Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

28 серпня 2015 року АТ «Укрексімбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за процентами у сумі 776,89 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 2293,63 грн., пеню за прострочення сплати процентів в сумі 801,15 грн., а всього 3871,67 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.07.2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0282020434БН/2008-07, відповідно до якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 5000 грн. для оплати розрахунків у разі недостатності власних грошових коштів Позичальника на картковому рахунку під 26,00% річних з остаточною датою погашення кредиту 30.06.2010 року включно. Пояснює, що відповідач свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів належним чином не виконав. Пояснює, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.09.2010 року по справі № 2-3001/10 з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 7405,70 грн., що включає в себе заборгованість по кредиту - 4993,22 грн.; заборгованість за процентами за період з 30.06.2009 року по 14.07.2010 року - 1465,54 грн.; пеню за прострочення сплати кредиту та процентів - 947,08 грн. Заборгованість за процентами та кредитом у сумі 6458,76 грн., стягнута згідно рішення суду, була погашена [PERSON] у примусовому порядку в ході проведення виконавчих дій 27.07.2014 року, а з врахуванням сплати пені та судових витрат у січні 2015 року. Проте, за період з 15.07.2010 року до повного погашення основного боргу 27.07.2014 року відповідачу нараховані проценти за користування кредитом у сумі 776,89 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 2293,63 грн. та пеню за прострочення сплати процентів в сумі 801,15 грн., а всього 3871,67 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. В своїх поясненнях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та просив не задовольняти вимоги позивача поза межами позовної давності та не стягувати суму нарахованої пені у розмірі, що значно перевищує розмір основного боргу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 липня 2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0282020434БН/2008-07, відповідно до якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 5000 грн. для оплати розрахунків у разі недостатності власних грошових коштів Позичальника на картковому рахунку під 26,00% річних з остаточною датою погашення кредиту 30.06.2010 року включно (а.с. 3-5). Згідно п. 9.2 Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0282020434БН/2008-07 договір діє до повного виконання Сторонами взятих на себе за цим Договором зобовязань. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2010 року по справі № 2-3001/10 з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 7405,70 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» станом на 25.08.2015 року становить 3871 грн. 67 коп., з яких: прострочена заборгованість за процентами 776,89 грн.; пеня за прострочення сплати суми кредиту та процентів 3094,78 грн. (а.с. 7-17). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи, що строк дії Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0282020434БН/2008-07 від 24 липня 2008 року встановлений моментом його повного виконання сторонами; заборгованість відповідачем за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 вересня 2010 року була погашена у примусовому порядку в повному обсязі у січні 2015 року, тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності щодо звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача процентів, пені за прострочення сплати кредиту та пені за прострочення сплати процентів за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд з наявних матеріалів справи та пояснень представника відповідача не вбачає підстав для зменшення розміру пені за кредитним договором у відповідності до припису ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за процентами у сумі 776,89 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 2293,63 грн., пеню за прострочення сплати процентів в сумі 801,15 грн., а всього 3871,67 грн., є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved