Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

29.03.2013 р. до суду поступила позовна заява [PERSON], [INFO], директора Стрийської станції юних техніків, який просить стягнути з відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] солідарно в його користь борг, за так званим договором позики та 3% річних від простроченої суми заборгованості, а всього позивач просить стягнути 147 564,28 грн. та сплачені судові витрати 1 590,36 грн., оскільки відповідачі не виконали умови договору позики. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] покликається на викладені в позовній заяві обставини, а також того, що ввечері 31 грудня 2009 р. між ним та відповідачами було укладено договір позики грошових коштів відповідно до якого він надав відповідачам в борг кошти в розмірі 36 000 доларів США сотнями, що на той час було еквівалентно 288 000 грн., які відповідачі зобов'язувалися повернути до 30 червня 2010 року, тобто на пів року. У встановлений строк відповідачі повернули йому тільки частину коштів в кінці травня 2010 року 16 000 доларів США та після неодноразових нагадувань ще 3 000 доларів США, а тому на даний час борг складає 17 000 доларів США, що становить 135 881 грн. Крім даної суми боргу відповідачі мають сплатити ще 3% річних, що становить 1 461,69 доларів США, що становить 11 683,28 грн. та судові витрати, які сплачені ним під час подачі позову до суду. 04 грудня 2013 року в суд надійшла позовна заява позивачів [PERSON] та [PERSON], які просять визнати недійсним правочин, немов би укладений між ними та [PERSON] 31 грудня 2009 р. про отримання позики 36 000 доларів США з тих підстав, що розписка була написана проти їхньої волі з метою в подальшому завершити будівництво та прийняття комісією житла для продажі покупцям, оскільки без цього вони б не змогли реалізувати витрати, які вклали у вказану будову. В обґрунтування позовних вимог покликаються на викладені в заяві обставини, що між ними та відповідачем у 2008 році, який займає посаду директора Станції юних техніків відділу освіти Стрийської міської ради було досягнуто домовленість про те, що вони зобов'язуються для комунального підприємства відділу освіти Стрийської міської ради - Станції юних техніків добудувати два навчальні класи, приміщення вчительської кімнати, пандус для дітей-інвалідів, переобладнати вхід в приміщення Станції, оновити її фасад та при потребі провести побілку в навчальних класах. В свою чергу [PERSON] надав згоду на надбудову третього-четвертого та мансардного житлових поверхів над приміщенням Станції. Як результат закріплення домовленостей між ними було укладено договір про співпрацю від 25 грудня 2008 року. Розпочате ними будівництво було фактично завершено у 2009 році та об'єкт повинен був прийнятий в експлуатацію у встановленому Законом порядку. Оскільки підрядні роботи велися на території, що знаходилася в управлінні Станції юних техніків, то прийняття об'єкта в експлуатацію потребувало погодження керівника відповідного закладу тобто відповідача [PERSON]. Так як прийняття об'єкта в експлуатацію потребувало підпису [PERSON], а тому в цей час в нього виник намір отримати хабар в розмірі 36 тисяч доларів США. Так як на той час у них грошей не було та побоюючись, що [PERSON] в разі не передачі грошових коштів перешкоджатиме в оформленні права власності на їхнє збудоване майно, а тому вони були вимушені погодитися написати таку розписку, однак ніяких грошей від [PERSON] не отримували, та і в нього не могла бути така сума, оскільки оклади педагога невеликі, дійсно в розписці зазначили строк до кінця червня 2010 року. Розписка була як гарантія для [PERSON] про немов би отримання грошових коштів, що нібито вони отримали дані грошові кошти від [PERSON], який неодноразово погрожував їм, що у випадку не написання даної розписки він відкличе всі погоджувальні документи. Розписку вони вимушені були написати в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили в суді, що передачі жодних грошових коштів не було та і бути не могло. Оскільки вказаних грошових коштів у них не було, бо всі грошові цінності були укладені у підрядні роботи, самі вказані об'єкти вони відчужити не могли з причин неприйняття їх в експлуатацію, а відповідач [PERSON] в разі не передачі грошових коштів перешкоджатиме в оформленні права власності на їхнє новозбудоване майно, тому вимушені були погодитися написати таку розписку строк до червня 2010 року, вимагав від них розписки, що начебто вони вказану суму у нього позичили. Дана розписка і стала причиною подачі первісної позовної заяви, яку вони написали вимушено в присутності вказаних свідків [PERSON] та [PERSON], хоча були присутні під час написання розписки. Цього ж дня [PERSON] після отримання такої розписки від них написав їм свою розписку про те, що по виконавчих підрядних роботах він претензій не має і в майбутньому не буде мати. Дана розписка також була написана у присутності вказаних свідків [PERSON] та [PERSON].,А тому рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради від 18 лютого 2010 року № 54, тобто через півтора місяця після написання розписки на дані житлові приміщення було оформлено право власності. Протягом 2010-2011 років вони передали [PERSON] частину грошових коштів, про що той заявляє у своїй позовній заяві, вказану суму вважали достатньою, а тому погодилися більше йому не платити. Вважали, що дана розписка втратила чинність, а тому до подачі [PERSON] позовної заяви до суду думали, що вони всі домовленості про співпрацю перед ним виконали, аж тільки після цього дізналися про порушене своє право, подали заяву у міліцію про порушення кримінальної справи, а до суду подали зустрічну позовну заяву, вважають, що строк звернення до суду не порушили. В суді позивач по первісному позову [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримували та пояснювали, що 31 грудня 2009 року між [PERSON] . та відповідачами було укладено договір позики згідно якого [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] 36 000 доларів США однак для яких потреб не вказують, як не вказують місця передачі грошей. Згідно розписки зобов'язувалися позику повернути вказану суму до 30 червня 2010 року. Частково відповідачі виконали вказаний договір позики, оскільки передали [PERSON] 16 000 доларів США, а в кінці травня 2011 року, після неодноразових нагадувань повернено ще 3 000 доларів США, а тому з цього часу до часу подачі позовних вимог , тобто до 29.03.2013 року протягом одного року та 10-ти місяців позивач [PERSON] претензій не виставляв, хоча звернулися до суду в межах трьохрічного строку позовної давності, а тому на даний час борг становить, на їхню думку, 17 000 доларів США. Крім основного боргу відповідачі зобов'язані повернути ще й 3% річних, що становить 1 461,69 доларів США, що становить 11 683,29 грн. за курсом Національного банку України, а всього сума боргу становить 147 564,28 грн., яку просить стягнути з відповідачів, а також 1 590,36 грн. судових витрат. Зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним не визнають, оскільки розписку про отримання суми боргу писали власноручно, гроші отримали, зобов'язувалися повернути. Просять в зустрічному позові відмовити. В суді позивачі по зустрічному позові [PERSON], [PERSON] та їхній представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали та пояснили, що між ними та [PERSON], у 2008 році, який займає посаду директора станції юних техніків відділу освіти Стрийської міської ради. було досягнуто домовленості про те, що вони зобов'язувалися для комунального підприємства відділу освіти Стрийської міської ради Станції юних техніків добудувати два навчальні класи, приміщення вчительської кімнати, пандус для дітей-інвалідів, переобладнати вхід в приміщення Станції, оновити її фасад та при потребі провести побілку в навчальних класах та [PERSON] надав згоду на надбудову 3-го, 4-го та мансардного житлових поверхів над приміщенням Станції а тому між ними було укладено письмовий договір про співпрацю від 25 грудня 2008 р. Розпочате будівництво було завершено у 2009 році та об'єкт було прийнято в експлуатацію тільки після написання розписки про немов би позику. Так як підрядні роботи велися на території, що знаходиться в управлінні Станції юних техніків, а тому прийняття об'єкта в експлуатацію потребувало погодження у [PERSON], а тому у нього виник намір на отримання від них коштів за здійснення ним підпису на погоджувальних документах. Коли вони зустрілися із [PERSON], який їм озвучив розмір хабара на суму 36 000 доларів США. Так як на той час в них грошей не було та побоюючись того, що [PERSON], в разі непередачі грошових коштів перешкоджатиме в оформленні права власності на новозбудоване майно, а тому вони вимушені були погодитись на написання розписки та немов би передачі вказаної суми в майбутньому до кінця червня 2010 року. Ніяких сум він їм не передавав, та і заслужений вчитель [PERSON] ніколи не мав та і не міг мати 36 000 доларів США, ще розписк5а написанв в останній день року в присутності свідків, які суду ствердили, що ніяких грошей [PERSON] їм не передавав, були присутні при написанні розписки. В якості гарантії отримання грошових коштів [PERSON] зажадав від них письмову розписку. Що дані грошові кошти вони ніби то в нього позичили. Розписку вони писали в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які можуть ствердити про те, що під час написання розписок жодних грошових коштів вони не отримували. Протягом 2010-2011 р. ними було передано [PERSON] частину грошових коштів про що він сам визнає. Після написання ними розписки про позику [PERSON] не перешкоджав в оформленні права власності.Оскільки [PERSON] тоді був депутатом Стрийської міської ради, мав вплив на керівництво, міг посприяти в оформленні чи відмові в оформленні здачі в експлуатації нерухомості, яку вони побудували на свій власний ризик. Вважають, що розписку змушені були написати так як [PERSON] створював такі умови, що вони змушені були написати дану розписку, яка не відповідала на час її написання їхній волі, а тому просять визнати даний правочин недійсним. А в задоволенні позовних вимоги [PERSON] про стягнення з них позики відмовити, оскільки така є безпідставною. Поясненнями сторін, свідків, дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити, оскільки судом достовірно встановлено фактичні обставини справи. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Правдивість показань в суді [PERSON] та [PERSON] про те, що грошових коштів їм [PERSON] ні в момент написання розписки 31 грудня 2009 року, ні скоро після того 36 000 доларів не передавав нікому, а тому вони були впевнені, що той до суду звертатися не буде, бо йому за дозвіл достатньо заплатили і сам позивач визнає 19 000 доларів США, однак не за договором, а задачу згоди на добудову. Відсутність угоди між сторонами на позику, а також того, що вони отримали гроші в [PERSON] доведені в суді показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які суду ствердили, що в момент написання розписки 31 грудня 2009 року були присутні в офісі, що на вул. Б.Хмельницького м. Стрия. [PERSON] писав розписку в їхній присутності, яку передали [PERSON], однак при цьому позивач по справі грошей при собі не мав, ніяких сум та нікому жодних коштів не передавав, що також свідчить про правдивість показань [PERSON] та [PERSON]. Хоча договір позики вважається укладеним не в момент написання розписки, хоча практика йде по шляху задоволення вимог при наявності розписки, тобто простої письмової форми, а в момент передачі грошей, яких в даному випадку [PERSON] передано не було. З дев'яти судових засідань позивач [PERSON] на вимогу суду про прибуття в суд разом із їхніми представниками до суду не прибув, вимогу суду не виконав, вимагав завершувати справу у його відсутності, був присутній в судовому засіданні тільки один раз, під час якого не зміг суду дати показання на які потреби відповідачі взяли від нього в якості договору позики 36 000 доларів США, в якому місці передавалися гроші та хто при цьому був присутній, звідки і де він зберігав таку велику суму, а також чому на таку суму не було зареєстровано нотаріально посвідчений договір,виходячи з суми позики та й ще підписаної в останній день року, хоча законом дозволена проста письмова форма. Поведінка відповідача та вимоги представників позивача свідчать про те, що їм, як вони ствердили в суді, достатньо розписки, а тому інші питання не повинен вникати суд та виясняти інші обставини, оскільки така практика вищих судових органів в державі. Тому, згідно вимог наведеного закону договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей, чого в суді встановлено не було, що і є підставою на думку суду, у відмові в задоволенні позовних вимог [PERSON]. Вказані в позові [PERSON] обставини свідчать, що до травня 2010 року відповідачі йому передали 19 000 доларів США, однак після цього понад один рік та 10-ти місяців не пред'являв претензій до відповідачів, а тому [PERSON] та [PERSON] повірили, що той погодився з тою сумою, яку йому була передана в якості отриманого дозволу та сприяння у здачі побудованої нерухомості, тому суд вважає доведеним, що відповідачі не пропустили строк позовної давності, пред'являючи свої позовні вимоги про визнання даного правочину недійсним. Виходячи з наведеного суд вважає також, що вимога представників позивача та [PERSON] про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до задоволення не підлягає, оскільки в даному випадку строки для відповідачів по справі починають спливати з часу коли вони дізналися про своє порушене право, яке датується часом пред'явлення позову до суду [PERSON], тобто з 29.03.2013 року, а точніше, час коли вони дізналися про це. Всупереч вимогам ст..203 ч.3 ЦК України про те, що волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, чого в судових засіданнях встановлено не було. Показаннями в суді [PERSON] та [PERSON] про те, що ними написана розписка без наміру створити певні правовідносини, а написана як гарантія того, що [PERSON] не буде чинити перешкоди в здачі побудованих квартир в експлуатацію, тому вони без розписок передали йому як плату за це більшу суму ніж визнає [PERSON], а він визнає 19 000 доларів США, однак доказів про це, що отримав таку суму позивач до справи не долучає. Відповідачі твердять в суді, що передали йому набагато більшу суму про що мають письмові докази, однак не як позика, а як сприяння. В суді спростовано показання [PERSON] та його представників про наявність договору позики, яку вони мотивують розпискою, однак суд не приймає такі до уваги з метою недопущення корупції в даних правовідносинах між сторонами по справі, оскільки такі також доводяться долученою до справи «Угодою про співпрацю» між сторонами від 25 грудня 2008 року, яка свідчить про наявність угоди на будівельні роботи для відповідачі на свій ризик, вказану угоду сторони в суді не оспорювали, а тому суд приймає до уваги показання відповідачів про те, за це [PERSON] вимагав у них одну з двохкімнатних квартир, вартість якої тоді і становила приблизно 36 000 доларів США, оскільки той відмовився від такої квартири, побачивши результати будівництва, оскільки не було встановлені в квартирах двері, відсутня підлога, відсутня побілка і таке інше. а. с. 35, 41. Вказана обставина підтверджена в суді і випискою з рішення № 54 Виконавчого комітету Стрийської міської ради від 18 лютого 2010 року про оформлення права власності на новостворене нерухоме майно, після написання відповідачами розписки на вказану суму, протягом не цілих двох місяців, не дивлячись на те, що побудовані квартири не були завершені та здані під ключ, що також підтверджує незаконність вимог позивача на підставі наведеного. а. с.42,70-73. З метою недопущення корупційних стосунків між сторонами суд вважає за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та приймає до уваги показання відповідачів про відсутність волі сторін на договірні стосунки про позику та й ще на таку велику суму, виходячи з того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] дізнавшись про подачу до суду первинного позову [PERSON] від 29 березня 2013 року і зразу після цього, а саме через місяць, 29 квітня 2013 року звернулися зі спільною заявою, копія якої долучена до справи, адресованої Стрийському міському відділу ГУ МВС України у Львівській області з вимогою про притягнення до відповідальності [PERSON] за ст. 368 ч.2 КК України, а з заяви звучить сума 36 000 доларів США не як позика, а як хабар, розмір якого встановив [PERSON] та вимагав у них вказану суми чи написати відповідну розписку, під тиском якого ті написали таку. Суд під час встановлення вказаних обставин про можливу наявність складу злочину і у відповідачів, які на вимогу [PERSON] передали йому особисто понад 19 000 доларів США про що сторони ствердили в суді відповіли, що готові нести за це відповідальність, а тому, на думку суду, вказані обставини також свідчить про правдивість їхніх показань в суді. Суд також в підтвердження версії про відсутність договірних відносин між сторонами, а також їхньої волі на позику, оскільки сума, вказана в розписці відповідачам не передавалася доведена також і повідомленням, листом начальника Стрийського МВ ГУМВС [PERSON] про реєстрацію заяви [PERSON] та [PERSON] в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним номером 120 131 5013 000 1035 від 25 травня 2013 року, однак до тепер слідство не прийшло до жодного висновку, на запит суду про результати досудового слідства також відповіді не поступило. а. с. 101-103. На повторну вимогу суду поступила відповідь, адресована [PERSON] слідчого СВ ГУМВС України у Львівській області Сявавка І.І. від 31 жовтня 2013 року про те, що їм відомо про дані обставини справи, однак не йде мова про хабар, а слідство прийшло до висновку, що [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою, а саме наданням дозволу на продовження будівництва зобов'язав заявників сплатити йому гроші в сумі 36 000 доларів США. Вказано, що їхня заява зареєстровано в єдиному реєстрі досудових розслідувань та проводиться досудове розслідування. Однак враховуючи, що скоро минають річні строки розгляду даної цивільної справи, строки проведення розслідування також давно минули, тому суд вважає за можливе завершити розгляд даної справи Відсутність факту передачі грошей, що вимагає ст. 1046 ч.2 ЦК України за розпискою відповідачі, свідчить заява позивача [PERSON], який власноручно написав розписку також від 31 грудня 2009 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], що претензій до третього та четвертого і мансардного житлових приміщень не має, оскільки отримав розпису [PERSON] та [PERSON] про немов би наявність позики на 36 000 доларів США. А.с.39. Отже, в суді достовірно було встановлено, що передачі грошей відповідачам в час написання розписки 31.12.2009 року позикодавцем не було, сам позивач та його представники в суді твердили, що вказані обставини не мають значення для них, між сторонами була укладена письмова угода про співпрацю, однак договору позики на таку суму не укладена, а розписка написана тільки для того щоби інші особи та [PERSON] не чинили перешкоди в завершенні будівництва та прийняття його в експлуатацію. Після написаної розписки дійсно було прийнято в експлуатацію вказане житло, що свідчить про фактичні обставини та відсутність позики, хоча вказане житло не було завершене. Суд дану розписку оцінює, як фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які зобов'язували відповідачів до певних дій. Позивач [PERSON] зобов'язав відповідачів написати таку розписку для приховування іншого правочину, який сторони насправді вчинили та назвали його про співпрацю від 25 грудня 2008 року, а розписка як результат співпраці, а не позики. Тому,при назві розписки без передачі грошей з боку позивача [PERSON] та його представники називають договором позики, відповідачі [PERSON] та [PERSON], вказують на вимагання до написання такої, хоча, подаючи спільну заяву про притягнення до кримінальної відповідальності, адресовану начальнику Стрийської міліції називають «хабарем», а при дачі відповіді досудовим слідством на вимогу суду про результати розслідування слідчий Сявавко І.І. в провадження якого перебуває дане кримінальне провадження вказує, що [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою, а саме за надання дозволу на продовження будівництва за адресою вул. Коссака, 11-Б м. Стрия зобов'язав заявників [PERSON] та [PERSON] сплатити йому гроші в сумі 36 000 доларів США, тобто слідство також встановило що це не був договір позики, а вимагання грошей з можливою відповідальністю за ст. 189 чи 190 КК України, а тому виходячи з наведеного суд прийшов до переконливого висновку про необхідність відмови у задоволення вимог про стягнення боргу за договором позики.

Outcome: approved