Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

27.01.2021 позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її корить на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем 05.06.2010 уклали шлюб, який було розірвано рішенням 01.11.2019 у справі №546/842/19. За час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. Із 01.12.2019 відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхнього спільного сина. Вважає, що відповідач є здоровим, працездатним, має постійний дохід у СТОВ «Хлібороб», тому може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вказує, що відповідач отримує заробітну плату приблизно 6000,00 грн. 02.02.2021 суддею [PERSON] відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання. Ухвалою від 17.02.2021 за клопотанням позивачки від СТОВ «Хлібороб» витребувано довідку про доходи [PERSON] . У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.15). Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності. Вказує, що позовні вимоги визнає частково. Посилається на те, що у липні та грудні 2020 року він підміняв іншого працівника, а тому отримував більшу зарплату. Тому просить прийняти рішення по сплаті аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1500,00 грн (а.с.34). Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто\~за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, 05.06.2010 [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.11.2019 у справі № 546/842/19, яке набрало законної сили 02.12.2019, шлюб між сторонами розірвано (а.с.5-6) Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.2012 (а.с.8). З довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 21.01.2021 № 10-12/586 вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом із позивачкою (а.с.7). Малолітній [PERSON] навчається у Решетилівській філії І ступеню з дошкільним підрозділом опорного закладу «Решетилівський ліцей імені Олійника І.Л. Решетилівської міської ради», що підтверджується відповідною довідкою від 26.01.2021 № 01-13/01 (а.с.9). Згідно наданої СТОВ «Хлібороб» довідки про доходи № 28 від 24.02.2021, відповідач працює у СТОВ «Хлібороб» на посаді спеціаліста по земельних питаннях, за період з лютого 2020 року по січень 2021 року включно відповідач отримав заробітну плату у загальному розмірі 102\~280,60 грн, з якої відраховано податки у розмірі 18\~410,51 грн (а.с.31). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з\~ст.141\~СК\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.\~180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст.\~1-3\~Конвенції\~ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст.\~182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182\~СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 СК України , суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності\~до\~вимог\~ч.\~1\~та\~ч.\~6\~\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, неповнолітня дитина, батьками якої є сторони у справі перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки. [PERSON] не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням сина, а добровільна допомога не носить постійного характеру, є працездатним, має стабільний дохід, працює у СТОВ «Хлібороб» на посаді спеціаліста по земельних питаннях. Тобто відповідач не виконує обов`язку щодо утримання сина, встановленого ст. 180 СК України. Відповідач вважає, що оскільки у липні та грудні 2020 року він отримував більший дохід у зв`язку з тим, що підміняв іншого працівника, то аліменти з нього на утримання дитини підлягають стягненню у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн (а.с.34). Суд не бере до уваги такі твердження відповідача, викладені у його заяві, з огляду на наступне. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 СУ України, розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд визначає за заявою одержувача. Позивачкою заявлено вимоги саме про стягнення аліментів у вигляді частки від доходу відповідача, а не у твердій грошовій сумі. Відповідачем жодним чином не доведено необхідності стягнення з нього аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі, а не у частці від його заробітку. Не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, викладених у заяві, у тому числі отримання більшого доходу у зв`язку з підміною іншого працівника (а.с.34). Факт отримання відповідачем у певні періоди часу заробітної плати у більшому розмірі, ніж зазвичай, не є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. За період з лютого 2020 року по січень 2021 року включно відповідач отримав заробітну плату у загальному розмірі 102\~280,60 грн, з якої відраховано податки у розмірі 18\~410,51 грн (а.с.31). У відповідності до п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993 № 146 зі змінами та доповненнями, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. За відрахуванням податків, за період часу з лютого 2020 року по січень 2021 року включно відповідач отримав дохід у розмірі 83\~870,09 грн (102\~280,60 грн - 18\~410,51 грн = 83\~870,09 грн). Тобто, відповідач отримує стабільний дохід. Середній заробіток відповідача за місяць у період з лютого 2020 року по січень 2021 року за відрахуванням податків становить 6989,17 грн. Згідно ст. 7 Закону України «про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня становить 2395,00 грн. Так, 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років у вказаний період становить 1\~197,50 грн. Враховуючи середній заробіток відповідача, 1/4 частка його заробітку перевищує 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, становить 1747,29 грн (6989,17/4=1747,29) та є більшою за розмір твердої грошової суми, на стягнення якої погоджується відповідач. З огляду на зазначене, зважаючи на матеріальний стан відповідача, який є здоровим, працездатним, отримує стабільний дохід та не має на утриманні інших осіб, з метою належного захисту прав дитини, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, тобто з 27.01.2021 до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці для забезпечення належних умов життя дитини. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~430\~ЦПК\~України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за ставкою станом на день пред`явлення позову 27.01.2021, що становлять 908,00грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved