Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

27 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини припинились з 23 вересня 2018 року, спільне господарство не ведеться. Укладений шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки наявність малолітньої дитини унеможливлює розірвання шлюбу в позасудовому порядку, [PERSON] просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та після розірвання шлюбу іменуватись прізвищем, на яке вона змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, про місце та час була повідомлена належним чином (а.с. 15), надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 19). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає (а.с.19). Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції (а.с. 8). Судом також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач його визнає, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, а також клопотання позивачки про бажання іменуватись прізвищем, на яке вона змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, суд дійшов висновку про залишення позивачці після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за її клопотанням. На підставі викладеного,

Outcome: approved