Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

27.08.2014 ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» направив до Конотопського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву, в якій просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №6-021/07Р від 10 квітня 2007 року в розмірі 154267,02 доларів США, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривні (а.с.2-7). 10.12.2015 року відповідно до ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2015 року дана справа надійшла на розгляд за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду київської області (а.с.70,95). За змістом позовної заяви встановлено, що свої вимоги щодо стягнення суми боргу позивач обґрунтовує тим, що 10 квітня 2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] (змінила прізвище після реєстрації шлюбу на -[PERSON]) [PERSON] укладений кредитний договір №6-021/07Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 68000 доларів США для споживчих цілей на строк до 10.04.2027 року. Позивачем виконано зобовязання по видачі кредиту, що підтверджується заявою на видачу кредиту №3 від 11 квітня 2007 року, а відповідач неналежно виконує свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів 11,99% річних. Позивач стверджує, що станом на 29.05.2015 за позичальником обліковується заборгованість у розмірі 154267,02 долари США, яка складається з: заборгованість за кредитом 61936,00 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 44709,24 долари США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 16082,80 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків 31538,98 доларів США. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача проти задоволення позову в судовому засіданні заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, поданих представником відповідача [PERSON] (а.с.115-121). Так, представником відповідача [PERSON] була подана заява про застосування строків позовної давності, згідно якої відповідач вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. При цьому представник відповідача звертає увагу суду на п.4.4 Кредитного договору, відповідно до якого: шляхом підписання даного Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. А також на п.п.10.1, 6.1.7, 7.1.4 Кредитного договору, відповідно до яких відсотки нараховуються Банком протягом строку користування кредитом; позичальник зобовязується у разі виникнення подій, зазначених у п.п.4.4 даного Договору достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф; Банк має право у разі виникнення подій, зазначених в п.4.4 даного Договору, достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти та майно, що належить Позичальнику. Посилаючись на вимоги ст.ст.253,256,257,261 ЦК України відповідач заявляє суду про необхідність застосування по даній справі строків позовної давності, оскільки в силу п.4.4 Кредитного договору строк користування кредитом був достроково припинений 10 березня 2010 року, тобто 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт останнього прострочення з погашення заборгованості, у звязку з виникненням у відповідача прострочення з погашення заборгованості за кредитом та за сплатою відсотків за користування кредитом, а тому, на думку відповідача, перебіг позовної давності для звернення позивача до суду з даним позовом закінчився 11 березня 2013 року. Представник відповідача також звертає увагу суду на правову позиції Верховного Суду України, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу; а також на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»)(а.с.115-119). Крім того, представником відповідача [PERSON] подані письмові заперечення, відповідно до яких він не погоджується з наданими позивачем розрахунками суми заборгованості, в тому числі щодо розрахунку заборгованості пені в доларах США, що суперечить положенням чинного законодавства України, відповідно до якої гривня є єдиним законним засобом платежу. (а.с.120-121) Позивач в свою чергу надав письмові пояснення щодо заперечень відповідача та звертає увагу суду, що за змістом п.7.1.4 Кредитного договору Банк має право у разі виникнення подій, зазначених у п.4.4 договору на дострокове повернення кредиту та що за змістом п.4.4 Кредитного договору про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника, яке було направлено відповідачу за вих.№059/15 від 24.06.2015 та вих.№077/15 від 24.06.2015 про усунення порушення основного зобовязання за кредитним договором. Вони також звертають увагу суду, що ПАТ «КБ «Правекс-Банк» надав суду відповідні документи на підтвердження правомірності здійснення валютних операцій та, що кредитні кошти надавались у іноземній валюті відповідно до чинного законодавства, в звязку з чим вважають, що правомірно заявлено вимогу про стягнення заборгованості та штрафних санкцій саме у іноземній валюті (а.с.153-156). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] (дошлюбне прізвище на час укладення договору [PERSON]) [PERSON] був укладений кредитний договір №6-021/07Р (а.с.-8-13,150). Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, , Банк надає Позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 68000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного Договору. Відповідно до умов п.1.2 Договору, кредит надається Позичальникові сторок з 10 квітня 2007 року до 10 квітня 2027 року зі сплатою 11,99 відсотків річних. Згідно з п.4.1 Договору Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 284 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відповідно до умов п.4.2 Договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений в п.1.2 даного Договору. Згідно з п.6.1.2 Договору, Позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пені у валюті кредиту. Відповідно до умов п.10.5 Договору, даний Договір набуває чинності з дня його підписання і до повного виконання зобовязань за ним. Факт отримання відповідачем кредиту в зазначеному в договорі розмірі, а саме в сумі 68000 доларів США, що на дату видачі кредиту було еквівалентно 343400 гривням, підтверджений заявою на видачу готівки №3 від 11 квітня 2007 року (а.с.18). Даний факт також визнаний представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до умов п.9.1 Договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в пункті 1.2 даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Також встановлено, що 11 квітня 2007 року в забезпечення виконання умов кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] (дошлюбне прізвище на час укладення договору - [PERSON]) [PERSON] був укладений Договір іпотеки №6-021/07Р (а.с.-19), відповідно до умов якого іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань перед іпотекодержателем за Кредитним Договором №6-021/07Р від 10 квітня 2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру номер сто сімдесят шість в будинку номер сорок по вул.Горького у м.Бориспіль Київської області (а.с.19-27). Та обставина, що після укладенні зазначених договорів відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] підтверджується долученими до матеріалів справи копіями паспорту відповідача серія СТ №368574, та Свідоцтвом про укладення шлюбу від 12 серпня 2010 року (а.с.56-58). З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 29.05.2015 (а.с.162-163, 14-17) встановлено, що за кредитним договором №6-021/07Р від 10.04.2007 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 154267,02 долари США, яка складається з: заборгованість за кредитом 61936,00 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом 44709,24 долари США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 16082,80 доларів США, пені за несвоєчасне погашення відсотків 31538,98 доларів США. Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів. Наявність заборгованості у відповідача не заперечується представником відповідача, а розмір заборгованості за основним боргом за кредитом та відсотками підтверджується також наданими позивачем виписками по рахункам, відкритим на імя відповідача (а.с.164-287). Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, окрім заперечень щодо нарахування пені у валюті кредиту, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем та його представником не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За визначенням ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ч.2 вказаної статті припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заперечення представника відповідача щодо припинення зобовязання за кредитним договором, починаючи з 10 березня 2010 року, не гуртуються на вимогах чинного законодавства та суперечать умовам укладеного договору та встановлених в судовому засіданні обставин справи. Так, за змістом п.4.4 Договору, на який посилається представник відповідача, сторонами договору було передбачено, що шляхом підписання даного Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє Позичальника (а.с.9). За зазначені умови Договору взаємоповязані з іншими умовами, викладеними в підпункті 6.1.7 п.6.1 та підпункті 7.1.4 п.7.1 Договору, а саме, що позичальник зобовязується, у разі виникнення подій, зазначених в п.п.4.4… даного договору достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф, а Банк має право достроково стягнути заборгованість у повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна, або звернути стягнення на грошові кошти та майно, що належать Позичальнику (а.с.10-11). Встановлено, що відповідну вимогу ПАТ «КБ «Правекс-Банк» про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №059/15 від 24.06.2015 року відповідач отримала 13.07.2015 (а.с.28-30,31). В звязку з цим нарахування банком відсотків за користування кредитом протягом усього часу з моменту останнього платежу відповідача, який мав місце 15.02.2010 року до дати проведення розрахунку заборгованості станом на 29.05.2015, а також пені за весь період прострочення виконання зобовязання з повернення кредиту та сплати відсотків за договором є правомірними і такими, що відповідають умовам укладеного сторонами договору. Правомірними і такими, що гуртуються на вимогах чинного законодавства та умовах укладеного договору суд вважає нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті доларах США, що було передбачено підпунктом 6.1.2 п.6.1 Кредитного договору (а.с.10). При цьому суд враховує, що за змістом ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А також враховує правові позиції Верховного Суду України, висловлені у справі №6-145цс14 та №6-79цс14, відповідно до яких усилу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобовязання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України. Факт наявності у ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК», відповідної банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, підтверджується приєднаним до позовної заяви копіями банківської ліцензії Національного банку України № 7 від 03 грудня 2001року, дозволом Національного банку України №7-1 від 03 грудня 2001 року та додатком до дозволу №7-1 від 03 грудня 2001 року (а.с.145-148). Разом з тим, суд прийшов до висновку, що з урахуванням поданої представником відповідача заяви про застосування строків позовної давності, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками підлягають стягненню в межах строків позовної давності три роки , а за пенею в межах одного року перед зверненням до суду, що згідно з датою на поштовому конверті, яким було направлено позовну заяву до суду, мало місце -27.08.2015 року (а.с.45). Так, за змістом ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); За змістом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, та переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до вимог ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.5 вказаної статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що прострочення боржника, виходячи з умов укладеного договору про те, що погашення кредиту та сплата відсотків має відбуватися до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків та повернення частини кредиту, має місце з 10 березня 2010 року, саме з цієї дати слід рахувати строк позовної давності. Оскільки позивач фактично звернувся до суду лише 27.08.2015 року, то вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягають задоволенню за період з 27.08.2012 року, а за пенею за період з 28.07.2014 по 29.05.2015 року включно. При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі №6-31цс15, відповідно до якої, уразі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи, що будь-яких доказів щодо поважності причини пропуску позивачем строків позовної давності суду надано не було, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вищевказаних межах строків позовної давності та відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості (а.с.162-163) на загальну суму 75596 доларів США 29 центів, що на момент ухвалення рішення згідно з курсом гривні по відношенню до долара США, встановленого на 21.03.2016 року, що становить 2624,2902 гривень за 100 доларів США, еквівалентна 1983866 гривень 03 копійки, яка складається з: - заборгованість за кредитом 50108 доларів США (61936,00-11828,00), - заборгованість за процентами 14006 доларів США 50 центів (44709,24(борг на 29.05.2015)-23378,75(борг на 01.08.2012 )+82,51(проценти за користування кредитом за 4 дні серпня 2012 року(639,47/31*4)), - заборгованість за пенею 11481 долар США 79 центів, в тому числі пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3778 доларів США 98 центів, пеня за несвоєчасне погашення відсотків 7702 долари США 81 цент. Відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України в звязку з частковим задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 гривні за максимальною ставкою, що була встановлена на дату подачі позову до суду (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial