Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

28.12.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.02.1994 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі виконавчого комітету Балківської сільської ради Токмацького району, актовий запис № 3. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться більш ніж 20 років. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, надісланим за останньою відомою адресою, а також шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України копії ухвали про відкриття провадження у справі в порядку частини десятої статті 187 ЦПК України. Причини неявки у підготовче судове засідання відповідач не повідомив, відзив не надав. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. За таких обставин, судом у підготовчому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів на підставі статей 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER], виданого 06.09.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Токмацького районного управління юстиції Запорізької області, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.02.1994 виконавчим комітетом Балківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 3. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 05.01.1994 відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис № 817. Шлюбні відносини між сторонами припинені тривалий час у зв'язку з тим, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться більше 20 років. Спору між сторонами щодо поділу майна немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просила суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права неповнолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved