Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернулася до суду позовом, в якому просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь, на утримання спільного повнолітнього сина сторін в період навчання, у розмірі ? частина доходу відповідача щомісячно, до закінчення сином навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі до 21.06.2000 року і мають спільного повнолітнього сина [PERSON], який на даний час навчається у НАУ ім. М.С. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». Син навчається на денній формі і не може утримувати себе самостійно, при цьому він перебуває на утриманні позивача, яка на даний час не працює. Позивач вважає, що відповідач має можливість утримувати сина, тому звернулася до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить суд такі задовольнити стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання сина. Відповідач в судове засідання не зявився. Причина неявки відповідача суду не відома. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином судова повістка була направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 14), а також за місцем проживання, що зазначене у позові (а.с. 1). Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Від третьої особи повнолітнього сина сторін [PERSON], надійшла заява, в якій він зазначає, що згоден з позовом і просить розглядати справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про укладення шлюбу, а також про розірвання такого, з яких вбачається що сторони даної справи перебували у шлюбі з 10.08.1996 року по 21.06.2000 року. (а.с. 4-5) Зі свідоцтва про народження серії 1-КИ №003569 вбачається, що сторони мають спільного повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Згідно довідки від 01.03.2016 року, повнолітній син сторін є студентом 1 курсу 3 факультету денного відділення Національного аерокосмічного університету. (а.с. 7) Позивач зазначає, що у звязку з навчанням син не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків і суд вважає доведеною таку обставину, як загальновідому. На підтвердження витрат, які вона несе у звязку з навчанням сина, позивач надала суду квитанції про оплату канцелярських товарів, ліків, продуктів харчування, квитанцію про оплату проживання в гуртожитку, а також квитки на право проїзду в громадському транспорті, в тому числі і з м. Карлівки до місця навчання сина і в зворотний бік. Позивачем також долучено до матеріалів справи довідку міської ради про фактичне місце проживання [PERSON], згідно якої він проживає з матірю. Таким чином, в судовому засіданні позивач довела, що має право на отримання аліментів від батька свого повнолітнього сина [PERSON], який потребує матеріальної допомоги з боку батьків у звязку з навчанням. В матеріалах справи відсутні докази того, що стан здоровя чи матеріальне становище відповідача не дають можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. В матеріалах справи також відсутні докази того, що відповідач надає допомогу добровільно. За таких обставин, відповідач зобовязаний надавати кошти на утримання сина. Позивач просить суд стягувати аліменти у розмірі ? частина доходу відповідача щомісячно. Дослідженими вище доказами доведено обґрунтованість таких вимог і суд вважає за можливе задовольнити таку вимогу. З урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved