Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

27 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просив розірвати зареєстрований 15 квітня 1999 року шлюб з [PERSON], вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. У судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що дружина, не пояснюючи причин, у листопаді 2011 року, пішла з сім'ї. Дотепер, з ним та їхніми дітьми не спілкується, місце свого перебування не повідомляє. Вважав, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Відповідачка за належності повідомлення про дату, час та місце слухання справи, за судовим викликом не з'явилася. Про причини неявки не сповістила. Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд провадження у порядку глави 8 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя перебуває у юридично зареєстрованому шлюбі, який укладено 15 квітня 1999 року у Відділі ДРАЦС РС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №26, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3) та мають від шлюбу двох доньок, 1999 та 2006 року народження, які проживають з батьком. На підтвердження суду представлено копії свідоцтв про народження дітей, а також довідку про склад сім'ї від виконкому Снігурівської міської ради №2487 (а.с.6-8). Про припинення сторонами спільного проживання з 2011 року вбачається і з акту депутата міської ради, датованого 23 вересня 2013 року Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних стосунків тривалий час, понад два роки. Причиною розпаду сім'ї слугувала негідна поведінка дружини, яка не бажала виконувати своїх подружніх, сімейних та материнських обов'язків, залишила сім'ю, в якій проживають двоє малолітніх дітей. Натепер не надає донькам утримання, не приймає участі у їх вихованні. Позивач ствердив про втрату до відповідачки почуттів, що слугували основою шлюбного союзу і небажання надалі продовжувати з нею сімейні відносини. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей подружжя, що мають істотне значення, постільки шлюб існує формально і батько дітей обмежений у забезпеченні потреб доньок, соціальні права яких порушуються. Суд, на підставі викладеного, ухвалює про задоволення позовних вимог. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції позивача, недоцільним відповідно до ст.111 СК України прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 243грн.60коп. за квитанцією №115 від 27 лютого 2014 року (а.с.1) та газетного оголошення у сумі 50грн. (а.с.18).

Outcome: approved