Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

27 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 18638 грн. 84 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в матеріалах справи не має жодних доказів, що відповідач отримувала кредитні кошти від банку, з Умовами та Правилами надання банківських послуг відповідач не ознайомлювалася і їх не бачила. Також, представник відповідача зазначає, що, якщо припустити, що відповідач брала кредитні кошти, то вона сплачувала тіло кредиту, а про необхідність сплати відсотків і пені вона не знала і згоди на такі умови не надавала, а також нарахування позивачем одночасно штрафу і пені є подвійною відповідальністю. Крім того, представник відповідача заявив, що позивач нарахував пеню поза спеціальним строком в один рік позовної давності, як це передбачено ст. 258 Цивільного кодексу України. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4), після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до пунктів 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Також, п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору, а тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг. У відповідності до пунктів 2.1.1.5.3; 2.1.1.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та/або тарифів банку звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. Як зазначив представник позивача, чого не спростував у судовому засіданні представник відповідача, заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавала. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 28 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641-642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. Представник позивача зазначає, що умовами договору встановлено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі, передбаченому Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а/с 7), що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідно до наказу № СП-2013-65500941 від 28.01.2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі не сплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. Згідно з наказом № СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року внесено зміни в частині нарахування неустойки в розмірі 100 грн. у разі не сплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як зазначено у позовній заяві, відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала у звязку з чим станом на 28 лютого 2017 року утворилася заборгованість в сумі 18638 грн. 84 коп., з якої 838 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 13266 грн. 16 коп. заборгованість по процентам, 3170 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 863 грн. 75 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-5). З інформації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» від 02 червня 2017 року, наданої на запит суду, вбачається, що нарахування комісії за даним типом карт не передбачено, в колонці розрахунку заборгованості «комісія та пеня» відображається нарахування лише пені. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доводи представника відповідача про те, що відповідач не отримувала кредитні кошти від банку спростовуються випискою по картковому рахунку клієнта, згідно якого вбачається, що відповідач використовувала кредитну картку з 27.03.2012, тобто після підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг». Крім того, доводи представника відповідача стосовно того, що у відповідача наявна картка Мaster Card, а згідно фотокартки, наданої позивачем до документів, надісланих на запит суду, відповідач тримає картку VISA, не спростовують факту існування між сторонами договірних правовідносин, адже з виписки по особовому рахунку вбачається, що у користуванні відповідача перебувало декілька банківських карт ПриватБанку. Також, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо подвійної відповідальності боржника при нарахуванні одночасно пені та штрафів по договору, оскільки вказані нарахування (пеня та штраф) врегульовані Умовами та Правилами надання банківських послуг, до яких відповідач приєдналася, підписавши 22 березня 2012 року анкету-заяву. Представником відповідача також зазначено, що позивач нарахував пеню поза спеціальним строком в один рік позовної давності, як це передбачено ст. 258 Цивільного кодексу України, тобто фактично заявлено про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Так, п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В Постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року викладена правова позиція щодо застосування строків позовної давності в подібних правовідносинах. Дана постанова Верховного Суду України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для виконання. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 23 березня 2017 року, надіславши його поштовим відправленням (а/с 39-41), а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню, яка нарахована до сплати з 31.03.2016 по 28.02.2017 включно в сумі 1200 грн. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором станом на 28 лютого 2017 року в сумі 16668 грн. 84 коп., з якої 838 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 13266 грн. 16 коп. заборгованість по процентам, 1200 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина), 863 грн. 75 коп. штраф. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial