Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

27 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що 19.06.2016 року померла\~бабуся позивача [PERSON], після смертіякої відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS](належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом) та на грошові вклади на рахунках №5168757285337848 в КБ ПАТ «ПриватБанк».06.06.2016 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачу. Відповідач по справі є сином померлої, який не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартирунотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт права власності на квартиру за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. На підставі зазначеного просив суд визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] та на грошові вклади на рахунку №5168757285337848 в КБ ПАТ «ПриватБанк», після смерті [PERSON], померлої 19 червня 2016 року. В судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, до суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати справу без його участі. Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 19 червня 2016 року померла [PERSON],що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.06.2016 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, серія I-ОК № 375210 (а.с.7). 06 червня 2016 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого квартиру [ADDRESS], та все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON], [INFO](а.с.6). Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Відмова мотивована тим, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт права власності на квартиру за спадкодавцем. Позивачу надали розяснення про те, що у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Спадкодавець за життя набула у власність квартиру [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2006 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-2516 (а.с.9). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із\~ ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.3 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному [PERSON] зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що\~ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність на буття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину після смерті спадкодавця, тому набув право спадкування на квартиру, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує. Крім того,позивач просить визнати за ним право власності на грошові вклади на рахунку №5168757285337848 в КБ ПАТ «ПриватБанк», після смерті [PERSON], померлої 19 червня 2016 року. Суд враховує, що за правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що грошові вклади на рахунку №5168757285337848 в КБ ПАТ «ПриватБанк» належали померлій [PERSON], тому відсутні підстави вважати позивача таким, що набув право спадкування на них, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial