Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

27 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області 26.11.1998 року. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області 04.03.1989 року. Спадкове майно, що залишилось після смерті чоловіка позивача, [PERSON] , становить земельна ділянка площею 2,6438 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1.9001 га та площею 0,7437 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області і які належали спадкодавцю [PERSON] , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 17.07.2000 року Радехівською районною радою Львівської області на підставі рішення XII сесії ІІІ-го демократичного скликання Радехівської районної ради від 23.06.2000 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10384. Фактично прийнявши спадщину позивач вступила в управління та володіння майном спадкодавця шляхом фактичного користування земельною ділянкою, оскільки доглядає за нею, несе певні витрати по утримання майна, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно чоловіка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, оскільки такий видано після смерті спадкодавця. Просить ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 2,6438 га, що складається із двох земельних ділянок площею 1,9001 га та площею 0,7437 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилися, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.52). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.53,54). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області 26 листопада 1998 року (а.с.6). Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області 4 березня 1989 року (а.с.4). Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] , виданого 17.07.2000 року Радехівською районною Радою народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 23 червня 2000 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №10384, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,6438 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 1,9001 га та площею 0,7437 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лопатинської селищної ради, належала [PERSON] (а.с.7). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради 08.12.2016 року №3030, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дружина - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; племінник - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради 08.12.2016 року №3031, [PERSON] по день смерті [INFO] дійсно був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Від імені померлого виконком селищної ради заповіт не посвідчував. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , виданий 17 липня 2000 року після смерті спадкодавця. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення. Узагальнюючи вищенаведене,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд робить висновки, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved