Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не бере участі у матеріальному утриманні дитини, чим порушує її право на достатній рівень життя. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.24/. У позовній заяві зазначено, що позивач [PERSON] з лютого 2010 року по вересень 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що мешкають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не може самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, відповідач не надає достатньої матеріальної чи іншої допомоги. Домовленості з ним про спосіб виконання його батьківського обов'язку по забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у грошовій формі у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу).\~\~\~\~ Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Донецьк, де зареєстровано місце проживання [PERSON], що позбавлює суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.29/. Окрім того, відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошень про виклик відповідача на офіційній веб-сторінці Слов?янського міськрайонного суду /а.с.13,22,28/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача суд, вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2010 року по вересень 2012 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] /а.с.2/. Відповідно до копії актового запису про народження № 944 від 05.10.2012 р. [PERSON] народилась 14 вересня 2012 року. Її батьками є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Підстава запису відомостей про батька спільна заява батьків про визнання батьківства № 162/03.2-54 від 05.10.2012 р. /а.с.19-21/. Відповідно до довідки про склад сім?ї № 1399 від 02.11.2015 р., виданої КП «ЖЕК № 7», [PERSON], [INFO], мешкає з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2\~ст.51 Конституції України,\~ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої дитини [PERSON] передбачені сімейним законодавством батьківські обов?язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні\~у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька\~[PERSON]\~\~\~\~\~\~ Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI\~та положень\~статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями\~статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved