Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

· 27 травня 2013 року Очаківський міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеною позовною заявою до Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Очаківська РДА) та [PERSON] Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що проведеною прокуратурою перевіркою додержання вимог земельного та природоохоронного законодавства України при розпорядженні землями у межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області виявлено розпорядження Очаківської РДА від 08 квітня 2011 року № 109 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення відповідачеві земельної ділянки площею 2 га та передачу її у власність, на підставі якого відповідачеві видано державний акт на право власності на земельну ділянку за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. Передача земельної ділянки у власність [PERSON] проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: спірна земельна ділянка розташована в законодавчо встановленій прибережній захисній смузі Дніпровсько-Бузького лиману, та відноситься до земель водного фонду, а тому не може перебувати у приватній власності. Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати незаконним та скасувати вказане вище розпорядження Очаківської райдержадміністрації в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність [PERSON], визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності останнього на земельну ділянку, зобов'язати Очаківське міськрайонне управління юстиції Миколаївської області скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку, повернути її у державну власність в особі Головного управління Дерземагентстсва Очаківської райдержадміністрації та зобов'язати управління Держземагентства в Очаківському районі внести зміни до державного земельного кадастру щодо власника земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. · Представник відповідача - Очаківської РДА Камалєтдінова О.В. в судовому засіданні позов не визнала, зазначивши, що прибережні захисні смуги не встановлені за окремими проектами землеустрою і фактично на місцевості не визначені, тому спірні земельні ділянки не відносяться до земель водного фонду, а сформовані як земельні ділянки сільськогосподарського призначення, і передані відповідачам у власність для ведення особистого селянського господарства з додержанням вимог земельного законодавства. · Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. · Представник третьої особи - управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області в судове засідання не з'явився. До судового засідання надійшла заява за підписом начальника відділу Котик Т.В. про відкладення розгляду справи по причині відсутності у відділі спеціаліста юридичного відділу. · Представники третіх осіб - Миколаївського обласного управління водних ресурсів, та Головного управління Держземагентства в Миколаївській області в судове засідання не з'явилися, надавши листи про розгляд справи без участі їх представників. При цьому, в листі за підписом першого заступника начальника Головного управління Держземагентства в Миколаївській області Радик О.В. зазначено про відсутність правових підстав для прийняття земельних ділянок водного фонду у власність держави в особі Головного управління Держземагентства в Миколаївській області, яке згідно вимог чинного законодавства розпоряджається землями сільськогосподарського призначення. · Миколаївське обласне управління водних ресурсів про причини неявки в судове засідання представника не повідомило. · Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. · На підставі розпорядження Очаківської РДА від 26 грудня 2002 року № 575 було надано дозвіл 86 громадянам України на розробку проектів відведення земельних ділянок загальною площею 104,56 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, згідно списку, в якому, крім інших, зазначено відповідача [PERSON] (а. с. 51). 08 квітня 2011 року Очаківською РДА винесено розпорядження № 109 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (37 чоловік) для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності не наданих у власність або користування в межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян (37 осіб), у тому числі й відповідачеві [PERSON], для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, в межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 21). Як вбачається з довідки про присвоєння кадастрових номерів, спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER] (а. с. 41). На підставі вказаного розпорядження відповідач [PERSON] 07 жовтня 2011 року отримав державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, Солончаківська сільська рада, за межами населеного пункту, що підтверджується копією цього державного акту (а. с. 52). Спірна земельна ділянка знаходяться поза межами с. Солончаки Очаківського району Миколаївської області на відстані 264,77 метрів від урізу води Дніпровсько-Бузького лиману, що встановлено Миколаївською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» ( а.с. 100). Відповідно до п. 14 Висновку Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 47 га, в тому числі спірної земельної ділянки, вказані земельні ділянки розташовані в межах прибережних захисних смуг Дніпровсько-Бузького лиману (а.с.20). Аналогічне твердження вбачається із умов відведення земельних ділянок, завдання на виконання робіт від 06 квітня 2004 року, та висновку відділу Держкомзему у Очаківському районі Миколаївської області від 06 травня 2010 року (а.с. 33, 35, 37). Також, обмеження по використанню спірних земельних ділянок, як таких, що розташовані в прибережній захисній смузі, вбачається із висновків Очаківського районного відділу архітектури та містобудування від 13 березня 2007 року та 10 березня 2010 року, Очаківської районної санітарно-епідеміологічної станції від 06 квітня 2007 року та від 16 червня 2010 року (а.с. 30, 31, 32, 34). Вищевказані документи є складовими частинами проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, в тому числі спірної земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За статтями 19, 20 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення й землі водного фонду, і віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, у відповідності до вимог ст. 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо. · Згідно ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 Водного кодексу України (далі - ВК України), до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них, береговими водами водних шляхів. · Частиною 2 ст. 58 ЗК України визначено, що для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. · Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЗК (в редакції, яка була чинна на час передачі відповідачеві у власність спірної земельної ділянки), вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівний документації. · Згідно з ч. 9 ст. 88 ВК України (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. · За змістом п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), наданих земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 5 листопада 2004р. № 434, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2004р. за № 1470/10069, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови КМУ від 8 травня 1996р. № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок з урахуванням конкретної ситуації. · Отже, відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. · Чинним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. · Так, стаття 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду взагалі не можуть передаватись в приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством. · Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин). · Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України). · З наведених вище норм законодавства, що було чинним на час виникнення спірних правовідносин, випливає, що розмір та межі прибережних захисних смуг мали встановлюватись за проектами землеустрою, а на землях населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. У разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, таке встановлення повинно бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України та ст. 60 ЗК України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку від 08 травня 1996 року з урахуванням конкретної ситуації (тобто з урахуванням прибережних захисних смуг шириною не менше двох кілометрів від урізу води). · Таким чином, оскільки достовірно встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на відстані 264,77 метрів від урізу води Дніпровсько-Бузького лиману, тобто в межах законодавчо визначеної прибережної захисної смуги Дніпровсько-Бузького лиману, а відтак відноситься до земель водного фонду, тому вона не могла передаватись у власність громадянину. · Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною в Постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі №6-16цс14 та від 17 грудня 2014 року у справі №6-193цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. · В порушення вище вказаних вимог, при прийнятті оскаржуваного рішення від 08 квітня 2011 року № 109 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], Очаківською РДА не враховані законодавчо визначені розміри та межі прибережної захисної смуги Дніпровсько-Бузького лиману, хоча це унеможливлювало передачу цієї земельної ділянки у власність відповідачеві. · Доводи представника Очаківської РДА про сільськогосподарське призначення земельної ділянки та про те, що прибережні захисні смуги не встановлені за окремими проектами землеустрою і фактично на місцевості не визначені, суд не приймає до уваги, оскільки це не давало законних підстав не брати до уваги визначені законом розміри прибережної захисної смуги при виготовленні та затвердженні вказаної технічної документації із землеустрою. · Також суд не приймає до уваги викладені в письмовій заяві доводи представника третьої особи - Головного управління Держземагентства в Миколаївській області про відсутність правових підстав для прийняття земельної ділянки водного фонду у власність держави в особі Головного управління Держземагентства в Миколаївській області, оскільки у відповідності зі змінами, внесеними до ст. 122 ЗК України, повноваження по передачі у власність або користування земель державної власності сільськогосподарського призначення, а відповідно і прийняття таких земель у своє відання, передано від районних державних адміністрацій до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. · Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження Очаківської РДА є незаконним і його слід скасувати, виданий відповідачеві державний акт - визнати недійсним, а спірну земельну ділянку повернути у власність держави в особі Головного управління Дерземагентства в Миколаївській області. · Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога прокурора про зобов'язання Очаківського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку та зобов'язання управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області внести до державного земельного кадастру інформацію про власника земельної ділянки, оскільки ці особи не є відповідачами у справі. · Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом прокурор звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial