Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

27 червня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 25 квітня 2015 року між нею та відповідачем в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було укладено шлюб, актовий запис №113. В шлюбі народилася дитина - [PERSON], [INFO]. На протязі трьох років позивач з відповідачем були міцною родиною. На теперішній час вони не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть не складні поточні проблеми. Все це стало підставою до того, що були втрачені почуття любові, поваги та призвело у підсумку до остаточного розпаду сім'ї. Спроби зберегти родину результату не дали. В травні 2018 року позивач з відповідачем остаточно розійшлися та не проживають разом. Дитина наразі мешкає з позивачем на що відповідач не заперечує. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб. 12.07.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.20). Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку судового засідання через канцелярію суду від неї надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання від нього надійшла письмова заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 квітня 2015 року, шлюб зареєстровано Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №113 (а.с.13). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.14). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі припинені подружні стосунки з травня 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved