Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

27.08.2014 року до суду звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом, в якому зазначав, що між банком та відповідачем 07 травня 2008 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до якої було надано кредитні кошти сумою 15570,78 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов угоди відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав. Просив стягнути з відповідача судові витрати та заборгованість, яка виникла станом на 13 серпня 2014 року, внаслідок порушення зобов'язання, на загальну суму 29360,08 грн.. Представник позивача подав до суду клопотання в якому просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з'явилась, про дату розгляду справи повідомлялась належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначає, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільногозаконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 07 травня 2013 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості. Згідно Угоди позивач відкрив на картковий рахунок кредитну лінії встановленням ліміту в 15570,78 (п'ятнадцять тис. п'ятсот сімдесят) грн. зі сплатою відсотків у розмірі 10.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, а також визначено строк позовної давності. Відповідач не подавав заяви до банку про закриття карткового рахунку. Відповідно до умов Генеральної угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості, загальний розмір якої станом на 13 серпня 2014 року становить 29360,08 грн., з них: заборгованість за кредитом -8960,15 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 646,66 грн.; та залишок за несплаченим штрафом- 19753,27 грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved