Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

26 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з позовом та просить розірвати договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 березня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б., реєстр № 537; стягнути з відповідача на свою користь: аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень; заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 16000,00 гривень за період з червня 2018 року до січня 2019 року; неустойку (пеню) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення по справі. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З метою вирішення питання щодо утримання спільної дитини, 12 березня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б., реєстр № 537. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за вказаним договором від 12 березня 2018 року, внаслідок чого у період червень 2018 року - січень 2019 року включно, утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 16000,00 гривень, на яку нарахована пеня в розмірі 16000,00 гривень. Враховуючи, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте має таку можливість, оскільки є працездатним, інших утриманців не має, тому, на думку позивача, договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 березня 2018 року, укладений між сторонами повинен бути розірваний та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. При цьому, позивач також зазначає, що відповідач не має постійного місця працевлаштування. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 березня 2019 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишена без руху. 13 березня 2019 року на виконання ухвали суду від 07 березня 2019 року позивачем надано суду належним чином засвідчені копії додатків до позову. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 травня 2019 року відкрито провадження по справі. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено відповідно до розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/88 від 10 жовтня 2019 року у зв`язку із звільненням судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON], позовна заява про стягнення аліментів передана в провадження судді О.М. Пілюгіної. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підставі викладених в позові, крім того вказала, що підставою розірвання нотаріально посвідченого договору про участь у вихованні та утриманні дитини є несплата відповідачем аліментів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2018 року (справа № 635/7729/17). Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , що видано 12 серпня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1379 від 12 серпня 2014 року. Також судом встановлено, що 12 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б., реєстр № 537, відповідно до якого визначені умови у вихованні та утриманні (розмір, строки, порядок) виплати аліментів та додаткових витрат (розвиток здібностей дитини, хвороба, тощо) спільного сина [PERSON] , [INFO] , а саме [PERSON] зобов`язався сплачувати [PERSON] аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, до 15 числа кожного місяця, шляхом безготівкового перерахування на банківську картку останньої або поштовим переказом, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 15 вказаного договору, у разі невиконання [PERSON] своїх обов`язків, аліменти з нього можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса, а п. 13 передбачено, що відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов - не допускається; за відсутності домовленості між сторонами питання зміни або розірвання договору вирішується в судовому порядку. Відповідач свої обов`язки за договором про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 березня 2018 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б., реєстр № 537, не виконував в результаті чого станом на 31 січня 2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з червня 2018 року по січень 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні до правовідносини, що склалися між сторонами, надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Враховуючи що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та відповідно до умов договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б., реєстр № 537 зобов`язаний його утримувати та сплачувати щомісячно 2000,00 гривень, але свої обов`язки за вказаним договором не виконує, в результаті чого за період з червня 2018 року до січня 2019 року включно, утворилась заборгованість, тому сума заборгованості в загальному розмірі 16000,00 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов в цій частині вимог - задоволенню, при цьому суд також враховує, що відповідачем не надано даних на підтвердження своєчасної сплати аліментів на утримання сина у встановленому договором розмірі та порядку, або про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором від 12 березня 2018 року, а також власного розрахунку заборгованості за вищевказаним договором. Оскільки судом встановлено, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів 2000 гривень на місяць, тому відповідно до вимог ст. 196 СК України з нього підлягає стягненню також і сума пені за несвоєчасне сплачення аліментів на утримання сина в період з 16 червня 2018 року по 16 січня 2019 року включно, за кожен день прострочення в загальному розмірі 5000,00 гривень (5000,00 гривень = 280 гривень за 14 днів червня 2018 року + 620 гривень за 31 день липня 2018 року + 620 гривень за 31 день серпня 2018 року + 600 гривень за 30 днів вересня 2018 року + 620 гривень за 31 день жовтня 2018 року + 600 гривень за 30 днів листопада 2018 року + 620 гривень за 31 день грудня 2018 року + 320 гривень за 16 днів січня 2019 року), при цьому позивач у розрахунку вказує період заборгованості по сплаті аліментів з червня 2018 року до січня 2019 року включно. В іншій частині сума пені стягненню не підлягає, оскільки розрахунок виконаний без додержання вимог закону. Таким чином, суд частково задовольняє вимогу позивача про стягнення суми пені по аліментам на утримання дитини [PERSON] , [INFO] за кожен день прострочення та стягує з відповідача на користь позивача суму пені в загальному розмірі 5 000,00 гривень. В задоволенні вимог позивача про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідченого 12 березня 2018 року та про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд відмовляє виходячи з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналізуючи доводи позивача на обґрунтування вимог про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 12 березня 2018 року та стягненні аліментів у твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, суд вважає їх недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню оскільки, позивачем не наведено обставин які вказують, що порушення відповідачем умов вказаного договору є істотними, тоді як договором передбачено, що у разі невиконання відповідачем своїх обов`язків, аліменти з нього можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса, що виключає для позивача негативний наслідок неотримання того на що вона розраховувала, при цьому розмір аліментів, що визначений договором і розмір аліментів, що позивач просить стягнути за рішенням суду є однаковим - 2000,00 гривень на місяць. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні вимог про розірвання договору про участь у вихованні та утриманні дитини, за яким відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у розмірі 2000,00 гривень на місяць, тому відсутні підстави, для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у судовому порядку і суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги. За викладених обставин, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial