Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «Юридична фірма «Юрпротект» про визнання договору про надання юридичних послуг від 23 жовтня 2013 року недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 23 жовтня 2012 року між ним та відповідачем в особі директора [PERSON] нібито в письмовій формі укладено договір про надання юридичних послуг. На таких умовах він договір з відповідачем не укладав і його не підписував. Всі його домовленості з відповідачем щодо надання юридичних послуг і їх оплати носили усний характер. В одному з судових засідань відповідач дійсно пропонував йому підписати договір про надання юридичних послуг від 23 жовтня 2012 року, в якому значилась сума оплати за надання послуг у розмірі 15 % від суми виграшної справи за позовом про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, який суперечив попереднім домовленостям. Він з такими умовами договору не погодився і не підписав його. Відповідач неналежним чином виконував свої функції, і він вирішив розірвати цей договір, тому направив відповідачу заяву про розірвання договору про надання юридичних послуг. Відповіді на свою заяву він не отримав. На підставі довіреності від 29 жовтня 2012 року, виданою ним І. Хомичу на представництво інтересів, останній отримав рішення суду і вимагає від нього оплати послуг на підставі договору. У судовому засіданні [PERSON] підтримав заявлений позов та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. [PERSON] просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним письмовий договір про надання юридичних послуг від 23 жовтня 2012 року, посилаючись на те, що на таких умовах він не укладав договір з відповідачем, і його не підписував. Необхідність визнання цього договору недійсним викликана тим, що на підставі цього договору заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року задоволено позов ТОВ «Юридична фірма «Юрпроект» про стягнення з нього за цим договором заборгованості за надані послуги. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною, сторонами. Позивач стверджує, що договір від 23 жовтня 2012 року він не укладав і не підписував. Письмова форма договору, яку він має, підписана лише відповідачем. На підтвердження своїх доводів надав суду копію договору про надання юридичних послуг від 23 жовтня 2013 року, який в графі «підпис сторін» містить лише підпис та печатку відповідача. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач просить визнати оспорюваний правочин недійсним, проте наданий суду договір не містить підпису позивача, тобто не містить даних, що [PERSON] був стороною цього договору та має право його оспорювати. Крім того, порушуючи питання про визнання договору недійсним, позивач не зазначив підстав, з яких вважає договір недійсним. У тексті позовної заяви зазначено та як пояснював позивач у судовому засіданні, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання, оскільки в судових засіданнях в більшості випадків він сам представляв свої інтереси, адвокат І. Хомич, що представляв його інтереси в суді у зв'язку з некомпетентністю надав суду неправильний розрахунок заробітної плати, що потягло ухвалення помилкового рішення суду. Адвокат не подав касаційну скаргу на рішення суду. На підтвердження своїх доводів позивач надав суду копію заяви від 04 червня 2014 року, адресовану відповідачу з проханням розірвати договір у зв'язку з невиконанням виконавцем своїх обов'язків. Разом з тим, зазначені обставини стосуються питання розірвання укладеного договору та не є підставою для визнання його недійсним. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні позивач зазначав, що просить визнати договір саме недійсним. З огляду на наведене, з задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed