Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Ковток А.І., третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . 06.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2017 року вищевказану справу прийнято до провадження судді Миколаєць І.Ю. Впродовж розгляду даної цивільної справи позивачем неоднаразово уточнювалися позовні вимоги, склад відповідачів, що призводило до відкладання розгляду для надання можливості ознайомлення стороні відповідачів із зміною позовних вимог. 03.07.2018 р. представником позивача [PERSON] подано суду нову редакцію позовної заяви. Ціна позову визначена в розмірі 142000,00 грн. (вартість 1/6 частини квартири). В новій редакції позовної заяви відповідачами зазначено: [PERSON] та [PERSON] , третьою особою зазначено Першу Київську державну нотаріальну контору Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] огрунтовує наступними, обставинами [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , про що відділом реєстрації смерті у м.Києві зроблено відповідний актовий запис за №14977 та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Святошинською районною у м.Києві радою 25.12.2001 року, згідно з розпорядженням №2417 від 25.12.2001 року. Право власності зареєстровано в Київському БТІ та РГІВ на ОНМ 04 січня 2002 року, за №6680. За час свого життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , [INFO] , донька від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] позивачка, яка є донькою від першого шлюбу. Після смерті батька позивачка в установлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №789 відносно майна померлого [PERSON] . 05.02.2016 року нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори постановлено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (свідоцтво про право власності житло). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською юю у м.Києві радою 25.12.2001 року, квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Право власності зареєстровано в Київському БТІ та РПВ на ОНМ 04 січня 2002 року, за №6680. Частка позивачки в спадковому майні становить 1/6 частину, оскільки батьку позивачки належала 1/2 частина спадкового майна, та за наявності трьох спадкоємців. В даний час позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно 1/6 частину квартири, оскільки інші спадкоємці (відповідачі по справі) не надають до нотаріальної контори оригінал свідоцтва про право власності на житло, який знаходиться у них. Факт того, що оригінал свідоцтва про право власності на житло знаходиться у [PERSON] підтверджується листом Святошинської районної адміністрації від 07.04.2016 р., яким позивачці відмовлено у видачі дублікату свідоцтва так як оригінал заходиться у іншого спадкоємця, а саме [PERSON] (а.с.96). Тому позивачка вимушена звернутися до суду з захистом свого права. 09.07.2018 року позивач [PERSON] уточнила позовну заяву у розширеному варіанті, в якому просить визнати право власності в порядку спадкування за законом, відшкодувати моральну та матеріальну шкоду, зобов`язати витребувати та надати свідоцтво права власності на квартиру або його дублікат, встановити порядок користування квартирою, зобов`язати відповідача надати доступ до квартири для користування нею та дозвіл на оформлення документів, надання ключів, усунення перешкод при здійснення права користування нею. У зв`язку з набранням чинності з 15 грудня 2017 року Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 09.07.2018 р. визнано порядок розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва надіслала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечує, просить відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення та дослідивши докази суд встановив наступне. Суд, заслухавши пропозиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , про що відділом реєстрації смерті у м.Києві зроблено відповідний актовий запис за №14977 та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За матеріалами спадкової справи №789 щодо майна померлого, яка заведена Нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №789 відносно майна померлого [PERSON] після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Святошинською районною у м.Києві радою 25.12.2001 року, згідно з розпорядженням №2417 від 25.12.2001 року. Право власності зареєстровано в Київському БТІ та РГІВ на ОНМ 04 січня 2002 року, за №6680. За час свого життя [PERSON] заповіту не склав. Заяви на прийняття спадщини подали [PERSON] є його дружина - [PERSON] , [INFO] , донька від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] позивачка, яка вказала, що вона є донькою спадкодавця. Після смерті батька позивачка в установлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 05.02.2016 року нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори постановлено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] у зв`язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (свідоцтво про право власності житло). Згідно з свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською юю у м.Києві радою 25.12.2001 року, квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Право власності зареєстровано в Київському БТІ та РПВ на ОНМ 04 січня 2002 року, за №6680. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах що не заборонені законом. Згідно ст. 1269 ЦК України, здійснення права спадкування здійснюється шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори, ст.66,67 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що саме нотаріус у встановленому законом порядку видає свідоцтво про право на спадщину. Законом встановлюються також інші способи набуття права власності, у тому числі щодо нерухомого майна, яке підлягає обов`язковій реєстрації. Одним із способів набуття права власності на майно є рішення суду. Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Дослідивши свідоцтво про народження [PERSON] , народження якої було зареєстровано ВРАГС Жовтневого району м.Києва 08.09.1966 року, актовий запис № 2998, суд встановив, що її батьком є [PERSON] (том.1, а.с.4). Зважаючи на те, що спадкодавець мав прізвище [PERSON] позивачці [PERSON] необхідно довести факт рідства. Одна лише подача заява про прийняття спадщини не підтверджує такого факту, як і не підтверджує такого факту і відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з інших підстав. Той факт, що позивачка є донькою покійного [PERSON] не підтверджується жодним із доказів, що містяться в матеріалах справи у тому числі і у спадковій справі. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 12.09.1996 року, [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.177, том 2). Єдином доказом у даному випадку є встановлення судом факту рідства. Між тим, судом роз`яснювались права щодо подачі доказів зазначених обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, що передбачено п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України. З огляду на вказане, суд доходить висновку про не доведення позивачем обставин рідства для можливості задоволення вимог позову. Отже, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed