Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

29.07.2016 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. В заяві заявниця зазначає, що [INFO] померла її мати - [PERSON], [INFO], народилася с. Дарет Хачин, Тетрицькаройського району Р.Грузія і похована на цвинтарі м. Докучаєвськ, Донецької області. Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03 листопада 2014 року виданого Докучаєвською центральною міською лікарнею у м. Докучаєвськ, Донецької області [INFO] померла [PERSON] Причиною смерті є гострий трансмуральний інфаркт міокарда лівого шлуночка серця з розривом при гіпертонічній хворобі. Заявниця звернулася до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області для проведення державної реєстрації факту смерті, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам діючого законодавства і запропоновано звернутися до суду. Встановлення факту смерті є необхідним для отримання спадщини. Заявниця в судове засідання не з'явилася, але в заяві зазначила, що просить розглянути у її відсутність, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника з прийняттям рішення на розсуд суду, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність заявника - [PERSON] та представника заінтересованої особи Волноваського районного відділу реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Заслухавши свідчення свідка, дослідивши письмові докази по справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п.8 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявниця є донькою [PERSON], яка померла [INFO] у м. Докучаєвськ, Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження ім'я [PERSON], [INFO], де в графі мати зазначено - [PERSON], та свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 30.04.1999 року, зроблено актовий запис № 133, після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища, чоловікові [PERSON], дружині [PERSON], місце реєстрації Ленінський відділ реєстрації актів громадянського стану м. Донецьк, копії яких є наявним у справі. З копій лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] від 03 листопада 2014 року та довідки про смерть виданих Докучаєвською центральною міською лікарнею у м. Докучаєвськ, Донецької області, [INFO] померла [PERSON], причиною смерті є гострий трансмуральний інфаркт міокарда лівого шлуночка серця з розривом при гіпертонічній хворобі, що є наявними у справі. Доводи заявниці про те, що вона зверталася до Волноваського районного відділу реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Донецькій області, підтверджуються листом № 03.2-25/3174 від 20.07.2016 року, що є наявним у справі і заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про смерть і запропоновано звернутися до суду. А з накладних і дозволів, копії яких надано до справи вбачається, що заявниця купувала речі і брала дозволи необхідні для поховання матері, а також фото таблиці, з якої вбачається, що похована [PERSON], зазначено дата народження і смерті, які співпадають з даними паспорту та лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. ч. 2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасом не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить м. Докучаєвськ, Донецької області, на території якого померла [PERSON]. Відповідно, документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, до складу яких входить медичне свідоцтво про смерть є недійсними та не створюють правових наслідків. Одночасно, статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією та законами України. Реалізувати своє право на отримання спадщини на території України заявниця не має можливості, оскільки не може зареєструвати смерть матері в органах державної реєстрації, а документи, які підтверджують факт її смерті є недійсними через те, що виданий незаконним органам. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За таких обставин, оскільки заявниця фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, і такий факт підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved