Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

29.06.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, який 17.11.2016 року уточнив та просить зобов'язати [PERSON] забрати /зняти/ свою тумбу від газової плити позивача на кухні та не перешкоджати позивачу користуватися його приватною власністю, а також не перешкоджати встановленню умивальника. При цьому позивач посилається на те, що йому належить житлова кімната площею 13,7 кв.м. у жилому блоці секції гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та він є власником 186/1000 частин вказаної квартири. Позивач зазначає, що на кухні, яка знаходиться в загальному користуванні з відповідачем та третьої особою, він встановив газову плиту та не може встановити умивальник, оскільки відповідач [PERSON] навмисно біля його плити встановив невеличку тумбу, чим порушує права відповідача. Ухвалою від 06.07.2016 року провадження у справі відкрито. 18.11.2016 року відповідач [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON], який в подальшому уточнили та просять усунути перешкоди у здійсненні позивачами за зустрічним позовом права власності шляхом визначення у натурі порядку користування кухнею, яка знаходиться у квартирі комунального користування [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3500,00 грн., та судові витрати. При цьому позивачі посилаються на те, що на власні речі позивача, а саме на плиту та умивальник ніхто не посягає, однак позивач за первісним позовом порушує права відповідачів, оскільки він свої власні речі встановив не в межах належної йому частки у приміщенні кухні, а саме на площі 1,84 кв.м. Позивачі за зустрічним позовом стверджують, що [PERSON] безпідставно посягає на їх власність та завдав їм моральної шкоди, втягнувши в судові тяжби. Ухвалою суду від 18.11.2016 року прийнято зустрічний позов та об'єднано в одне провадження із первісним. В ході судового розгляду справи були розглянуті клопотання щодо витребування доказів та призначення судової будівельно-технічної експертизи. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримували. До судового засідання 04.10.2018 року представник [PERSON] не з'явився, позивач [PERSON] подав до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з хворобою його адвоката, однак на підтвердження викладеного будь-яких доказів суду не надав. Враховуючи, що дана цивільна справа перебуває в провадженні суду з 2016 року, та що в судовому засіданні 07.05.2018 року представник позивача заявив про наміри уточнювати позовні вимоги, однак дотепер, понад 4 місяці, ніяких заяв до канцелярії суду не надав, суд розцінює неявку представника позивача [PERSON] без поважних причин, а клопотання позивача [PERSON] як безпідставне та спрямоване на затягування розгляду справи. За таких обставин суд вважає можливим продовжити судовий розгляд справи за присутності позивача [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, зустрічні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на представництво позивачів за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити, зустрічні позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Третя особа [PERSON] 17.10.2016 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому третя особа вказала, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. В подальшому в ході судового розгляду справи третя особа [PERSON] пояснила, що не згодна з зустрічним позовом, та погодилась на проведення експертизи. До судового засідання 04.10.2018 року третя особа [PERSON] не з'явилась, повідомлена належним чином. В ході судового розгляду справи третя особа [PERSON] зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримав, а також підтримав клопотання про призначення експертизи, до судового засідання 04.10.2018 року не з'явився, повідомлявся належним чином. Вислухавши учасників справи, які з'явились до суду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 186/1000 частин квартири у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складає 18,86 кв.м. загальною площі квартини 2, про що суду надано Свідоцтво про право власності на житло, видане 22.08.2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради /а.с.10/. Листом КП «Міське агентство з приватизції житла» від 07.11.2016 року №1442/01.03 позивача повідомлено, що розрахунок площ місць загального користування [PERSON] становить: коридор - 2,67 кв.м., душ - 0,22 кв.м., туалет - 0,17 кв.м., кухня - 1,84 кв.м., вбудована шафа - 0,26 кв.м. /а.с.60/. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 16.01.2014 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради, 295/1000 частин квартири у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] в рівних частках. 295/1000 частин складає 30,00 кв.м. загальної площі квартири 2 /а.с.66/. Іншими співвласниками квартири [ADDRESS] є треті особи по справі [PERSON] та [PERSON], які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, та до яких сторони у справі також не пред'являють позовних вимог. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] тривалий час існує спір з приводу користування приміщенням кухні, зокрема щодо розташування у приміщенні кухні кухонних та побутових приладів, а також користування цими приладами. З цього приводу рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 року у справі №520/3437/15-ц було зобов'язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у користуванні вмивальником та газовою плитою у приміщенні кухні спірної квартири. З листа Київського відділу ДВС м. Одеси від 04.10.2016 року №12830 вбачається, що на підставі заяви [PERSON], якою боржник визнав та зобов'язався не перешкоджати [PERSON] у користуванні вмивальником та газовою плитою у приміщенні спірної кухні, 10.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження /а.с.47/. В подальшому з цього приводу [PERSON] звертався зі скаргами на бездіяльність державних виконавців /а.с.41-42/. Судом досліджено Висновок №0130 судової будівельно-технічної експертизи, складений 28.02.2018 року Одеською філією Київської незалежної судово-експертної установи /а.с.137-164/, з якого вбачається, що розділити кухню «13» пл. 9,9 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS] - відповідно до ідеальних часток співвласників - неможливо. Якщо кожному співвласнику виділити ідеально належну площу, то доступ до цієї площі буде відсутній. Також судовий експерт зазначає, що можливо встановити порядок користування кухнею в відповідності до ідеальних часток кожного співвласника. При цьому, пропонована площа буде складатись з двох складових: робочої зони особистого користування та частки в площі загального користування. Фактичне користування кухнею «13» площею 9,9 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS] відповідає ідеальним часткам співвласників. Фактичне користування кухнею між співвласниками квартири комунального користування за адресою: [ADDRESS], не відповідає їх ідеальним часткам тільки по площі робочих зон. По існуючому порядку користування у співвласників в особистому користуванні знаходиться наступна площа робочих зон в кухні: 1)± 0,75 кв.м. у [PERSON] з ідеальною часткою 186/1000, що менше на ± 0,35кв.м.(1,10-0,75); 2)± 1,03 кв.м. у [PERSON], [PERSON], [PERSON] з ідеальною часткою 295/1000, що менше на ± 0,71кв.м.(1,74-1,03); 3)± 1,3 м у [PERSON] з ідеальною часткою 302/1000, що менше на ± 0,48 кв.м.(1,78-1,3); 4)± 1,49 м у [PERSON] з ідеальною часткою 217/1000, що більше на ± 0,21 кв.м. (1,49-1,28). Тобто, з наданого висновку вбачається, що більшою площею, ніж належна їй ідеальна частка, користується лише третя особа [PERSON], сторони ж по справі [PERSON] та [PERSON] фактично користуються площею спільної кухні в межах їх ідеальних часток. В своїх позовних вимогах [PERSON] наголошує на тому, що відповідач [PERSON] навмисно перешкоджає позивачу користуватися його приватною власністю - газовою плитою, повісивши невелику тумбу в притик до газової плити, однак на підтвердження заявлених вимог належних та допустимих доказів в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України суду не надано. Так, стороною позивача надані фото таблиці, з яких вбачається, що біля газової плити встановлена навісна тумба, проте яким самим чином вона перешкоджає позивачу користуватись плитою позивачем не зазначено. Крім того, суд зазначає, що кухня є приміщенням спільного користування, договору щодо порядку користування між співвласниками не укладено, відповідно до висновку експертизи фактичне користування кухнею відповідає ідеальним часткам співвласників, в зв'язку з чим доводи сторони позивача, що місце, зайняте тумбою, повинно бути в його користуванні, нічим не підтверджені. Таким чином, суд приходить до висновку, що наявність порушення прав позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] шляхом встановлення зазначеної тумби є недоведеною, в зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. В своїх зустрічних позовних вимогах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що для вирішення наявного спору необхідно визначити в натурі порядок користування кухнею. З висновку №0130 судової будівельно-технічної експертизи, складений 28.02.2018 року Одеською філією Київської незалежної судово-експертної установи вбачається, що судовим експертом розроблені два варіанти порядку користування кухнею, обидва з яких передбачають перепланування ділянки кухні, що знаходиться в користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] Сторона позивачів за зустрічними вимогами просить обрати другий варіант порядку користування кухнею, як більш оптимальний до їх вимог. З урахуванням того, що процесуальний статус співвласника [PERSON] визначено позивачами за зустрічним позовом: як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а не як відповідач, суд не може ухвалити рішення про встановлення порядку користування кухнею, оскільки зазначені варіанти, як перший так і другий, передбачають зобов'язання третьої особи [PERSON] вчинити певні дії по переплануванню ділянки кухні, що знаходиться в її користуванні. При цьому, в ході судового розгляду справи, як до призначення експертизи, так і після її проведення, судом з'ясовувалась думка позивача за первісним позовом [PERSON] щодо можливості вирішеннґ спору мирним шляхом через залучення співвласника [PERSON] до вирішення спору між всіма користувачами кухнею. Однак, позивач [PERSON] виказав тільки претензії до відповідача [PERSON], та в подальшому своєї думки так і не змінив. Суд зазначає, що сторона позивачів за зустрічним позовом після ознайомлення з висновками експертизи також не змінила своїх вимог щодо кола відповідачів. За таких обставин позовні вимоги за зустрічним позовом щодо встановлення порядку користування кухнею задоволенню не підлягають. На підтвердження вимог щодо відшкодування моральної шкоди стороною позивачів за зустрічним позовом суду надано медичні документи, що характеризують стан здоров'я [PERSON] та довідку про інвалідність [PERSON] Однак причинно-наслідковий зв'язок між наявністю давнього невирішеного спору та погіршенням здоров'я стороною позивачів за зустрічним позовом не доведений, в зв'язку з чим вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача як первісного, так і позивачів за зустрічним позовом, не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed