Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

27.09.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що йому стало відомо про те, що 09.03.2021 державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64744823 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 14 697,90 грн. на підставі виконавчого напису нотаріуса № 21736 від 20.10.2020, який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Вважає, що спірний виконавчий напис № 21736 вчинений з грубими порушеннями вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність вимог кредитора; напис не містить відомостей про дату виникнення у кредитора права вимоги, що унеможливлює пересвідчитися у тому, що він був вчинений у строк, який не перевищує трьох років. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2021 забезпечено даний позов [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення боргу в сумі 14 697,90 грн., яке здійснюється державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) Ревою О.М., на підставі виконавчого напису № 21736 від 20.10.2020, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до закінчення розгляду вказаної позовної заяви та набранням судового рішення законної сили. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 19.10.2021 року на адресу суд від відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді, в якому він зазначив про те, що на їх думку, даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку із чим пропонують вирішити даний спір в мировому порядку на наступних умовах. У разі сплати коштів у розмірі 2 645,62 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет» у строк до 18 год. 00 хв. 11.11.2021, частина заборгованості у розмірі 12 052,28 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 02836/03233ВССА від 12.11.2013 та виконавчим написом № 21736 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. Вважають за необхідне зазначити, що в разі погодження позивачем з вказаними вище умовами, ТОВ «Фінпром Маркет» гарантує підписання на вказаних умовах мирову угоду та/або вважати вказані вище умови договором часткового прощення боргу (а.с.37). Ухвалою суду від 01.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Фінпром Маркет» про врегулювання спору за участю судді, призначено розгляд справи на 23 листопада 2021 року. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Плахтій О.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв. Разом з тим, 19.10.2021 на адресу суду надійшла також заява директора ТОВ «Фінпром маркет» Яворського Р.І. про визнання позовних вимог, в якій він зазначив про те, що просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого за № 21736 від 20.10.2020 таким не на підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. та подання заяви про забезпечення позову в розмір 227 грн (а.с.35). Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. З довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка є додатком до паспорту № [NUMBER] (арк.с.6,8) вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.11.2019. Судом встановлено, що 20 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., на підставі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21736, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, буд.9А, оф.204, ЄДРПОУ 43311346, якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ЄДРПОУ 39508708, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/ПТБ від 15.10.2020, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору факторингу № 78 від 22.02.2018, відступлено право вимоги за кредитним договором № 02836/03233ВССА від 12.11.2013, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , за період з 21.02.2018 по 20.10.2020 включно суму у розмірі: 12 816,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 690,18 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 140,80 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14 697,90 грн. Вказано, що цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с.10). 09.03.2021 на підставі виконавчого напису № 21736 від 20.10.2020 державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС Східного МУ МЮ (м.Харків) Ревою О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64744823 про стягнення боргу у сумі 14 697,90 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с.11). Постановою від 08.06.2021 звернуто стягнення на дохід боржника, який він отримує у Бахмутсько-Лиманському ОУ ПФУ в рахунок погашення боргу в розмірі 14 697,90 грн. на користь ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с.12). Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат» (чинною на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачи, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги не дотриманням принципу безспірності. Із аналізу наданих доказів встановлено, що виконавчий напис нотаріуса, що оспорюється, вчинений 20 жовтня 2020 року щодо кредитного договору, який був вчинений в простій письмовій формі 12.11.2013 між ПАТ «Платинум банк» та позивачем. При цьому у виконавчому написі не зазначено час настання права вимоги у кредитора. Зазначені обставини свідчать про те, що при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису не було перевірено чи не сплив трирічний строк з моменту виникнення права пред`явлення вимоги, що є грубим порушенням вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та абзацу третього п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Також ті обставини, що свідчать про неодноразову зміну сторони стягувача, оспорювання позивачем заборгованості та не повідомлення його про зміну кредитора та існуючу заборгованість свідчать про існування спору між сторонами щодо боргових зобов`язань, що виключає наявність умови про безспірність договору. Недодержання нотаріусом вищезазначених умов при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з тим, що представник відповідача до початку розгляду справи по суті, направив до суду заяву про визнання позову, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору, сплаченого за подання позову до суду, що складає 454 грн. та 227 грн., іншу частину судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved