Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

28 лютого 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують останнім часом, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання їх спільної дитини, тому відповідач має сплачувати аліменти. Просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач змінила заявлені вимоги в частині способу стягнення аліментів та просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 2000 гривень. Відповідач позовні вимоги визнав. Не заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами. Зазначив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 05 червня 2010 року (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 25 січня 2013 року (а.с. 8). У судовому засіданні сторони підтвердили, що вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, наявність на утриманні позивача дитини та те, що вона не взмозі самостійно повноцінно її утримувати. У судовому засіданні відповідач визнав позов та зазначив, що погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі зазначеному позивачем. Оцінивши доводи сторін, суд вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 лютого 2017 року. Такий їх розмір відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

Outcome: approved