Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

27.01.2016 заявник\~\~звернулася до суду\~\~з заявою про встановлення факту народження нею хлопчика у м. Луганську Луганської області 31.10.2015. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 07.12.2010 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Хайдер Мухсін Абдулазіз. 31 жовтня 2015 року, на тимчасово окупованій території в пологовому будинку м. Луганськ народила сина, про що їй було видане медичне свідоцтво про народження. Звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області з заявою про реєстрацію народження свого сина на території України, на що отримала лист, в якому їй було відмовлено з підстав, що вищезазначене свідоцтво про народження дитини, видано органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсним та не створює правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі.\~\~ Заявник в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі (а.с.34). В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути заяву про встановлення факту народження дитини без його участі та не заперечував проти задоволення вимог, викладених у заяві про встановлення факту народження дитини (а.с.31) У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована в [INFO], що підтверджується копією паспота громадянина України серії ЕН № 796738, виданого Камянобрідським МВ УМВС України в Луганській області 03.02.2011р. (а.с. 10). Батько дитини - [PERSON] Хайдер Мухсін Абдулазіз являється громадянином [PERSON] та має право на постійне проживання на території України, що підтверджується посвідкою на постійне проживання серії ЛГ №575 та копією паспорта А3343401. (а.с.17). Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №120295 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] Хайдер Мухсін Абдулазіз та [PERSON] з 07.12.2010р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с.7). Згідно медичного свідоцтва про народження дитини №279 від 31 жовтня 2015 року, [PERSON] 31.10.2015 в пологовому будинку м. Луганськ народила хлопчика. (а.с.4). На підставі вищевказаного медичного свідоцтва про народження заявнику [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції у Луганській області видано свідоцтво про народження від 24.12.2015 серії І-ЕД №3306441. (а.с 35). Проте вищезазначені медичне свідоцтво про народження дитини та свідоцтво про народження, видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсними та не створюють правових наслідків на території України, яка підконтрольна українській владі. Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.12.2015р. б/н заявнику відмовлено з підстав, що документи їй видані на території непідконтрольній українській владі, що ставить під сумнів легетимність оформлення медичного свідоцтва про народження. (а.с.10). Відповідно до ч. 1, 8 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Визнання судом факту народження заявником дитини надасть право проведення державної реєстрації народження в державних органах на території України, яка контролюється українською владою. З викладеного вбачається, що рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обовязковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у звязку із встановленим судом фактом. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України.

Outcome: approved