Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

29.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона витратила на сина: навчання в ліцеї, щомісячне поповнення його мобільного телефону, проїзд до місця навчання на загальну суму 9054 гривні за період з 2015 року по березень 2017 року та ще необхідно витратити на майбутнє (квітень червень 2017) на сина: щомісячне поповнення його мобільного телефону, проїзд до місця навчання, навчання на курсах водіїв на загальну суму 6750 гривень. На доньку вона витратила: навчання у ДНЗ № 3, навчання у Голопристанській спеціалізованій школі № 3, щомісячне поповнення її мобільного телефону, навчання у Голопристанській дитячій школі мистецтв на фортепіанному та хореографічному відділеннях, проїзд до місця навчання та придбання музичного інструменту за період з 2016 по березень 2017 року на загальну суму 20113 гривень та ще необхідно витратити на майбутнє (квітень травень 2017) на доньку: навчання у Голопристанській спеціалізованій школі № 3, щомісячне поповнення її мобільного телефону, навчання у Голопристанській дитячій школі мистецтв на фортепіанному та хореографічному відділеннях, проїзд до місця навчання на загальну суму 900 гривень. Відповідач у добровільному порядку відмовляється приймати участь у додаткових витратах на дітей. З посиланням на ст. 185 ЦК України просила суд задовольнити її позов та стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на дітей. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що понесені позивачкою витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а музичний інструмент (фортепіано) є у матері позивачки, а тому потреби у придбанні такого інструменту не було і з відповідачем такого питання позивачка не узгоджувала. Крім того, такі витрати для відповідача є непосильними, з урахуванням його матеріального становища та доходів, які він отримує. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 16, в т.ч. на звороті). Рішенням Голопристанського районного суду від 20.11.2015 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 18). Рішенням Голопристанського районного суду від 06.07.2016 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей до їх повноліття у розмірі 1/3 частки доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (а. с. 19). За статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із буквального трактування норми, викладеної у ст. 185 СК України додатковими витратами на дитину, із заявлених у позові є лише придбання музичного інструменту для доньки та навчання доньки у Голопристанській дитячій школі мистецтв на фортепіанному та хореографічному відділеннях, на які позивачка витратила (та повинна понести витрати у майбутньому) 17350 гривень (а. с. 33-40), половину з яких (8675 гривень) повинен сплатити відповідач позивачці. При цьому, на думку суду, матеріальне становище відповідача дозволяє понести такі додаткові витрати на дитину. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає, оскільки заявлені витрати на дітей не повязані із особливими обставинами, визначеними у ст. 185 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивачки також стягується з відповідача судові витрати пропорційно задоволеним судом вимогам, що становить 293,07 грн. (640 грн. * 8675 грн./18944,50 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial