Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20.02.2008 року між сторонами був укладений кредитний договір №2211-н, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 134300,00 Євро, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався повернути кредитні кошти до 20.01.2025 року. З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором 21 лютого 2008 року, між сторонами був укладений іпотечний договір, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрований за Р№ 232, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: частина земельної ділянки, загальною площею 0,1093 га, що розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, селище міського типу Таїрове, масив №18, ділянка №13, кадастровий номер 5123755800:01:003:1095, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. 21.05.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 21.02.2008 року за реєстровим №232, відповідно до якого предметом іпотеки є земельна ділянка, загальною площею 0,1093 га, що розташована на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, селище міського типу Таїрове, масив №18, ділянка №13/12, кадастровий номер 5123755800:01:003:2687, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованими повідомленнями. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Позичальниця зобовязалася щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом рівними платежами в сумі 1525.00 євро, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з березня 2008 р. на відповідні рахунки Позичальника, відкриті у Банку. У звязку із невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору та Іпотечного договору виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 01.08.2015 р. складає 322\~066,59 євро та 9\~270,65 грн., з яких: -132 609,06 євро - прострочений основний борг по кредиту; -102 859,46 євро - прострочені проценти за користування кредитом; -6 640,00 грн.-прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту; -46 141,23 євро (1 092 425,92 грн.) - пеня за прострочений основний борг по кредиту. -40 456,84 євро (957 844,01 грн.) - пеня за прострочені відсотки; -2 630,65грн. - пеня за прострочену комісійну винагороду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, кодексів, законів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 6.4 Іпотечного договору, згідно із застереженням про задоволеня вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору, зокрема шляхом - прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність, в рахунок виконання зобовязання за Договором про іпотечний кредит, в порядку визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається Сторонами як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя. З врахуванням встановлених обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved