Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

28 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі з 07 липня 2001 року, мають від шлюбу дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність взаєморозуміння, кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та шлюб існує лише формально. Спори щодо місця мешкання дітей та поділ спільного мана відсутні. Просить не надавати час для примирення, оскільки рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутності, позов задовольнити (а.с.18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.19). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Слов`янського міського управління юстиції, сторони зареєстрували шлюб 07 липня 2001 року, про що складений відповідний актовий запис № 312 (а.с.11). Від наведеного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст.112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжю не вдалося зберегти сім`ю.Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., який був сплачений нею при звернення до суду із даним позовом. Згідно викладеного,

Outcome: approved