Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

28 липня 2017 року [PERSON] представник за довіреністю №38 від 13.07.2017 року для надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON] звернулась до суду в інтересах останньої з даним позовом, який в подальшому уточнила, посилаючись на те, що з 26.01.2013 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з чим рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 30.10.2014 року шлюб між ними розірвано. З того часу разом не проживають та відповідач вихованням дитини не займається. [PERSON] неодноразово був засуджений за скоєння злочинів, в даний час відбуває покарання у Літинській виправній колонії №123 Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. [PERSON] з 15 вересня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ними однією сім'єю в [ADDRESS] Відповідач ухиляється від виховання доньки [PERSON], не спілкується з нею, не цікавиться її здоров'ям, аліментів за рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 22.01.2014 року на утримання дитини не сплачує. За період перебування під вартою жодного разу не написав листа, не цікавився життям та здоров'ям дитини. На даний час дитині майже 4 роки і вона не пам'ятає свого біологічного батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу не бачила його і між ними фактично втрачений родинний зв'язок. Донька називає батьком [PERSON], який її любить, піклується про неї, створює всі належні умови для її розвитку утримує та виховує, ставиться до неї, як до рідної дитини. Позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] мають спільного сина, а [PERSON] не повинна відчувати різницю між нею та братом. [PERSON] в подальшому має намір всиновити [PERSON]. А тому, на підставі п. 2 ч.1 ст. 164 СК України просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що сімейні відносини із відповідачем не склались, оскільки він ображав її, вживав алкогольні напої. Їх спільна донька [PERSON] проживає разом із нею та її чоловіком [PERSON], [PERSON] участі у вихованні доньки від народження не приймає, аліментів не сплачує, з донькою не бачиться. Стверджувала, що перешкод у їх спілкуванні не чинила, відповідач сам не бажав спілкуватись із дитиною. Вона з новим чоловіком доглядає та утримує доньку, [PERSON] любить [PERSON] та має намір її усиновити, а тому просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що вони із позивачем проживали тривалий час, однак разом як сім'я після реєстрації шлюбу прожили недовго, він дружину не ображав, алкогольними напоями не зловживав. Після народження дитини підготував кімнату у своїх батьків та приїхав забрати позивача із пологового будинку, однак позивач не захотіла переїхати до його батьків. Визнав, що неналежним чином виконував батьківські обов'язки по відношенню до доньки [PERSON]. Лише кілька разів бачив та приходив до доньки, оскільки йому у цьому перешкоджали батьки позивача.На даний час має іншу сім'ю та дитину, однак сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] поки мав можливість. Мав певні матеріальні труднощі, оскільки тривалий час лікувався, лежав пів року на витяжці, не міг самостійно пересуватись та до засудження перебував під цілодобовим домашнім арештом, а тому не міг працювати та сплачувати аліменти на утримання доньки. В даний час відбуває покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду в Літинській виправній колонії та працює і має невеликий заробіток. Після відбуття покарання бажає зустрічатись із донькою, приймати участь у її житті та вихованні. Вказав, що все усвідомив та зрозумів. Крім того, зазначив, що якщо позивачка буде чинити перешкоди йому у спілкуванні з дитиною, то буде звертатись до органу опіки та піклування, щоб визначили йому години спілкування з дитиною. Має намір налагодити відносини із донькою. А тому, у задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Шепетівської райдержадміністрації Богуш Ю.С. у судовому засіданні позов підтримала та вважає, за доцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно доньки, а тому просила позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, представників позивача та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 30.10.2014 року, що набрало законної сили 10.11.2014 року, розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03.09.2013 року виконавчим комітетом Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З довідки №432 від 13.07.2017 року, виданої виконкомом Пліщинської сільської ради Шепетівского району Хмельницької області, слідує, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] Позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 15.09.2015 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Відповідача [PERSON] засуджено вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької від 22.02.2017 року за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, яке відбуває у Літинській виправній колонії №123 Вінницької області. До набрання вироком законної сили відносно [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Згідно довідки про неотримання аліментів від 13.07.2017 року, виданої Шепетівським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області, [PERSON] не отримує аліменти від [PERSON] за виконавчим листом №2-161, виданим Шепетівським міськрайонним судом 30.01.2014 року про стягнення аліментів з останнього в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], за період з 01.10.2016 року по 13.07.2017 року. З довідки, виданої КЗ «Шепетівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Плесенська амбулаторія ЗПСМ Шепетівського району Хмельницької області вбачається, що [PERSON] доглядає доньку [PERSON], [INFO], та на профілактичні огляди з'являється з дитиною без батька. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 13.07.2017 року остання проживає зі своїм чоловіком [PERSON] та разом виховують двох дітей [PERSON], 2013 року народження, та [PERSON] 2016 року народження. Помешкання даної сім'ї знаходиться в доброму стані. Діти забезпечені, є дитячий одяг, іграшки, дитячі ліжка. В достатній кількості є продукти харчування, в господарстві утримують свині, ВРХ, птицю. Відповідно до актів, складених 25.07.2017 року депутатами УІ скликання Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області [PERSON] не зареєстрований та не проживає з [PERSON] та її донькою [PERSON] і вихованням дитини не займається. [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON] зареєстровані [ADDRESS], а фактично проживають [ADDRESS]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили, що проживають по сусідству з родиною позивачки, остання проживає з донькою та своїм чоловіком [PERSON] і їх сином [PERSON] Після одруження [PERSON] проживав близько місяця разом з [PERSON] у будинку її батьків, а потім виїхав від них і більше вони його не бачили. Знають, що [PERSON]називає батьком [PERSON] Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] неналежно виконував свої батьківські обов'язки щодо виховання дитини [PERSON], не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, стан здоров'я та виховання, деякий час не сплачував аліменти. Під час судового розгляду, відповідач [PERSON] просив не позбавляти його батьківських прав, оскільки має намір змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак, в силу ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав стосовно своїх дітей в судовому порядку, якщо буде встановлено, що відповідач не займається вихованням своєї дитини, матеріально їй не допомагає, аліменти на утримання дитини не сплачує, однак у разі винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] з тих підстав, що останній уникає спілкування з дитиною, матеріально її не підтримує, що в свою чергу шкодить інтересам дитини. В той же час, позивач визнала, що відповідач сплачував аліменти до жовтня 2016 року та що на її адресу нещодавно надішли кошти в сумі 68 грн, однак вона їх повернула назад. З пояснень відповідача вбачається, що відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а з 22.02.2017 року і по даний час відбуває покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, а тому він не міг працювати, як наслідок сплачувати аліменти. Крім того,йому перешкоджали бачитись із дитиною, однак в силуюридичної необізнаності не знав як вирішити вказане питання. Крім того, судом з'ясовано, що позивач не бажає, щоб донька носила прізвище відповідача, бажає щоб він зовсім не брав ніякої участі у її житті, щоб у її нового чоловіка була можливість усиновити дитину. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 04.05.2017 року № 12/15-33-929/2017 під час розгляду заяви [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] встановлено, що батько [PERSON] зареєстрований у с. Пліщин Шепетівського району Хмельницької області, ухиляється від обов'язків щодо виховання та утримання доньки, разом з нею не проживає, не спілкується та не відвідує її, а також не цікавиться її успіхами та життям, матеріально не допомагає і не телефонує. Зі слів [PERSON] батько дитини самоусунувся від її виховання, аліментів не сплачує, вона виховує та утримує дитину сама. А тому, орган опіки та піклування Шепетівської райдержадміністрації вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] року народження. Однак, суд відповідно до ч.6 ст. 19 Сімейного Кодексу України не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, носить рекомендаційний характер, не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки на засіданні не з'ясовано відношення останнього до дитини, даних, що характеризують особу батька, не містить переконливих даних про свідоме нехтування [PERSON] батьківськими обов'язками такий висновок був складений без участі [PERSON] Разом з цим, виходячи з характеру поведінки батька дитини, та конкретних обставин справи, суд вважає необхідним попередити відповідача про зміну ставлення до виховання дитини, оскільки про це вказує наявна заборгованість по аліментних платежах, відсутність звернень [PERSON] до служби в справах дітей, органу опіки та піклування з заявою про вирішення спірних питань з матір'ю дитини, при виникненні таких, по наданню можливостей побачень з нею, участі в її вихованні. У п. 18 означеної постанови Пленуму, передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Приймаючи до уваги все вищевикладене, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, усвідомлення відповідачем наслідків такої поведінки по відношенню до доньки, бажання останнього виховувати та утримувати дитину, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні заявленого позову. На підставі ст.ст. 19, 164 СК України,

Outcome: dismissed