Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

27 листопада 2013 року позивач звернувся до суд з позовом до [PERSON], третя особа відділ у справах дітей Куп'янської міської ради про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого має спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходиться на його повному утриманні та вихованні, однак значиться зареєстрованою за адресою проживання відповідачки у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду, з відзначкою, що закінчився термін зберігання, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи до суду не з'явився надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01.08.2013 р. (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 5) Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25.09.2013 р. було визначене місце проживання [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька [PERSON]. З даного рішення вбачається, що відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, надавши заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. (а.с. 10). Згідно характеристики, наданої головою правління ОСББ «Надія», [PERSON]характеризується негативно, зі слів сусідів по дому, веде розгульний склад життя, діти були без догляду, на даний час діти проживають з батьком. (а.с. 4) Довідкою з місця проживання [PERSON] підтверджено, що разом з ним, без реєстрації, проживають його діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також зазначено, що діти знаходяться на утриманні позивача. (а.с. 3) Згідно із ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд вважає, що позовні вимоги являються законними та обґрунтованими, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що відповідачка вихованням дитини не займається, не піклується про неї, та веде розгульний спосіб життя. Судом враховується, що [PERSON] має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, а також визначенням місця проживання дитини з батьком будуть враховані інтереси дитини, оскільки згідно матеріалів справи [PERSON] мешкає разом з батьком, де також мешкає його молодший брат [PERSON], та вони знаходяться на повному утриманні свого батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved