Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

27.02.2019 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, завданою злочином, в якому вказала, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні № 12018110210000567 від 22.08.2018 р. за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вироком Макарівського районного суду Київської області від 26.12.2018 року у справі № 370/2957/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вказаним злочином їй завдано майнову шкоду на загальну суму 6980,10 грн. Окрім того, позивач вказала, що протиправними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку із погіршенням свого здоров`я, розмір якої вона оцінила у 30 000, 00 грн. Позивач просить: стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у сумі 6980 грн. 10 коп. та моральну шкоду у сумі 30 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 22.03.2019 року позовна заява [PERSON] , прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали на подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а позивачу строк для подачі відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, яким позовні вимоги визнав частково, а саме: матеріальну шкоду на загальну суму 5381 грн., моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, відповідач одночасно з подачею відзиву до суду, направив його копію позивачу (поштове відправлення № 0800104581370), та за результатами пошуку поштових відправлень - Укрпошти, судом встановлено, що позивачу відправлення вручено особисто 05.07.2019 р. У встановлений судом строк позивач відповідь на відзив не подала. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Вироком Макарівського районного суду Київської області від 26.12.2018 року у справі № 370/2957/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вказаним вироком, встановлено, що 21.08.2018 року близько 18.30 години обвинувачений [PERSON] , приїхав до підприємства, що розташоване по [ADDRESS] . Зайшовши на територію вказаного підприємства обвинувачений [PERSON] закурив. Побачивши це, власниця вказаного господарства потерпіла [PERSON] підійшла до [PERSON] , зробила йому зауваження з приводу паління на території підприємства, на що обвинувачений [PERSON] відреагував загасивши цигарку. Після цього потерпіла [PERSON] попросила обвинуваченого [PERSON] покинути територію підприємства та в цей час між ними зав`язалася словесна перепалка, в ході якої у обвинуваченого з мотивів помсти за образи з боку потерпілої виник злочинний умисел на нанесення останній тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений [PERSON] 21.08.2018 року близько 18.40 години, маючи на меті спричинення потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості, діючи з прямим умислом, з мотивів помсти за образи з боку останньої, наніс правою рукою один удар у її обличчя, а саме: у ліву щоку, від яких потерпіла [PERSON] впала на землю та почала кликати на допомогу. В подальшому, побачивши що за ним біжать працівники, обвинувачений [PERSON] почав тікати та близько за 20 метрів від воріт був затриманий ними. Під час затримання [PERSON] , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості, наніс один удар головою у її обличчя. Обвинувачений [PERSON] винним себе визнав повністю, щиро розкаявшись, підтвердив фактичні обставини скоєного злочину, пояснивши, що дійсно потерпілій [PERSON] наніс один удар правою рукою в ліву щоку, один удар головою в обличчя. Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим [PERSON] його винуватість в скоєнні злочину підтверджується доказами, які ніким із учасників судового розгляду не оспорювалися, і відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засідання не досліджувалися. Вказаним вироком винуватість обвинуваченого [PERSON] в скоєнні злочину повністю доведена, а його дії є такими, що підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки достовірно встановлено, що він дійсно - вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я потерпілої (а.с. 6). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у період з 21.08.2018 р. по 31.08.2018 р. позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Макарівської центральної районної лікарні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1811 (а.с. 5). В рамках кримінального провадження та в ході його розгляду судом цивільний позов потерпілою не заявлявся. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов, вказав, що він у повній мірі і з усією відповідальністю визнає, що вчинив відносно позивачки неприпустимі дії і зобов`язується відшкодувати завдану шкоду, як майнову, так і моральну. Визнаючи позов частково відповідач вважає, що грошова сума компенсації майнової та моральної шкоди значно завищена, оскільки з доданих до матеріалів справи чеків (квитанцій) підтверджується майнова шкода на суму 5380,10 грн. Щодо моральної шкоди визнав лише на суму 15 000,00 грн. Посилання відповідача на те, що розмір майнової шкоди є значно завищений позивачем, судом відхиляються, оскільки на підтвердження цього будь-яких належних чи допустимих доказів не надано. Так, з наданих позивачем до матеріалів справи доказів на підтвердження викладених обставин щодо завданої майнової шкоди встановлено, що заявлена до стягнення майнова шкода на суму 6980 грн. 10 коп. повністю підтверджується чеками (квитанціями) (а.с. 7-11). Вирішуючи позовні вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Правовідносини, що виникли між сторонами є деліктними, та регулюються ст. ст. 1166, 1167, 1177, 1195 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Як вбачається із системного аналізу зазначених вище норм, обов`язковими елементами деліктних правовідносин є: 1) протиправна поведінка; 2) вина особи; 3) наявність дійсної шкоди; 4) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та її наслідками у виді спричинення шкоди. Також слід зазначити, що між протиправними діями відповідача та шкодою, про яку зазначено вище, наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, що стосується завданих тілесних ушкоджень здоров`ю позивача. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню у розмірі 6980 грн. 10 коп. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд безперечно погоджується, з доводами позивача, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, у зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями її здоров`ю, позивач зазнала моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у її житті, такі як негативні переживання, душевні страждання, емоційна напруга через заподіяні травми та складність їх лікування в похилому віці, фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне страху за своє життя, порушення її життєвих планів та звичайних життєвих зв`язків. Щодо інших доводів на обґрунтування моральної шкоди, а саме що дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у виді періодичних болів, запаморочення, то вони не підтверджуються жодними належними чи допустимими доказами, а рішення суду не може гуртуватися на припущеннях. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди, з огляду на вимоги розумності і справедливості, на думку суду, слід визначити у розмірі 15 000,00 грн., який також визнано відповідачем, а тому вимога в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати та відсутні особи, що їх понесли.

Outcome: partial