Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

26 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з наступним зняттям [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу № 2402 від 27.08.2010 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27394071 від 21.09.2010р. вона набула право власності на квартиру [ADDRESS]. 04.09.2013 року за її згодою в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON], з яким Позивач навчалась у середній школі. Реєстрація у вказаній квартирі була потрібна Відповідачеві для оформлення паспорту, після оформлення якого він обіцяв знятися з реєстраційного обліку з квартири позивачки. З часу своєї реєстрації Відповідач у зазначеній квартирі не мешкав, точне місце його проживання на даний час невідомо. Вже біля 3 років (з часу реєстрації) не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у квартирі немає і, взагалі, квартирою він не цікавиться. Реєстрація відповідача порушує права власника та чинить перешкоди в повній мірі реалізувати свої права та інтереси, тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судові засідання 17.06.2016 року, 17.08.2016 року та 22.08.2016 року повторно не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки в судове засідання не надав, заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. Уповноважений представник третьої особи відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради на судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2010 року, нотаріально посвідченим за № 2402, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27394071 від 21.09.2010р. [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. 04.09.2013 року за згодою власниці в квартирі був зареєстрований відповідач. Згідно даних довідки з місця проживання про склад сім'ї від 27.05.2016 року № 1879 в квартирі [ADDRESS] зареєстровано: з 17.10.2012р. року [PERSON] - власник, з 04.09.2013 року [PERSON] - родинні відносини не зазначено. Факт тривалого не проживання відповідача в спірні квартирі підтверджується Актом про непроживання від 10.06.2016р., який підписано сусідами та завірено підписом та печаткою керівника дільниці № 3 КП «Жилкомсервіс», та долучено до матеріалів справи. Комунальні послуги відповідач не сплачує. У родинних відносинах з позивачкою не перебуває. Самостійного права на спірну квартиру на підставах, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо) відповідач не набув. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Згідно з положеннями ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Вимогами ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УPCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду. Таким чином, реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача, як власника квартири та чинить перешкоди в повній мірі реалізувати свої права та інтереси. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved