Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

27.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, місце проживання дитини визначити з матір'ю. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 31.07.2010 року, актовий запис №507. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила суд його задовольнити. Відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з позивачем. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 31.07.2010 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №507 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 31 липня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.04.2012 року, видане Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції м. Кременчука Полтавської області. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Майновий спір на час розгляду даної справи відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. А тому, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з матір'ю. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved