив, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14.09.2009 року було визнано чинним договір купівлі - продажу майна в рахунок майнових паїв громадян від СТОВ «Степ» та визнано право власності позивача на рухоме та нерухоме майно розташоване в с.Червонопілля Березнегуватського району та по вул.Кірова,38 в смт.Березнегувате Миколаївської області. Однак відповідно до технічного паспорту зазначені господарські будівлі та споруди було обєднано в комплекс приміщень, якому виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради 18.04.2015 року присвоєно нову адресу вул. Картави,5 а в смт.Березнегувате Миколаївської області. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати право власності на комплекс приміщень, який знаходиться за адресою вул.Картави,5 а смт.Березнегувате Миколаївської області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та третя особа по справі Березнегуватська селищна рада, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 12 травня 2005 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації позивачу було виготовлено технічний паспорт на комплекс приміщень розташованих по вул.Картави,5 а в смт.Березнегувате Миколаївської області (а.с.9-23.) 14 вересня 2009 року рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області було задоволено позов позивача до колективу співвласників майна СТОВ «Степ» про визнання дійсним договору купівлі продажу майна та визнання права власності на майно. Визнано дійсним договір купівлі продажу майна укладений між фермерським господарством «Вікторія» та СТОВ «Степ» та визнано право власності за позивачем на нерухоме майно, а саме: бригадний будинок вартістю 4639 (чотири тисячі шістсот тридцять девять) грн. в с.Червонопілля Березнегуватського району Миколаївської області; склад бригади № 2 вартістю 28386 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят шість) грн. в с.Червонопілля Березнегуватського району Миколаївської області; площадку асфальтовану на току вартістю 15625 (пятнадцять тисяч шістсот двадцять пять) грн. с.Червонопілля Березнегуватського району Миколаївської області; вагову на току вартістю 8570 (вісім тисяч пятсот сімдесят) грн.; механічний тік вартістю 64389 (шістдесят чотири тисячі триста вісімдесят девять) грн. в с.Червонопілля Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.2). Посилаючись на те, що комплекс нежитлових приміщень по вул. Картави в смт.Березнегувате та господарські будівлі і споруди зазначені у рішенні суду є одним і тим самим нерухомим майном, позивач просив визнати право власності на вказане майно для подальшої реєстрації такого права органом державної реєстрації. Однак, відповідно до аналізу практики застосування судами норм права при розгляді справ, повязаних з набуттям, припиненням, здійсненням та захистом права власності Верховного суду України, позовні заяви що пред'являються формально не для визнання права власності, а для його набуття задоволені бути не можуть. За правилами\~статті 392 ЦК України \~позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Тобто потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними документами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Однак відповідачами право власності позивача на нерухоме майно не оспорюється, та вони не претендують на таке право. Посилання позивача на те, що органом державної реєстрації прав їй відмовлено в оформленні права власності на об'єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва у зв'язку з ненаданням відповідних документів та наявністю у них суперечностей також не є оспорюванням права власності на об'єкт нерухомого майна. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed