Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей, доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем вона народила сина [PERSON], [INFO] та в період перебування у шлюбі народила доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, є фізично здоровою людиною, працює, інших аліментних зобовязань не має, та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.27). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі під час народження сина [PERSON], [INFO] не перебували, але як зазначала позивач вони проживали однією сімєю, як чоловік та жінка (а.с.1). Від фактичних шлюбних відносин позивач народила сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-КИ № 295572 від 18.08.2010 року (а.с.7) та копією актового запису про народження № 25 від 27.07.2007 року з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.11.2015 року (а.с.23-26) з якого вбачається, що відомості про батька внесені за спільною заявою батьків. Крім того, після укладення 19.04.2010 шлюбу між сторонами 02.04.2012 року позивач народила доньку [PERSON], батьком якої є відповідач по справі (а.с.5,6). Малолітні діти проживають разом з позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 789 від 23.07.2015 року виданою Новопільської сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 8). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] приймає до уваги те, що відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною, інших аліментних зобовязань не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 27.07.2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved