Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

27 жовтня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сум неповерненого спецодягу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] на підставі особистої заяви від 14 листопада 2013 року та згідно наказу від 02 грудня 2013 року № 0000000475-2510 було прийнято на роботу у ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ». Відповідно до встановлених норм видачі спецодягу відповідач 29 листопада 2013 року отримав на підприємстві спецодяг, а саме черевики з металевим носком із терміном використання до 28 листопада 2014 року, костюм бавовняний із терміном використання до 29 листопада 2013 року, брюки суконні для захисту від підвищеної температури ОП із терміном використання до 28 листопада 2014 року, куртку суконну для захисту від підвищеної температури ОП із терміном використання до 28 травня 2014 року, каску захисну з терміном використання до 28 травня 2015 року, окуляри захисні з терміном використання до зношення, що підтверджується підписами останнього у його особистій картці спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту. Відповідно до наказу ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» від 04 березня 2014 року [PERSON] було звільнено з ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» згідно п.5 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із переведенням у ПАТ «Запоріжвогнетрив». При звільненні відповідач отриманий спецодяг не повернув. Залишкова вартість спецодягу і засобів індивідуального захисту становить 872,91 грн. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідача залишкову вартість неповерненого спецодягу у розмірі 872,91 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі особистої заяви від 14 листопада 2013 року та згідно наказу ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» від 02 грудня 2013 року № 0000000475-2510 було прийнято на роботу на посаду вогнетривника, зайнятого на гарячих роботах 5 розряду, у ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ». Статтею 163 КЗпП України визначено, що на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов'язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний організувати комплектування та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативних актів про охорону праці. Ця ж норма пролонгована і у ст. 8 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до п. 4.1 Наказу Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду «Про затвердження Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту» № 53 від 24.03.2008 року засоби індивідуального захисту видаються працівникам безоплатно, є власністю підприємства, обліковуються як інвентар і підлягають обов'язковому поверненню при звільненні з підприємства, переведенні на тому ж підприємстві на іншу роботу або інше робоче місце, зміні виду робіт, уведенні нових технологій, уведенні нових або заміні наявних знарядь праці та в інших випадках, коли використання виданих засобів індивідуального захисту не є необхідним, а також по закінченні строків їх використання замість одержуваних нових засобів індивідуального захисту. Згідно особової картки спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту (ЗІЗ) відповідач 29 листопада 2013 року отримав на підприємстві спецодяг, а саме черевики з металевим носком із терміном використання до 28 листопада 2014 року, костюм бавовняний із терміном використання до 29 листопада 2013 року, брюки суконні для захисту від підвищеної температури ОП із терміном використання до 28 листопада 2014 року, куртку суконну для захисту від підвищеної температури ОП із терміном використання до 28 травня 2014 року, каску захисну із терміном використання до 28 травня 2015 року, окуляри захисні із терміном використання до зношення. Відповідно до п.5 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Частиною 1 ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно наказу ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» від 04 березня 2014 року [PERSON] було звільнено з ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» згідно п.5 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із переведенням у ПАТ «Запоріжвогнетрив». Судом встановлено, що відповідач при звільненні отриманий спецодяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту не повернув, залишкова вартість яких становить 872,91 грн. Таким чином, аналізуючи зібрані і досліджені у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕЙЧ АР ГАРАНТ» обґрунтованими та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, у зв'язку із чим підлягають задоволенню і з відповідача [PERSON] слід стягнути залишкову вартість неповерненого спецодягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту у розмірі 872,91 грн. У зв'язку з тим, що позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved