Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

29.03.2016 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до суду із позовом, в якому зазначив, що 18.03.2005 року між Акціонерним комерційний банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаспуником якого є позивач по справі, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08116-015/05Р. Згідно умов кредитного договору, позивачем було надано відповідачу - [PERSON] кредит з метою оплати вартості квартири на загальну суму 17\~100 доларів США зі строком повернення до 18.03.2025 року із сплатою 12 % річних за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору). [PERSON], у свою чергу, зобов'язалась повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати інші свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 71 доларів США, щомісячно до 10 числа наступного місяця. Згідно пункту 4.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту або внесення відсотків за користування кредитом, Відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Крім цього, 18.03.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 08116-015/05Р з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до умов даного договору поруки [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і зобов'язався нести перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» солідарну майнову відповідальність за виконання у повному обсязі взятих на себе позичальником зобов'язань за кредитним договором. З боку відповідачів не було здійснено дій, направлених на виконання своїх зобов'язань та вирішення спору у позасудовому порядку. Відповідно до розрахунку заборгованості від 29.05.2015 року наявна заборгованість за кредитним договором № 08116-015/05Р в сумі 16\~877 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) 82 центів, у тому числі: кредит 11638,00 доларів США, проценти 5\~239,82 доларів США. У зв'язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 16\~877,82 доларів США та судові витрати у розмірі 5\~800,05 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON], повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявились та не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 18.03.2005 року між Акціонерним комерційний банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаспуником якого є позивач по справі, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 08116-015/05Р. Згідно умов кредитного договору, позивачем було надано відповідачу - [PERSON] кредит з метою оплати вартості квартири на загальну суму 17\~100 доларів США зі строком повернення до 18.03.2025 року із сплатою 12 % річних за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору). [PERSON], у свою чергу, зобов'язалась повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати інші свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 71 доларів США, щомісячно до 10 числа наступного місяця. Згідно пункту 4.2 кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору (а.с. 9-10). Відповідно до п. 9.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту або внесення відсотків за користування кредитом, Відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Крім цього, 18.03.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 08116-015/05Р з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до умов даного договору поруки [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і зобов'язався нести перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» солідарну майнову відповідальність за виконання у повному обсязі взятих на себе позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с. 12). Відповідно до розрахунку заборгованості від 29.05.2015 року наявна заборгованість за кредитним договором № 08116-015/05Р в сумі 16\~877 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) 82 центів, у тому числі: кредит 11638,00 доларів США, проценти 5\~239,82 доларів США (а.с. 5-8). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 08116-015/05Р від 18.03.2005 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідачі порушують вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконують в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, процентах, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved