Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

28 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі - ТДВ «СК «Київ Ре») про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 20 липня 2019 року на перехресті вулиць Глибочицької та Січових Стрільців у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) з автомобілем марки Fiat Doblo, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем марки Seat Altea, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «Київ-Ре» згідно полісу №АО/1018682. 22 липня 2019 року позивач прибув за адресою місцезнаходження юридичної особи ТДВ «СК «Київ Ре», однак офісу відповідача за цією адресою не виявилося. 24 липня 2019 року позивач направив на офіційну адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку. Однак зазначене повідомлення не було отримано відповідачем та повернуто за закінченням терміну зберігання. Аналогічне повідомлення було надіслано на іншу адресу відповідача, однак воно також повернулось. Таким чином, на звернення позивача відповідач відповіді не надав, експерта для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу не направив, у зв`язку з чим позивач за власний кошт змушений був замовити проведення експертизи по визначенню матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження автомобіля. 23 вересня 2019 року судовим експертом складено висновок №06/08 по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки SeatAltea, номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого матеріальний збиток складає 277 598,78 грн. Вартість висновку становить 6500 грн. Відповідно до полісу №АО/1018682 ліміт відповідальності відповідача за шкоду завдану майнускладає 100 000 грн, франчиза - 2000 грн. Таким чином, відповідач має виплатити позивачу відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що складає 98 000 грн. 10 липня 2020 року представник позивача надіслав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, однак дане поштове відправлення було повернуто позивачу. 14 липня 2020 року позивач повторно надіслав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, однак відповіді не отримав. Згідно з пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Станом на дату складання позову, відповідач страхове відшкодування не виплатив. Оскільки первісна заява позивача про виплату страхового відшкодування була надіслана відповідачу 30 жовтня 2019 року, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 975,54 грн. Крім того, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки згідно з пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що складає 10051,69 грн. Таким чином позивач не може отримати страхове відшкодування в позасудовому порядку через несумлінні дії та бездіяльність відповідача. У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 98 000 грн страхового відшкодування, 975,54 грн інфляційних втрат, 10051,69 грн пені, 6500 грн витрат за проведення експертизи, 1155,27 грн витрат на сплату судового збору та витрати пов`язані з розглядом справи. До позовної заяви позивач подав попередній розрахунок судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з викладених у позові підстав. Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Суд установив, що 20 липня 2019 року о 13 годині 57 хвилин по вул. Січових Стрільців, 26 в м. Києві, керуючи автомобілем Fiat Doblo, номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] виїхав на регульоване перехрестя з вул. Глибочицькою на забороняючий сигнал (червоний) сигнал світлофора в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Seat Altea, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу, і це призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 8.7 Правил дорожнього рухуУкраїни. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «Київ-Ре» згідно полісу №АО/1018682. 24 липня 2019 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Київ Ре» з повідомленням про ДТП. Поштове відправлення повернулося позивачу «за закінченням терміну зберігання». 23 вересня 2019 року судовим експертом складено висновок №06/08 по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Seat Altea, номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого матеріальний збиток складає 277598,78 грн. Згідно з квитанціями від 31 серпня 2019 року та 07 вересня 2019 року вартість висновку становить 6500 грн. 30 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 04 листопада 2019 року відправлення повернуто позивачу. 10 та 14 липня 2020 року позивач повторно звернувся до ТДВ «СК «Київ Ре» про виплату страхового відшкодування. 28 та 30 липня 2020 року поштові відправлення повернуті «за закінченням терміну зберігання». Відповіді від відповідача не надійшло Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди. Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно зі ст.1166 ЦК Українимайнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV(далі - Закон № 1961-IV) особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Оскільки цивільна відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є відповідач. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що завдано [PERSON] підтверджується експертним висновком №06/08 від 23 вересня 2019 року. Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,) заяву про страхове відшкодування. 30 жовтня 2019 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Київ РЕ» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідач не надав позивачу відповіді та не сплатив страхове відшкодування. Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved