overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб і сім`ю, втрату почуття любові та взаємоповаги; шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 23.04.2020 подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 27.02.2020 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 11 липня 2013 року сторони уклали шлюб(а. с. 7). У подружжя є малолітні діти: дочка - [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-10). Через протилежні погляди на шлюб і сім`ю, втрату почуття любові та взаємоповаги позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх малолітніх дітей. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а такожстягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 18.09.1977 року Широківською сільською радою Веселівського району Запорізької області, актовий запис №9. В обґрунтування позову зазначив, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено понад 12 років. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка не погоджувалась на розірвання шлюбу в органах РАЦС. Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, та розгляд справи за його відсутності, оскільки він перебуває за межами України. Відповідачка також надала заяву, в якій зазначила, що визнає позов в повному обсязі і просить розірвати шлюб. Справу просить розглянути за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 18 вересня 1977 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Широківським сільським ЗАЦС Веселівського району Запорізької області, актовий запис №9, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачем, сім`я остаточно розпалась, сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Однак, до звернення позивача до суду відповідачка відмовлялась розірвати шлюб в органах РАЦС. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, тому судом не вирішується. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 17 вересня 1977 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1998. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2003 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, відповідач визнала у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали заяви відповідача, надані письмові докази, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 17 вересня 1977 року. Шлюб зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1998. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають . Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім`ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2003 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання недієздатним свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , встановлення над ним опіки та призначення її його опікуном. На обґрунтування своїх вимог заявником зазначено, що [PERSON] хворіє на стійке хронічне психічне захворювання, потребує постійного стороннього догляду. Про нього піклується заявник, яка створила йому належні умови для проживання та матеріальне забезпечення, в зв`язку з чим просить визнати [PERSON] недієздатним та призначити її його опікуном. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 січня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 07 лютого 2020 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду висновку судово-психіатричної експертизи. В судове засідання заявниця не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримала. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив та надав суду подання про встановлення опіки над [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном над її чоловіком. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно хворіє хронічним психічним захворюванням, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, у зв`язку з чим, потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 256 від 07 травня 2020 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особистості судинного ґенезу з вираженими змінами, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку. Разом з тим, умови проживання [PERSON] та її характеристика дають підстави вважати можливим виконання нею опікунських обов`язків щодо її чоловіка - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 05 липня 1996 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку, [INFO] . Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 24). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 25). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 липня 1966 року сторони уклали шлюб, від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 16). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 11 липня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 260. Від даного шлюбу дітей немає. Спільне життя між ними не склалося, часто виникали непорозуміння і конфлікти, вони не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Все це призвело до того, що втратили почуття поваги та любові один до одного, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, спільно не проживають близько десяти років, сімейні стосунки між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, надії на збереження шлюбу немає. В судове засідання від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить шлюб розірвати, не заперечують проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача, та письмове клопотання позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 11.07.2006 року сторони зареєстрували шлюб відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 260. Наведене стверджується освідоцтвом про друження серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 15 листопада 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області. У зареєстрованому шлюбі у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає розом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не дає матеріальної допомоги на утримання дочки, не бере участі у її вихованні. Зазначає, що відповідач фізично здорова людина, як їй відомо працює водієм у ФОП [PERSON] , отримує доходи від заробітку, а тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утриманні дитини у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття в її користь. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідача, та письмові клопотання сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5)., яка проживає з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій ст. 182 Сімейного кодексу України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому , відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, відсутність у нього інших осіб на утриманні та вважає, що з нього слід стягувати аліменти в розмірі 2 000 грн. щомісячно. На підставі викладеного та ст. 180-184 СК Українита,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 18 лютого 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 67. Від спільного проживання у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, часто виникали непорозуміння і конфлікти, вони не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Все це призвело до того, що втратили почуття поваги та любові один до одного, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, шлюбних стосунків не підтримують, подружні відносини між ними припинені з 2018 року, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, надії на збереження шлюбу немає, тому просить шлюб розірвати а неповнолітнього сина залишити проживати з нею. В судове засідання від позивача надійшла письмова заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалив розглядати справу заочно. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 18.02.2017 року сторони зареєстрували шлюб у Коломийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 67. Наведене стверджується свідоцтввами про шлюб серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а. с. 4-5). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6) . Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання непрвнолітньої дитини сторін, суд вважає, що останнього слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112, 160, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

28 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 20 серпня 2015 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, де позов підтримала та просила задовольнити, заяв, клопотань не має. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, де просив провести підготовче засідання у його відсутність, позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони 20 серпня 2015 року зареєстрували шлюб в Консульстві України в Дубай, актовий запис №10, мають сина [PERSON] , [INFO] . Тривалий час сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю.

Outcome: approved