Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

28 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є власником квартири, розташованої за вищевказаною адресою. Відповідач є її донькою і колишнім власником 1/2 частки цієї квартири, зареєстрована у цій квартирі. Згідно договору купівлі-продажу частки квартири від 21.12.2019 відповідач зобов`язалась до 24.12.2019 змінити місце реєстрації, однак до цього часу її не знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою від 13.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 07.02.2020. 07.02.2020 у зв`язку з неявкою відповідача, судове засідання було відкладено на 03.03.2020. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Від відповідача надійшла нотаріально завірена заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої у [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтва на право власності від 15.08.2006, договору купівлі продажу частки квартири від 21.12.2019 (а.с. 7, 9-10). У пункті 6 Договору купівлі-продажу частки квартир від 21.12.2019 зазначено, що продавець [PERSON] зніметься з реєстраційного обліку за даною адресою до 24 грудня 2019. Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради від 24.12.2019 та відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 03.01.2020 на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13, 17). Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач у належній позивачу на праві приватної власності квартирі без поважних причин не проживає. Реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу обмежує її права власника. Беручи до уваги вищенаведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 768,40 грн судового збору (а.с. 1). Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 384,20 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (768,40 х 0,5 = 384,20). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved