Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

29.02.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між нею, - [PERSON], та відповідачем, _ [PERSON], який зареєстрований 22.12.2012 року виконавчим комітетом Потапцівської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис № 22 від 22.12.2012 року; - стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. сплачених нею при подачі цього позову. 29.02.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 03.03.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесена постанова про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 22.03.2016 року. 22.03.2016 року слухання справи відкладено на 01.04.2016 року в зв»язку з неявкою сторін. В судовому засіданні, яке відбулося 01.04.2016 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила, а саме: - просила визначити місцем проживання дитини, - дочки [PERSON], 2013 року народження, - її місцем проживання; - після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, - «[PERSON]». Свої уточнені позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовувала обставинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. На пропозицію суду надати термін на примирення, позивачка [PERSON] категорично відмовилася, зазначивши при цьому, що вона з відповідачем [PERSON] вже тривалий час спільно не проживає, - більше шести місяців, не підтримують відносин, проживають на окремих житлових площах, окрім того, під час спільного проживання у них склалися сильні неприязні відносини, що, на її думку, робить спільне проживання в одінй сім»ї неможливим. В судове засідання, яке відбулося 01.04.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка уточнила позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини, (неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином), судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка [PERSON] не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивачка [PERSON] не заперечувала проти винесення заочного рішення, відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Крім того, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], на її утриманні знаходиться малолітня дитина, відповідно, дана справа на підставі ч. 2 ст. 109 КПК України підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. В 2012 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 22 грудня 2012 року виконавчим комітетом Потапцівської сільської ради Канівського району Черкаської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець село Черниші Канівського району Черкаської області, Україна, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Київ, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 22 грудня 2012 року, про що 22 грудня 2012 року складено відповідний актовий запис за № 02. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - дочку [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане 18 березня 2013 року виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народилася 04 березня 2013 року в с. Новосільки Кагарлицького району Київської області, України, про що 18 березня 2013 року складено відповідний актовий запис за № 02. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - з початку осені 2015 року, а з листопада 2015 року взагалі проживають на окремих житлових площах та в різних населених пунктах, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, відповідно, стосунків взагалі не підтримують, відповідач взагалі не цікавиться життям малолітньої дитини. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду, що виражалося в пропозиції суду позивачці [PERSON] надати термін на примирення, проте, позивачка категорично відмовилася від надання терміну на примирення, так як зазначила, що між нею та відповідачем втрачено почуття любові, взаємоповаги, вони давно стали байдужими один до одного, фактично є чужими людьми. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам її неповнолітньої дитини. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відповідно, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] кошти в сумі 551 грн. 20 коп., сплачених позивачкою при подачі позовної заяви. Факт сплати позивачкою судових витрат у вищевказаній сумі підтверджується квитанцією № 14097053 - 1 від 29 лютого 2016 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved