Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

27 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право проживання та користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебував у шлюбі із відповідачкою [PERSON] до 07 грудня 2007 року, після чого вони розлучились. Вказує, що одразу після розірвання шлюбу 07.12.2007 року відповідачка [PERSON] забрала всі свої речі та пішла проживати в інший житловий будинок, який розташований в с. Пашківці, Хотинського району, Чернівецької області де і проживає по даний час. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визначити відповідача [PERSON], такою, що втратила право проживання та користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: с. Пашківці, вул. Червоноармійська, 21 Хотинського району, Чернівецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання двічі не зявилась, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником будинку, що розташований в с. Пашківці, по вул. Червоноармійській, 21 Хотинського району, Чернівецької області відповідно до копії договору купівлі-продажу від 04.07.1990 року (а.с.6-7), що і підтверджується копією відповідного договору. Даний факт також підтверджується і довідкою № 897 від 25.12.2015 року, виданою Пашковецькою сільською радою с. Пашківці Хотинського району Чернівецької області з якої вбачається, що позивач [PERSON], [INFO] являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Пашківці, вул. Червоноармійська, 21 Хотинського району, Чернівецької області (а.с.8). Крім того, згідно до довідки № 896 від 21.12.2015 року виданої цією ж сільською радою підтверджується той факт, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрована за адресою: [INFO], згідно по господарської книги № 9, але не проживає в даному господарстві з 07.12.2007 року та по даний час (а.с.9). Крім того, із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії І-МИ № 046580 від 29.01.2014 року вбачається, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.10). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права проживання та користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, та

Outcome: approved