Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

28.09.2016 року до Словянського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів звернувся [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги наступним: 17.04.2014р. він передав відповідачу [PERSON] власні грошові кошти в еквіваленті 20000,00 доларів США (за курсом НБУ встановленому на дату передачі коштів). Зазначені кошти передавалися ним [PERSON] у якості попередньої оплати на підставі домовленості з [PERSON] про продаж ним йому обєкту нерухомості спального котеджу № 1 літ. С «1»-2, загальною площею 95,4 м2, що складає 4/100 частки нежитлових будівель та споруд готельно-туристичного комплексу «Святоград», розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 59. Передача коштів підтверджується розпискою, складеною відповідачем власноруч 17.04.2014р. У подальшому договір купівлі-продажу між ним та відповідачем укладений не був, оскільки відповідач не підготував усі необхідні для правочину документи на обєкт нерухомості. У подальшому, під час активної фази АТО на території міста Словянська, відповідач взагалі не виходив на звязок. Йому відомо, що відповідач зараз мешкає з родиною у м. Святогірськ по вул. Куйбишева, буд. 59. Спілкування з ним він уникає, кошти повертати не збирається, оскільки нібито витратив їх. Фактично, домовленість про купівлю-продаж обєкту нерухомості, що існувало між ним та відповідачем на 17.04.2014р. вже не існує, а отже у відповідача відсутні правові підстави утримувати отримані від нього 17.04.2014р. кошти в сумі, що еквівалентна 20000,00 доларів США. Посилаючись на вимоги ст. 1212 ЦК України стосовно зобовязання повернути майно, набуте за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зазначаючи, що станом на 28.09.2016р. офіційний курс НБУ становить 2582,94 грн. за 100 доларів США, просить суд стягнути з [PERSON] на власну користь безпідставно утримані кошти в сумі 516588,00 грн. та розподілити судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. В судові засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участі його представника [PERSON] (а.с. 32). Представник позивача [PERSON] в судових засіданнях на задоволенні позовних вимог наполягав, дав пояснення, які співпадають із викладеним у позові, додатково надав суду заперечення проти пояснень відповідача в частині отримання ним коштів за оренду нерухомого майна, зазначаючи, що між сторонами договір оренди не укладався, предмет оренди не погоджувався, умови договору оренди не досягалися, передача майна у користування на певний період не відбувалася. В письмовій формі договір оренди не укладався. Зі змісту розписки від 17.04.2014р. вбачається, що сторони в ній не визначили індивідуальні ознаки майна (його площі, номер будинку або споруди, інші індивідуальні ознаки), а лише зазначили, що це котедж в м. Святогірську на території готельно-туристичного комплексу «Святоград». Таким чином можна дійти висновку, що вказана розписка не містить істотної умови предмету договору найму, а відтак договір найму згідно зі ст.ст. 760, 793, 795 ЦК України є неукладеним. Вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів передання позивачу в найм будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) в готельно-туристичному комплексі «Святоград», чим порушено вимоги ст. 795 ЦК України та ч. 2 ст. 59 ЦПК України. У звязку із ненаданням доказів: договору найму котеджу в готельно-туристичному комплексі «Святоград» та акту приймання передачі в найм котеджу в готельно-туристичному комплексі «Святоград» просить суд вважати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив наступне: він дійсно в квітні 2014р. отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі, еквівалентному 20000,00 доларів США в рахунок оплати ним оренди котеджу на території готельно-туристичного комплексу «Святоград», який належить йому на праві власності. В зазначеному котеджі [PERSON] проживав в термін часу з лютого 2013р. до серпня 2014р. включно. Попередній договір з [PERSON] щодо купівлі-продажу він не укладав. В лютому 2013р. він передав [PERSON] зазначений котедж в оренду, передав йому ключі від котеджу, ввів його до складу учасників обслуговуючого кооперативу як орендатора. Письмового договору вони не укладали, хоч мали намір, але постійно відкладали. При цьому [PERSON] висловлював бажання придбати в подальшому цей котедж, однак попереднього договору не укладав, строків можливого придбання не оговорював. Фактично [PERSON] орендував (при цьому здавав у суборенду) зазначений котедж з лютого 2013р. до середини серпня 2014р. включно, котедж, як елемент готельного комплексу, обладнаний всім необхідним для житла, мебльований, з постільною білизною, рушниками та іншими предметами побуту та обстановки. 17.04.2014р. він отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі еквівалентному 20000,00 доларів США саме в рахунок оплати оренди котеджу. В своїй розписці він так і зазначив «в рахунок оплати котеджу», а не в рахунок купівлі-продажу котеджу. З огляду на довго строковість сума оренди за їх домовленістю склала 1053 долара США за один місяць, що на дату оплати складало 11740,00 грн. за місяць, при цьому, добова вартість оренди аналогічних котеджів в ГТК «Святоград» складала на той час 2200,00 грн. на добу. За 19 місяців оренди за умови орендної плати в розмірі 1053,00 долара США на місяць загальна сума орендної плати склала 20007,00 доларів США (19х1053=20007,00). Таким чином, він обґрунтовано отримав від [PERSON] зазначені в розписці грошові кошти, у звязку з чим просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] також позовні вимоги не визнала, надала пояснення, які співпадають із викладеним відповідачем [PERSON], додатково суду пояснила, що розписка [PERSON] не може бути розцінена як попередній договір, так, як відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, то в письмовій формі. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Істотними умовами договору купівлі-продажу є його предмет і ціна. Тобто, при укладанні договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ці умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України). У разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувався). зі змісту розписки від 17.04.2014р. вбачається, що сторони в ній не зазначили індивідуальні ознаки майна (його площі, номер будинку або споруди, інші індивідуальні ознаки), не встановили його ціну, а лише зазначили, що це котедж в м. Святогірську на території готельно-туристичного комплексу «Святоргад». Таким чином можна дійти висновку, що вказана розписка не містить істотних умов предмету договору купівлі-продажу та його ціни. Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження факту укладання договору купівлі-продажу, не надав суду письмового нотаріально посвідченого попереднього договору купівлі-продажу котеджного будинку, більш того, такий договір між сторонами не укладався. Просила у задоволені позовних вимог [PERSON] відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила наступне: вона є юристом за фахом, її знайомий [PERSON] повідомив у лютому 2013р. про наявність у нього бажання придбати у власність котедж у [PERSON] у ГТК «Святоград» у м. Святогірську, звів її з [PERSON] Вона зясувала, що котедж належить [PERSON], а земля під котеджем - ТОВ «Листопад». Вона була присутня у нотаріуса при оформленні угоди купівлі-продажу, сторони оговорювали умови угоди до 01.04.2013р., який саме котедж. Затримка з придбання виникла з того, що земля оформлена на юридичну особу. До її обовязків під час супроводу угоди купівлі-продажу котеджу як юриста входило підготовка документів для оформлення договорів купівлі-продажу. Їй відомо, що ТОВ «Листопад» та дружина [PERSON] відмовилися від першочергового придбання котеджу на користь [PERSON] [PERSON] також надсилав їй документи з цієї угоди. Вона не була присутня під час передачі [PERSON] грошей [PERSON] і не знає за що саме [PERSON] передав [PERSON] гроші у сумі 20000,00 доларів США. Угода купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] не відбулася, інші угоди [PERSON] та [PERSON] укладати не планували. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона дружина [PERSON], що [PERSON] протягом лютого 2013р. по вересень 2014р. мешкав в котеджі № 1 ГТК «Святоград», власником якого є [PERSON], за проживання в котеджі [PERSON] сплатив [PERSON] 20000,00 доларів США, а [PERSON] надав [PERSON] дозвіл здавати котедж в оренду/суборенду. В котеджі протягом цього часу постійно мешкали або [PERSON] з сімєю, або особи, гроші за проживання яких потім передавалися [PERSON] Договір оренди не укладався, але 20000,00 доларів США це та сума, за яку чоловік погодився передати котедж [PERSON] за весь час його користування котеджем з лютого 2013р. по вересень 2014р. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з січня 2012 року по теперішній час мешкає у котеджі під № 6 ГТК «Святоград», власником якого є, що вона сама бачила, як протягом з лютого 2013р. по осінь 2014 року [PERSON] користувався котеджем за № 1 у ГТК «Святоград», коли [PERSON] не мешкав у котеджі, то там мешкали інші люді, які їй повідомляли, що зняли котедж на певний час у [PERSON] З січня 2012 року вона сама орендувала котедж під № 6, вартість оренди на той час складала 1000,00 грн. щодня. У квітні 2014 року вона купила цей котедж, вартість котеджу за договором купівлі-продажу склала 190403,00 грн. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він влітку 2014р. знімав котедж піж № 1 у ГТК «Святоград» у м. Святогірську, що вартість проживання складала 1000,00 грн. на день. Котедж він знімав у родини [PERSON]. Про можливість оренди котеджу та його вартість він домовлявся за телефоном із власницею котеджу [PERSON], гроші за проживання він залишав на ресепшені для передачі [PERSON]. [PERSON] йому повідомила вартість проживання, сказала, що ключі від котеджу йому передадуть на ресепшені, куди йому потрібно віддавати гроші за проживання. Квитанції про сплату коштів за проживання в котеджі у нього не збереглися. Інші документи стосовно оренди котеджу не складалися. З наданих сторонами письмових доказів слідує наступне: 17.04.2014р. [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] грошей в сумі 20000,00 доларів США наступного змісту (викладена російською мовою): «Я [PERSON] [NUMBER] взял 20.000 $ (Двадцать тысяч долларов США) у [PERSON] в счет оплаты коттеджа в г. Святогорске (на территории ГКТ «Святоград»). 17.04.2014 подпись [PERSON] (а.с.10) [PERSON] є власником дачного будинку загальною площею 95,4 м2, житловою площею 23,1 м2, розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, буд. 59, корп. 1 та є власником 4/100 нежитлових будівель та споруд готельно-туристичного комплексу «Святоград» за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, буд. 59 (а.с. 18, 21). З довідки ТОВ «Листопад» № 10 від 08.09.2014р. слідує, що надання з 01.012013р. по 01.09.2014р. котеджем ГТК «Святоград» в оренду складає: № 26 «Японія» з безкоштовними зав траками на 4-х за ціною /зі знижкою/ в середньому 2200,00 грн. в добу з урахуванням зняття 219 разів. Загальна вартість 481800 грн. № 25 «Египет» з безкоштовними зав траками на 4-х за ціною /зі знижкою/ в середньому 2200,00 грн. в добу з урахуванням зняття 268 разів. Загальна вартість 655600 грн. Збиткова частина нарахованої амортизації 1700 грн. в місяць з номеру, загалом 3400,00 грн.*20 місяців /використання/ = 68000,00 грн. (а.с. 48). Позивачем [PERSON] було витрачено 5000,00 грн. з оплати юридичних послуг [PERSON], 275,61 грн. та 5357,43 грн. відповідно судового збору (а.с. 2, 13, 63). Суд, заслухавши пояснення сторін (представників сторін), свідків, вивчивши надані сторонами письмові докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з наступного: На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Згідно до ч. 1ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та також ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, підтвердженням укладання договору позики є розписка позичальника. З наданих сторонами (представниками сторін) пояснень, з тексту розписки [PERSON] від 17..04.2014р., слідує, що 17.04.2014р. між [PERSON] та [PERSON] договір позики не укладався, 20000,00 доларів США не передавалися [PERSON] [PERSON] на деякий час (тимчасово) на умовах зворотного їх повернення. Так, як відносини, які виникли між сторонами, не регулюються параграфом 1 Глави 71 ЦК України, а між сторонами не укладався договір позики, то розписка [PERSON] від 17.04.2014р. не є доказом укладання між [PERSON] та [PERSON] договору позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору; договір набирає чинності з моменту його укладення; сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення; закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Позивачем [PERSON] у тексті позову та письмових запереченнях, представником позивача [PERSON] в судових засіданнях та письмових запереченнях не було доведено того, що сторони уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна (або його попередній договір), а саме того, що [PERSON] та [PERSON] взагалі досягли домовленості укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, найменування цього нерухомого майна, його вартість (в тому числі і вартість продажу), дату укладання цього договору. Позивач [PERSON] у тексті позову посилається про те, що станом на 17.04.2014р. між ним та [PERSON] існувала домовленість укласти купівлю-продаж обєкту нерухомості, але в резолютивній частині позову просить суд стягнути з [PERSON] на власну користь безпідставно утримувані кошти, що також свідчить про відсутність між сторонами договору купівлі-продажу. У тексті розписки [PERSON] від 17.04.2014р. відсутнє зазначення мети отримання ним грошей у сумі 20000,00 доларів США від [PERSON]М, є фактичне зазначення (російською мовою) «в счет оплаты коттеджа в г. Святогорске (на территории ГТК «Святоград), яке не містить інформації про укладання /майбутнє укладання/ сторонами угоди купівлі-продажу нерухомого майна, того чи є 20000,00 доларів США повною вартістю нерухомого майна та терміну укладання угоди про передачу нерухомого майна у власність. Пояснення свідка [PERSON] про те, що вона, як юрист за фахом, надавала [PERSON] правову допомогу з придбання у [PERSON] котеджу у м. Святогірську на території ГТК «Святоград» та до її обовязків входила підготовка документів для оформлення договорів купівлі-продажу не підтверджуються іншими доказами, свідок не повідомила які саме документи вона підготовила, які істотні умови угоди купівлі-продажу було досягнуто між сторонами, більш того, свідок суду пояснила, що угода купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] не відбулася, інші угоди [PERSON] та [PERSON] не планували укладати. У разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Договір купівлі-продажу нерухомого майна потрібно укладати нотаріально, наслідком порушення форми договору є визнання його недійсним Таким чином, відносини, яки виникли між сторонами, також не можуть регулюватися Розділом ІІ ЦК України та главою 54 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. Згідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Згідно до ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] пояснювали, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди котеджу, посилаючись на наступне: За [PERSON] зареєстроване право власності на дачний будинок загальною площею 95,4 м2, житловою площею 23,1 м2, розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, буд. 59, корп. 1; зазначений будинок здається в оренду, вартість орендної плати складає 2200,00 грн. в добу. У тексті розписки [PERSON] від 17.04.2014р. зазначення мети отримання ним грошей у сумі 20000,00 доларів США від [PERSON]: (російською мовою) «в счет оплаты коттеджа в г. Святогорске (на территории ГТК «Святоград) не містить інформації про укладання між сторонами договору оренди котеджу, але містить підтвердження наявності здійснення [PERSON] [PERSON] оплати котеджу. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду підтвердили факт того, що [PERSON] з сімєю особисто протягом з лютого 2013 року по вересень 2014 року користувався належним [PERSON] котеджем на території ГТК «Святоград», здавав його стороннім особам в оренду (суборенду) та отримував від цього гроші. Свідок [PERSON] підтвердила факт передачі [PERSON] [PERSON] котеджу в оренду, проживання в цьому котеджі разом із сімєю та передачу котеджу в оренду/суборенду [PERSON] іншим особам; свідок [PERSON] суду пояснив, що він влітку 2014р. особисто у родини [PERSON] отримав дозвіл на оплатне проживання в цьому котеджі; свідок [PERSON] особисто бачила [PERSON], коли той проживав разом із сімєю у належному [PERSON] котеджі, а також інших осіб, яких він допускав мешкати в котеджі коли був відсутній сам та його родина. Зазначені письмові докази та пояснення свідків не містять достатньої інформації про те, що між сторонами був укладений договір оренди; суду не було доведено ані дата укладання договору оренди, ані повна певна інформація про предмет оренди, період дії договору оренди, умови договору оренди, в тому числі і вартість договору оренди. В судовому засіданні пояснення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] про те, що фактично між сторонами було укладено договір оренди, за умовами якого [PERSON] передав [PERSON] у користування за плату на певний період належний [PERSON] котедж, який розташований на території готельно-туристичного комплексу «Святоград», також не знайшли своє підтвердження. Таким чином, відносини, яки виникли між сторонами, також не можуть регулюватися нормами чинного цивільного законодавства України стосовно найму (оренди): главою 58 ЦК України. Разом з тим, позивач у позові просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно утримувані кошти, не зазначаючи ту обставину, що він фактично значний час користувався належним відповідачеві [PERSON] котеджем під № 1 в ГТК «Святоград» у м. Святогірську, посилаючись на ст. 1212 ЦК України. В судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поясняли, що позивач [PERSON] протягом з лютого 2013р. по вересень 2014р. користувався належним відповідачеві [PERSON] котеджем під № 1 в ГТК «Святоград» у м. Святогірську, отримував послуги з проживання, здавав котедж за винагороду іншим особам протягом цього періоду. Зазначені пояснення не були спростовані в судовому засіданні представником позивача [PERSON], вартість проживання [PERSON] у котеджі, згідно розрахунку відповідача [PERSON] перебільшила розмір переданих [PERSON] [PERSON] 20000,00 доларів США, що є предметом позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення безпідставно утримуваних грошей не можуть бути задоволені, так, як у [PERSON] були підстави для отримання у [PERSON] грошей в рахунок оплати котеджу в ГТК «Святоград» в м. Святогірську. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, є безпідставними і не можуть бути задоволені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в разі залишення позову без задоволення понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Застосовані під час розгляду цієї справи заходи забезпечення позову піджлягають сккасуванню На підставі викладеного,

Outcome: dismissed