Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

28 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю, а саме автомобілю Mitsubishi Lancer X, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008 р. Свій позов мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду від 17 травня 2018 року, натомість, фактично шлюбні відносини між подружжям припинено з 01 червня 2017 року і з цього часу подружжя припинило вести спільне господарство. Зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин останньою за власні грошові кошти придбано зазначений автомобіль без укладання договірних відносин та без надання згоди відповідачем. В червні 2018 року даний транспортний засіб у неї викрали невідомі особи в зв`язку з чим остання звернулась до Світловодського ВП з відповідною заявою та з метою визнання її потерпілою у кримінальному провадженні по факту викрадення транспортного засобу. Звернення до суду зумовлене необхідністю визначення статусу викраденого майна, яке є її особистою приватною власністю. Позивач та її представник до суду не з`явився, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Згідно 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 23 лютого 2002 року зареєстровано шлюб між сторонами по справі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 23 лютого 2002 року(а.с.6). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 травня 2018 року шлюб між сторонами розірвано(а.с.8). Із позовної заяви [PERSON] до [PERSON] від 21 березня 2018 року про розірвання шлюбу, вбачається, що позивач [PERSON] однією з підстав розірвання шлюбу вказав фактичне припинення шлюбних відносин на момент звернення до суду. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки Mitsubishi модель Lancer X, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008 р., вбачається, що власником автомобілю є [PERSON] , який зареєстровано 15.02.2018 року(а.с.9). Згідно повідомлення про початок досудового розслідування від 15 червня 2018 року, відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2018 року за № 12018120270001076 на підставі заяви [PERSON] (а.с.10). \~ \~ \~ \~Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Таким чином, вирішуючи заявлені позовні вимоги, судом враховується, що транспортний засіб, придбаний позивачем у період, коли подружжя фактично припинило спільне проживання та вело окреме господарство, належить до роздільного майна подружжя і є об`єктом права особистої приватної власності лише позивача. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved