Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

28.11.2019р. позивач [PERSON] звернулась з позовом до Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення Дубищенської сільської ради №25/7 від 21.05.2009 року «Про передачу земельних ділянок у власність» та зобов`язання вчинити дії. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що їй на праві спільної сумісної власності з [PERSON] належить земельна ділянка розміром 0,55 га., цільове призначення для обслуговування селянського господарства за адресою [ADDRESS] . Рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/6 від 27.10.2014р. їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу, загальною площею 0,0630 га - цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована за вищевказаною адресою. Вказує, що під час виготовлення технічної документації на вказану земельну ділянку було встановлено, що суміжні землекористувачі - [PERSON] та [PERSON] протиправно заволоділи частиною виділеної їй земельної ділянки, тим самим позбавили її права володіння та права на приватизацію земельної ділянки площею 0,487 га (0,55 га - 0,0630 га = 0,487 га). Вважає дане рішення сільської ради протиправним, таким, що порушує її право вололодіння земельною ділянкою площею 0,487 га. та права на приватизацію земельної ділянки площею 0,55га, яке просить відновити шляхом зобов`язання відповідача Дубищенську сільську раду надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області загальною площею 0,55 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.12.2019р. даний позов залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 24.12.2019р. у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 23.01.2020р. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.02.2020р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 02.03.2020р. 11.03.2020р. позивач [PERSON] подала суду клопотання про зміну процесуального статусу та залучення до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] 11.03.2020р. позивач [PERSON] подала суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій зазначає, що спірна земельна ділянка площею 0,03 га., якою вона користувалась понад 30 років, рішенням Дубищенської сільської ради №25/7 від 21.05.2009р. «Про передачу земельних ділянок у власність» була виділена у власність [PERSON] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Про дану обставину їй стало відомо під час розгляду даної справи судом. Згідно погосподарського обліку Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за домогосподарством в [ADDRESS] рахується земельна ділянка розміром 0,55 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Вказує, що оспорюване рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, а тому просить визнати його протиправним та таким що підлягає скасуванню. Крім того зазначає, що під час розгляду даної справи судом позивачу стало відомо, що [PERSON] безпідставно користується земельною ділянкою площею 0,03 га., яка була виділена у користування позивачу. Просить суд зобов`язати відповідача по справі [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га., за адресою [ADDRESS] . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2020р. дана справа була передана для розгляду судді Поліщук С.В, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Підгороного І.І. Ухвалою суддя Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.03.2020р. прийняла дану справу до свого провадження та призначено підготовче засідання на 06.04.2020р., яке було відкладено за клопотанням представника позивача та представника відповідача Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області у зв`язку з введенням на території країни карантинних заходів. За клопотанням вищевказаних осіб не відбулось підготовче засідання, призначене на 06.05., 27.05. та 24.06.2020 року. 17.08.2020р. відповідачем по справі - Дубищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказали, що позов не визнають, просять відмовити в його задоволенні за безпідставністю, посилаючись на те, що згідно Державного акта серії ЯД №317794 від 16 грудня 2009р. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га - цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданого на підставі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №19/6 від 27.06.2008р. Згідно рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. йому передано у власність земельну ділянку площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства в с. Башлики з земель резервного фонду сільської ради. Площа земельної ділянки позивача [PERSON] становить 0,563га. Згідно акта погодження меж з суміжними землекористувачами та передачі межових знаків землекористувачу [PERSON] від 20.06.2013р. межі земельної ділянки позивача та суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] було погоджено та спірних питань не виникало. Рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/6 від 27.10.2014р. позивачу [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за рахунок земель запасу Дубищенської сільської ради площею 0,0630 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою [ADDRESS] . Згідно погосподарського обліку населених пунктів Дубищенської сільської ради у 1996 році за домогосподарством відповідача по справі [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,43 га станом на 2019 рік площа належної їй земельної ділянки становить 0,42 га, яка не приватизована. 23.11.2020р. представником позивача по справі - адвокатом Шептицькою Н.В. до суду подано відповідь на відзив зміст якої є ідентичним із текстом заяви про збільшення (уточнення) позовних вимог. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.12.2020р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Єлов В.П. підтримали свої позовні вимоги викладені у заяві про збільшення (уточнення) позовних вимог від 11.03.2020р. з підстав, викладених у ній. Крім того, представник позивача пояснив суду, що відповідно до рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №7/10 від 29.11.1996р. «Про виділення земельних ділянок для громадян сільської ради у приватну власність» чоловікові позивачки - [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що відповідно до п. 1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) та Декрету КМУ від 26 грудня 1992р. «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності громадян на ці земельні ділянки. Згідно погосподарського обліку на час прийняття даного рішення сільської ради за домогосподарством [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,55га і будь-які рішення з приводу цієї земельної ділянки могли прийматись лише після вилучення цієї ділянки чи її частини, або у разі скасування даного рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №7/10 від 29.11.1996р. Вважає, що земельна ділянка площею, 0,03 га, яка була виділена відповідачу по справі [PERSON] на підставі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. належала домогосподарству головою якого є [PERSON] , тому дане рішення є неправомірним та підлягає скасуванню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача по справі [PERSON] звільнити земельну ділянку площею 0,03га. розташовану за адресою [ADDRESS] , пояснив, що вказана земельна ділянка відповідачем не приватизована, однак вона нею користується без належних правових підстав так як дана земельна ділянка належить домогосподарству [PERSON] . Просить позов задовольнити в повному об`ємі. Представник відповідача - Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд даної справи у їх відсутності. В задоволенні позову просить відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Хитрик Р.І. пояснили суду, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га., яка йому була відведена рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №19/6 від 27.06.2008р. - цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області за рахунок земель резервного фонду сільської ради. За заявою [PERSON] рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. йому виділено безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,03га. для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка виділена із земель сільської ради і до земельної ділянки позивача немає ніякого відношення. Крім того представник відповідача - [PERSON] пояснив, що оскільки позивачем оскаржується рішення сільської ради, його довіритель не є належним відповідачем. За таких підстав в позові просить відмовити. Відповідач [PERSON] будучи, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 19 Конституції України та частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, крім іншого, належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Із зазначеними приписами кореспондуються положення статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 34 якої передбачено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад. Судом встановлено, що на підставі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №31/10 від 19.03.2010р. за заявою позивачу [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га, у власність з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Башлики за рахунок земель резервного фонду Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області (а.с. 36). Рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/4 від 27.10.2014р. вказаний проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельно ділянки по [ADDRESS] площею 0,25 га, кадастровий номер 0721882406:05:001:0153 було затверджено (а.с.37, 123-139). Згідно акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 20.06.2013р. землевласнику [PERSON] щодо межі земельної ділянки площею 0,25га, що знаходиться в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у присутності користувачів суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , п.2 якого передбачено, що власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки немає; п. 3 - власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (а.с. 199-200). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 03.11.2014р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28942428 від 03.11.2014р. позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га., що розташована по [ADDRESS] , цільове призначенні - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) (а.с.3,4). За заявою [PERSON] рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №30/6 від 27.10.2014р. «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою [ADDRESS] за рахунок земель запасу Дубищенської сільської ради загальною площею 0,063 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 48). Дана земельна ділянка позивачем не приватизована. Як на підставу своїх позовних вимог позивач вказує, що згідно погосподарського обліку за її домогосподарством за вищевказаною адресою рахується земельна ділянка загальною площею 0,55 га. Рішенням Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. про які їй стало відомо під час розгляду даної справи судом, площею 0,03 га, була передана у власність відповідачу по справі - [PERSON] . Стверджує, що дана земельна ділянка належить їй, і яку вона має намір приватизувати, а тому вважає вказане оскаржуване рішення неправомірним та просить його скасувати. Згідно даних погосподарського обліку до 2009 року за домогосподарством по [ADDRESS] , головою якого є [PERSON] рахувалась земельна ділянка загальною площею 0,55 га. (а.с.43-44). Рішенням сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №29/3 від 23.11.2009р. припинено право користування земельною ділянкою та вилучено її з користування [PERSON] розміром 0,30 га та передано до складу земель резервного фонду сільської ради (а.с. 42 на звороті). Дане рішення не оскаржувалось. В користуванні [PERSON] залишилась присадибна земельна ділянка площею 0,25 га, яка на даний час також є приватизована. А отже, позивач та її чоловік [PERSON] скоростались своїм правом на приватизацію земельних ділянок (а.с. 144-145). Рішенням сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. відповідачу по справі [PERSON] безоплатно передано у власність земельна ділянка площею 0,03га в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка на даний час не приватизована. Заява [PERSON] про скасування даного рішення розглядалась на сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області 31.10.2016р. і рішенням №8/13 в задоволенні заяви було відмовлено, а оскаржуване рішення залишено без змін, що спростовує доводи позивача, що про дане рішення їй стало відомо під час розгляду даної справи судом. Рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №19/6 від 27.06.2008р. відповідачу по справі [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25га., з цільовим призначення - для будівництва житлового будинку, господарськихї будівель і споруд в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області (а.с. 191, 106-122). Згідно Державного акту серії ЯД №317794 відповідач [PERSON] є власником даної земельної ділянки (а.с. 192). Враховую вищевказане суд приходить до висновку, що позивач по справі [PERSON] не довела що відповідачем по справі - Дубищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області при прийнятті рішення №25/7 від 21.05.2009р. «Про передачу земельних ділянок у власність» порушено її право як землекористувача на земельну ділянку площею 0,03 га розташовану в с. Башлики Ківерцівського району Волинської області, відведену відповідачу по справі [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та не надала доказів, які це право підтверджують. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Тобто захисту підлягає порушене право на земельну ділянку, чого не довела в судовому засіданні позивач та її представник. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5,6 вказаної норми Закону визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З врахуванням наведеного, суд не вбачає існування сукупності передбачених законодавством підстав, за яких можливо дійти висновку про перешкоджання відповідачем позивачу користуватися та розпоряджатися її власністю, що може бути підставою для застосування положень ст. 391 ЦК України та задоволення позову. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Аналіз наведених вище обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що оспорюване у цій справі рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Отже, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. За таких умов позовна вимога щодо визнання неправомірним та скасування рішення Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №25/7 від 21.05.2009р. до задоволення не підлягає. Крім того, позивачем [PERSON] у заяві про збільшення позовних вимог заявлено позовну вимогу про зобов`язання відповідача по справі [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,03 га, розташовану за адресою [ADDRESS] з посиланням на те, що під час розгляду даної справи судом позивачу стало відомо, що відповідач по справі [PERSON] без законних на то підстав самовільно зайняла належну позивачу [PERSON] земельну ділянку у вищевказаному розмірі. Просить суд постановити рішення яким усунути перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача по справі [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Судом встановлено, що згідно погосподарського обліку населених пунктів Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за 1995р. за домогосподарством відповідача по справі [PERSON] за адресою [ADDRESS] рахується земельна ділянка площею 0,43 га (а.с. 82), а за 2004-2005рр., 2016-2019рр. - 0,42 га (а.с.84-85). Рішенням сесії Дубищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №6/10 від 11.04.2003р. відповідачу по справі [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,42 га, яка на даний час не приватизована, що відповідає записам погосподарського обліку (а.с. 15). Позивач [PERSON] не довела та не надала суду доказів щодо самовільного зайняття відповідачем по справі [PERSON] належної позивачу земельної ділянки площею 0,03 га. Такі твердження позивача є безпідставними та не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними належними, допустимими та беззаперечними доказами. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному об`ємі. За змістом пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Як вбачається із пенсійного посвідчення (а.с. 9) позивач по справі [PERSON] є інвалідом ІІ групи і відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому дані витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі ст. ст. 14, 19 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 78, 81, ч. 2 ст. 152 ЗК України,

Outcome: dismissed