Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

29.06.2021р. до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] є його батьком, який рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2015р. позбавлений батьківських прав. На даний час позивач досяг 18 років та є студентом Запорізького державного університету, потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки навчається на денній формі, вимушений самостійно себе забезпечувати, потребує витрат на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, придбання підручників. Вважає, що відповідач, який не звільнений від обов`язку його утримувати до закінчення навчання, може надавати йому матеріальну допомогу, оскільки працездатний, офіційно працює, має постійний дохід. Ухвалою суду від 01.07.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули. Представник позивача - адвокат Козиряцька І.М. надала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не прибув за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача відповідно до ст.280 ЦПК України в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню через наступне. Суд встановив, що батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , який рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2015 року позбавлений щодо сина [PERSON] батьківських прав. Також вказаним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.06.2015 року батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , позбавлена його мати - [PERSON] . На даний час [PERSON] мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , навчається у Запорізькому національному університеті, на біологічному факультеті, на 2 курсі денної форми навчання, що підтверджується довідкою, виданою Запорізьким національним університетом від 02.09.2021р. за №210024. Згідно з даними, які містяться у довідці про доходи, яка видана Запорізьким національним університетом від 29.03.2021р. за №17-61/87-3, дохід [PERSON] за період з вересня 2020 року по 31.03.2021р. без урахування аліментів становив 24644,67 грн. Відповідно до ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає доведеною ту обставину, що позивач - повнолітній син відповідача [PERSON] - [PERSON] у зв`язку з навчанням у Запорізькому національному університеті потребує матеріальної допомоги з боку батька, оскільки форма навчання є денною, що, в свою чергу, фактично виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на навчання, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, власних доходів на утримання йому не вистачає. Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку повнолітньому сину, який продовжує навчання, не надає, фактично переклавши обов`язок матеріально забезпечувати себе самостійно, що не відповідає нормам закону. При цьому суд враховує, що встановлені ч.1 ст. 166 СК України юридичні наслідки позбавлення батьківських прав стосуються лише втрати всіх юридичних прав, пов`язаних зі спорідненістю, з боку відповідача. За змістом зазначеної норми дитина втрачає лише право на отримання від такої особи виховання та інших немайнових прав. Позбавлення батьківських прав не звільняє особу від утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст.10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Тому до спірних правовідносин за аналогією закону підлягають застосуванню вимоги ч. 2 ст.166 та ст. 199 СК України щодо обов`язку батька, який позбавлений батьківських прав, утримувати повнолітню доньку (сина), яка продовжує навчання. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав стосовно позивача не нівелює кровної спорідненості біологічного батька з сином та не скасовує обов`язків відносно повнолітнього сина щодо утримання, якщо він продовжує навчання. Аналогічна правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц(провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року в справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19). Також суд враховує, що мати позивача - [PERSON] також позбавлена батьківських прав щодо сина у зв`язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд вважає, що відповідач [PERSON] як батько може надавати сину матеріальну допомогу, оскільки він працездатного віку, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за станом здоров`я або з інших причин не має можливості сплачувати позивачу аліменти, суду не надав, відзив на позов не подав, будучи при цьому належним чином повідомлений про наявність судового розгляду. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд відповідно до ст.182, 200 СК України враховує те, що позивач фізично здоров, але матеріально не забезпечений, а відповідач працездатний, проте даних про наявність інших утриманців, про свій незадовільний стан здоров`я не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд відповідно до вимог ст.182, 200 СК України, вважає доцільним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на увесь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. При цьому суд враховує, що відповідач будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування неможливості сплати аліментів в такому розмірі не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved