Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

27 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, де просила встановити факт її проживання з [PERSON], [INFO], однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з 1996 року по день його смерті - тобто до [INFO], визнати спадкоємцем за законом четвертої черги, визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Зазначена 1/3 частина квартири є власністю спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, реєстраційний №7-95-49934 від 14 липня 1995 року. В судовому засіданні позивач надала пояснення, що з [PERSON] одружилась в 1962 році. В 1996 році шлюб було розірвано, але в їх стосунках відносно сумісного проживання нічого не змінилось. В період шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] помер [INFO].. На теперішній час як [PERSON] так і Дімітрій, більше двадцяти років мешкають за кордоном та до України не приїжджають. Після смерті батька, протягом шестимісячного строку з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини, жоден із них не звертався, і як відомо позивачу з телефонних розмов, звертатись не бажають. Крім того позивач в судовому засіданні надала пояснення, що до 30 січня 1996 року вони з чоловіком, [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано формально, з причини тяжкої хвороби матері чоловіка, яка потребувала постійного догляду. Мати мешкала в м. Москва Російської Федерації, куди вони з чоловіком їздили по черзі та без постійної реєстрації. Закон дозволяв перебування в Москві на дуже короткий термін. Перебуваючи в шлюбі, зареєструватись в квартирі не було можливості. Таким чином довелось розірвати шлюб та [PERSON], як синові зареєструватись за місцем мешкання матері, щоб надавати їй допомогу за потребою.Не зважаючи на розірвання шлюбу, як зазначила позивач, вона з [PERSON] прожи-вали однією сім'єю разом, за змогою її приїздів до Москви доглядали матір. По черзі їздили до Харкова в свою квартиру. Сімейні стосунки між ними не припинялись.Після смерті матері, вони більшу частину часу мешкали в Харкові, за адресою: [ADDRESS], де вели спільне господарство: купляли побутову техніку, одяг, продукти харчування, разом зі знайомими відзначали свята, робили в квартирі ремонт, піклувались одне про одного, мали відносини чоловіка та дружини. Повторно шлюб зареєстровано не було. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача проти позову не заперечував та надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, прийняти рішення на підставі наданих доказів позивачем. У відповідності до п.1 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Згідно п. 5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 ст. 74 СК України передбачено, що на майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі поширюються положення глави № 8 цього кодексу, тобто вказане майно слід розглядати як спільне майно подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які сумісно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON],[INFO], помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.Також судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] більше ніж п'ять років на момент смерті [PERSON] проживали разом однією сім'єю в фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали спільні витрати, разом придбали майно в інтересах сім'ї, тобто були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Ці обставини підтвердили свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зокрема, зазначені свідки пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали в шлюбі з 1962 року та мали двох спільних дітей. Про те, що вони розірвали шлюб, мало кому було відомо так - як по день смерті [PERSON] вони проживали разом, та в їх стосунках нічого не змінилось, крім того, що вони разом або по одинці періодично мешкали або в Харкові, або в Москві, де проживала мати чоловіка, яка потребувала турботи як за віком так і за станом здоров'я. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, що знайома з родиною [PERSON] понад 28 років. Вони є сусідами, мешкають в одному будинку та під'їзді. [PERSON] та [PERSON] знає дуже добре. На її очах виростали діти [PERSON], ходили до школи та навчались в інституті. [PERSON] та [PERSON] жили однією сім'єю до смерті чоловіка, довгий час по черзі їздили до Москви, де тяжко хворіла мати [PERSON] та потребувала турботи. Свідок [PERSON] надала аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] пояснила, що її чоловік та [PERSON] були військовими офіцерами, разом служили та дружили сім'ями до смерті [PERSON].Вона зазначила, що сім'я [PERSON] була зразковою, а шлюб було розірвано вимушено в зв'язку з хворобою матері [PERSON], яка мешкала в Москві та потребувала як турботи так і фізичної допомоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є медичною сестрою, як і позивач за справою. Вони разом працювали в лікарні багато років, дружили сім'ями. Їй достовірно відомо, що свідоцтво про розірвання шлюбу [PERSON] отримали вимушено, за необхідності реєстрації [PERSON] в квартирі його матері в Москві. Мати, маючи вік близький до 90 років була хворою та потребувала турботи в тому числі фізичної допомоги. В період хвороби свекрухи, в Москву постійно їздила позивачка, надавала свекрусі як медичну так і фізичну допомогу. В зв'язку з хворобою матері чоловіка, [PERSON] вимушено звільнилась з роботи. Свідок також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] до смерті [PERSON] проживали однією сім'єю, у них був єдиний бюджет. Постійно приїзджаючи з Москви до Харкова, чоловік привозив до дому продукти харчування, гроші так - як пенсію після реєстрації в квартирі матері отримував в Росії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, такі ж як і [PERSON], зазначила, що сім'я [PERSON] в 2013 р. робила ремонт квартири [ADDRESS]. Ремонтом займався чоловік разом з позивачем за справою. Свідок [PERSON] надала в судовому засіданні пояснила те, що з позивачем вони мешкають в одному будинку. Вона є головою домового комітету, їй [PERSON] періодично передавали ключі від квартири, коли сумісно перебували в Москві в зв'язку з важкою хворобою матері чоловіка. Вона є свідком того, що позивач та [PERSON] вимушено розірвали шлюб, але в їх житті після розірвання шлюбу нічого не змінилось. Сумісне життя продовжувалось як і раніше. [PERSON] до смерті чоловіка мали в квартирі сумісне спальне місце. В 2013 р. вони зробили в квартирі ремонт, міняли вікна, двері, клеїли шпалери, придбали новий холодильник, пральну машину,ряд кухонних речей. Ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, однією сім'єю з 1996 року в фактичних шлюбних відносинах підтверджується й іншими доказами: копією свідоцтва про смерть [PERSON], від [INFO], за № 773558 ,виданого Царицинським відділом РАКС Управління Москви ( а.с.5); довідкою б/н про те, що [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] - один ( а.с.9); копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], виданого Комінтернівським РАКС від 30 січня 1996 року, № 035511( а.с.6); копією свідоцтва про право власності на житло від 14 липня 1995 р., виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.16); документами на побутову техніку (гарантійні талони, керівництво по експлуатації а.с. 38 - 69)холодильник «Sаmsung», пральна машина «LDJU», придбані після розірвання шлюбу,що підтверджує факт придбання [PERSON] та [PERSON] спільного майна на потреби сім'ї; квитанціями по сплаті [PERSON] комунальних послуг за період з 2008 р. по 2010 р., за квартиру [ADDRESS]; долученого до матеріалів справи щоденника [PERSON] (з особистими записами власноручно), з яких вбачається, що в період перебування в Москві, він планує перекази коштів до Харкова - дружині, записи підтверджено долученими до справи рядом квитанцій:- 3449, від 31 жовтня 2005 року,- 3818, від 26 жовтня 2006 року, -872,від 06 березня 2007 року,-5827 від 14 вересня 2007 року,-10889 від 11 грудня 2007 року,- 1062 від 24 січня 2008 року. Щодо зазначених квитанцій про обмін валюти на вітчизняні кошти, з метою їх переказів дружині, до матеріалів справи долучено заяву MTCN - 245-172-9485 від 24 січня 2008 року, яка збереглась у позивача, де зазначено: відправник [PERSON] - одержувач - [PERSON]. Щодо змісту заяви та квитанції за номером 1062 вбачається збіг суми обміну коштів та дати переказу їх дружині - [PERSON]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживала однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] з 1962 р. по день його смерті, тобто по [INFO]., в тому числі в фактичних сімейних відносинах з 1996 р.. Відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, [PERSON] має право на спадкування за законом четвертої черги, так-як до смерті спадкодавця, в фактичних шлюбних відносинах вони прожили не менше п'яти років. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 листопаду 2014 р., приватним нотаріусом [PERSON], за № 164/02-31 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO]., з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк звернулась [PERSON], інших заяв ніхто до нотаріальних контор не подавав. Оскільки судом встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування за законом, то за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадщину після смерті [PERSON]. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved