Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки та обґрунтовував свої вимоги тим, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 18 лютого 2012 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі [INFO] року народився син - [PERSON]. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року по справі № 200/2399/15 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач стверджує, що малолітня дитина для забезпечення гармонійного розвитку особистості має потребу спілкуватися з батьком та звертає увагу на те, що він бажає безперешкодно спілкуватися зі своїм малолітнім сином для підтримання рівноваги у психологічному стані дитини та уникнення додаткових хвилювань і стурбованості щодо відсутності батьківської підтримки, які негативно відображаються на психологічному стані дитини. Станом на сьогоднішній дитина перебуває у такому віці, коли відбувається активне становлення особистості та формуються погляди на навколишній світ, відбувається становлення внутрішнього психологічного життя. На даному етапі розвитку малолітня дитина потребує якнайбільшої уваги від батьків, адже саме в такому віці розвивається потреба дитини в довірі до дорослих, здатність відчувати їх емоційний стан. Від результатів спілкування з дорослими членами сім'ї, зокрема, з батьком, багато в чому залежить самооцінка дитини. В зв'язку з вказаними обставинами позивач вважає, що найбільш прийнятним порядком участі у вихованні дитини та спілкування з нею буде наступний порядок побачень з малолітнім сином: до досягнення шести років за місцем проживання дитини - кожну другу та четверту неділю місяця у вихідні дні з 9.00 години до 20.00 години, не порушуючи режиму дня дитини; після досягнення дитиною шести років - кожну другу та четверту неділю місяця у вихідні дні - за місцем проживання дитини з 9.00 години до 20.00 години, не порушуючи режиму дня дитини, або за місцем проживання батька з 18.00 години п'ятниці до 20.00 години неділі за домовленістю між батьками, але не рідше чотирьох разів на рік; у святкові дні та дні канікул за домовленістю батьків за місцем проживання дитини або за місце проживання батька за домовленістю між батьками, але не рідше чотирьох разів на рік. На підставі вищевказаного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, однак зазначила, що позивачу ніхто не чинив перешкод у вихованні та не обмежував у спілкуванні з нею. Представник служби у справах дітей Апостолівської РДА в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник виконкому Зеленодольської міської ради Апостолівського району в судове засідання не з'явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши поясненнявідповідачки, пояснення представника служби у справах дітей Апостолівської РДА, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 18.02.2012 року [PERSON] та відповідачкою було зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). За час перебування у шлюбі в них народився син: [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 31 березня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Після припинення шлюбних відносин та спільного проживання, дитина залишилась проживати разом із матір'ю. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У своєму позові позивач стверджує, що він бажає безперешкодно спілкуватися зі своїм малолітнім сином та приймати участь у його вихованні, однак судом встановлено, що зі сторони відповідачки ніяких перешкод та заборон щодо виховання та спілкування з дитиною не вчиняється. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, так як порушення прав, свобод чи інтересів позивача по відношенню до дитини не було, тобто вчинення зі сторони відповідачки перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Outcome: dismissed