Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

28 січня 2019 року позивач, Ярмолинецька районна державна адміністрація Хмельницької області як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] звернувся з уточненими під час підготовчого розгляду позовними вимогами до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, де просить позбавити батьківських прав [PERSON] , 1984 року народження батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити малолітнього [PERSON] , [INFO] під опікою рідного дядька [PERSON] ,1983року народження, який проживає в [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] , 1984 року народження на користь [PERSON] ,1983року народження, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 28 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] відповідно до запису від 21 серпня 2008 р. № 3 в книзі реєстрів актів про народження, відомості про батька записані за заявою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Апеляційним судом Хмельницької області 05.08.2009 року був винесений вирок [PERSON] , [INFO] і її засуджено до 10 років позбавлення волі за вчинення злочину,передбаченого п.п.4,12 ст. 115 КК України (справа №1-13, 2009 року). Розпорядженням голови Ярмолинецької районної державної адміністрації від 23.03.2009 року № 295/2009-р «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] », [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а розпорядженням від 30.04.2009 р. № 118/2000-р. встановлено над ним опіку і передано під опіку рідного дядька [PERSON] . [PERSON] відбувала покарання з 22.02.2010 року та звільнена з місць позбавлення волі 30.05.2018 року, з сином [PERSON] [INFO] після звільнення з місць позбавлення волі не бачилась та не спілкувалась, до служби у справах дітей Ярмолинецької районної державної адміністрації [PERSON], з питанням про повернення їй дітей не зверталась, а тому представник позивача звернувся до суду за даним позовом. Згідно листа Служби у справах дітей Віньковецької районної державної адміністрації № 322 від 14.08.2018 року [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] і ознайомлена з п. 27 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», однак до служби у справах дітей Віньковецької районної державної адміністрації з питанням про повернення їй дітей не зверталась. Від обстеження умов проживання [PERSON] відмовилась. Малолітній [PERSON] має бажання і в подальшому проживати в сім`ї опікуна (рідного дядька) [PERSON] , [INFO] . А тому, враховуючи висновок Ярмолинецької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування Хмельницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ,представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14.02.2019 року цивільну справу №689/224/19 передано за підсудністю до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 17.05.2019 року представником Ярмолинецької районної державної адміністрації подано до суду уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 09.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача по довіреності Ярмолинецької райдержадміністрації як органу опіки та піклування Курятнік О.Г. уточнений позов підтримав, просив його задовольнити ,пославшись на обставини викладені в уточнюючій позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив. В частині стягнення аліментів з відповідачки просив стягнути аліменти в розмірі 500грн.щомясячно. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, відзив на позов до суду не направляла. Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, просив його задовольнити, залишити малолітнього [PERSON] під його опікою і стягнути з відповідачки аліменти. Враховуючи те, що відповідачкою [PERSON] , у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, заслухавши представника позивача дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У силу положень Закону і роз`яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 17 зазначеної постанови, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Судом встановлено, що відповідачка, [PERSON] , є рідною матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Згідно вироку апеляційного суду Хмельницької області від 05 серпня 2009 року [PERSON] , [INFO] було засуджено до 10 років позбавлення волі за вчинення злочину передбаченого п.п.4.12 ч.2 ст.115 КК України (а.с.8-19). 30 травня 2018 року [PERSON] звільнено з Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№74)» по відбуттю строку покарання (а.с.23). З повідомлення служби у справах дітей Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 14.08.2018 року за №322 вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Від обстеження умов проживання за даною адресою [PERSON] відмовилась, пояснюючи це тим, що проживає тимчасово в будинку, який належить її відчиму [PERSON] , і не планує в подальшому проживати за даною адресою. Зі слів [PERSON] , вона неофіційно працює в м.Хмельницькому в кафе помічником кухара, проте, інформація не підтверджена документально. З [PERSON] проведено бесіду, в ході якої з`ясовано, що вона разом зі своїм співмешканцем [PERSON] планують придбати будинок в с.Зіньків, та проживати там разом з дітьми. Наразі, матір спілкується лише зі старшим сином [PERSON] , [INFO] , який після досягнення повноліття планує проживати разом з матір`ю. З молодшим сином, [PERSON] , [INFO] , після звільнення з місць позбавлення волі матір не бачилась та не спілкувалася. В подальшому дитина має бажання залишиться проживати в сім`ї опікуна [PERSON] ( [ADDRESS] ). До служби у справах дітей Віньковецької райдержадміністрації [PERSON] не зверталася. З пунктом 27 постанови Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» від 24.09.2008 року № 866 ознайомлена (а.с.20-22). Зазначені факти можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дитини, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Судом також встановлено, що розпорядженням за 395/2009-р від 23.03.2009 року Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області надано [PERSON] , [INFO] , уродженцю с.Гірчична Дунаєвецького району статус дитини,яка позбавлена батьківського піклування та взято до уваги, що [PERSON] [INFO] тимчасово влаштований до призначення опіки в сім`ю рідного дядька [PERSON] [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Розпорядженням за 118/2009-р від 30.04.2009 року Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області встановлено опіку над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та призначено їхнім опікуном [PERSON] , [INFO] , жителя смт Віньківці (а.с.26). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи дані обставини, судом встановлено, що відповідачка свого батьківського обов`язку, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитини до досягнення ними повноліття не виконує, не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, не піклується про здоров`я дитини, його розвиток. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за № 789 - ХІІ, дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 150 СК України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо свого сина [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним здібностей, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи. З висновку органу опіки та піклування Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області від 21.01.2019 року за №11/2019-р. вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та залишення його під опікою в сім`ї рідного дядька [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-31). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина. Нормами ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 166 СК України, у зв`язку із позбавленням відповідачки батьківських прав, суд стягує з неї аліменти на утримання дитини, оскільки, згідно ст.ст. 180,182 СК України, остання зобов`язана утримувати свою дитину, незалежно від її місця проживання, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved