overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

26 січня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до СТОВ АФ «Барвінківська», територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Харківській області про поновлення на роботі, скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, встановлення факту нещасного випадку на виробництві за формою Н - 1, зобов'язання відповідачів виконання вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області ухвалено судове рішення. При ухваленні рішення від 26.01.2015 року судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача СТОВ АФ «Барвінківська» на користь держави судового збору. Згідно ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення ухвалити рішення. У судове засідання сторони не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України питання про ухвалення додаткового рішення може бити розглянуте за відсутності сторін. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що судом при винесенні судового рішення не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат , то необхідно винести додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, ст. 113 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

26 січня 2015 року ухвалою судді було відкрито провадження по цій справі. 2 лютого 2015 року до судді надійшла заява позивача про в судовому засіданні представник позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження домоволодіння № 49 по вулиці Червоного Льотчика в місті Харкові. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд, за заявою осіб які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач не надав суду доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для забезпечення позову, а тому заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

26 січня 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дітей, а відповідач працюючи та маючи постійний заробіток ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дітей не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки щомісячно до їх повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 25 листопада 2006 р. проживають у зареєстрованому шлюбі. У період подружнього життя, а саме, [INFO] у них народився син - [PERSON], а [INFO]., донька - [PERSON], батьком яких є відповідач у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, постійну роботу та проживає окремо від сім'ї. Інші аліментні платежі відсутні. Позивач не працює, проживає з дітьми та самостійно їх утримує. Судом з'ясовано, що на даний час сторони знаходяться між собою у неприязних відносинах. За такого відповідач не надає позивачу грошові кошти на утримання дітей. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 26 січня 2015 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свої вимоги та пояснив, що він є сином [PERSON], [INFO]. У 2013 році мати перебувала на лікуванні в міській психіатричній лікарні №7 м. Маріуполя. Останні роки її стан погіршився, через хворобу вона потребує сторонньої допомоги, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Він має можливість і бажання доглядати за своєю матірю, проживає разом з нею, опікується нею весь час. Просив визнати свою мати [PERSON] недієздатною та призначити його опікуном. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, підтримала заяву [PERSON] та надала суду подання органу опіки та піклування Іллічівськом районної адміністрації Маріупольської міської Ради, відповідно до якого Іллічівська райадміністрація вважає можливим та доцільним призначення у судовому порядку [PERSON] опікуном над [PERSON] Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти визнання [PERSON] недієздатним та призначення [PERSON] опікуном над нею. Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Як вбачається з висновку № 127 амбулаторної судово психіатричної експертизи від 18 березня 2016 року, наданого КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, у [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді судинної деменції. Внаслідок цього за психічним станом на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поданням Органу опіки та піклування Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10.06.2016 року визнано за доцільне призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]. Статтею 39 ЦПК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частиною 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки і призначення [PERSON] її опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вказував, що 19 липня 2014 року, він уклав шлюб із відповідачкою [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області згідно актового запису №42. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що виявилися різні характери та погляди на життя. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що стали зовсім чужими людьми та припинили спільне проживання. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини припинилися вже майже рік тому. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитини, примирення з відповідачкою неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, у поданій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій дала згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 19 липня 2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 42 (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 19 грудня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з червня 2008 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Питання розділу майна, що є сумісною власністю, буде вирішуватись окремо. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Судові витрати у справі просив покласти на нього. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 19 грудня 2003 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.4 ). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5 ). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з червня 2008 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 19 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем [PERSON], актовий запис № 225. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що він та відповідач [PERSON] літа грудня 2015 року не проживають спільно, не ведуть сумісного господарства, оскільки він та дружина не знайшли взаєморозуміння в відносинах, між ними виникали суперечки, сварки, що призвело до припинення відносин, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. Між ним та дружиною досягнута згода щодо місця проживання дітей, які будуть мешкати з дружиною. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] В судовому засідання позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив суд розірвати шлюб, зазначив, що його рішення є остаточним, немає необхідності надавати час для примирення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, зазначила. що чоловік пішов з сім'ї в грудні 2015 року, діти проживають з нею, підстав для примирення не немає, в разі розірвання шлюбу, просила її прізвище залишити без змін. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 225, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з грудня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 26 травня 1984 року в виконавчому комітеті Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, в сім'ї виникали суперечки, внаслідок чого в сім'ї склалась напружена атмосфера, вони перестали проявляти увагу один до одного, тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Сторони більше шести місяців проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач, вважає, що примирення неможливе та недоцільне. Позивач звернувся до суду, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про одруження (а.с.3), копію свідоцтва про одруження (а.с.4), копію паспорта та коду позивача (а.с.5-6), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що 02.10.2014р. помер його батько, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати як спадкоємиць за заповітом. Проте, через розбіжності у написанні його прізвища та батька у свідоцтві про його народження, де помилково вказано ([PERSON] замість [PERSON]), не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги (а.с. 19). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить поштове повідомлення а.с.18). Зясувавши позицію заявника та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є рідним сином [PERSON], який помер 02.10.2014р. в с. Адамівка Погребищенського району Вінницької області, зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 03.06.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №168. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони з вересня 2015року шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 03.06.2000 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №168 (а.с.). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Спору про поділ майна, що є спільною власністю, на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з вересня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

26 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. У судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved