Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

28.08.2017 до суду надійшла позовна заява управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради до [PERSON] про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено наступне. [PERSON] відповідно до виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.1999, повинен був сплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян. [PERSON] аліменти не отримувала у звязку з тим, що боржник ухилявся від сплати аліментів. 17.12.2007, [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. В звязку із чим, 20.12.2007 [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. 01.10.2009, у звязку зі зміною місця реєстрації, [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради за продовженням виплати тимчасової державної допомоги до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з [PERSON] на користь управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради 29966 грн. 10 коп., як суму наданої тимчасової державної допомоги [PERSON] у звязку з тим, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.67) Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст. ст.\~224,\~225 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.1999, [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян (а.с.4). З довідок № 4901 від 18.06.2008, № 13/54 від 11.12.2008 виданих Самарським відділом Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти на утримання дитини за виконавчим листом №12-87 від 18.06.2008, у період з 01.12.2007 по 01.06.2008 та з 01.06.2008 по 01.12.2008 (а.с.5,6). 17.12.2007 [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, на доньку [PERSON] на шість місяців (а.с.8). В послідуючому, [PERSON] зверталась за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів до управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради 27.06.2008, 11.12.2008 та 11.06.2009 (а.с.10-16). 01.10.2009, у звязку зі зміною місця реєстрації, [PERSON] звернулась до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради за продовженням виплати тимчасової державної допомоги (а.с.16). В подальшому [PERSON] зверталась до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради 09.12.2012, 09.06.2010, 09.12.2010, 20.06. 2011, 14.12.2011, 26.06.2012, 05.12.2012, 20.06.2013, 16.12.2013, 20.06.2014, 02.12.2014 та 18.06.2015, 21.12.2015 (а.с.18-41) На підставі вищезазначених заяв [PERSON] управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі була призначена допомога на період з 01.10.2009 по 30.11.2009, 01.12.2009 по 31.05.2010, 01.06.2010 по 30.11.2010, 01.12.2010 по 31.05.2011, 01.06.2011 по 30.11.2011, 01.12.2011 по 31.05.2012, 01.06.2012 по 30.11.2012, 01.12.2012 по 31.05.2013, 01.06.2013 по 30.11.2013, 01.12.2013 по 31.05.2014, 20.06.2014, 01.06.2014 по 30.11.2014, 01.12.2014 по 31.05.2015, 01.06.2015 по 30.11.2015, 01.12.2015 по 31.12.2015, що підтверджується відповідними рішеннями (а.с.44-60). 26.11.2016 [PERSON], дитині на утримання якої була призначена та виплачена тимчасова державна допомога у звязку з тим, що її батько ухилявся від сплати аліментів, виповнилось 18 років, що вбачається із копії виконавчого листа Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.1999 (а.с.4). Згідно розрахунку управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі сума, наданої тимчасової державної допомоги [PERSON], яка відповідно підлягає поверненню [PERSON] за період з 01.12.2007 по 31.12.2015 склала 29966,10 грн. (а.с.60-61). Спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Частинами 8 та 9\~ст. 181 СК України\~встановлено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом міністрів України. Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину передбачається «Порядок про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», затвердженим Постановою КМУ від 22.02.2006 № 189. Відповідно до ч. 1 п. 2 Порядку про призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Згідно\~ч. 10 ст. 181 СК України передбачено, що суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності наданими доказами, суд приходить до висновку, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, що виразилась у несплаті відповідачем аліментів на утримання дитини за рішенням суду, з останнього підлягають стягненню - сума наданої тимчасової державної допомоги, яка становить 29966,10 грн. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, гідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини\~справи,\~які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з п. 6 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 при ухваленні рішення, суд відповідно до\~ст. 212 ЦПК\~оцінює докази з урахуванням вимог статей\~58\~та\~59 ЦПК\~про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради до [PERSON] про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів підлягають задоволенню. Згідно п. 19 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved