Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

27 січня 2014 р. після відмови судом у прийнятті заяви про видачу судового наказу позивач звернувся до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 1894 грн. 11 коп. станом на 1 листопада 2013 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою, яка є власником квартири [ADDRESS] склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. Дана квартира опалюється КП «Теплокомуненерго» з моменту прийняття багатоквартирного будинку в експлуатацію. [PERSON] не зверталася до КП «Теплокомуненерго» з письмовою заявою про відключення від централізованого опалення, користується тепловою енергією, приймаючи дану послугу. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення плата», затверджених 21 липня 2005 р., плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Всупереч вимогам п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка не сплачувала вартість отриманої теплової енергії у встановлені строки. В зв`язку з цим станом на 1 листопада 2013 року виникла заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 1812 грн. 13 коп. Згідно ст.625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми , якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Відповідно до даної норми закону КП «Теплокомуненерго» нарахувало відповідачеві 3% річних в сумі 59 грн. 01 коп. та інфляційні в сумі 22 грн. 97 коп. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явилася, причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що відповідачка є власником квартири. Теплопостачання до квартири здійснюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго». Між підприємством та відповідачкою склалися сталі правовідносини з приводу надання послуг, які тривають декілька років, про що свідчить відкритий особовий рахунок та фактичне користування послугами відповідачкою, що їх надає позивач. Відповідачка своєчасно не розраховується за отримані послуги. Загальна сума боргу (з урахуванням річних та інфляційних) підтверджується відповідним розрахунком і станом 1 листопада 2013 року становить 1894 грн. 11 коп. При задоволенні вимог суд також керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ( ч.1 ст.625 ЦК України). Отже, вимоги позивача відповідають закону. Строк позовної давності не сплинув, оскільки [PERSON] визнавала борг, частково здійснивши його погашення в 2012 р. та 2013 р. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.3 ст. 264 ЦК України). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved