overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

27.03.2018 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконував обов`язок щодо повернення кредиту, процентів за користування, пені та штрафів, передбачених умовами договору №б/н від 17.07.2015 року, згідно якого відповідач отримав кредит у виді кредитного ліміту на суму 7000 грн. на картковий рахунок, заборгованість за кредитом станом на 11.03.2018 року становить 13434,62 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту в сумі 818,55 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом в сумі 5339,92 грн., заборгованість за пенею в сумі 6160,22 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 615,93 грн., прохав стягнути заборгованість за договором №б/н від 17.07.2015 року станом на 11.03.2018 року в сумі 13434,62 грн., та судовий збір в сумі 1762 грн. 27.03.2018 року до суду звернувся представник позивача Савіхіна А.М. з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. 18.05.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження по суті у судове засіданні на 05.06.2018 року. 05.06.2018 року представник позивача Савіхіна А.М., належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав, відзив на позов не подав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

27.03.2018 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт смерті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], у м. Єнакієве Донецької області, яка народилась, [INFO] в с. Н.Іванівка, Амвросіївського району, Донецької області. Органи державної реєстрації актів цивільного стану відмовились зареєструвати її смерть, посилаючись на відсутність висновку медичної установи про причину смерті. Встановлення цього факту заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть. Заявник у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю та за якою наполягав на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник другої заінтересованої особи - Бахмутського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки про смерть № 312 від [INFO], [PERSON] померла [INFO], причина смерті - атеросклеротичний кардіосклероз. Народилась, [PERSON], [INFO] в с. Н.Іванівка, Амвросіївського району, Донецької області. Суд вважає, що факт смерті [INFO] у м. Єнакієве, Донецької області, [PERSON], яка народилась, [INFO] в с. Н.Іванівка, Амвросіївського району, Донецької області в певний час і при певних обставинах підтверджений письмовими матеріалами справи: медичним свідоцтвом про смерть № 312 від 18.11.2017 (арк.с.8), довідкою про смерть № 312 від 18.11.2017 (арк.с.9), свідоцтвом про поховання від 20.11.2017 (арк.с.11), квитанцією про сплату ритуальних послуг, наданих ДП «Ритуал» від 18.11.2018 (арк.с.12), фотокартками з місця поховання (арк.с.13,14). Згідно з повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бахмут, Бахмутського міськрайонного управління юстиції від 27.03.2018 року, неможливо без рішення суду провести реєстрацію факту смерті [PERSON] через відсутність належно оформленого медичного висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання коштів на поховання та свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

27.03.2018 року заявник звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту народження, в обгрунтування якої посилається на те, що 11.09.2017 року вона у медичному закладі на території м. Сорокине Луганської області народила другу за рахунком дитину, хлопчика. З метою проведення реєстрації народження дитини 27.03.2018 року звернулася до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Однак в реєстрації\~ народження було відмовлено на підставі того, що\~ документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження, видані\~ на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник\~ у судове засідання не з'явилася,\~ просила розглянути справу за її відсутності. Начальник Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального\~ управління юстиції у Луганській області [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу. \~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.\~ 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. \~ Судом установлено, що\~ 11.09.2017 року\~ на тимчасово окупованій території України, у м. Сорокине Луганської області,\~\~ громадянка України [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], народила другу за рахунком дитину, хлопчика. 15.09.2017 року у медичному закладі на території м.\~Сорокине Луганської області вона отримала медичне свідоцтво про народження № 332. На момент народження дитини [PERSON] у шлюбі не перебувала. Заявник 27.03.2018 року звернулася до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації народження дитини, а саме\~ медичне свідоцтво про народження дитини було видане\~ на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. \~Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. \~\~\~\~\~ Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи,\~ суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні заяви немає. \~\~\~\~ Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

27.03.2018 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 44588,09 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 25.05.2016 року між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено поліс № АЕ/9741983 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відшкодовує шкоду, яка була завдана в результаті страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля [NUMBER], внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника, або особи, яка на законних підставах має право керування. 25.06.2016 року відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Московській в м. Миколаєві, був не уважний не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість та не вжив заходів до зниження швидкості до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який стояв у заїзному кармані. Дана ДТП сталася в результаті порушення\~ПДР\~України водієм автомобіля\~[NUMBER] [PERSON], що підтверджується постановою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.07.2016 року. Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки KIA Cerаto, д/н [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Відповідно Рахунків - Фактури № 6-00000018 від 04.07.2016 року та № 6-00000018 від 15.08.2016 року, збиток, заподіяний власнику пошкодженого автомобіля складає 44588,09 грн. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено потерпілому страхове відшкодування у сумі 44588,09 грн. Посилаючись на викладене представник позивача просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі за наявними в матеріалах справи доказами. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

27.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що вони з відповідачем [PERSON] з 30 липня 2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис - № 263. Від спільного життя мають дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що відповідачем не заперечується. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб тому що припинила з грудня 2017 року з відповідачем [PERSON] відносини, проживає окремо, вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. На підставі наведеного, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу та просить суд розглянути справу за її відсутності (а.с.18). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності (а.с.17). Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п.11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Ст. 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає визнання позову відповідачем, так як визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону. При цьому суд бере до уваги правові норми, встановлені ст.ст. 24, 56 СК України, щодо добровільності шлюбу, права кожного із подружжя припинити шлюбні відносини. За наявності зазначених вище обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

27.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. 11.04.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 15.12.2016 року з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі. 04.02.2017 року дружина народила сина, [PERSON]. Реєстрацію народження проведено Кабичівською сільською радою Марківського району Луганської області 22.02.2017 року, про що зроблено актовий запис №1. Батьком дитини записаний він відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України. З 23.01.2014 року по 17.03.2017 року він проходив військову службу за контрактом у м. Дніпрі. Під час короткотривалої відпустки, 02.05.2016 року, між ним та відповідачем були близькі стосунки. Через півтора місяці відповідач повідомила, що вона вагітна і він є батьком дитини. Після припинення сімейних відносин він випадково дізнався, що дружина на момент зачаття дитини мала близькі стосунки з іншими чоловіками. Для підтвердження біологічного батьківства він звернувся до ТОВ «Медікал Геномікс Україна 1», яким 22.02.2018 року проведено ДНК-експертизу. Згідно з висновком експертизи MGT 2082 біологічне батьківство його як можливого батька у відношенні дитини виключається, вірогідність біологічного батьківства дорівнює 0%. Позивач просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини. Сторони та третя особа надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 СК України, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для прийняття визнання відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

27.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 08.08.2007 року в сумі 34608 грн 96 коп. і понесених судових витрат у сумі 1762 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 08.08.2007 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 3300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 36% річних (далі по тексту - Договір, а.с. 12-18). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2018 року становить 34608 грн 96 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту - 3297 грн 30 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 28987 грн 42 коп., комісія - 200 грн, штраф - 2124 грн 24 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8-11), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

27.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором від 03.09.2012 року, в сумі 36989 грн 69 коп. і 1762 грн у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку та строків розрахунку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і наполягала на задоволенні; відповідач не зявився, вдруге, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 03.09.2012 року сторони уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі Договір) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 15731 грн 67 коп. зі сплатою за користування кредитними коштами 18% річних, строком до 30.09.2015 року. Пунктом 2.2 Договору передбачено нарахування штрафу в розмірі 1868 грн 28 коп. у разі порушення позичальником строків розрахунків більше ніж на 31 день. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України (далі Кодекс) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 14.03.2018 року складає 36989 грн 69 коп., зокрема: заборгованість по сплаті тіла кредиту 10258 грн 24 коп., заборгованість по сплаті відсотків 8040 грн 05 коп., пеня 16823 грн 12 коп., штраф 1868 грн 28 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, правильність якого відповідачем не спростовано (а.с. 4, 5). \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 546 Кодексу неустойка є способом забезпечення виконання зобовязання. \~ \~ \~ \~За приписом статті 547 Кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Суд констатує, що Умови та правила надання банківських послуг позивачем не встановлюють конкретний розмір пені за порушення позичальником своїх договірних зобовязань; цей розмір встановлений пунктом 1 наказу позивача від 30.09.2014 року, який є одностороннім розпорядчим актом, а не правочином в розумінні Кодексу, в звязку з чим не створює для позивача юридичних наслідків. \~ \~ \~ \~За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 16823 грн 12 коп. є такою, що не ґрунтується на законі або договорі, а тому не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20166 грн 57 коп. /36989.69 16823.12/, що становить 55% від заявлених вимог. \~ \~ \~ \~З урахуванням цього та приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 969 грн 10 коп. /1762 х 55%/.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

27.03.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.01.2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, внаслідок чого з січня 2016 року шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому просила суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а також не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив, заперечень та заяви про розгляд справи без його присутності не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 22 січня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.15). Від даного шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.16). За змістом позовної заяви, сторони проживають окремо та з січня 2016 року подружніх стосунків не підтримують,спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок (а.с.1), підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved