Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

28.08.2020 заявник звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В прохальній частині своєї заяви заявник просить суд встановити юридичний факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] та належністю їй правовстановлюючого документа заповіту, посвідченого 03 березня 1990 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Деревянко Є.К. і зареєстрованого в реєстрі за № 3-432. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, а саме житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Те, що цей житловий будинок належав його покійній матері на праві власності, підтверджується технічним паспортом. Також його мати склала заповіт про те, що на випадок її смерті все її майно, де б воно не було і з чого б не складалося, вона заповідає [PERSON] . Цей заповіт було посвідчено державним нотаріусом Восьомої дніпровської державної нотаріальної контори Дерев`янко Є.К. 03 березня 1990 року і зареєстровано в реєстрі за № 3-432. Після смерті матері 21 червня 2014 року він звернувся до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна його матері за заповітом. Інших спадкоємців за цим заповітом немає. Однак коли він звернувся до Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори із заяво. Про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , державний нотаріус Хорошманенко Н.С. постановою від 09 квітня 2019 року відмовила йому у вчиненні цієї нотаріальної дії. Підставою такої відмови нотаріус називає те, що [PERSON] залишила заповіт на все майно, посвідчений Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 03 березня 1990 року за реєстровим номером 3-432, в якому зазначено російською мовою: « [PERSON] ». Тоді як необхідно було зазначити « [PERSON] ». Тобто, прізвище спадкоємця в заповіті зазначено невірно. Виходячи з цього він звернувся Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року у справі № 206/4265/19 йому відмовлено у задоволенні цих позовних вимог як таких, що заявлені передчасно (а.с. 2-4). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2020 року по даній справі було відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 20). В судовому засіданні представник заявника [PERSON] подану заяву підтримав просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] з`явилася в судове засідання яке було призначено на 13.10.2020 року. Однак розгляд справи було відкладено в зв`язку з неявкою заявника. В інші судові засідання представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява заявника підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 вересня 1982 року, далі мовою оригіналу « [PERSON] родился [INFO] , родителями его есть [PERSON] и [PERSON] » (а.с. 6). 03 березня 1990 року складено заповіт, посвідченого державним нотаріусом Деревянко Є.К., відповідно до якого, далі мовою оригіналу: « [PERSON] , проживающая в [ADDRESS] , на случай моей смерти делаю такое распоряжение все мое имущество где бы оно не было и из чего бы оно не состояло ЗАВЕЩАЮ: [PERSON] » (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14 серпня 2014 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). 09.04.2019 року державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~законним і\~обґрунтованим є\~рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норма матеріального\~права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1,7\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Аналізуючи вище викладене з урахуванням вивчених письмових матеріалів справи суд приходить до висновку, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] . З огляду на вищевикладене, враховуючи, що метою заявника є правомірний намір отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері, суд пригодить до висновку, що заява [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~та Закону України «Про судовий збір», суд вважає що судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved