Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

28 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , що продовжує навчання. В позовній заяві зазначала, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 1995 по 2005 рік. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Син постійно проживає з нею і перебуває на її утриманні. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 жовтня 2019 року, з відповідача по справі на її користь стягувались аліменти на період навчання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до закінчення навчання в ПТУ-44, а сааме до 30 червня 2020 року. Після закінчення ПТУ-44 син продовжив навчатись у Миргородському художньо-промисловому коледжі ім. М.В. Гоголя. Дата закінчення навчання 31 січня 2023 року. В зв`язку з чим дитина потребує значних матеріальних затрат. Так для забезпечення елементарних і необхідних умов для життя та навчання сина необхідно придбавати зошити, підручники, канцелярські товари, продукти харчування тощо. Вона працює медичною сестрою в Миргородському санаторії «Миргород» і її середньомісячної зарплати розмір якої становить 4522 грн., недостатньо для забезпечення повноцінної життєдіяльності сина пов`язаною із здобуттям освіти. Відповідач отримує пенсійне забезпечення, інших утриманців не має, і в змозі сплачувати аліменти на утримання сина на час його навчання до досягнення ним 23 річного віку Ухвалою судді від 02.10.2020 відкрито провадження по вищезазначеній справ та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.13). Будь-яких інших заяв та клопотань, що стосуються предмету позовних вимог не подала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с.18,20,29,31). Будь-яких заяв, клопотань, що стосуються предмету позовних вимог, відзиву на позовну заяву та зустрічного позову не подав. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 26). Будь-яких заяв, клопотань, що стосуються предмету позовних вимог, не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). [PERSON] навчається з 14.09.2020 в Миргородському художньо-промисловому коледжі ім. М.В. Гоголя, фінансування здійснюється за рахунок видатків державного бюджету. Дата закінчення навчання 31 січня 2023 року (а.с.6-8). Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд погоджується з доводами позивача про те, що син потребує значних матеріальних затрат на навчання, оскільки необхідно сплачувати кошти за проживання, харчування та проїзд, придбавати канцелярські прилади, на момент закінчення навчання не досягне 23 років, тому позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 28 вересня 2020 року і до закінчення навчання до 31 січня 2023 року. На переконання суду, аліменти в такому розмірі відповідають критеріям розумності та справедливості і забезпечать виконання відповідачем свого обов`язку, як одного з батьків, по утриманню дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved