Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

28.10.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] помер батько - [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді земельного паю на території Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. З метою прийняття спадщини заявник звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса з заявою про прийняття спадщини, однак листом від 09.08.2019 року йому було повідомлено про необхідність встановлення факту, що маю юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки згідно відомостей про народження [PERSON] відсутній запис про батька. У зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду та просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31.10.2019 року провадження по справі відкрито та одночасно судом для всебічного та повного розгляду справи витребувано від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси Ворсуляк А.М. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с.21-22) 21.12.2019 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла спадкова справа №60р/2019, яка була заведена після смерті [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності Представник заінтересованої особи - Калантаївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. (а.с.38) Розглянувши надані заявником документи та матеріали, ознайомившись з матеріалами спадкової справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу. В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства батьками до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами. В частині 2 цієї норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № N 5 від 31.03.95 зазначено, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. В пункті 15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України ). Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3 ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин». Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Оскільки заявник народився [INFO] то слід з`ясовувати обставини, передбачені ст. 53 КпШС. За положеннями цієї норми для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою, щоб припустимий батько дитини відмовився від встановлення батьківства в добровільному порядку та щоб відбулась реєстрація народження дитини в органах РАЦС. Встановлення батьківства в судовому порядку можливо як в порядку позовного провадження, так і в порядку окремого провадження (встановлення факту визнання батьківства та факту батьківства). Встановлення батьківства у позовному провадженні можливо лише за життя припустимого батька дитини. У випадку, якщо він помер, та дитина народилась від незареєстрованого шлюбу, то встановлення факту визнання або факту батьківства має відбуватись в порядку окремого провадження. Можливість встановлення факту визнання батьківства передбачена ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ СРСР та союзних республік про шлюб і сім`ю від 27 червня 1968р., який є чинним та підлягає застосуванню згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів СРСР». Згідно з положеннями вказаної норми, якщо дитина народилась до [INFO] ., та її припустимий батько помер, і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, то можливо встановлювати в окремому провадженні факт визнання батьківства, якщо померлий визнавав себе батьком дитини. При цьому, не має значення, помер припустимий батько дитини до чи після 01 жовтня 1968р. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. З урахуванням положень ст. 212 ЦПК, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення для суду, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 01.09.1978 року Кіровською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №50 встановлено, що в графі батько відсутні будь-які записи, в графі мати зазначено - [PERSON] .(а.с.13) Судом встановлено, що18. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданого 20.01.2000 року Кіровською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №3. (а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельно паю, що підтверджується відповідним записом в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частки (паї) КСП «ім. Кірова» (справа №01-21), відповідно до якого [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ОД №0217761 від 03.09.1997 року. (.а.с15) Вищевказане також підтверджується листом начальника Відділу у Роздільнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 10.10.2018 року №93/147-18. (а.с.16) Відповідно до довідки голови Калантаївської сільської ради від 18.10.2019 року №714/02-11 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] дійсно проживав за аресою: [ADDRESS] ) та вів спільне господарство з померлим батьком [PERSON] , який помер [INFO] , а також проводив поховання за свій рахунок. (а.с.17) Відповідно до витягу з погосподарської книги №6 за 1996-2000 р. с. Андрієво Іванове Кіровської сільської ради Роздільнянського району Одеської області встановлено, що разом з померлим [PERSON] проживав [PERSON] , якого зазначено в якості сина [PERSON] та [PERSON] в якості дружини. (а.с.18) Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 10.07.2019 року №00023353201 встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб 09.09.1972 року з [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». В графі відомості про спільних дітей зазначено: [PERSON] , 1968 р.н. та [PERSON] , 1971 р.н. (а.с.10-11) У встановлений законом строк заявник [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Однак листом державного нотаріуса від 09.08.2019 року йому було повідомлено про необхідність встановлення факту, що маю юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки згідно відомостей про народження [PERSON] відсутній запис про батька. (а.с.8) Встановлення вказаного факту [PERSON] необхідно для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] у зв`язку з чим його заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню.

Outcome: approved