Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

27 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме, просить зменшити розмір аліментів, що стягнуті з позивача, за судовим наказом Шосткинського міськрайонного суду Сумської області виданим 09 вересня 2019 року у справі №589/3503/19 на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 09 вересня 2019 року у цивільній справі №589/4550/19 виданий судовий наказ, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленою 28 вересня 2020 року, затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] , якою визначений спосіб участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON] . В період визначений вищевказаною ухвалою суду, син проживає з ним та знаходиться на його утриманні, а саме він купує необхідний одяг на час перебування сина з ним, періодично сплачує заняття сина в «кібершколі» у розмірі 250 грн, за кожне заняття у вихідні дні (щосуботи), що складає 500 грн на місяць, здійснює покупки продуктів харчування. Також, дитині був куплений велосипед вартістю 3650 грн. Згідно із ухвалою суду від 28.09.2020 син проводить з ним більше ніж 1/3 частину року. У вересня 2020 року позивач із малолітнім сином їздив до моря для оздоровлення, кошти потрачені на відпочинок заощадження самого позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. В обґрунтування позову послався на обставини в йому зазначені. Додатково пояснив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , але оскільки у позові просить зменшити розмір аліментів з 01 грудня 2020 року, то просить врахувати обґрунтування позову, щодо витрат які були зроблені позивачем на лікування матері. Крім того, судовим рішенням 28.09.2020 затверджено мирову угоду укладену між ним та відповідачем щодо місця проживання дитини та способу участі батьків у вихованні сина [PERSON] , з якої вбачається, що 1/3 частину часу за рік син проживає з батьком, а відповідно 2/3 частини часу за рік - з матір`ю, а тому вважає за доцільне зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6. Щодо заборгованості зі сплати аліментів, то вона виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати установою, де працює. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що підстав для зменшення розміру аліментів не вбачає, оскільки більшу частину часу син [PERSON] проживає з нею. У позивача відсутні додаткові витрати пов`язанні з хворобою або утриманням рідних. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби\~ Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 31 березня 2015 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що 27.06.2012 складено відповідний актовий запис за №343. І його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.14) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленим 15 липня 2019 року у справі №589/4550/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення набрало законної сили 15 серпня 2019 року. (а.с.15-17) Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої 19 листопада 2020 року Квартальним комітетом №20, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] . (а.с. 18) Із довідки про доходи [PERSON] виданої Державним науково-дослідним інститутом хімічних продуктів за №17 від 29.10.2020, вбачається, що [PERSON] за період з 01.10.2019 по 30.09.2020 отримав дохід (заробітна плата) у розмірі 125619 грн 73 коп, сплачені аліменти - 28949 грн 88 коп. (а.с.19) З довідки виданої Державним науково-дослідним інститутом хімічних продуктів 26 листопада 2020 року за №2268к/УПР, вбачається, що станом на 26.11.2020 перед співробітником [PERSON] існує заборгованість із заробітної плати за серпень- жовтень 2020 року у розмірі 20207 грн 32 коп. (а.с.20) Як вбачається з консультативного висновку спеціаліста виданий КНП «Шосткинський міський центр медико-санітарної допомоги» 23 листопада 2020 року, [PERSON] встановлений діагноз цукровий діабет, рекомендації: потребує постійного медикаментозного лікування. (а.с.21) З довідки про доходи №9881918784839817/2364 [PERSON] , вбачається що розмір її пенсії 2000 грн 2100 грн. (а.с.22) Відповідно до довідки виданої Квартальним комітетом №20 Шосткинської міської ради від 19.11.2020, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , його син [PERSON] кілька днів на тиждень перебуває у будинку батька. Батько приймає участь у вихованні сина. (а.с.23) Згідно із ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленою 28 вересня 2020 року у справі №589/1141/20 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини сина [PERSON] , [INFO] , та визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні сина. (а.с.24-26) Як вбачається із судового наказу виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 09 вересня 2019 року у справі №589/3503/19, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.28) У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Так, із часу складення судового наказу від 09 вересня 2019 року (справа №589/3503/19) змінилися обставини, щодо проживання малолітнього сина [PERSON] , а саме на виконання ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2020 року (справа №589/1141/20) малолітній син [PERSON] , [INFO] , деякий час на рік проживає з батьком, який займається його вихованням, дитина в цей період часу перебуває на утриманні батька, який купує йому продукти харчування, одяг, сплачує навчання дитини, інші витрати, тобто батько належним чином виконує свою частину батьківських обов`язків. Крім того, судом встановлено, що у позивача зміни матеріального чи сімейного стану не відбулося. Інших обставин, зазначених у ст. 182 СК України, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів також не встановлено. А тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме розмір аліментів встановлений судом раніше, слід зменшити з 1/4 частини до 1/5 частини. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/5 на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим щодо викладених обставин, і позивачем, і відповідачем. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI (далі - Закон №5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на вищевикладене та беручі до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази\~ про укладення Договору про надання правової допомоги, Ордер, а також квитанції про витрати на правничу допомогу, суд вважає, що в цій частині позову позивачу [PERSON] слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №183210047 від 27 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. (а.с.1) Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що судовий збір слід стягнути з відповідача на корить позивача.

Outcome: partial