Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

28.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків. В обгрунтування вимог вказав, що між Маневицьким споживчим товариством та [PERSON], було укладено договір з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать Маневицькому споживчому товариству. З Відповідачем з метою врегулювання правовідносин між ним як працівником та Позивачем як працедавцем було укладено Договір про повну індивідуальну матері\-альну відповідальність як з працівником, що займає посаду безпосередньо пов'язану з збереженням та продажем матеріальних цінностей, згідно якого Відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність та забезпечення зберігання ввірених йому цін\-ностей. Згідно Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством України. Згідно Типового договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність згідно пункту 1 Позивач зобовязується створювати працівнику умови необхідні для нормальної роботи із забезпечення повного зберігання йому матеріальних цінностей та проводити в установленому порядку інвентаризацію матеріальних цінностей. Відповідач приймає на себе повну матеріальну відповідальність забезпечення збе\-реження доручених йому організацією матеріальних цінностей і в звязку з викла\-деним зобовязується: - обережно ставитись до переданих йому на зберігання матеріальних цінностей та вживати заходів до попередження збитків; - своєчасно повідомляти організацію про всі обставини.які заважають забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; - вести облік, складати і подавати в встановленому порядку товарно-грошові звіти про залишки довірених йому матеріальних цінностей; - приймати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Починаючи з 19 серпня 2016 року по 7 вересня 2016 року Відповідач, як особа котра є матеріально-відповідальною перед Позивачем на підставі звітів, котрі складені і підписані Відповідачем допустила нестачу товаро-матеріальних цінностей в сумі- 2916.10 грн. Таким чином у період роботи в організації Відповідач шляхом не здачі в касу Позивача коштів'отриманих від продажу товаро-матеріальних цінностей допустив недостачу. Місцем завдання шкоди позивачу Маневицькому споживчому товариству, являється магазин ТПП с.Оконськ, яке знаходиться за адресою: с.Оконськ, вул. Шевченка, 18, Маневицького району, Волинської області. В судовому засіданні представник позивача Наумчук В.П. позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи належним чином судом повідомлена про місце і час розгляду справи, до суду не з'явилася і не повідомила суд про причину своєї неявки. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Дослідивши та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] вчинено порушення неналежного виконання трудових обовязків продавця, та з її вини було нанесено збитки в сумі 2 916,10 грн. На основі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 19.08.2016 року укладеного між [PERSON] та Маневицьким споживчим товариством. Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну організації при виконан\-ні трудових обовязків, працівник з вини якого заподіяно шкоду, несе матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пунктом 1 ч. 1 ст.134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріаль\-ну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини організації, у випадку, коли між працівником і організацією, відповідно до ст. 135 -1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до розясень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної організації їх працівником». У відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністра- тивної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), яким заподіяна шкода організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обовязків, працівник несе відповідальність перед організацією, з якою перебуває у трудових відносинах. У п. 8 цієї ж постанови Пленуму роз яснено, що роглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з організацією про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпеченості цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КзпП України), суд зобовязаний перевірити, чи належить відпо\-відач до категорії працівників,з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір чи був він укладений. Згідно ст. 135-1 КЗпП України встановлено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені організацією з працівником, який займає посаду або виконує роботу, безпосередньо повязану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосування у процесі виробництва переданих йому цінностей. Згідно такого Переліку посад і робіт затверджених Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріатом Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 477/24, займана відповідачем посада входить до вказаного Переліку посад та робіт, за якими відповідно до діючого законодавства України можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальніст. Відповідно до положень ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, проводиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств,у станов, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ст. 110 Цивільно-процесувального кодексу України (Підсудність справ за вибором позивача) - позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть предявлятися також за місцем завдання шкоди.

Outcome: approved