Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

27.01.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 11 366,66 грн. 12.02.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 03.03.2021. 03.03.2021 учасники справи не з`явилися, ухвалою суду розгляд справи відкладено на 22.03.2021. 22.03.2021 ухвалою суду відкладено розгляд справи на 14.04.2021, у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання. 14.04.2021 у зв`язку із перебуванням судді Павлик І.А. у щорічній основній відпустці з 12.04.2021 по 16.04.2021 (наказ Голови суду Кічмаренка С.М. від 12.04.2021 № 41-в/тм/с) судове засідання відкладено на 12.05.2021. 12.05.2021 сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлені належним чином. При цьому, разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2011 відповідачем підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписанням якої відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~ч.\~1\~ст. 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 525 та 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено,\~що Анкета-заява\~про приєднання\~до Умов\~і Правил\~надання банківських\~послуг позичальника\~від 06.10.2011 не містить розміру тіла кредиту, процентної ставки, суми комісії, строку повернення кредиту, а також умов щодо відповідальності боржника за невиконання/прострочення виконання зобов`язання. Тобто, вказана Анкета-заява не містить жодної інформації щодо кредитування, а містить лише персональну інформацію щодо [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам`ятки клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг (саме в тій редакції, витяг з якої долучено до позову), Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, що б у сукупності з Анкетою-заявою, свідчило б про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг з цими умовами з підписом відповідача. Згідно з положеннями ст.ст. 76, 77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, суд враховує, що в матеріалах справи містяться розрахунки заборгованості за договором від 06.10.2011 станом на 31.05.2015, станом на 30.09.2019 та станом на 30.11.2020, виписка по рахунку станом на 03.12.2020 та довідки, які підтверджують факт користування відповідачем коштами банку. Зокрема, у відповідності до довідок АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримав картки, та останньому встановлювався кредитний ліміт від 2\~500,00 грн до 10\~000,00 грн. Користування відповідачем коштами банку підтверджується і випискою по його рахунку, з якої вбачається, що позичальник користувався кредитним лімітом здійснюючи різні банківські операції, як зняття коштів так і їх повернення. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем та виписки по рахунку, відповідачем було сплачено на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту 1 213,93 грн та 118,95\~грн по нарахованим відсоткам, а також 3 744,82 грн по простроченим відсоткам. Заборгованість за тілом кредиту станом на 03.12.2020 становить 11\~366,66 грн. Отже, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що за рахунок зарахування Банком сплачених позичальником коштів в рахунок погашення заборгованості по нарахованим відсоткам у сумі 118,95 грн та по простроченим відсоткам у сумі 3 744,82 грн у відповідача збільшилася загальна сума заборгованості за тілом кредиту. Проте, Анкета-заява, підписана сторонами не містить як відомостей про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, так і відомостей про погодження сплати процентів за користування кредитними коштами, і їх погашення за рахунок поповнень карткового рахунку. Отже, підстави для збільшення кредиту за рахунок погашення нарахованих Банком відсотків та прострочених відсотків відсутні. При цьому, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) про те, що умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з якими був ознайомлений позичальник. За відсутності підтвердження конкретно запропонованих відповідачу Умов та Правил банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві розміру тіла кредиту та процентної ставки за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Умови та Правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися АТ\~КБ\~«ПриватБанк». За таких обставин, суд вважає, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання настав з пред`явленням позивачем позову, а заявлена до стягнення сума боргу кредитних коштів підлягає зменшенню на суму сплачених відповідачем коштів по нарахованим відсоткам у сумі 118,95 грн та по простроченим відсоткам у сумі 3 744,82 грн, які безпідставно не були зараховані Банком у суму погашення кредиту. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7\~502,89 грн, а в задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №\~63566/00 § 23, рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~162,40 грн.

Outcome: partial