Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

28 серпня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення особи. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] зазначає, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, та до теперішнього часу проживає за адресою: [ADDRESS] . Інших документів, окрім вищевказаного свідоцтва про народження, вона не має і раніше не мала, паспорту свого часу не отримувала. [PERSON] є інвалідом дитинства другої групи. Згідно рішення опікунської ради Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області № 11 від 05 червня 2018 року надано згоду [PERSON] на призначення опіки над тіткою [PERSON] . [PERSON] проживає із заявницею, вона нею опікується та доглядає. З моменту народження і по сьогоднішній день [PERSON] нікуди не виїжджала з с.Мала Білозерка за межі України та не змінювала адреси свого місця проживання В 2018 року заявниця [PERSON] звернулася до Василівського PB УДМС України в Запорізькій області з метою встановлення її особи, належності її до громадянства України та видачі паспорта громадянина України. 19 жовтня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області винесено рішення у справі № 311/2407/18, яким встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року та по теперішній час. Рішення було надано до Василівського PB УДМС України в Запорізькій області. 07 липня 2020 року заінтересованою особою було винесено висновок, згідно якого особу заявниці не ідентифіковано та рекомендовано звернутися до суду для встановлення особи у відповідності до статті 10 Закону України «Про єдиний Державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Тому [PERSON] змушена звернутися до суду з даною заявою, в якій просить: встановити особу [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02.09.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами окремого провадження (а.с.23) В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву про встановлення особи підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити за підставами, викладеними у заяві. Представник заінтересованої особи: Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно та належним, проте на адресу суду подано письмові пояснення, в яких заінтересована особа просить розглянути справу у відсутність їх представника, заперечень проти вимог заявника [PERSON] не мають, рішення залишають на розсуд суду (а.с.27-28). Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення заявника [PERSON] , вислухавши в судовому засіданні показання свідків [PERSON] та [PERSON] , надані ними 24.12.2020 року, ретельно з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 311/2673/20, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення особи підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області народилася [PERSON] , про що Щорсовським сільЗАГС було здійснено 18.10.1949 року відповідний актовий запис №36 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та у вказаному свідоцтві про народження в графі «мати» вказана - « [PERSON] » (рос.), а в графі «батько» вказаний « [PERSON] », копія свідоцтва про народження та його нотаріально завірений переклад на українську мову міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.10,9). Як вбачається з відповіді Василівського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, за результатами перевірки встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, а саме в рішенні суду встановлено постійне проживання на території України до 24 серпня 1991 року та по теперішній час, але особу не встановлено. Справа про встановлення належності до громадянства України повернута до Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області вих.№2301.2.4-4933/23.2-20 від 23.06.2020 року. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення особи у відповідності до статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», та надати рішення суду до Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області, для подальшого оформлення документів (а.с.11). Згідно Довідки №б/н від 21.07.2020 року, виданої Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області, [PERSON] , 1949 року народження дійсно є жителем с.Мала Білозерка та мешкає за адресою: [ADDRESS] та проживає за даною адресою з 1949 року по теперішній час (а.с.14). Відповідно до Довідки серії ВМ-76 №034808, виданої Запорізьким обласним відділом соціального забезпечення, вбачається, що [PERSON] , 1949 року народження визнана інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.13). Згідно Довідки, виданої Малобілозерською лікарською амбулаторією КНП «Василівський центр ПМСД», [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває на «Д» обліку в Малобілозерській АЗПСМ з діагнозом: нотальний ецефаліт з частими епілептичними приступами, дебільнісь (а.с.15). Як вбачається з Акту №5 від 21.07.2020 року, складеного комісією у наступному складі: депутат Малоліблозерської сільської ради Кириленко О.В., членів комісії: [PERSON] та [PERSON] , та якими встановлено, що на час перевірки в будинку [ADDRESS] встановлено факт проживання [PERSON] , 1949 року народження за даною адресою постійно з 1949 року по теперішній час (а.с.16). Відповідно до рішення №11 від 05.06.2018 року опікунської ради Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області «Про розгляд заяв гр. [PERSON] та [PERSON] щодо призначення опіки», надано згоду [PERSON] , [INFO] на призначення опіки над тіткою [PERSON] , [INFO] . Із захистом особистих і майнових прав та інтересів [PERSON] , та наданням їй допомоги при здійснення нею своїх прав, піклуватися про її здоров`я (а.с.17). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 19.10.2018 року заяву [PERSON] , заінтересована особа - Василівський районний відділ управління Державної міграційної служби країни в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України - задоволено. Встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області постійно проживала на території України до 24 серпня 1991 року та по теперішній час. Дане судове рішення набрало законної сили - 19.11.2018 року, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.18-19). Згідно з п.п.1,2 ч.1Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03.11.1991р) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 та Закону України Про громадянство України, визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України, або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами а в пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до пункту 45 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України, або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»№ 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Проблема видачі паспорта громадянина України замість втраченого на сьогодні регламентується Порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 1012 р. № 320 (далі Порядок). Відповідно до норм п. 6 Порядку в разі отримання паспорту в іншому територіальному підрозділі для підтвердження видачі втраченого паспорта саме тій особі не пізніше наступного дня після надходження заяви про втрату паспорта до цього територіального підрозділу відсилається запит за формою, наведеною в додатку 12 до Порядку. Відповідно до п. 8.2 Порядку до заяви про видачу паспорту додаються наявні документи з фотокартками. Якщо такі документи відсутні, то за письмовою згодою особи проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб. Їх кількість не може бути менше трьох. Після цього складається акт встановлення особи. Строк встановлення особи складає один місяць, в разі необхідності може бути продовжений до двох. Статтею 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» і постанова Кабінету міністрів України №745 від 26.10.2016 року, якою затверджено новий Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (п.6), визначають, що у разі неможливості встановити особу за визначеною процедурою встановлення особи, особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення для видачі документу, що посвідчує особу та її громадянство України. Повно та всебічно оглянувши матеріали за поданою [PERSON] заявою про встановлення особи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими письмовими доказами, наданими заявником під час судового розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення особи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного, вивчивши надані суду докази на обґрунтування заявлених вимог, повно та всебічно дослідивши надані заявником документи і матеріали, ретельно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, заявлені [PERSON] , вислухавши в судовому засідання пояснення заявника [PERSON] , позицію представника заінтересованої особи Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, викладену у наданих суду письмових поясненнях від 23.12.2020 року, які не заперечують проти заявлених [PERSON] вимог, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні достовірно, під присягою свідка підтвердили особу [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, постійно проживала на території с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області та опікувалася [PERSON] , оглянувши надані суду фотокартки особи, ретельно дослідивши докази, подані заявником в обґрунтування заявлених нею вимог, оцінивши в сукупності докази, які витребувані судом та мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що подана [PERSON] заява про встановлення особи є обґрунтованою та підтверджена належними та допустимими доказами, а тому суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити та встановити особу [PERSON] , яка народилася [INFO] в селі Мала Білозерка Василівського району Запорізької області.

Outcome: approved