Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

26 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 143761 грн. 16 коп. та витрати на судовий збір. В обґрунтування заявленого позову Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» посилається на те, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 22033155 від 22 травня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON], останній отримав кредит розміром 109000,00 грн., строком на 84 місяців, зі сплатою 18% відсотків річних за користування кредитом. Забезпеченням виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором є порука, поручитель [PERSON], яка згідно договору поруки № 22033155-2 від 22 травня 2013 року поручається перед кредитором за виконання боржником договірних зобовязань. Відповідачі свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконали, у звязку з чим, станом на 03 березня 2017 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 143761 грн. 16 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом 86900,41 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом - 39062,03 грн., інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості 15154,90 грн., три проценти річних від сум заборгованості 2643,82 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, через газету «Урядовий Курєр», причину неявки суду не повідомили. Суд, враховуючи думку представник позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що що відповідно до договору про іпотечний кредит № 22033155 від 22 травня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» та [PERSON], останній отримав кредит розміром 109000,00 грн., строком на 84 місяців, зі сплатою 18% відсотків річних за користування кредитом. Забезпеченням виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором є порука, поручитель [PERSON], яка згідно договору поруки № 22033155 -2 від 22 травня 2013 року поручається перед кредитором за виконання боржником договірних зобовязань. Відповідачі свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконали, у звязку з чим, станом на 03 березня 2017 року у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 143761 грн. 16 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом 86900,41 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом 39062,03 грн., інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості 15154,90 грн., три проценти річних від сум заборгованості 2643,82 грн. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно частини 1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 554 ЦК України уразі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати за сплату судового збору в сумі 2156,42 грн., а також витрати за розміщення оголошення в газеті «Урядовий Курєр» в розмірі 420,00 грн.

Outcome: approved