Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

28 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі кредитного договору від 10 липня 2013 року останній отримав кредит у розмірі 1 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту [PERSON] належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30 вересня 2016 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 25 772 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 1 696 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 19 073 грн. 98 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 299 грн. 12 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, зокрема, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 203 грн. 45 коп. штраф (процентна складова). У звязку з тим, що у добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останнього вказану суму боргу. У звязку зі смертю відповідача [PERSON], 20 грудня 2015 року, ухвалою суду від 15 листопада 2016 року до участі в справі залучено правонаступника останнього [PERSON] (а. с. 65-66). 28 листопада 2016 року до суду надійшла заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з правонаступника [PERSON] [PERSON] заборгованість за кредитом, яка утворилася на день смерті кредитора, у розмірі 12 243 гривень 48 коп., з яких 1 696 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8 248 грн. 36 коп. заборгованість за відсотками, 2 299 грн. 12 коп. заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав клопотання про розгляд справи в його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує (а. с.87-89). Відповідач [PERSON] на початку судового розгляду справи проти позову заперечував, посилаючись на те, що не отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, але в подальшому позов визнав повністю. Заслухавши відповідача [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10 липня 2013 року банк відкрив [PERSON] кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту на платіжну кредитну картку «Універсальна». Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що боржник під розпис був ознайомлений із умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, та погодився, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також зобовязався виконувати вимоги вказаних Умов та Правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 5). Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. У відповідності до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а. с. 8-31). Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році, і становить 2,5%, розмір щомісячних платежів, враховуючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді, становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія за зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки ПриватБанк становить 3% від суми операції; в банкоматах інших банків України 3% + 5 грн./1$; в зарубіжних банкоматах 3%+15 грн./3$. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня 1 (базова процентна ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів, при виникненні прострочки на суму білиш ніж 50 грн.). Штраф при порушені строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, нараховується: 500 грн. + 5% від суми позову. Комісія за моніторинг неактивної карти в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 грн. (або еквівалент за курсом НБУ) на місяць. Відсоткова ставка (на місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування UAН - 3,75% (а. с. 6). Підписуючи договір, [PERSON] погодився з його умовами у повному обсязі, дійсність кредитного договору не оспорював, а навпаки, частково вносив платежі на його виконання. Таким чином, суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання. З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам кредитного договору, вбачається, що отримавши кредит, [PERSON] заборгованість за кредитним договором погашав частково, але не своєчасно та не у повному обсязі, востаннє 31 березня 2014 року. Разом із цим судом встановлено, що 20 грудня 2015 року [PERSON] помер (а. с. 54). На день смерті у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 12 243 грн. 48 коп., яка складається з наступного: 1 696 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 8 248 грн. 36 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 299 грн. 12 коп. заборгованість за пенею та комісією (а. с. 90-91). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. За заявою останнього 06 червня 2016 року заведена спадкова справа, зареєстрована у Спадковому реєстрі за №59060178, що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с.83, 85). До складу спадщини, яку прийняв [PERSON] увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4326 га, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби площею 0,1555 га, які знаходиться на території Миколаївської (Жовтневої) селищної ради Білопільського району Сумської області (а. с. 70-76, 80). У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За приписами ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, за змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 10 липня 2013 року у сумі 12 243 грн. 48 коп. в розмірі, що відповідає вартості спадкового майна, одержаного у спадщину, яка вочевидь перевищує розмір заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає судовий збір у розмірі по 1378 грн. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved