Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

29.04.2021 позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер [PERSON] . На випадок своєї смерті останній склав заповіт, відповідно до якого, на випадок його смерті належні йому будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельні ділянки площею 0,2500 га, к.н. 0722883400:01:002:0774, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,1883 га, к.н.0722883400:01:002:0775, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с.Липини Луцького р-ну., заповів [PERSON] . Відтак, позивач вважає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця. Вказує, що спадщину після смерті спадкодавця прийняв шляхом написання заяви про прийняття спадщини в Луцьку районну державну нотаріальну контору Волинської області. Однак, державним нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. На підставі наведеного позивач просить визнати за ним право власності на майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Ухвалою від 05.05.2021 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у справі. 32.06.2021 на запит суду від Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області надійшла копія спадкової справи №31/2017 заведеної 06.03.2017 після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи судом. 14.09.2021 від представника відповідача - Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якому одночасно зазначено про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що відповідно до витягу з погосподарської книги за №2 за 2016 рік Липинської сільської ради Луцького району, будинок із надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] і знаходиться по [ADDRESS] . Рік побудовий будинку - 1976 (а.с. 9). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт від 15.09.2016, посвідчений секретарем Липинської сільської ради Луцького району Домарацькою В.М. (р.№28 від 15.09.2016), відповідно до якого [PERSON] заповів [PERSON] належні йому будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельні ділянки площею 0,2500 га, к.н. 0722883400:01:002:0774, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та площею 0,1883 га, к.н.0722883400:01:002:0775, для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с.Липини Луцького р-ну., (а.с.8). Суд встановив, що до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , входить, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] (а.с.8). Інші спадкоємці, в тому числі за законом, відсутні. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В матеріалах справи наявна копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Луцької районної державної нотаріальної контори Т.М. Волчук відповідно до якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Підставою для такої відмови стало те, що заявник не пред`явив правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а саме вищевказаний житловий будинок, який би засвідчував право власності спадкодавця [PERSON] на таке майно. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що в нього відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, бажає отримати спадщину, є таким, що належно її прийняв, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності спадкодавця на таке майно, представник відповідача при розгляді справи покладався на розсуд суду, тому суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved