Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

27 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 093852 площею 2,4828 га, що розташована на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, виданий на ім?я [PERSON] належить їй- Чабанюк [PERSON]. Дана заява обґрунтована наступним. В паспорті громадянина України заявник записана як [PERSON], [INFO]. У Державному акті на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4828 га, що розташована на території Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, по батькові її записали Юзьківна замість [PERSON]. На даний час заявник вирішила використати своє право власності на земельну ділянку, проте не має можливості це зробити через розбіжність запису по батькові. В звязку з тим, що факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи-Раківської сільської ради в судове засідання не зявився, однак в.о. старости Томашпільської селищної ради подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] Юзьківнаа- одна і та ж особа. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які\~\~беруть\~\~участь у справі. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначене в документі- державному акті на право власності на земельну ділянку, не збігається з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у паспорті. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права користування земельною ділянкою. Судом встановлено, що 19 лютого 2004 року [PERSON], [INFO] видано паспорт громадянина України (а.с.3). 18 вересня 2004 року [PERSON] було видано пенсійне посвідчення (а.с.4). 25 вересня 2001 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (а.с.4). 1 березня 2003 року Томашпільською РДА [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, де по батькові її вказали Юзьківна (а.с.5). Згідно довідки в.о.старости Томашпільської селищної ради № 383/3 від 20 червня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] Юзьківна-одна і та ж особа (а.с.6). У записі погосподарської книги Раківської сільської ради за 2016-2012 роки головою двору вказано [PERSON] (а.с.7). Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] щодо належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя [PERSON], знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився довідкою та випискою з погосподарської книги, показами свідків. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на користування земельною ділянкою, тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved