Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

27 серпня 2019 року [PERSON] звернулась в Новодністровський міський суд Чернівецької області із позовною заявою до Територіального центру соціального обслуговування у місті Новодністровськ про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 19 квітня 2018 року працювала в Територіальному центрі соціального обслуговування у м. Новодністровськ (надалі - Терцентр) на посаді бухгалтера, з якої звільнена 29 липня 2019 року у зв`язку із одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки посада бухгалтера не входить до переліку посад, вказаних у п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Окрім того, зазначає, що на момент видачі наказу про звільнення від 25.07.2019р. сплив одномісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, так як акт службового розслідування, який вказаний підставою для звільнення, було складено 24 червня 2019 року. У зв`язку з незаконним звільненням, просить поновити її на посаді бухгалтера та виплатити 8108,55 грн. заробітної плати за вимушений прогул. Розпорядженням в.о. голови Новодністровського суду Чернівецької області від 27.08.2019р. дану справу передано на розгляд Сокирянському районному суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2019р. дана справа передана судді Побережній О.Д., яка не вирішувала питання про відкриття провадження у справі та ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 21.10.2019р. справу передала за підсудністю на розгляд Новодністровського міського суду Чернівецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019р. дана справа передана для розгляду судді Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л. Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 25.11.2019р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої призначено на 20.12.2019р. о 12 год. 00 хв. та відкладено на 26.12.2019р. о 10 год. 00 хв., 23.01.2020р. о 11год. 30хв. і 29.01.2019р. о 14 год. 00 хв. 26 листопада 2019 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила поновити її на посаді бухгалтера та стягнути із відповідача 38838,20 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2019 року по 26.11.2019 року (а.с. 49-50). 09 грудня 2019 року в суд надійшов відзив Терцентру на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. В заперечення на позовні вимоги зазначив, що Терцентр у своїй діяльності керується Типовим положенням про бухгалтерську службу бюджетної установи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 26.01.2011р., у відповідності до якого обов`язки головного бухгалтера покладались на позивача, а тому [PERSON] могла бути звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Вказує, що Терцентром не порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки з 01 липня 2019 року в Терцентрі новий керівник, який ознайомився із рекомендацією Комісії із службових розслідувань стосовно [PERSON] лише 01.07.2019р. За таких обставин, роботодавець вважає, що строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не сплили. Окрім того, вказує, що [PERSON] неправильно проведено розрахунок розміру виплати за вимушений прогул, зокрема, включено в обрахунок середньомісячного заробітку розмір одноразових виплат (компенсації за невикористану відпустку, матеріальну допомогу тощо) (а.с. 59-62). 16 грудня 2019 року позивач надала письмову відповідь на відзив відповідача, у якій вказала, що до неї, як до бухгалтера, не могло бути застосовано п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки в наказі №11-0 від 19.04.2018 року про надання першого та другого підпису на розрахунково-касових документах позивач вказана як бухгалтер і у відповідача недостатня кількість штатних працівників в установі, щоб вважати [PERSON] головним бухгалтером. Також не погодилася із доводами Терцентру щодо дотримання строку для застосування дисциплінарного стягнення, так як, на думку [PERSON] , такий сплив 24 липня 2019 року, а звільнена вона 29 липня 2019 року. При цьому, частково погодилась із аргументами відповідача стосовно розрахунку, зокрема, в частині виключення із суми виплати за щорічну чергову відпустку з 31.05.2019 року по 24.06.2019 року та матеріальної допомоги на оздоровлення. Подала письмову заяву від 15.12.2019р. про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути із Терцентру 26266,02 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу (а.с. 90-93). До початку розгляду справи по суті позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила поновити її на посаді бухгалтера та стягнути із відповідача 27296, 06 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2019 року по 26.12.2019 року (106 робочих днів) (а.с. 101-102). Окрім того, після початку розгляду справи по суті позивач подала заяви про збільшення позовних вимог від 15.01.2020р. та від 23.01.2020р. (а.с. 109-110, 118-119), які, з огляду на порушення строку, передбаченого п.2 ч. ст. 49 ЦПК України, для їх подачі, судом залишено без розгляду. В судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, наведених в останньому. Також [PERSON] повідомила, що при прийняті на роботу її не було ознайомлено із посадовою інструкцією; обсяг робіт їй було роз`яснено попереднім працівником, що обіймав посаду бухгалтера. Підтвердила, що з дня прийняття на роботу і по день звільнення виконувала усі бухгалтерські обов`язки одноособово, мала право другого підпису. Зазначила, що зверталась до директора із проханням прийняти на роботу ще одного бухгалтера, однак, не зважаючи на документальне оформлення такої з лютого 2019р., фактично продовжила одноособово виконувати увесь обсяг робіт. Повідомила, що додаткову відпустку за ненормований робочий день тривалістю 7 календарних днів їй надавали за роз`ясненням спеціаліста фінансового відділу Новодністровської міської ради, однак, вважає, що це не свідчить про призначення її на посаду головного бухгалтера. Вказала, що не погоджується із актом службового розслідування від 24.06.2019р. в частині начебто допущених нею порушень, оскільки премії працівникам нараховувала на підставі підписаних наказів, які в подальшому викрали, а заробітну плату - згідно табелю робочого часу, який складав інший працівник Терцентру. Зазначила, що звернулась із повідомленням про зникнення документів до поліції та на даний час триває досудове розслідування. При цьому, зауважила, що до її обов`язків не входить контроль за виходом працівників на роботу; більш того працівники Терцентру розміщуються у декількох, територіально віддалених один від одного, приміщеннях. Не могла пригадати коли саме ознайомилась із актом розслідування від 24.06.2019р., однак, звернула увагу суду, що 08 липня 2019р. отримала копію вищезгаданого акту, на якому уже був підпис [PERSON] . Вважає, що відповідачем не лише пропущено строк накладення дисциплінарного стягнення, але й не вказано в наказі конкретне грубе порушення, що начебто нею допущено. При цьому, позивач [PERSON] не заперечувала, що на час службового розслідування [PERSON] був відсторонений від виконання обов`язків директора Терцентру та останньому в цей період за окремими розпорядженнями надавалось право підпису лише фінансових документів. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково повідомила, що до сьогоднішнього дня Терцентр не отримував копії акту службового розслідування від 24.06.2019р., що підтверджується журналом вхідної кореспонденції. Зазначила, що про точний день ознайомлення [PERSON] із вищезгаданим актом їй нічого не відомо. Проте, звернула увагу, що [PERSON] був відсторонений від виконання обов`язків директора на час службового розслідування до 24.06.2019р. включно, а тому не міг ознайомитися із актом від імені Терцентру в день його підписання. Зазначила, що в подальшому [PERSON] було звільнено із займаної посади з 27.06.2019р., а новий директор [PERSON] приступила до виконання обов`язків 01.07.2019р., а тому саме 01 липня 2019р. є днем ознайомлення відповідача із результатами службового розслідування. Судом також розглянуто клопотання відповідача про залучення третьої особи, в задоволенні якого відмовлено за безпідставністю, та про виклик свідків, від якого представник відповідача відмовилася. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши обставини справи, оцінивши всі наявні в справі докази кожен окремо та в їх сукупності, суд встановив, що 19 квітня 2018 року на підставі наказу №10-О «Про прийом на роботу [PERSON] » та копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] прийнята в Територіальний центр соціального обслуговування у м. Новодністровськ на посаду бухгалтера Терцентру з випробувальним терміном 1 місяць та встановленням надбавки за складність і напруженість у розмірі 50% посадового окладу (а.с. 5, 13-16, 45-48). 25 липня 2019 року роботодавцем видано наказ №73-О «Про звільнення із займаної посади [PERSON] », відповідно до якого, враховуючи висновки Акту службового розслідування від 24.06.2019р., п. 4 Розпорядження міського голови № 123/о від 26.06.2019р., позивача звільнено 29.07.2019 року із займаної посади бухгалтера Територіального центру соціального обслуговування у м. Новодністровськ у зв`язку із одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків (п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України) (а.с. 6). Так, 24 червня 2019 року комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ., [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було складено акт службового розслідування за результатами проведеного в період з 13 травня по 24 червня 2019 року службового розслідування щодо виконання службових обов`язків директором Терцентру [PERSON] та бухгалтером Терцентру [PERSON] (а.с. 18-23). В даному акті зафіксовано, що позивач безпідставно, по непідписаних керівником наказах, нарахувала в лютому, березні та квітні 2019 року премії шістьом працівникам на загальну суму 41510,75 грн., а також безпідставно нарахувала заробітну плату, надбавки та премії працівнику, який хоч і був оформлений на роботі, проте фактично не працював жодного дня, на загальну суму 16579, 80 грн. За результатами розслідування керівнику Терцентру рекомендовано розглянути питання щодо звільнення із займаної посади бухгалтера [PERSON] у відповідності до п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (нарахування премії працівникам без підписаних наказів на премію керівником установи). Окрім того, службовим розслідуванням встановлено, що, окрім позивача, з 01 лютого 2019 року в Терцентрі значилась на посаді бухгалтера на 0,5 ставки [PERSON] , однак фактично всі функції бухгалтерської служби виконувала лише [PERSON] як до прийняття на посаду бухгалтера [PERSON] , так і після. Так, відповідно до п.п. 2, 5, 7-9, 11, 13, 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.2011р. № 59 «Про затвердження Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи» бухгалтерська служба утворюється як самостійний структурний підрозділ бюджетної установи, вид якого залежить від обсягу, характеру та складності бухгалтерської роботи, - департамент, управління, відділ, сектор або в бюджетній установі вводиться посада спеціаліста, на якого покладається виконання обов`язків бухгалтерської служби. Обов`язки бухгалтерської служби може виконувати централізована бухгалтерія бюджетної установи, якій підпорядковані інші бюджетні установи. У разі коли в бюджетній установі не утворюється бухгалтерська служба, повноваження головного бухгалтера бюджетної установи, встановлені цим Типовим положенням, поширюються на спеціаліста, на якого покладається виконання завдань та функціональних обов`язків бухгалтерської служби. Основними завданнями бухгалтерської служби є: 1) ведення бухгалтерського обліку фінансово-господарської діяльності бюджетної установи та складення звітності; 2) відображення у документах достовірної та у повному обсязі інформації про господарські операції і результати діяльності, необхідної для оперативного управління бюджетними призначеннями (асигнуваннями) та фінансовими і матеріальними (нематеріальними) ресурсами; 3) забезпечення дотримання бюджетного законодавства при взятті бюджетних зобов`язань, своєчасного подання на реєстрацію таких зобов`язань, здійснення платежів відповідно до взятих бюджетних зобов`язань, достовірного та у повному обсязі відображення операцій у бухгалтерському обліку та звітності; 4) забезпечення контролю за наявністю і рухом майна, використанням фінансових і матеріальних (нематеріальних) ресурсів відповідно до затверджених нормативів і кошторисів; 5) запобігання виникненню негативних явищ у фінансово-господарській діяльності, виявлення і мобілізація внутрішньогосподарських резервів. Бухгалтерська служба відповідно до покладених на неї завдань: 1) веде бухгалтерський облік відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі, а також інших нормативно-правових актів щодо ведення бухгалтерського обліку, в тому числі з використанням уніфікованої автоматизованої системи бухгалтерського обліку та звітності; 2) складає на підставі даних бухгалтерського обліку фінансову та бюджетну звітність, а також державну статистичну, зведену та іншу звітність (декларації) в порядку, встановленому законодавством; 3) здійснює поточний контроль за: дотриманням бюджетного законодавства при взятті бюджетних зобов`язань, їх реєстрації в органах Казначейства та здійсненням платежів відповідно до взятих бюджетних зобов`язань; правильністю зарахування та використання власних надходжень бюджетної установи; веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової та бюджетної звітності, дотриманням бюджетного законодавства та національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі, а також інших нормативно-правових актів щодо ведення бухгалтерського обліку бухгалтерськими службами бюджетних установ, які підпорядковані бюджетній установі; 4) своєчасно подає звітність; 5) своєчасно та у повному обсязі перераховує податки і збори (обов`язкові платежі) до відповідних бюджетів; 6) забезпечує дотримання вимог нормативно-правових актів щодо: використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) та інформаційних ресурсів під час прийняття та оформлення документів щодо проведення господарських операцій; інвентаризації необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, документів, розрахунків та інших статей балансу; 7) проводить аналіз даних бухгалтерського обліку та звітності, у тому числі зведеної звітності, щодо причин зростання дебіторської та кредиторської заборгованості, розробляє та здійснює заходи щодо стягнення дебіторської та погашення кредиторської заборгованості, організовує та проводить роботу з її списання відповідно до законодавства; 8) забезпечує: дотримання порядку проведення розрахунків за товари, роботи та послуги, що закуповуються за бюджетні кошти; достовірність та правильність оформлення інформації, включеної до реєстрів бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань; повноту та достовірність даних підтвердних документів, які формуються та подаються в процесі казначейського обслуговування; зберігання, оформлення та передачу до архіву оброблених первинних документів та облікових регістрів, які є підставою для відображення у бухгалтерському обліку операцій та складення звітності, а також звітності; користувачів у повному обсязі правдивою та неупередженою інформацією про фінансовий стан бюджетної установи, результати її діяльності та рух бюджетних коштів; відповідні структурні підрозділи бюджетної установи даними бухгалтерського обліку та звітності для прийняття обґрунтованих управлінських рішень, складення економічно обґрунтованих калькуляцій собівартості послуг, що можуть надаватися за плату відповідно до законодавства, визначення можливих ризиків фінансово-господарської діяльності; 9) бере участь у роботі з оформлення матеріалів щодо нестачі, крадіжки грошових коштів та майна, псування активів; 10) розробляє та забезпечує здійснення заходів щодо дотримання та підвищення рівня фінансово-бюджетної дисципліни її працівників та працівників бухгалтерських служб бюджетних установ, які підпорядковані бюджетній установі; 11) здійснює заходи щодо усунення порушень і недоліків, виявлених під час контрольних заходів, проведених державними органами та підрозділами бюджетної установи, що уповноважені здійснювати контроль за дотриманням вимог бюджетного законодавства. Головний бухгалтер, зокрема: підписує звітність та документи, які є підставою для: перерахування податків і зборів (обов`язкових платежів); проведення розрахунків відповідно до укладених договорів; приймання і видачі грошових коштів; оприбуткування та списання рухомого і нерухомого майна; проведення інших господарських операцій; погоджує документи, пов`язані з витрачанням фонду заробітної плати, встановленням посадових окладів і надбавок працівникам. Керівником бухгалтерської служби є головний бухгалтер, який підпорядковується та є підзвітним керівникові бюджетної установи або його заступникові. Головний бухгалтер призначається на посаду та звільняється з посади керівником бюджетної установи відповідно до законодавства про працю. Призначення на посаду головного бухгалтера бюджетної установи та/або спеціаліста, на якого покладається виконання завдань та функціональних обов`язків бухгалтерської служби, здійснюється згідно з Довідником типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців або Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників. Відповідно до наказу Терцентру від 19.04.2018 року №11-О «Про надання права першого та другого підписів на розрахунково-касових документах» [PERSON] було надано право другого підпису після директора Терцентру на розрахункових, фінансових документах та звітності (а.с. 85). Як вбачається із заяви [PERSON] про виплату компенсацій за невикористану відпустку від 15.08.2019р. (а.с.63) та додатку №2 до Колективного договору між дирекцією та трудовим колективом Територіального центру соціального обслуговування в м. Новодністровськ на 2015-2018р.р. (а.с.64-82) позивач отримувала додаткову відпустку тривалістю 7 календарних днів за ненормований робочий день в якості головного бухгалтера. [PERSON] в судових засідання визнала, що всю бухгалтерську діяльність в Терцентрі здійснювала лише вона, тобто позивач фактично була єдиним бухгалтером. А також підтвердила, що хоч з лютого 2019р. в штаті була посада бухгалтера на 0,5 ставки (а.с. 136), проте прийнята на цю посаду [PERSON] не виконувала роботи бухгалтера, розподілу обов`язків між ними не було. Згідно п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Оскільки позивач виконувала обов`язки всієї бухгалтерської служби, в тому числі обов`язки головного бухгалтера; отримувала додаткову відпустку за роботу головного бухгалтера; мала право підпису всіх бухгалтерських та фінансових документів (після підпису керівника установи), що відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.2011р. № 59 «Про затвердження Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи» відноситься до виключних повноважень головного бухгалтера, суд дійшов висновку, що до [PERSON] могли бути застосовані положення п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Щодо суті дисциплінарного проступку, то у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 (з подальшими змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду. Так, при дослідженні наказу про звільнення позивача від 25.07.2019р. та акту службового розслідування від 24.06.2019р. судом встановлено, що позивача звільнено за нарахування премії шістьом працівникам на підставі непідписаних керівником установи наказів про преміювання. У ст.ст. 13, 81 ЦКП України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що факти, наведені в акті службової перевірки, позивачем належними та допустимим доказами не спростовані, а тому, на думку суду, [PERSON] були допущені відповідні правопорушення. При цьому, зважаючи на те, що такі правопорушення не носили триваючого характеру, стосувались безпідставного нарахування премій за рахунок бюджетних коштів та потягли за собою завдання збитків в середньому на більш, ніж 10000, 00 грн. щомісячно, суд дійшов висновку, що нарахування бухгалтером премій працівникам на підставі непідписаних наказів про преміювання являється грубим порушенням трудових обов`язків. Окрім того, незважаючи на те, що в акті службового розслідування йшла мова про три випадки безпідставного нарахування премій шістьом працівникам, суд вважає, що кожен випадок такого нарахування за своїм характером є грубим порушенням трудових обов`язків, а тому кількість таких випадків нарахування премій не впливає на висновок роботодавця про тяжкість такого порушення. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач вчинила дисциплінарний проступок у вигляді одноразового грубого порушення трудових обов`язків у зв`язку із нарахуванням премії працівникам на підставі непідписаних наказів про преміювання. При цьому, суд відхиляє доводи позивача щодо неможливості її звільнення за п.1ч.1ст.41 КЗпП України через її перебування саме на посаді бухгалтера, а не головного бухгалтера, так як визначальним при звільненні роботодавцем працівника за вищевказаним пунктом є не формальна назва посади, а перелік повноважень та основні функції працівника. Також безпідставними є заперечення [PERSON] щодо не ознайомлення із її посадовими обов`язками та завданнями, оскільки при відсутності належним чином оформленої посадової інструкції бухгалтера (а.с. 133-135), повноваження останнього в даному випадку регулювались Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2011р. № 59 «Про затвердження Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи». А тому позивач повинна була чітко розуміти обсяг своїх повноважень, обов`язків, завдань та ступінь відповідальності. Згідно ст.ст. 147-148 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Судом встановлено, що Акт службового розслідування було складено 24 червня 2019р., тобто днем виявлення Новодністровською міською радою Чернівецької області правопорушення являється саме 24 червня 2019 року. Однак, ні в акті службового розслідування, ні в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження факту ознайомлення та отримання Терцентром чи його директором даного акту саме 24 червня 2019 року (а.с. 18-23, 123-132). Окрім того, представник відповідача у судовому засіданні зауважила, що директор [PERSON] був відсторонений від виконання своїх обов`язків до 24 червня 2019р., а тому не міг отримати копію акту від 24.06.2019р. в цей же день як представник Терцентру; інформації про дату ознайомлення [PERSON] із актом у представника не має. Позивач [PERSON] також не могла пригадати коли ознайомилась із актом від 24.06.2019р., проте вказала, що на день отримання його копії - 08.07.2019р., на акті точно був підпис [PERSON] (а.с. 17). При тому, у відзиві на позовну заяву представник відповідача стверджував, що дізнався про наявність акту службового розслідування саме 01.07.2019р. - в день призначення нового директора (а.с. 84). У ст.ст. 13, 81 ЦКП України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що саме на позивача покладається обов`язок довести факт пропущення роботодавцем строку застосування до працівника дисциплінарного стягнення і висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях про отримання директором Терцентру акту службового розслідування саме 24 червня 2019 року, зважаючи, що представник Терцентру не входив до складу комісії, яка проводила розслідування, суд вважає, що днем виявлення вчиненого позивачем правопорушення є саме 01 липня 2019 року. За таких обставин, передбачений ст.148 КЗпП України місячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] станом на 25.07.2019 року не сплив, а тому позовні вимоги про поновлення на посаді позивача задоволенню не підлягають. Так як вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про поновлення на посаді, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовні в повному обсязі. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, слід покласти на рахунок держави. На підставі ст.ст. 41, 147-148, 235 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України від 26.01.2011р. № 59 «Про затвердження Типового положення про бухгалтерську службу бюджетної установи»,

Outcome: dismissed