Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

28.04.2017 позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» пеню в розмірі 4 614,70 грн., 3% річних в розмірі З 792,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 13 861,65 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., а всього стягнути 22 909,25 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що заочним Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2016 р., залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.01.2017 р., позов [PERSON] до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення страхового відшкодування задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 87 731,97 грн. В зв'язку з не своєчасною виплатою страхового відшкодування в повному обсязі в строк, встановлений договором страхування, він просить стягнути додатково з відповідача: штрафні санкції у вигляді пені в розмірі, встановленої п.5.4. договору страхування, в розмірі 4 614,70 грн.; штрафні санкцій, у вигляді 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України, в розмірі 3 792,90 грн.; інфляційні втрати за весь час прострочення виплати страхового відшкодування відповідно до встановленого індексу інфляції, що передбачено ст. 625 ЦК України (з жовтня 2015 року по лютий 2017 року), в розмірі 13861,65 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлний належним чином. Згідно поданої заяви просить розглядати справу за у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23.05.2016 у справі №760/1559/16-ц, залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.01.2017, позов [PERSON] до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення страхового відшкодування задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування в розмірі 87 731,97 грн. та суму судового збору в розмірі 877,32 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дане рішення суд набрало законної сили та звернуте до виконання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. З ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.5.4. Договору страхування, Страховик несе відповідальність за порушення строку виплати страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення. Крім того, згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до абз.2 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено: «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).» Відповідно до п.21 тієї ж постанови: «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).». Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім здійснено нарахування штрафу відповідно до п. 5.4. договору страхування, інфляції, трьох процентів за період з жовтня 2015 по лютий 2017, при цьому розмір пені складає 4 614,70 грн., втрат від інфляції складає 13 861,65 грн., три проценти річних - 3 792,90 грн. Суд приймає розрахунок заборгованості наданий позивачем, оскільки він детально складений, достатньо аргументований. В той же час, розрахунок по суті відповідачем не оспорено, доказів невідповідності проведеного позивачем розрахунку положенням закону відповідачем не надано, як і не наданого іншого розрахунку. За таких обставин, враховуючи, що зобов'язання за договором страхування відповідачем належним чином не виконані, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача пені в розмірі 4 614,70 грн., інфляційних втрат у розмірі 13 861,65 грн., трьох процентів річних у розмірі 3 792,90 грн. В силу вимог статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачкою сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved