Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

28.12.2020р. до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить визнати за ним права та обов`язки забудовника на незавершене будівництво житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема у вигляді незавершеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, він фактично прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не має можливості, через що вимушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно поданої письмової заяви просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, згідно поданих письмових заяв, просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть за серією [NUMBER] , виданим 08.04.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді незавершеного житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька, що випливає з Свідоцтва про шлюб за серією [NUMBER] , виданого 19.06.1962р. Калинівським бюро ЗАГС Вінницької області. Належне останньому спадкове майно позивач фактично прийняв, оскільки на день смерті останнього проживав разом з ним, про що свідчить довідка Калинівської міської ради Вінницької області № 833 від 17.03.2020р. Проте, оформити спадщину на вищевказане майно по місцю відкриття спадщини, не має можливості, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 25.11.2020р. державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. За правилами ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, успадковуються не тільки майнові права на об`єкти права власності, а й права із здійсненням яких законом пов`язується виникнення майнових прав. Згідно матеріалів справи, померлому [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.10.2008р. державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В., та зареєстроване в реєстрі за № 2341 (зареєстроване 22.10.2008р. КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за № 122 в реєстровій книзі № 1). Відповідно до інформаційної довідки-характеристики, виданої Структурним підрозділом по Калинівському району КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за № 481 від 27.07.2020р., даний житловий будинок (літ.А) із сараєм (літ.Б) знесено, та розпочато будівництво нового (будівельний паспорт від 29.03.2011р. № 2; повідомлення про початок будівельних робіт, зареєстроване Інспекцією Держархбудконтролем у Вінницькій області 13.10.2011р. ВН 06211056411). За цією ж довідкою-характеристикою, вказане домогосподарство складається із житлового будинку літ.Д (незавершене будівництво готовністю 9%), сараю літ.В, убиральні літ.Г, навісу літ.Г1, криниці літ.№1, воріт з хвірткою літ.№2, огорожі літ.№3. За змістом ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 2 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзаці 1 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави зробити висновок, що до прийняття об`єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та проведення його державної реєстрації, право власності на цей об`єкт у забудовника не виникає. Відповідно до положень, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав (в тому числі і майнові права), можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є від`ємними від фізичною чи юридичної особи. Таким чином, права [PERSON] як забудовника щодо введення житлового будинку з господарськими будівлями в експлуатацію та його державної реєстрації в установленому законодавством порядку не припинені у зв`язку зі смертю забудовника, а тому можуть бути успадковані позивачем як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ст.349 ЦК України передбачено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна. Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежного від причин настання такого результату. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Тобто припинення права власності на таке майно пов`язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. Оскільки право власності на знесений житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в передбаченому законом порядку за померлим [PERSON] , та припинити це право за заявою власника на даний час неможливо, а тому позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадкове майно, залишене після його смерті. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що є достатні підстави для припинення права власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був знесений, що не порушує прав сторін та не суперечить чинному законодавству. Відповідачі позовні вимоги визнають, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст. 182, 178, 331, 1216-1218 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

Outcome: approved