Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

28.07.2015 [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача позичені ним та неповернуті кошти в сумі 10665 гривень 75 копійок з урахуванням трьох процентів річних за весь час невиконання грошового зобов'язання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 08 жовтня 2012 року позичив у нього 10000 гривень строком до 05 травня 2013 року, про що надав розписку, але свої зобов'язання не виконав та ухиляється від спілкування з ним. Така поведінка боржника спричинила позивачу майнові збитки в розмірі позичених коштів - 10000 гривень та трьох процентів річних за 810 днів прострочення зобов'язання - 665,75 грн. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення йому листа за місцем реєстрації у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, але в судове засідання відповідач не з'явився. За правилами ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача на підставі наявних у справі доказів може ухвалити заочне рішення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачем у нього була домовленість про повернення позичених коштів у випадку, якщо той не виконає замовлення по виготовленню металевих воріт. Домовленості відповідач не виконав і кошти не повернув. Замовлення позивача виконала інша особа. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи - письмові докази подані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 08 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 10000 гривень та зобов'язався їх повернути до 05 травня 2013 року, про що написав розписку. Наявність у позивача оригіналу вказаної розписки та надання її суду дає підстави вважати, що борг відповідач не повернув. Правовідносини, що виникли між сторонами передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей під зустрічне зобов'язання повернути у майбутньому таку саму кількість коштів, що в розумінні ст. 1046 ЦК України є договірними відносинами позики. Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виникає із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Відповідно до ст. 621 ЦК України у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання. Згідно пояснень позивача додатковою умовою договору позики була домовленість сторін про прощення боргу у випадку виготовлення відповідачем металевих конструкцій. Вказаної роботи відповідач не виконав і позивач скористався послугами іншої особи. Таким чином у [PERSON] виникло грошове зобов'язання перед [PERSON] повернути кошти до 05 травня 2013 року. За правилами ч. ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2 цієї норми закону, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтю 1046 ЦК України визначено, що договір позики є реальним і вважається укладеним з моменту передачі коштів або інших речей, визначених родовими ознаками. З аналізу цих правових норм можна зробити висновок, що боргова розписка може підтвердити реальність договору позики. Факт укладання цього договору та невиконання взятих на себе зобов'язань позичальником не оспорюється. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та порядку передбачені договором. За правилами ст. 525, ст. 526 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання. Воно має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Не повернувши борг позичальнику, відповідач по справі [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання, що в розумінні ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Позивач [PERSON], через невиконання відповідачем зобов'язання зазнав матеріальних втрат у розмірі 10665,75 грн, що складається з суми позичених коштів - 10000 гривень та трьох процентів річних - 665,75 грн. за 810 дні прострочи (10000 х 3%:365 х 810). А тому задля захисту його майнових прав та забезпечення примусового виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] ця сума підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Про стягнення інфляційних сум позивач не просив, а тому суд,

Outcome: approved