overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

27 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1983 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, тривалий час проживають окремо, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1983 року Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 154 (а. с. 7), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

27 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 25 січня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горохівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис №03. Свої вимоги позивач обґрунтовує ти, що 25 січня 2011 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] В шлюбі в них народилися діти: [PERSON], 24 липня 2012 року, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалось, у кожного з них протилежні погляди на сімейне життя та на обовязки. Крім того, відповідач не приймав участі у виховання дітей, зловживав алкогольними напоями і перебуваючи в стані алкогольного спяніння конфліктував та наносив побої. З цих причин, в березня 2015 року вони припинили подружні стосунки, та не ведуть спільного господарства. Сім'я фактично розпалась і існує лише формально. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], також просила встановити місце проживання їх спільних дітей з нею та стягнути з відповідача в свою користь судові витрати. Ухвалою Нововолинського міського суду від 24 червня 2016 року позов в частині визначення місця проживання дітей залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, згідний на розірвання шлюбу з позивачем, однак вважає, що він, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, а тому заперечує щодо стягнення з нього в користь позивача 1080 грн. судових витрат. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.3), копії свідоцтв про народження [PERSON], [PERSON] (а.с.4), копії паспорта [PERSON] (а.с.5), копії паспорта [PERSON] (а.с.6), копії будинкової книги (а.с.8-9), копії трудової книжки (а.с.10), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально, примирення між ними є неможливе, а тому суд шлюб розриває. Суд, беручи до уваги ст.5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якої [PERSON] не звільнений від сплати судового збору, з врахуванням вимог ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в користь позивача 551,20 грн. судового збору та 250 грн. витрат на правову допомогу, що підтверджуються документально (а.с.1, 111-14).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

27 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.04.2012 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецькій області, актовий запис № 160. Від шлюбу сторони мають дитину- [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок, несумісністю характерів. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, в судове засідання не з'явилася, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому шлюбі з 21.04.2012року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецькій області, актовий запис № 160. Від шлюбу сторони мають дитину- [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження від 12.11.2013року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецькій області, актовий запис № 1370. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

27 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Полтавська обл., Козельщинський р-н, пгт. Козельщина, вул. Промислова, 3. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.05.2016р. о 15 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.05.2016р. о 15 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора пішла з дому. Каже, що чує „жіночі голоси. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

27 травня 2016 року заявниця звернулася до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що вона народилася 22.09.1959 року в селі Синевир Міжгірського району Закарпатської області. У 1979 році заявниця закінчила Свалянський політехнічний технікум та отримала диплом на імя [PERSON], а 08.08.1977 року отримала трудову книжку на імя / російською мовою/ [PERSON]. В подальшому заявниця уклала шлюб та змінила прізвище на «Чуб». Заявниця вказує, що при зверненні до пенсійного фонду України у м. Херсоні для оформлення пенсії за інвалідністю зясувалося, що на другій сторінці паспорту по батькові заявниці російською мовою вказано як «Ильична» в той час як у трудовій книжці по батькові на російській мові вказано як «Ильинична». У звязку з цим заявниця просила встановити факт того, що трудова книжка серії БТ/1 № 0923471 на імя російською «Чуп Елены Ильиничны» належить заявниці [PERSON]. 02.06.2016 року заявниця вточнила свої вимоги та просила також встановити факт того що у свідоцтві про народження, виданого на імя [PERSON], [INFO], свідоцтві про народження, виданого на імя [PERSON], [INFO], вказана у графі мати російською «Чуп Елена Ильинична» вказана заявниця. Заявниця просить своєю заявою розглянути справу за її відсутності. Представник УПФ України у м. Херсоні в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України судом можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно свідоцтва про народження ( а.с. 10) [PERSON] народилася 22.09.1959 року. З диплому ( а.с. 8) вбачається, що [PERSON] російською мовою «Фетько Елена Ильинична» у 1979 році закінчила Свалянський політехнічний технікум. З трудової книжки ( а.с. 6-7) вбачається, що вона видана на імя російською мовою «[PERSON] ( в подальшому [PERSON]) [PERSON]». 10.10.1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Чуп». З паспорту громадянина України виданого на імя [PERSON] вбачається, що її по батькові російською мовою вказано як «Ильична». Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суй дійшов висновку про встановлення факту того, що трудова книжка на імя російською ««Чуп Елены Ильиничны» належить заявниці [PERSON]. Щодо вимог позивачки про встановлення факту того, що у свідоцтві про народження, виданого на імя [PERSON], [INFO], свідоцтві про народження, виданого на імя [PERSON], [INFO], вказана у графі мати російською «Чуп Елена Ильинична» вказана заявниця, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, встановлення такого факту не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

27 травня 2016 року заявниця звернулася до суду з заявою, мотивуючи її тим, що в 2014 році вона познайомилася із [PERSON]. Між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. А тому вони вирішили зареєструвати шлюб. Коли звернулися до Коломийського районного відділу РАЦС Коломийського міськрайонного управління юстиції щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, у прийомі заяви та реєстрації шлюбу їм було відмовлено у зв'язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку. Вони проживають у фактичних шлюбних відносинах. Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, а тому просить суд надати їй право на укладення шлюбу із [PERSON]. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи подали до суду заяви про слухання справи без їх участі, проти заяви не заперечують. З'ясувавши обставини, на які заявниця посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] бажають офіційно зареєструвати шлюб і створити повноцінну сім'ю. Заявниці виповнилося 16 років і 7 місяців, що підтверджується копією паспорта /а.с. 3/. В зв'язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку, то право на шлюб слід їй надати за рішенням суду. На підставі ст.,ст. 22, 23 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

27 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбута зміну прізвища на дошлюбне «Саричева», мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просилисправу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, з 2012 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому згідно ч. 6 ст. 15 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Таким чином, зміна прізвищ громадян України знаходиться поза компетенцією суду, а тому вимога позивача про зміну її прізвища не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

27 травня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 червня 1992 року у відділі Запису актів громадянського стану Первомайської міськради Харківської області, за актовим записом № 110, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно відбуваються сварки. Спільне господарство не ведеться з травня 2016 року, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

27 травня 2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та поваги, а також різними поглядами на сімейні цінності та пріоритети у сімейних відносинах. Їх сімейні проблеми вирішуються шляхом конфліктів та сварок. За таких обставин позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить шлюб розірвати, терміну на примирення більше не надавати. Судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи вд нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони з 21.05.2012 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 3). Від спільного шлюбу в них двоє неповнолітніх дітей (а. с. 4, 5). Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги. Вони фактично припинили шлюбні стосунки, шлюб між ними існує формально. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, а отже заяву необхідно задовольнити. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

27 травня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 06 жовтня 2001 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, наслідком чого ставали постійні сварки, у звязку із чим позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач по справі не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.14). Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення (а.с.15). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2001 року Василенківською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 161073 від 03.06.2011 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 230328 від 17.02.2003 року (а.с.5) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 242451 від 03.06.2011 року (а.с.6). Діти на даний час проживає разом з позивачем і після розлучення залишаться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких стають діти. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей.

Outcome: approved