Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В житловому будинку окрім нього зареєстровані - його колишня дружина - [PERSON] з дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які з березня 2013 року в даному житловому будинку не мешкають. Рішенням Балаклійського районного суду від 29.04.2013 року шлюб між ними розірвано. Реєстрація в належному позивачу житловому будинку відповідача суттєво обмежує його право володіння, розпорядження та користування житловим приміщенням. Тому, він просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. 09.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про вселення в житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2007 року вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON], 14.06.2008 року вони уклали шлюб. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживали разом з ними в належному відповідачу житловому будинку [ADDRESS], також з ними проживав її син від першого шлюбу [PERSON], [INFO] Відповідач зареєстрував позивачку разом з дітьми в належному йому житловому будинку. Рішенням Балаклійського районного суду від 29.04.2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В березні 2013 року відповідач забрав у неї ключі від житлового будинку і не пускав її з дітьми в будинок, особисті речі відвіз до її сестри. На теперішній час вона проживає в однокімнатній квартирі знайомої. Іншого житла у неї не має, тому просить суд вселити її з неповнолітніми дітьми у спірний будинок. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, зустрічну позовну заяву не визнав та просив суд відмовити в її задоволенні. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, зазначивши, що на теперішній час їй та дітям ніде жити, зустрічну позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити з наступних підстав: Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що з 2007 року [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі, 14.06.2008 року шлюб зареєстрували (а.с. 30). Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвами про народження дітей (а.с. 32,33). Також [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 31). Відповідач зареєстрував позивачку разом з дітьми в належному йому на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 9,10), що підтверджується відповіддю з адресно-довідкового бюро Балаклійського РВ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 15). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 13). З березня 2013 року [PERSON] разом з дітьми не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом обстеження від 29.09.2013 року ( а.с. 12). Як стверджує [PERSON] на теперішній час вона проживає в однокімнатній квартирі своєї знайомої, оскільки [PERSON] забрав у неї ключі від дверей та не пускає її і дітей до будинку. Сам позивач не заперечував, що він забрав у відповідачки ключі від будинку, зібрав її речі та разом з дітьми відвіз до її матері. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що вони є сусідами [PERSON], їм відомо що шлюб між сторонами розірвано та після розірвання шлюбу [PERSON] з дітьми фактично не проживає в житловому будинку [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] яка є сестрою [PERSON], охарактеризувала її як особу, пояснила, що в березні 2013 року [PERSON] привіз особисті речі сестри, з яких підстав вона не проживає в спірному будинку їй не відомо. Із пояснень сторін вбачається, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] та дітям у користуванні житловим будинком за місцем реєстрації, не впускає її до будинку. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Згідно ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням ( ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу України). Статтею 156 Житлового кодексу України передбачено, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. На підставі викладеного,

Outcome: approved