Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

27.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 08 травня 2005 року у виконавчому комітеті Комарівської сільської ради Маневицького району Волинської області, за актовим записом № 04, між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Вказав, що від спільного подружнього життя з відповідачкою у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, а саме проживши сімейним життям не тривалий час вони зрозуміли, що є різні за характерами люди. На ґрунті цього у них постійно виникали непорозуміння та сварки. В звязку із цим починаючи з червня 2017 року вони спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведеться. Таким чином, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Також вказав, що 22.06.2017 року відповідачка зверталася в Хотинський районний суд з позовною заявою до нього про розірвання шлюбу. 02 серпня 2017 року ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області надавався сторонам строк на примирення. 20 вересня 2017 року [PERSON] подала до суду заяву про залишення позову без розгляду. Однак, фактичного примирення вони не дійшли і розуміють, що поновити будь-які шлюбні стосунки вже не можливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 08 травня 2005 року у виконавчому комітеті Комарівської сільської ради Маневицького району Волинської області, за актовим записом № 04. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу, строк на примирення просила не надавати, оскільки в минулому році строк на примирення вже надавався, зберегти сімю на даний час неможливо. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08 травня 2005 року у виконавчому комітеті Комарівської сільської ради Маневицького району Волинської області, за актовим записом № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 126450. Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-МИ № 019865 від 13.01.2006 року, донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-МИ № 149840 від 23.11.2011 року. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 352,40 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 352 грн. 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved