Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

27 січня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить відібрати [PERSON], [INFO], від батька [PERSON], без позбавлення його батьківських прав, передати малолітню дитину: [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області для подальшого його улаштування, стягнути з відповідача на утримання малолітньої дитини аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 380 гривень щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [PERSON], [INFO], проживає у бабусі, його матір [PERSON] відбуває покарання у місцях позбавлення волі, батько малолітнього сина [PERSON] не виконує обов`язки, покладені на нього ст. 150 Сімейного кодексу України, по утриманню та вихованню дитини, не працює і не виявляє бажання працевлаштуватися, не піклується про стан його здоров'я, проживає окремо від нього, тому рішенням служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 19.12.2013 року № 07 малолітню дитину [PERSON], [INFO], тимчасово влаштовано в сім'ю рідної бабусі [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач не проживає разом із сином, в той час як матір дитини відбуває покарання у місцях позбавлення волі, дитина проживає у бабусі [PERSON], він не бажає займатися вихованням та утриманням своєї дитини, не піклується про стан його здоров'я, майбутню долю. Крім того, посилаючись на заяву відповідача про неможливість утримувати власну малолітню дитину, просила відібрати [PERSON] від батька, передати його органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області для подальшого влаштування, стягнути з відповідача на користь органу опіки та піклування виконкому Славутицької міської ради Київської області утримання дитини аліменти в розмірі 380 гривень щомісяця. Відповідач [PERSON] визнав позов повністю та не заперечував проти відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини на користь органу опіки та піклування. Проте, суду пояснив, що він зареєстрований в м. Чернігові, фактично проживає в [ADDRESS]. Малолітній син [PERSON] проживає у матері колишньої дружини в м. Славутичі Київської області, він інколи до нього приїжджає, на різдвяні свята забирав його у м. Чернігів, на даний час не має можливості його матеріально утримувати, оскільки не працює, але коли така можливість була, купував йому одяг. Представник Служби у справах дітей виконкому Славутицької міської Ради Київської області, третьої особи у справі, позов підтримала. Суду пояснила, що є всі підстави для того, щоб відібрати малолітню дитину [PERSON] від його батька, тому що останній на протязі тривалого часу не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Прокурор висловила свою думку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки малолітня дитина з батьком дитини не проживає, тому ніякої загрози для життя та здоров'я дитини немає. [PERSON], третя особа у справі, повідомлена про час та місце судового засідання належним чином, про що свідчить розписка, яка повернулася до суду із Чернігівського слідчого ізолятора, письмових пояснень від [PERSON] та клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, врахувавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову відповідачем не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи, що для задоволення позову немає законних підстав, то суд не прийняв визнання позову відповідачем та продовжив судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується його свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його матір'ю є [PERSON] , третя особа у справі. [PERSON], відповідач, та [PERSON], третя особа у справі, перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 81 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 04 лютого 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 3/10 заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки про неотримання аліментів № 53/12 від 21.01.2014 року виданої Новозаводським відділом державної виконавчої служби ГУЮ у Чернігівській області вбачається, що [PERSON] у період з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року не отримувала аліменти за виконавчим листом № 2-94, який видано Славутицьким міським судом Київської області 11.02.2008 року. Відповідно до розрахунку про стан заборгованості по сплаті аліментів станом на 21.01.2014 року розмір заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 2-94 від 11.02.2008 року складає 35797,26 гривень. [PERSON], мати [PERSON], [INFO], засуджена вироком Славутицького міського суду Київської області від 17 червня 2013 року за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України була звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 28 листопада 2013 року скасовано звільнення засудженої [PERSON] від відбування покарання з випробуванням та направлено її для відбування покарання у виді одного року позбавлення волі. Як зазначено відповідачем у судовому засіданні та підтверджено довідкою із адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області, він зареєстрований в м. Чернігові за адресою: [ADDRESS], де проживає його матір [PERSON], але на даний час фактично проживає в [ADDRESS] в будинку, який потребує ремонту. Він ніде не працює, тому не має можливості утримувати свою дитину [PERSON]. Згідно актів обстеження житлових умов малолітнього [PERSON], [INFO], № 1-22-82 від 30.02.2012 року, № 1-22-103 від 03.10.2012 року, № 01-22/52 від 09.07.2013 року та № 01-23/166 від 23.12.2013 року, він разом із своєю сестрою [PERSON], [INFO], по відношенню до якої [PERSON] є одинокою матір'ю, проживає разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Умови проживання дітей задовільні, помешкання обладнане відповідними меблями, побутовою технікою, діти мають окрему кімнату. Як вбачається з показань свідка [PERSON], [PERSON] проживає разом з нею з 2008 року, коли його матір [PERSON], яка є її дочкою, та батько [PERSON] розлучилися. Після розлучення відповідач поїхав проживати до м. Чернігова, а її дочка разом із сином залишилась проживати в її квартирі. Відповідач інколи брав сина додому в м. Чернігів, купував деякі речі, в основному відповідач із сином спілкуються по мобільному телефону. Рішенням Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 07 від 19.12.2013 року вирішено питання про тимчасове влаштування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у сім'ю рідної бабусі [PERSON] та місцем проживання дітей визначено місце проживання [PERSON]: [ADDRESS]. Відповідно до характеристик з ЗОШ № 4 відносно [PERSON]., останній, зарекомендував себе як старанний, здібний, активний комунікабельний учень. Має середні здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Також у вищевказаній характеристиці зазначено, що мати та батько не цікавляться навчанням дитини, а саме: не відвідують батьківських зборів, не спілкуються з класоводом, не приймають участі у вихованні. Навчанням та вихованням [PERSON] опікується бабуся, яка постійно відвідує батьківські збори, цікавиться поведінкою та навчанням онука. Як показали в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], відповідач не цікавиться навчанням та життям малолітнього сина. Згідно довідки начальника служби у справах дітей та сім'ї Славутицької міської ради Київської області [PERSON], відповідач, в ході бесіди повідомив, що не заперечує проти того, щоб його син проживав разом із своєю бабусею [PERSON], оскільки не може на даний час самостійно виховувати сина у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, та погоджується на відібрання у нього дитини без позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку ради опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 24.01.2014 року відібрання [PERSON] від батька без позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини. Як зазначено у ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2 - 5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому із батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не належним чином виконує обов'язки, передбачені ст. 150 СК України, але малолітня дитина [PERSON] з ним фактично не проживає, з 2008 року проживає з бабусею [PERSON], в зв'язку з чим немає небезпеки для життя дитини, її здоров'я та морального виховання, тому суд не приймає до уваги висновок ради опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 24.01.2014 року про відібрання дитини [PERSON] від батька без позбавлення його батьківських прав, оскільки відсутні підстави для відібрання дитини від відповідача без позбавлення його батьківських прав. Крім того, немає підстав для передачі малолітньої дитини [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, тому що дитина проживає із своє рідною бабусею [PERSON], яка створила належні умови для його проживання та піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток, що підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи представника позивача і представника третьої особи про необхідність відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав не ґрунтуються на положеннях закону. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed