Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

27.04.2021р. позивач звернувся до суду із позовом, покликаючись на те, що в шлюбі з відповідачкою у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .. Спільне життя у шлюбі не склалося, відтак рішенням суду від 22.05.2020р. шлюб між ними розірвано. Згідно судового наказу від 27.03.2020р. він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.03.2020р. і до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення вважає несправедливим, так як він не має роботи, живе в складних матеріально-побутових умовах, не має ніякого доходу і з нього стягують 1/3 частину середньомісячної заробітної плати по Золочівському району, що становить 3200 грн. Таких коштів він не має і не має де їх взяти. Вказував, що на даний час його матеріальний стан погіршився, оскільки він хворіє і через це не може працювати. В квітні 2021р. лікарі діагностували тяжке захворювання - хронічний гепатит С, з яким ніхто не хоче брати його на роботу. Йому потрібні значні кошти на лікування, а стабільного доходу у нього немає. Він тимчасово сезонно допомагає людям у виконанні сільскогосподарських робіт, проте такі доходи не є систематичними, взимку їх взагалі немає. За кордон поїхати він не може, так як не має грошей на візу і квиток, крім того у нього існує непогашена заборгованість зі сплати аліментів, яку він не має за що погасити. В літній період його дохід в місяць становить 1000 грн., в осінньо-зимовий період доходи в нього практично відсутні. Просив суд постановити рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Городоцького районного суду Львівської області від 27.03.2020р. на користь відповідачки [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини на 1/5 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви. Додатково [PERSON] пояснив, що судовий наказ про стягнення аліментів видавався із розрахунку, що це здорова особа, відтак позивач не міг надати документи, які підтверджували б його важке матеріальне становище. Відповідачка, в свою чергу, про такі факти замовчувала у поданій в суд заяві. Погіршення здоров`я позивача відбувається постійно саме після видачі наказу, йому необхідно постійно здавати аналізи, які є дороговартісними, систематично проходити лікування тощо. Він усвідомлює необхідність утримання дітей, проте не в змозі на сьогодні сплачувати таку суму. На запитання суду позивач підтвердив, що хворіє давно, на момент видачі судового наказу також не працював, на обліку як безробітний не знаходиться, бо фізично не зможе працювати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши думку позивача та його представника, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22.05.2020р. (а.с.5-6). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Судовим наказом Городоцького районного суду Львівської області від 27.03.2020 року № 2-н/441/18/2020, який набрав законної сили, наказано стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2020 року і до досягнення ними повноліття (а.с.9). Згідно характеристики особи [PERSON] , виданої старостою [PERSON] 23.04.2021р. , позивач зареєстрований і проживає в с. Тростянець Золочівського району Львівської області від дня народження і по даний час, розлучений, ввічливий, порадливий, з повагою ставиться до людей похилого віку і до молоді села, вихований за принципами християнської моралі, приймає активну участь в житті села, скарг на його поведінку не поступало (а.с.11). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 23.04.2021р. підтверджується, що позивач проживає в скрутних умовах, ніде не працює, доходів не має, постійно хворіє (а.с.12). На обліку в управлінні соціального захисту населення Золочівської РДА станом на 05.04.2021р. [PERSON] не перебуває (а.с.13), також не перебуває на обліку в Золочівській районній філії Львівського обласного центру зайнятості як безробітний і не отримує допомоги по безробіттю (а.с.14). Дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ про суми страхових внесків для обчислення розміру пенсії за період з 1998р. по 2009р. (а.с.15-16) суд вважає неналежними доказами у справі, оскільки рішення про стягнення аліментів було прийняте у 2020р., а відтак такі дані не можуть слугувати підставою для підтвердження погіршення матеріального становища платника аліментів після ухвалення судового рішення про їх стягнення. Аналогічним чином неналежними доказами є копія військового квитка позивача, оскільки звільненим у запас за станом здоров`я він був ще у 1993р., та копія витягу із історії хвороби № 5005 хворого [PERSON] від 27.03.2006р., згідно з якою останній переніс операцію у 2006р., оскільки такі події мали місце до видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів. . Згідно Відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів за 4-й квартал 2020р. [PERSON] отримав дохід в сумі 12633 грн. 48 коп. (а.с.17). Як вбачається із Виписки із медичної карти хворого [PERSON] , останній хворіє на протязі багатьох років, гепатит С виявлено у 2007р.. 23.07.2020р. діагностовано хронічний гепатит С і призначено лікування за кошти державного бюджету, після проведеного лікування стан покращився, вірус не виявляється, ПЛР ген С якісна не виявлена від 09.12.2020р., HCV позитивне від 05.04.2021р., хворий являється носієм гепатиту С (а.с.18). Згідно Акту про надані медичні послуги від 19.04.2021р. за результати проведених досліджень крові виставлено рахунок позивачу у справі в сумі 835 грн. (а.с.19). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище чи стан здоров`я одержувача аліментів, виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Частиною 1 статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів [PERSON] як на підставу такого зменшення відповідно до ст.192 СК України покликався на погіршення стану його здоров`я, а саме діагностування у квітні 2021р. хронічного гепатиту С, а також відсутність постійного заробітку. Однак згідно матеріалів справи, гепатитом С позивач хворіє з 2007р., лікування йому призначалося за рахунок державного бюджету, жодних доказів на підтвердження того, що він несе додаткові витрати на лікування, позивачем не представлено. Разова квитанція про оплату витрат за надані медичні послуги Біокурс такого факту не спростовує. Посилання позивача на те, що він не працює, також не береться судом до уваги, оскільки вказана обставина існувала і на момент винесення судового наказу, позивач постійно ніде офіційно не працює, тобто його матеріальне становище в розумінні вимог ч.1 ст.192 СК України не погіршилося, а є стабільно важким. Обґрунтування підстав позову зводиться позивачем лише до незгоди з судовим наказом і розміром аліментів, які підлягають стягненню з нього, проте [PERSON] не скористався наданим йому ЦПК України правом на подання заяви про скасування судового наказу, зі слів добровільно відкликав таку заяву, оскільки розмір аліментів станом на момент подання такої заяви був посильним для нього. В продовження, судом при винесенні судового наказу було визначено розмір аліментів в частці від доходів - 1/3 на двох малолітніх дітей, що, зі слів позивача, складає близько 3200 грн. в місяць. Враховуючи те, що станом на 01.01.2021р. прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1921 грн., віком від 6 до 18 років 2395 грн., мінімальний розмір аліментів, який може стягуватися з особи в якості аліментів на утримання двох дітей віком 6 і 4 роки не може бути меншим 2158 грн., з липня 2021р. цей розмір зросте у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Таким чином розмір аліментів, які на сьогодні стягуються з позивача, наближений до мінімального розміру, відтак його зменшення суттєво обмежить право його дітей на належне утримання і забезпечення, що є неприпустимим в силу цитованих вище норм міжнародного та національного законодавства і з урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на наведене підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи майновий стан позивача у справі,

Outcome: dismissed