Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

28 січня 2009 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON], про розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості по кредиту. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2010 року позов банку було задоволено. 18 вересня 2014 року та 5 червня 2015 року [PERSON] надала заяву про ухвалення додаткового рішення і закриття провадження по справі у звязку з тим, що Банк відмовився від позову у відношенні неї. [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник Банку [PERSON] проти закриття провадження заперечує, виклавши свої доводи у письмовій формі і надала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 жовтня 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №2144Н (далі кредитний договір) відповідно до якого Банк надав, а позичальник [PERSON] отримала кредит у сумі 13000 гривень 00 копійок, який було перераховано на картковий рахунок, що підтверджується розпискою в отриманні кредитної картки Visa Elektron Instant Issue. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Кредитного договору, позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості за кредитом вносячи щомісячно плату у розмірі 362 гривні з графіком повернення кредиту Банку 13 жовтня 2009 року. За договором поруки від 13 жовтня 2006 року поручителем по вище вказаному кредитному договору виступила [PERSON] ([PERSON], Сауріді) [PERSON] (далі Поручитель). Відповідач [PERSON] виконувала свої обовязки належним чином, погасивши кредит в сумі 6667 гривень 50 копійок, та комісійну винагороду в сумі 4322 гривні 50 копійок. Згідно п.6.1 Договору позичальнику нарахована пеня за прострочення повернення кредитних коштів. Через неналежне виконання зобовязань відповідачем, станом на 20 січня 2009 року заборгованість позичальника на користь Банку складає 14163 гривні 65 копійок, з яких: -заборгованість за кредитом 6332 гривні 50 копійок; -прострочена комісія 1820 гривень; -пеня 6011 гривень 15 копійок. Банк неодноразово звертався до відповідача та Поручителя з вимогою про виконання зобовязання, але останні не реагують. 17 березня 2009 року від представника позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява про відмову позивача від позовних вимог у відношенні [PERSON] Відповідно до п.3 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Добропільський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 16 квітня 2009 року розірвав кредитний договір укладений між Банком і [PERSON] і стягнув з неї всю заборгованість за кредитним договором. Ухвала суду про прийняття відмови представника позивача від позову і закриття провадження у відношенні [PERSON] не була винесена і в рішенні суду від 16 квітня 2009 року також не вирішено питання, про закриття провадження у відношенні поручителя [PERSON] ([PERSON]). Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2009 року рішення Добропільського миіськрайонного суду від 16 квітня 2009 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд. При повторному розгляді цивільної справи 16 червня 2010 року, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсягу і просила стягнути заборгованість в солідарному порядку з [PERSON] і [PERSON] (Сауріді, [PERSON]) С.А. Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 16 червня 2010 року позов банку було задоволено в повному обсягу, розірвано кредитний договір№2144Н від 13 жовтня 2006 року та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] і [PERSON], заборгованість за кредитним договором у розмірі 14163 гривни 65 копійок, судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення суду набрало законної сили 3 липня 20010 року. Таким чином, на даний час відсутня письмова заява позивача (Банку), в якій він відмовляється від позову, то б то відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] про закриття провадження у справі. Відповідно ст..220 ч.2 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Згідно Закону Країни «Про виконавче провадження», виконавчі листа та інші судові документи можуть бути предявлені до виконання протягом 3-х років. Строк на виконання рішення суду закінчився 28 червня 2013 року.

Outcome: dismissed