Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

28 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та третьої особи, у якому зазначив, що 16 січня 2014 року помер його брат [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,62 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Березнегуватського району Миколаївської області, що належала покійному на підставі Державного акту на право власності. Після його смерті доньки та мати померлого [PERSON] спадщину прийняли. Відповідач є братом померлого, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], що мала частку в спадщині після смерті [PERSON] Однак нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з втратою оригіналу Державного акту на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати право власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] Представник позивача (за довіреністю) в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - голова Висунської сільської ради, в судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали у повному обсязі. Оскільки представник позивача, відповідачі та третя особа по справі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 16 січня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,62 га розташовану в межах території Березнегуватського району Миколаївської області, що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №022631 виданого 25 березня 2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 31 жовтня 2002 року № 473 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 168 (а.с.11). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, земельна ділянка фактично складається із ділянок площею 2,96 га та 3,66 га (а.с.6-7). Позивач доводиться померлому рідним братом,що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ( а.с.12) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень № 00013883875 від 15 травня 2014 року за якими батьками позивача та померлого [PERSON], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З копії спадкової справи, зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 56079461 убачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли відповідачі [PERSON], [PERSON] та його мати [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом державному нотаріусу Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с.26-34). Однак [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом не отримала, оскільки померла 09 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 210681 (а.с.9). Відповідно спадкоємцем належної їй частини є позивач, як спадкоємець першої черги за законом. 02 липня 2015 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті брата у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.4). Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.1 ст.1267, ст.1278 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернувся до суду за захистом порушеного права його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved