Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

27.11.2021 року до Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищезазначена справа. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до виконавчого листа №189/1804/16-ц від 27.01.2017 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року присуджено стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , уродженкис. Великомихайлівка Покровського району Дніпропетровської області аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.11.2020 року у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 72804 (сімдесят дві тисячі вісімсот чотири) гривні 51 коп. Позивачка вважає, що даний розмір заборгованості підлягає скасуванню, а вона - звільненню від подальшої сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки, їхня неповнолітня дитина - син, [PERSON] , [INFO] , з 07 березня 2017 року і по теперішній час проживає разом з [PERSON] , а отже перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Окрім того, відповідно до судового наказу від 14 квітня 2020 року, аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , стягуються із [PERSON] . Ухвалою судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити у повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечив, надавши відзив на позовну заяву. (а.с. 30) Зазначив, що з 07 березня 2017 року і по теперішній час дитина незаконно була у нього відібрана і вивезена до м. Івано-Франківськ з метою продажу. Вказав, що неодноразово звертався до правоохоронних органів з метою розшуку та відібрання дитини. Наголошував на тому, що має намір самостійно виховувати дитину, проте позивач створює йому перешкоди, тому вважає стягнення аліментів з нього суперечить законодавству, так само як і звільнення позивачки від заборгованості зі стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано зокрема Сімейним кодексом України та Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 п. 3 статті 18 СК України передбачено, що одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до частини 2 статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно ч. 4 статті 273 ЦПК України у випадку, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17). Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що відповідно до виконавчого листа №189/1804/16-ц від 27.01.2017 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року присуджено стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , уродженкис. Великомихайлівка Покровського району Дніпропетровської області аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 3). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, який міститься в матеріалах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №189/1804/16-ц від 27.01.2017 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області та які витребовувалися на підставі ухвали суду від 29.01.2021 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за період з 06.12.2016 року по 01.11.2020 року складає 72804,51 грн. При цьому заборгованість за 2016 рік - 637,90 грн. За 2017 рік - 1199,07 грн щомісяця ( а.с. 76). З 04 березня 2017 року і по теперішній час дитина проживає разом з матір`ю, а отже, перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Дані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, самим відповідачем, показаннями свідків та письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Отже, саме з дати 04.03.2017 року дитина знаходиться на повному утриманні матері з якої стягуються аліменти на утримання дитини батьком згідно виконавчого листа №189/1804/16-ц від 27.01.2017 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області. За таких обставин, та враховуючи що дитина увесь час з 04.03.2017 року перебуває у матері в м. Івано-Франківськ , утримується за її рахунок, відвідує навчальний заклад та враховуючи також, наказ Покровського районного суду від 14 квітня 2020 року про стягнення аліментів саме з [PERSON] , суд приходить до переконання, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 06.12.2016 року по 01.11.2020 року та яка 72804,51 грн підлягає частковому скасуванню. Так, як вбачається з матеріалів справи, до 04.03.2017 року дитина знаходилась із батьком, а тому скасування заборгованості зі сплати аліментів за 2016 рік, лютий, січень та 07 днів березня не має під собою правових підстав. Отже, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №189/1804/16-ц від 27.01.2017 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області складає: 637,90 грн за 2016 рік + січень,лютий 2017 року в сумі 2398,14 грн ( 1199,07+1199,07 грн) + березень 2017 року в сумі 154,72 грн ( один день 38,68 грн) усього: 3190,76 грн. Тобто, заборгованість по аліментах від якої позивач підлягає звільненню становить 72804,51 - 3190,76 =69 613,75 грн. На думку суду, така сума є обґрунтованою та справедливою з огляду на перебування дитини з позивачем та не здійснення матеріальних витрат на утримання дитини відповідачем з 04.03.2017 року. Посилання відповідача на той факт що дитину було незаконно в нього викрадено не приймаються судом до уваги, оскільки до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів з вказаної обстави. Натомість, згідно відповіді на звернення Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.08.2020 року № 523/5378 відповідача повідомлено, що в діях [PERSON] не вбачається ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. ( а.с. 146) Відповіддю від 14.01.2021 року Світловодський ВП ГУНП в Кіровоградській області повідомив, що об`єктивних даних, які б вказували на ознаки будь-якого складу кримінального правопорушення не виявлено, про що складено обґрунтовану довідку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач був хорошим батьком, проте близько чотирьох років не має можливості бачитись з сином. Допитана у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що відповідач приймав участь у розвитку сина, був добрим до своєї дитини, разом з бабусею піклувався про сина і йому нічого не загрожувало. Близько 5 років син вже не перебуває в батька. Допитана у судовому засіданні [PERSON] , позивачку особисто не знала, бачила як остання разом з працівниками поліції приїхала і забрала сина, обіцяла повернути за два тижні, проте так і не повернула по теперішній час. Доказів визначення місця проживання дитини з батьком та протиправне позбавлення [PERSON] цього права до суду також на час розгляду справи суду не надані. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про протиправне відібрання дитини з метою не сплати аліментів на утримання дитини. Отже, судом встановлено належними і допустимими доказами, що починаючи з 04 березня 2017 року [PERSON] 2013 року народження знаходиться з матір`ю в м. Івано-Франківськ. Дитина утримується повністю за рахунок матері, їй забезпечено належні побутові умови і відвідання загальноосвітньої школи. Відтак, додатково стягувати на користь відповідача аліменти на утримання дитини, яка фактично з 04.03.2021 року проживає з матір`ю не має підстав, саме цю обставину суд вважає істотною для прийняття рішення про часткове звільнення від сплати аліментів. Також суд враховує, що 14 квітня 2020 року Покровським районним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача по даній справі на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] . Одночасне ж стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] і аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] є противоречивим та недопустимим. Відтак [PERSON] підлягає звільненню від сплати аліментів саме з дати набрання чинності судовим наказом 14 квітня 2020 року. При прийнятті рішення, суд також керується найкращими інтересами дитини. Так, згідно комплексної психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин від 13.03.2020 року - емоційний стан в сім*і дитини комфортний, спостережуються позитивні та ніжні почуття до цивільного чоловіка матері [PERSON] . Членом сім*ї дитина не вважає відповідача - біологічного батька дитини. ( а.с. 56) На підставі ст. ст. 18, 180, 181, 197 СК України,

Outcome: partial