Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

26 червня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовна заява обґрунтована тим, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 10.04.2013 року, відповідач отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим допустила заборгованість на загальну суму 11804,14 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 1095,17 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2429,39 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 5791,29 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1450 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 538,29 грн. - процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 22 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.35/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Крім того, вона повідомила, що дійсно брала кредит на зазначену у позові суму, однак вважає, що нараховані позивачем пеня та відсотки занадто великі /а.с.45/. Тому справа розглянута у відсутність відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.04.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 10.04.2013 року, за яким отримала кредит в сумі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.5-8, 9, 10, 11-25/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.31-32/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов`язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку. Згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та правил, що зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту, з метою запобігання виникнення овердрафту, яким відповідно до п.1.1.1.63 Умов є короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування /а.с.12, 21/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивач вважає, що станом на 20.05.2019 року заборгованість по кредитному договору склала 11804,14 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 1095,17 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2429,39 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 5791,29 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1450 грн.; штраф - 1038,29 грн. /а.с.6-8/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За умовами договору, сплату відсотків за користування кредитом Клієнт здійснює шляхом надання Клієнтом доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання) /п.2.1.1.12.2 Умов та правил/. При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55. Крім того, аналогічні положення щодо відсотків закріплені і в самому кредитному договорі. Так, п.2.1.1.12.2, п.2.1.1.12.2.2 Умов та правил встановлено, що відповідно до ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою, ніж 90 днів - починаючи з 91 дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. У разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Таким чином, кредитним договором сторони погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі, а отже і строк кредитування, а саме: у разі виникнення простроченого кредиту (овердрафту) - 90 днів з моменту виникнення такої заборгованості. П.2.1.1.12.4 зазначених Умов та Правил встановлено, що термін внесення мінімального обов`язкового платежу по Кредиту, а також Овердрафту - до 1-го числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно Тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Платіж включає відсотки за користування Кредитом, частину заборгованості по тілу кредиту, штраф згідно цих Умов. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач регулярно здійснювала платежі по погашенню заборгованості до липня 2017 року. Платіж, який вона повинна була здійснити за серпень 2017 року до 01 вересня 2017 року, нею не здійснено. Таким чином, починаючи з 01 вересня 2017 року у відповідача з`явилась прострочена заборгованість за кредитом та, виходячи з умов договору, встановлених вищевказаним п.2.1.1.12.2.2, позивач, починаючи з 01 вересня 2017 року, мав право нараховувати відсотки за користування кредитом лише протягом 90 днів, тобто по 29 грудня 2017 року включно, а далі з 30 грудня 2017 року весь Кредит (Овердрафт) вважається простроченим та право позивача на нарахування відсотків припинилося. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано відсотки по 31 травня 2018 року включно. Тому суд вважає, що в період з 30 грудня 2017 року по 31 травня 2018 року відсотки в сумі 856,84 грн. нараховано без відповідних правових підстав, а тому і подальше автоматичне списання з рахунку відповідача (п.2.1.1.12.2 Умов та правил), що потягло за собою збільшення заборгованості за тілом кредиту на вказану суму, є безпідставним, і тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за поточним тілом кредиту заявлені правомірно лише на суму 238,33 грн., тобто за вирахуванням нарахованих та автоматично списаних з рахунку відповідача відсотків за період з 01 вересня 2017 року по 29 грудня 2017 року (1095,17 грн. - 856,84 грн.). Що стосується позовних вимог про стягнення пені, суд прийшов до наступного висновку. П . 2.1.1.12.2.2 Умов та правил встановлено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, визначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Крім того, згідно з п.2.1.1.12.6.1 зазначених Умов та правил, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно витягу з тарифів, пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення по кредиту або процентам на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше /а.с.10/. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14 (Постанова №6-100цс14), з якою погодився і Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 року у справі № 202/3351/14-ц (провадження N 61-4338св18), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Позивачем нарахована пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 5791,29 грн. та пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 1450 грн., що разом складає 7241,29 грн., тоді як заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 2667,72 грн. (в тому числі 238,33 грн. з поточним тілом кредиту та 2429,39 грн. за простроченим тілом кредиту). Тому, оскільки розмір нарахованої позивачем пені значно перевищує розмір збитків, виходячи із засад розумності, справедливості, суд вважає, що позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за пенею слід задовольнити частково, зменшивши розмір пені за прострочене зобов`язання з 5791,29 грн. до 3000 грн. Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення штрафу. Так, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. /а.с.20/. Згідно витягу з тарифів, штраф нараховується в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій /а.с.10/. На думку суду, позивач помилився при розрахунку розміру штрафу в частині процентної складової, так як до складу заборгованості, від якої слід розрахувати 5%, врахував не лише заборгованість за кредитним лімітом, як передбачено договором, а і заборгованість за пенею, що договором не передбачено. Тому процентна складова штрафу підлягає стягненню в розмірі 133,39 грн. (/238,33 грн. + 2429,39 грн./ х 5%), а позов в частині стягнення штрафу - частковому задоволенню. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача складає 7751,11 грн. (з них: заборгованість за тілом кредиту - 238,33 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2429,39 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 3000 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1450 грн., штраф /фіксована частина/ - 500 грн.; штраф /процентна складова/ - 133,39 грн.). Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Outcome: partial