Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

29.03.2021 року Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] .. Матір дитини [PERSON] померла [INFO] . Запис про батька та матір внесено до актового запису про народження згідно з рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2011 року. Малолітній [PERSON] з 18 січня 2012 року перебуває на обліку дітей, за умовами проживання і виховання яких здійснюється нагляд Службою у справах дітей. Після смерті матері дитини, батько [PERSON] створив нову сім`ю та на даний час мешкає з дружиною [PERSON] , її неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO]., малолітнім сином [PERSON] , [INFO]., спільною донькою [PERSON] , [INFO]. та сином [PERSON] , [INFO].. В жовтні та листопада 2019 року відповідач звертався до Служби щодо конфліктних стосунків з малолітнім [PERSON] . Батько був стурбований поведінкою сина, негативним та зневажливим відношенням хлопчика до новонародженої дитини, повідомляв, що не може впливати на сина та самостійно подолати непорозуміння у стосунках з ним, бачив вирішення проблеми шляхом вилучення дитини із сім`ї. Спеціалісти Служби неодноразово проводили бесіди з відповідачем, в ході яких пропонували та наполягали про допомогу у подоланні непорозумінь, конфліктів у стосунках з дитиною, формуванню навичок відповідального батьківства. Але відповідач категорично відмовляється від буд-якого втручання в його сім`ю, зокрема від допомоги психолога та інших спеціалістів, єдине вирішення проблеми для нього це влаштування Марка в інтернатний заклад, з постійним перебуванням дитини там, без забирання додому. Крім того відповідач наполягає на встановленні дитині такого діагнозу, який би надав підстави в найкоротший термін влаштувати [PERSON] до спеціальної школи-інтернату. Малолітній [PERSON] має діагноз: змішані специфічні розлади розвитку, гіпердинамічний синдром. Дитина з 2020 року навчається у комунальному закладі «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат». Батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не цікавиться життям та успіхами дитини, з вчителями та вихователем зв`язку не підтримує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його розвитку, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини. З 14 січня 2021 року [PERSON] постійно знаходиться у школі-інтернаті. Батько жодного разу не забрав дитину. 19 березня 2021 року малолітнього Марка тимчасово влаштовано до дитячого відділення КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина». Позивач зазначає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його навчанням та розвитком, не спілкується з ним. Замість того, щоб приділяти дитині увагу, дарувати любов, тепло та ласку, батько намагається «зробити дитину хворою» задля влаштування його до інтернату та вилучення із сім`ї. Відповідач не прикладає зусиль для налагодження довірливих стосунків з дитиною. Таке ставлення відповідача до дитини свідчить про його нездатність забезпечити дитині всебічний розвиток та сімейний добробут, тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 41). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в особі начальника відділу охорони дитинства Служби у справах дітей Суворової Л.Б. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 54). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи у без його участі, вимоги позову визнає (а.с. 47). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Третя особа Енергодарський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в особі представника Рукобратської К.М. надала заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.56). Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, та судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] .. Матір дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Запис про батька та матір внесено до актового запису про народження згідно з рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2011 року (а.с.11-12). В жовтні та листопада 2019 року відповідач звертався до Служби щодо конфліктних стосунків з малолітнім [PERSON] . Батько був стурбований поведінкою сина, негативним та зневажливим відношенням хлопчика до новонародженої дитини, повідомляв, що не може впливати на сина та самостійно подолати непорозуміння у стосунках з ним, бачив вирішення проблеми шляхом вилучення дитини із сім`ї. Спеціалісти Служби неодноразово проводили бесіди з відповідачем, в ході яких пропонували та наполягали про допомогу у подоланні непорозумінь, конфліктів у стосунках з дитиною, формуванню навичок відповідального батьківства. Але відповідач категорично відмовляється від буд-якого втручання в його сім`ю, зокрема від допомоги психолога та інших спеціалістів, єдине вирішення проблеми для нього це влаштування Марка в інтернатний заклад, з постійним перебуванням дитини там, без забирання додому. Зазначене відображено у листах Служби у справах дітей та Енергодарського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с.13,14,15,19,20,21,22,24). Малолітній [PERSON] має діагноз: змішані специфічні розлади розвитку, гіпердинамічний синдром, що підтверджується витягом з картки розвитку дитини та довідкою від 18.06.2020р. (а.с.26-27,28). Згідно з характеристикою, [PERSON] з 2020 року навчається у комунальному закладі «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» за програмою дітей з інтелектуальними порушеннями. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не цікавиться життям та успіхами дитини, з вчителями та вихователем зв`язку не підтримує (а.с.34). Відповідно до листа КЗ «Василівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» зазначено, що батько [PERSON] не піклується про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться процесом навчання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його розвитку, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток дитини. З 14 січня 2021 року [PERSON] постійно знаходиться у школі-інтернаті. Батько жодного разу не забрав дитину на вихідні та світкові дні. На багаторазові телефонні дзвінки класного керівника та соціального педагога не відповідав, а 16.03.2021 року відповів і категорично відмовився забрати [PERSON] на канікулярні дні з 19.02.2021р. по 01.03.2021р., зазначаючи на те, що звернеться до опікунської ради з відмовою від дитини (а.с.35). 19 березня 2021 року малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до дитячого відділення КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина», що підтверджується відповідними актами (а.с.37,38), та в подальшому наказом Служби у справах дітей від 29.03.2021 року тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] (а.с.53). У висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 01-01-40/1831 від 14.04.2021 року, з посиланням на вище встановлені обставини, зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] (а.с.50-53). Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що відповідач визнав позов та визнання позову є безумовним, та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з урахуванням того, що у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, категорично не бажає налагодженню стосунків з ним, позовні вимоги підлягають задоволенню та суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved