overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

28.07.2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки Анастасії, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на її користь. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2013 р. Від даного шлюбу вони маютьдоньку Анастасію, [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в звязку з чим вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком донькипозивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.7. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання доньки Анастасії, [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

28.07.2015 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] Заява мотивована тим, що останній 27.07.2015 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Мукачівського ПНД [PERSON] у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих та суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо йому не буде надана психіатрична допомога. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому необхідне рішення суду про його госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Крім того, він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Доставлений в судове засідання [PERSON] пояснив, що психічним розладом не хворіє та непотрібно його госпіталізовувати. Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який вважає за доцільним задовольнити заяву та думку особи, щодо якої розглядається питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із заяви головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні вбачається, що [PERSON] виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих і згідно висновку комісії лікарів психіатрів страждає на параноїдну шизофренію, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Оскільки [PERSON] добровільно не погодився на госпіталізацію в психіатричний заклад та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в психіатричний заклад в примусовому порядку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

28.07.2015 року директор приватного підприємства Наш дім [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, інфляції, 3 % річних, в якому вона зазначила про те, що ухвалою суду від 20.05.2015 року у справі № 592/3267/15-ц за заявою боржника було скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості. В ході судового розгляду було встановлено, що зазначена квартира належить відповідачці на праві приватної власності, а [PERSON] знятий з реєстрації за даною адресою в 2007 році. Вказаний відповідач отримує послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які надає ПП Наш Дім згідно рішення Сумського міськвиконкому № 207 від 06.04.2004 року Про визначення замовника і виконавців робіт по утриманню житлових будинків і прибудинкових територій житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Суми за тарифами, погодженими відповідними рішеннями Сумської міської ради, що включають узгоджений перелік робіт і послуг (копія рішення додається) . Згідно ст. ст. 66, 68 ЖК України, п. п. 5 п. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги , п. 6 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560, ст. 5 Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, п. п. 9, 10 Правил надання мешканцям м. Суми якісних послуг з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених рішенням Сумської міської ради № 847-МР від 23.06.2004 року, розрахунковим періодом за надані послуги є календарний місяць, а плата вноситься до 10-го числа або узгодженої договором дати наступного за оплачуваним місяцем. Відповідач протягом тривалого часу частково сплачувала ПП Наш Дім вартість отриманих послуг, тобто підтвердила наявність правовідносин з цього приводу. Однак, станом на 01.03.2015 року сума заборгованості складає 3539,86 грн. (розрахунок суми боргу додається) . Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України встановлено порядок стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3-х % річних, нарахованих на суму заборгованості. Згідно проведених розрахунків (додаються) , сума інфляції складає 26,94 грн. , 3 % річних 212,74 грн. . Незважаючи на попередження щодо подання позову до суду у разі несплати наявної заборгованості, в добровільному порядку борг не погашено. Такими діями відповідач порушує вимоги ст. 10 ЖКУ стосовно використання жилого приміщення на шкоду іншим мешканцям, а також також порушують майнові права і інтереси не тільки позивача, а й інтереси громадян, які проживають в цьому будинку та підїзді. Враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

28.07.2015 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа служба в справах дітей Харківської районної державної адміністрації, в якому позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої вимоги і пояснила суду, що відповідач ніколи не виконував своїх обовязків по вихованню дитини, не спілкується із сином, навіть не вітається, коли бачить дитину на вулиці. Син взагалі не розуміє, що відповідач є його батьком, тому позивач просить суд повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності відповідача. Представник служби в справах дітей Харківської районної державної адміністрації в судовому засіданні просила суд позов задовольнити, та надала відповідний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина. Вислухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду, показання свідка та дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. На підставі копії свідоцтва про народження І-ВЛ № 182259 підтверджено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Допитана у судовому засіданні в якості свідка мати відповідача [PERSON] підтвердила, що відповідач не спілкується із своїм малолітнім сином, не приймає участь у його вихованні. Довідками навчального закладу (ясла-садок) Покотилівської селищної ради № 37 від 25.03.2015 року, довідкою з районної лікарні та за місцем проживання підтверджено, що дитиною піклується позивач, а батько дитини участі у вихованні дитини не приймає. Згідно висновку № 01-15/1855 від 04.08.2015 року Харківської районної адміністрації Харківської області підтверджено, що [PERSON], [INFO] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню малолітнього сина, а тому позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO] визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач ухиляється від свого обовязку по вихованню свого сина, що відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, тому суд задовольняє вимоги і вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON], [INFO] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корись позивача судові витрати в сумі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

28.07.2015 року лікар психіатр 2-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева Максименко О.С., звернувся з заявою про примусову госпіталізацію хворого [PERSON], [INFO] на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Свою заяву лікар психіатр 2-А відділення ПОКПЛ ім. Мальцева Максименко О.С., обґрунтував тим, що [PERSON] був доставлений в лікарню та оглянутий комісією лікарів та відповідно до висновку зазначеної комісії в хворого був установлений діагноз шизофренія, параноїдальна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. В судовому засіданні заявник просив задовольнити заяву та призначити примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO] в умовах стаціонару в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім.О.Ф.Мальцева. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити заяву. Заінтересована особа хворий [PERSON], в судове засідання не з»явився, оскільки відповідно до висновку комісії лікарів від 29.07.2015 року він проявляє агресивні тенденції по відношенню до оточуючих та не може брати участь в судовому засіданні. Суд заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, установив наступне. [PERSON] госпіталізовано до ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева 27.07.2015 року, він був оглянутий лікарем-психіатром, який після особистого огляду зробив висновок про необхідність його госпіталізації, у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, хворий на цей час створює реальну небезпеку для оточуючих, йому рекомендована примусова госпіталізація в умовах психіатричного закладу, відповідно до ст.ст. 14,16,17 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу від 27.07.2015 року [PERSON], встановлено діагноз - шизофренія, параноїдальна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, у зв'язку з чим потребує примусової госпіталізації. Відповідно до ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе застосувати у відношенні хворого [PERSON], примусову госпіталізацію в умовах стаціонару в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім.О.Ф. Мальцева для надання психіатричної допомоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

28.07.2015 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.01.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.06.2015 року по кредиту, процентам за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 14502,92 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 20.01.2011 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з остаточним розміром 5110 грн. зі сплатою 36 % річних (3 % в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 11-37) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 5101,16 грн.; по відсоткам за користування кредитом 8234,95 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 666,81 грн. (а.с. 8-10) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 14502,92 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

28.07.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 26.09.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період\~\~шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], 13.02.2009року народження. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися з червня 2015 року, оскільки чоловік недостатньо брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім?ї. Постійні сварки та образи зі сторони чоловіка. З вини відповідача. Позивачка вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує\~\~ (а.с. 13,14-\~\~заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~\~26.09.2008 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 597 ( а.с.5 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). В період шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO]\~(а.с.8 - копія свідоцтва про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

28.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 20.01.2001 року. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів, через що виникали постійні суперечки. На даний час сторони припинили ведення спільного господарства та спільне проживання і з цього часу не підтримують шлюбних стосунків. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила такий задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив надати їм строк для примирення подружжя. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25.11.2015 року сторонам було надано строк для примирення подружжя. Однак, впродовж цього строку сторони не примирилися та позивач звернулася в суд з заявою про проведення подальшого судового розгляду у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 20.01.2001 року. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

28.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з грудня 2012 року по січень 2015 року знаходилася у цивільному шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з грудня 2012 року по січень 2015 року знаходилася у цивільному шлюбі, від якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.2). Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає позивачу, хоча відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved