Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

26 серпня 2021 року Акціонерне товариство «Юнекс Банк» (надалі також - позивач, АТ «Юнекс Банк») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0.870.0418.ФО_К від 23 квітня 2018 року в сумі 10967 грн 20 коп. у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язання. 01 вересня 2021 року на запит суду від Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с 35). Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 36). Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання, призначеного на 21 жовтня 2021 року о 09 год. 30 хв., в режимі відеоконференції за допомогою системи EasyCon, з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку (а.с. 97-99). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог АТ «Юнекс Банк» посилалось на те, що 23 квітня 2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Юнекс Банк» укладено кредитний договір № 0.870.0418.ФО_К, згідно якого вона отримала кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок у розмірі 32000 грн на споживчі потреби з терміном користування до 23 квітня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% щомісячно. Підписавши даний договір, відповідач погодилася з умовами договору. Позивачем вказано, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконала, не повернула своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, та не сплатила комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 03 серпня 2021 року становить 10967 грн 20 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 3312 грн 46 коп. й заборгованості за процентами та комісіями - 7654 грн 74 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду і просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом, а саме: 3312 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом, 7654 грн 74 коп. - заборгованість по процентам та комісіями, а також судові витрати по справі. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 02 вересня 2021 року направлялась на адресу відповідача, однак поштове відправлення з такою ухвалою повернулось до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 44). З огляду на положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є врученою. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 02 вересня 2021 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Правом подати до суду відзив на позовну заяву [PERSON] не скористалась. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Представник позивача в судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовільнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Судові повістки про проведення судових засідань, призначених на 23 вересня 2021 року та 21 жовтня 2021 року, які направлялися на зареєстровану адресу відповідача - [ADDRESS] , повернулись до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 44, 92-93). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, повістка вважаєтся врученою відповідачу. Отже, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд прави здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Юнекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0.870.0418.ФО_К, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 32000 грн на споживчі потреби з терміном користування до 23 квітня 2021 року, а відповідач зобов`язалась повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 2,99%, нараховані проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фінансової процентної ставки 0,01% річних. 23 квітня 2018 року між сторонами було узгоджено та підписано графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної стави за кредитним договором № 0.870.0418.ФО_К від 23 квітня 2018 року - Додаток № 1 до кредитного договору (а. с. 10-11). З наданого статуту Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (ідентифікаційний код 20023569), затвердженого рішенням єдиного Акціонера Акціонерного товариства «Юнекс Банк» Рішення № 1 (40) від 09 грудня 2020 року, погодженого Національним Банком України 24 грудня 2020 року, вбачається, що позивач змінив своє повне найменування з Публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк» на Акціонерне товариство «Юнекс Банк» (п. 1.3 Статуту) (а.с. 21-26). Кредит в сумі 32 000 грн відповідачу було видано позивачем 23 квітня 2018 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 23.04.2018 по 23.04.2018 (а. с. 12). Отже, позивач надав відповідачу кошти в сумі 32 000 грн, виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору відповідач взяв на себе зобов`язання щомісяця сплачувати платежі по кредиту, комісії за обслуговування та нараховані проценти згідно з пунктами 2.3 та 2.4 договору, забезпечити повернення отриманого кредиту, комісію за обслуговування і сплату нарахованих процентів та комісій у встановленому цим договором строки. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 03 серпня 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 10967 грн 20 коп., із яких: 3312 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом; 7654 грн 74 коп. - заборгованість за нарахованими та невиплаченими процентами та комісіями (а.с. 13-14). В той же час, як зазначено позивачем, відповідач, який зобов`язався здійснювати погашення кредиту, процентів та комісії, свої зобов`язання не виконав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору № 0.870.0418.ФО_К від 23 квітня 2018 року, за відповідачем станом на 03 серпня 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10967 грн 200 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 3312 грн 46 коп. та заборгованості за процентами та комісією - 7654 грн 74 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі - 3312 грн 46 коп. та заборгованість за процентами та комісією - 7654 грн 74 коп. Надаючи оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборону, вимог розумності та справедливості (статті 627 ЦК України). За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами глав 47 - 49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Висновки щодо правозастосування З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений у письмовій формі між позивачем та [PERSON] . Підписавши даний кредитний договір, відповідач погодилась з умовами договору. Таким чином, наявність волевиявлення учасника правочину на укладання кредитного договору, саме на зазначених в ній умовах, вільність такого волевиявлення і відповідність її внутрішній волі є необхідною умовою дійсності правочину. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Підписання документів, і є в даному випадку волевиявленням відповідача на отримання кредиту. Відповідно до кредитного договору, підписаного відповідачкою власноручно, вона була ознайомлена із запропонованими умовами та погодилася з ними (а.с. 5-9). Крім того, сторонами було узгоджено та підписано графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної стави за кредитним договором (а. с. 10-11). Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в розмірі 32000 грн. З долученого до справи розрахунку заборгованості за кредитом, вбачається, що за відповідачем утворилась заборгованість за період з 23 квітня 2018 року по 03 серпня 2021 року включно, у розмірі 10967 грн 20 коп., яка складається з: 3312 грн 46 коп.- заборгованості за кредитом; 00 грн 34 коп. - сума непогашених процентів; 7654 грн 40 коп. - заборгованості за непогашеною комісією. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору, не дотримується узгодженого графіку погашення кредиту, добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № 0.870.0418.ФО_К від 23 квітня 2018 року в розмірі 10967 грн 20 коп. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, наведені позивачем в позовній заяві, відповідачем не спростовані, відомостей про погашення заборгованості не надано. З огляду на викладене, враховуючи що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором між нею та АТ «Юнекс Банк» в установлені договором строки, АТ «Юнекс Банк» внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, відсотки та комісію, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 0.870.0418.ФО_К від 23 квітня 2018 року станом на 03 серпня 2021 року в розмірі 10967 грн 20 коп., оскільки зазначені суми підтверджені матеріалами справи, а відповідачем не спростовані. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню 2270 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved