Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21 квітня 2016 з відповідачем був укладений договір позики на суму 33600 грн. для вирішення своїх побутових проблем та задоволення сімейних потреб, які відповідач зобов'язався повернути до 21 червня 2016 року. Проте, відповідач у зазначений строк грошові кошти в повному не повернув та залишок боргу складає 19500грн. Позивач просить сягнути з відповідача борг, який станом на 21 жовтня 2016 року становить 19500 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як встановлено в судовому засіданні 21 квітня 2016 року позивач надав відповідачу у борг 33600 грн. та відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 21 червня 2016 року, про що свідчить договір позики від 21 квітня 2016 року, укладений між позивачем та відповідачем, розписка відповідача, складена 21 квітня 2016 року. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно постанови Верховного суду від 18.09.2013 року №6-63цс13 Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідач частково сплатила грошові кошти за договором позики та залишок боргу складає 19500 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку борг за договором позики не повернув, а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 19500 грн. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Згідно зі ст.ст. 1046 -1049 ЦК України ,

Outcome: approved