Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

28 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 09 жовтня 2015 року в м. Києві по просп. Відрадному, 28, [PERSON], який працює водієм в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня», керуючи автомобілем марки «ГАЗ ЧАЗ 32214», державний реєстраційний номер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить їй на праві власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеного адміністративного правопорушення. Згідно зі Звітом про оцінку пошкоджень її автомобіля матеріальний збиток внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 115589 гривень 74 копійки. За проведення звіту вона сплатила 1500 гривень. Згідно з рахунком-фактурою № 29 від 04 грудня 2015 року ФОП [PERSON] був виконаний комплекс робіт та встановлені запасні частини для відновлення пошкоджень на суму 99160 гривень. Зазначена сума сплачена нею 11 грудня 2015 року. Крім цього, 22 жовтня 2015 року на ТОВ «ВіДі Автострада» було проведено слюсарні (відновлювальні) роботи, вартість яких склала 813 гривень 96 копійок. Ці витрати також понесені через вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, розмір завданої майнової шкоди та збитків складає: 99160 гривень - витрати на відновлювальний ремонт; 1500 гривень - витрати на проведення оцінки матеріальних збитків; 813 гривень 96 копійок - вартість слюсарних (відновлювальних) робіт. Цивільна відповідальність водія транспортного засобу, що належить Комунальному закладу Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня», та яким керував [PERSON], була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта» за полісом обов'язкового державного страхування АЕ/3806214 від 27 квітня 2015 року. Страхова компанія виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 37824 гривень 02 копійок. З урахуванням страхової виплати, відповідач має сплатити їй 63649 гривень 94 копійки (813,96 + 1500 + 99160 - 37824,02 = 63649,94). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 813 гривень 96 копійок вартості слюсарних (відновлювальних) робіт, 61335 гривень 98 копійок вартості відновлювального ремонту та 1500 гривень витрат за проведення звіту про оцінку автомобіля. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов у повному обсязі та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 64). Доказів поважності причин неявки в судове засідання надано не було. З урахуванням того, що відповідач є юридичною особою та має в своєму складі не одного працівника, судом визнано причини неявки представника відповідача в судове засідання 25 квітня 2016 року неповажними. Третя особа [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. Пояснив суду, що цивільна відповідальність його як водія транспортного засобу була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта», яке виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі лише 37824 гривень 02 копійок, хоча ліміт виплати за полісом складав 50000 гривень. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 2015 року в м. Києві по просп. Відрадному, 28, [PERSON], який працює водієм в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня», керуючи автомобілем марки «ГАЗ ЧАЗ 32214», державний реєстраційний номер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить їй на праві власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєні зазначеного адміністративного правопорушення (а.с. 117). Власником пошкодженого автомобіля марки «Toyota Camry 2.4», державний реєстраційний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є позивач [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Третя особа - [PERSON] на відповідній правовій підставі керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах з Комунальним закладом Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня». Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Вбачається, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, перебуваючи в трудових відносинах, відшкодовується не безпосередньо винним водієм, а роботодавцем. На підтвердження розміру завданої майнової шкоди, позивач надала суду звіт № 568 про оцінку автомобіля марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер [NUMBER], від 29 жовтня 2015 року, виконаного ТОВ «ЕКЛІС», за яким матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкоджень при дорожньо-транспортній пригоді складає 115589 гривень 74 копійки (а.с. 28-32, 66-111). За проведення оцінки автомобіля позивач сплатила 1500 гривень, що підтверджується копією відповідної квитанції (а.с. 33). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач здійснила ремонт свого автомобіля та згідно з рахунком-фактурою № 29 від 04 грудня 2015 року вартість деталей та ремонтних робіт, необхідних для ремонту її автомобіля становить 99160 гривень з ПДВ. (а.с. 35), що є меншою сумую ніж вказано в звіті про оцінку пошкоджень. Позивач сплатила 99160 гривень за виконання ремонтних робіт, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 12 від 11 грудня 2015 року. (а.с. 36). Крім того, для відновлення пошкоджень автомобіля позивач 22 жовтня 2015 року замовила в ТОВ «ВіДі Автострада» слюсарно (відновлювальні) роботи свого пошкодженого автомобіля марки «Toyota Camry» (а.с. 37). Вартість їх проведення склала 813 гривень 96 копійок, що підтверджується актом виконаних робіт № ВДИСА-018992 від 22 жовтня 2015 року та квитанцією про оплату № 13882188 від 22 жовтня 2015 року (а.с. 39). Суд вважає, що зазначені позивачем витрати на відновлення її автомобіля, пошкодженого з вини водія відповідача, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами. Цивільна відповідальність водія транспортного засобу, що належить Комунальному закладу Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня», та яким керував [PERSON], була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта» за полісом обов'язкового державного страхування АЕ/3806214 від 27 квітня 2015 року (а.с. 115). Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 37824 гривень 02 копійок. За таких обставин, позивачу підлягає відшкодуванню 63649 гривень 94 копійки (813,96 + 1500 + 99160 - 37824,02 = 63649,94). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У судовому засідання третя особа посилалась на те, що ВАТ НАСК «Оранта» не в повному обсязі сплатила страхове відшкодування - 37824 гривень 02 копійок, хоча ліміт виплати за полісом складав 50000 гривень. За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607 ЦПК України). За таких обставин, завдана позивачу майнова шкода підлягає стягненню з відповідача - Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна дитяча лікарня» як роботодавця винної в дорожньо-транспортній пригоді особи - [PERSON] З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 636 гривень 49 копійок.

Outcome: approved