Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за рішеннями судів сплачує на користь кожного з позивачів аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на кожну дитину, що в сукупному розмірі становить 1/2 частину його доходу. Вважає, що вказана обставина суперечить нормам ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки він не має постійної роботи, має інші витрати в звязку з чим у нього зовсім не залишається коштів. В звязку з викладеним просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини його доходів на кожну дитину. В судове засідання позивач не зявився, довірив представлення своїх інтересів матері - [PERSON] Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що ініціювання питання про зменшити розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, викликано бажання позивача погасити наявну заборгованість по аліментів на утримання старшої дитини, яка виникала не з його вини. Відповідаючи на запитання головуючого представник позивача повідомила, що на даний час позивач стажується за новим місцем роботи у фірмі «Лукас» у м. Миргороді, в разі позитивного проходження стажування його зарплата складатиме близько 2500 грн. На даний час позивач проживає разом з відповідачем [PERSON] та донькою [PERSON] однією сімєю в с. Хомутець Миргородського району Полтавської області. Стягнення аліментів на утримання молодшої дитини [PERSON] було ініційовано її матірю, оскільки після сплати аліментів на старшу дитину, коштів для утримання меншої не залишалось. Станом на час розгляду справи виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання меншої дитини до виконання не предявлено. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала та надала письмові заперечення з цього приводу. Вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та порушать права неповнолітньої дитини на утримання. Інший відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступні юридичні факти та супроводжуючи їх правовідносини. Позивач [PERSON] та один з відповідачів [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК № 077213, виданим 22 лютого 2007 року відділом РАЦС Печерського РУЮ м. Києва (а.с.8). За рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25 грудня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON], починаючи з 17 листопада 2008 року щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01 липня 2015 року, складеного головним державним виконавцем ВДВС Миргородського МРУЮ [PERSON], заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за аліментами складає 17756,23 грн. Представником позивача визнана сума заборгованості у розмірі 16114,23 грн. (17756,23- 410,5х4). Також позивач [PERSON] та другий з відповідачів - [PERSON] є батьками [PERSON], 24 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 196405, виданим 01 квітня 2014 року Київським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ а (а.с.9) За рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON], починаючи з 05 серпня 2014 року щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видій його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10-11). Станом на час розгляду справи виконавчий лист за даним судовим рішенням стягувачем [PERSON] до виконання не предявлено. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 СК України. Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розглядаючи питання про можливість розміру аліментів суд виходить з наступного. Згідно довідки про доходи позивача [PERSON] встановлено, що на протязі січня квітня місяців поточного року, його заробітна плата складала 700 грн. на місяць. В період з травня 2015 по теперішній час заробітну плату він не отримував. В той же час з пояснень представника позивача та копії постанови державного виконавця від 31.08.2015 року «Про закінчення виконавчого провадження» встановлено, що позивач [PERSON] працевлаштувався та проходить стажування на посаді торгівельного представника ПП «ВТК ЛУКАС» , а отже його матеріальне забезпечення змінилось, але в бік його покращення. З пояснень представника позивача встановлено, що позивач не має інших утриманців крім неповнолітніх дітей та дружини [PERSON], скарг на його незадовільний стан здоровя до суду не надходило. Сімейний стан позивача [PERSON], як платника аліментів дійсно змінився в звязку з його повторним одруженням та появою молодшою доньки [PERSON], але вказані події відбулись задовго до звернення позивача до суду із вимогою про зменшення розміру аліментів, оскільки молодша донька народилась 24 березня 2014 року. Відомості про зміни в сімейному стані позивача, які б безпосередньо передували його зверненню до суду, в матеріалах справи відсутні. Безпідставним вважає суд й доводи позивача про те, що стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання двох дітей у сумі, що становить 50% його заробітної плати, суперечить вимогам закону. Так, згідно ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Аналогічний загальний розмір відрахувань із заробітної плати передбачений ст. 128 КЗпП України. Також суд приймає до уваги й той факт, що позивач [PERSON], у якості відповідача у цивільній справі № 551/783/15-ц про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] визнав позов в повному обсязі чим підтвердив свою фінансову спроможність на сплату в подальшому аліментів на утримання обох дітей у розмірі 1/4 частини його доходу на кожну. Відповідно до вимог закону України «Пpo Державний бюджет на 2015 рік» станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком до 6-ти років становить 1032 гpн., а отже 30 відсотків від нього складають 309,60 грн.; прожитковий мінімум для дитини від 6-ти до 18-ти років становить 1286 грн., відповідно 30 відсотків від нього становить сума у 385,8 грн. Враховуючи те, що позивач [PERSON] визнала позовні вимоги щодо себе, а також те, що менша дитина позивача проживає разом, а отже може отримувати від нього утримання в обсязі більшому від розміру аліментів, що на неї сплачуватимуться, те, що для задоволення її потреб, як дитини віком до 6-ти років необхідно меншу суму, ніж для утримання старшої доньки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, заявлені до [PERSON] В той же час враховуючи те, що старша дитина відповідача проживає окремо від нього в іншій сімї, потребує більшого розміру утримання від позивача в силу свого віку, відсутність у суду даних, що надають підставу для зменшення розміру аліментів, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог предявлених до [PERSON] Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач [PERSON] визнала позов щодо себе та справу у цій частині вирішено не на її користь, суд вважає необхідним стягнути з неї на корись позивача сплачений ним судовий збір у сумі 243,60 грн. Згідно розяснень, наведених у п. 10. Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. Позивачем заявлено дві самостійні вимоги майнового характеру про зменшення розміру аліментів до кожного з відповідачів. Таким чином при поданні позовної заяви позивач повинен був сплатити дві ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, що ним в повному обсязі зроблено не було. Враховуючи те, що позовна заява була подана до суду 26 серпня 2015 року, тобто до набрання чинності останньою редакцією Закону України «Про судовий збір», з позивача на користь держави необхідно стягнути недоплачену ним суму судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial