overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

27.09.2016 позивач звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003, від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO]. Разом з тим зазначає, що шлюбні відносини припинено, наміру збереження сім'ї не має, поновлення сімейних відносин вважає неможливим. Позивач та його представник, які повідомлялись належним чином, в судове засідання не з'явились, 01.12.2016 на адресу суду від представника позивача надійшла заява в якій він позов підтримав, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач, яка повідомлялась судом належним чином, в судове засідання не з'явилась, 22.11.2016 на адресу суду надійшла заява в якій позовні вимоги визнала, розгляд справи просила проводити без її участі. Суд, оголосивши заяву представника позивача та заяву відповідача, визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 11.10.2003 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 461. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

27.09.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.11.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 2442. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що від спільного подружнього життя у них дітей немає Сімейне життя у них не склалось, вони не проживають разом більш як 4 роки. Між ними відсутнє взаєморозуміння та є різні погляди на життя. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, однак просив надати час для примирення, в останнє судове засідання не прибув та не повідомив про причину неявки. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 08.11.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 2442. Від спільного подружнього життя у них дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин з 2012 року. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, їх дтині, що мають істотне значення. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище Гаврилюк.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

27.09.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2). 06.02.2017 р. позивач подала до суду уточнену заяву (а.с. 46), в якій просить стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач надав заяву (а.с. 47), в якій визнав уточнені позовні вимоги, просив розглянути справу у його відсутності. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. З′ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходяться у шлюбі з 14.09.2013 р. (а.с. 6), мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка мешкає з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоров′я дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини. При цьому суд бере до уваги і визнання позову відповідачем (а.с. 47). Відповідно до ст. 180 СК України закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

27.09.2016 р. до суду подано дану заяву, в якій заявник вказав, що 29.01.2008 р. в с.Жерденівка Гайсинського району померла його мати [PERSON], яка в свідоцтві про його народження в графі «мати» записана [PERSON] просив встановити факт, що [PERSON] є його рідною матір`ю для подальшого оформлення ним права приватної власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. Заявник в судове засідання не з`явився, проте надав заяву згідно якої заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглянути без нього (а.с. 16). Представник Жерденівської сільської ради та [PERSON] до суду не з`явилися, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечували, просили справу розглянути без них (а.с. а.с. 19, 21). Доведено, що [PERSON], [INFO] є спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна після смерті 29.01.2008 р. його матері [PERSON], через зазначення в свідоцтві про його народження в графі «мати» [PERSON], а не [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON], [INFO] є спадкоємцем першої черги за законом спадкового майна після смерті 29.01.2008 р. його матері [PERSON], яка в свідоцтві про його народження в графі «мати» записана [PERSON], а не [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: -копією паспорта серії АА № 467416 виданого Гайсинським РВ УМВС України в Вінницькій області 20.01.1998 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 3); -копією свідоцтва про народження серії АМ № 020540 від 21.02.1997 р., де зазначено, що 09.10.1948 р. народився [PERSON] батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11); -копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 105332 від 30.01.2008 р., згідно з яким 29.01.2008 р. в с.Жерденівка Гайсинського району померла [PERSON] (а.с. 10).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

27.09.2016 р. до суду подано позов, у якому позивачка просила, щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.07.2015 р. вона з відповідачем уклали шлюб, у якому у них народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO], вона самостійно утримувати малолітню дитину не має можливості, так як на даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дочкою [PERSON], [INFO], до досягнення нею трирічного віку, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дружини, хоча має таку можливість, оскільки працює водієм в ТОВ ПК «Зоря Поділля». Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.173). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], яка ще не досяг трирічного віку, але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї дружини не виконує, хоча має таку можливість, оскільки працює водієм в ТОВ ПК «Зоря Поділля». Зазначені правовідносини регулюються ч.2 ст.75, ч.1 ст.80, ч. ч.2, 4 ст.84 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на отримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку аліментів у частці від заробітку (доходу) за умови, що чоловік може надавати таке утримання; при ухилянні батька від цього обов'язку кошти на утримання дружини стягуються з нього за рішенням суду. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї дружини, чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - довідкою виконкому Гайсинської міської ради № 3181 від 27.09.2016 року, з якої видно, що [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.9); - довідкою про доходи б/н від 09.09.2016 р., виданої [PERSON], відповідно до якої, він за період від березня 2016 р. по серпень 2016 р. отримав 35056,12 грн. (а.с.6); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.07.2015 року, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8); - копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2015 року, з якого видно, що [PERSON] та [PERSON] 23.07.2015 р. уклали шлюб (а.с.4).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом про визнання кредитного договору № KF 51766 від 26.08.2008 року недійсним. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що [INFO] року помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якого є вона - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у видачі правовстановлюючого документа через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді їй пояснили, що спадщину вона може оформити через шість місяців після смерті спадкодавця, оскільки вступила у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці. У судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гончар В.В. позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.6,8), спадкоємцем по заповіту якого є [PERSON] (а.с.10), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну консультацію працівників сільської ради. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. При судовому розгляді справи позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що у них з відповідачем є двоє спільних дітей: дочка [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає щомісячної регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей, що спонукало її звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно у них з позивачкою є двоє неповнолітніх дітей. Згоден сплачувати на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частину від свого заробітку, доходу щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних неповнолітніх дітей дочку [PERSON] [INFO] і сина [PERSON] [INFO]. Діти проживають разом з матірю позивачкою по справі (а.с.2-5). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним своєї матері - [PERSON], [INFO] Посилається на те, що мати є інвалідом 1 групи безстроково і останній час за своїм станом здоров*я не може самостійно себе обслуговувати, потребує сторонньої допомоги. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, ніяких заяв не подав, у зв*язку з чим суд розглядає справу у його відсутність. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд, вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] є інвалідом 1 групи з 13.02.2012 року. ( а.с. 15). Перебувала на амбулаторному лікуванні в липні 2016 року згідно представленої до суду виписки з медичної картки з КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 10». (а.с. 16). Згідно даних, наданих до суду заявник [PERSON] та [PERSON] є переміщеними особами з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з 2014 року та проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 8,12). Згідно висновку акту № 245 судово-психіатричної експертизи від 21.03.2017 року [PERSON] на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. Відповідно до свого психічного стану нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с. 39-40). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

27.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.06.2006 року Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №5. В обґрунтування позову зазначила, що з 17.06.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Причиною її звернення до суду з цим позовом є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, піклуватися про побудову сімейних відносин. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Спору про розділ майна не має. Неповнолітня дочка після розірвання шлюбу залишається проживати з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії свідоцтва про народження, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 5). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна між сторонами немає. Згоди про місце проживання неповнолітньої дочки досягнуто. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати: 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved