Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

27 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтувавши його наступним. 17 червня 2012 року в с. Первомайське, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну ділянку площею 7,73 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV МК № 020448 від 05 травня 2001 року . 14.06.2013 року в другій Сімферопольській районній державній нотаріальній конторі було здійснено реєстрацію спадкової справи № 54611298, яка зареєстрована у нотаріуса за № 77, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру , витяг № 46651419 від 04.02.2017 року. Однак по закінченню шестимісячного строку позивач не встигла отримати Свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки нотаріальні контори припинили свою діяльність на тимчасово окупованій території з відключенням від українських державних реєстрів. На даний час [PERSON] Крим залишається тимчасово окупованою територією. При зверненні до приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, останнім відмовлено у звязку з заведенням спадкової справи на тимчасово окупованій території. Через те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, вона просила суд визнати за нею право на земельну ділянку площею 7,73 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV МК № 020448 від 05 травня 2001 року . Позивачка у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала просила її задовольнити. Крім того не заперечувала проти розгляду справи в заочному розгляді. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про що мається поштове повідомлення про вручення відправлення. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду від нього не надходило, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України,вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що 17 червня 2012 року в с. Первомайське, Сімферопольського району Автономної Республіки Крим померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії I-БК №394112 (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну ділянку площею 7,73 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV МК № 020448 від 05 травня 2001 року (а.с.12). \~\~Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру, спадкову справу після смерті [PERSON] заведена 14 червня 2013 року Другою сімферопольською районною державною нотаріальною конторою Сімферопольського району Автономної Республіки Крим. Відомостей про видачу свідоцтв про право на спадщину витяг не має (а.с.14). Як вбачається з листа приватного нотаріуса [PERSON] від 22 жовтня 2016 року №242/01-16 на звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, яка відкрилася на неконтрольованій Україною території Автономної [PERSON] Крим, повідомлено, що оформлення спадкових справ у випадку наявності заведеної спадкової справи на території АРК та м. Севастополя в порядку, встановленому пунктами 16.4-16.7 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5 тимчасово обмежено. В даному листі [PERSON] розяснено, що за захистом своїх прав, остання може звернутись до суду (а.с.17). При цьому слід зазначити, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена, підпункт 4.10 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Крім того, у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом, нотаріус відмовляє заявнику у прийняття заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи(підпункт 2.4 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку). Отже законодавством України не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. Зважаючи на це, у випадку заведення спадкової справи нотаріусом на території Автономної [PERSON] Крим та м. Севастополя нотаріус, який знаходиться на материковій частині України, позбавлений можливості завести ще одну спадкову справу щодо спадкового майна. Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2014 №1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності» зобовязано осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації, протягом одного місяця передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. При цьому дія вказаного наказу Мінюсту не поширюється на державні нотаріальні контори, що функціонували на тимчасово окупованій території. Документи нотаріального діловодства та архіву державними нотаріальними конторами та/або приватними нотаріусами, які здійснювали нотаріальну діяльність на території Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя, до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались. Отже оформлення спадкових прав у випадку наявності заведеної спадкової справи на території АРК та м. Севастополя у порядку, встановленому пунктами 16.4-16.7 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, тимчасово обмежено. Враховуючи викладене, позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, з урахуванням вимог статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо зміни територіальної підсудності судових справ. Згідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач не отримала свідоцтва з підстав\~\~незаконної окупації Автономної [PERSON] Крим\~\~Російською Федерацією в лютому 2014 року, оскільки нотаріальні контори припинили свою діяльність на тимчасово окупованій території з відключенням від українських державних реєстрів. Вказане підтверджується\~\~наказами Міністерства юстиції України від 14.03.2014 року № 524/5 та № 525/5, якими було змінено порядок проведення державної\~\~реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, які\~\~було неможливо реалізувати в АРК та які з цих причин були перенесені у інші області України вільні від окупації. За такого матеріали спадкової справи судом також не досліджувалися. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її донька позивач [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження, яке видане 19 квітня 1983 року, актовий запис № 10, серії III ФП № 321658 (а.с.10), та Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого 14.05.2013 року за № 00012148006 ( а.с.15). Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведене, обставини відкриття спадщини на окупованій території, що унеможливлює вирішення майнових питань у позасудовому порядку суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів того, що спадкодавець являвся власником нерухомого майна, на яке претендує позивачка, яка не може використати своє право на спадщину за заведення спадкової справи на окупованій території, вирішити питання іншим шляхом вона також не має можливості, у звязку зі смертю власника земельної ділянки, а тому вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. \~\~\~\~

Outcome: approved