Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати за ним майнове право в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно його баби [PERSON], яка померла 4 січня 2003 року в с.Стіна Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної частки (паю) площею 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Стінянське» с.Стіна Томашпільського району Вінницької області (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0348635, виданий на імя [PERSON] на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації від 4 квітня 1997 року № 69). Даний позов обґрунтовано наступним. 4 січня 2003 року в с.Стіна Томашпільського району померла його баба [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки частки (паю) площею 2,50 га, яка перебуває у КСП «Стінянське» с.Стіна. Позивач зазначає, що він являється єдиним спадкоємцем майна баби за заповітом, який баба склала 25 вересня 2002 року. На протязі встановленого законом шестимісячного строку він вступив у фактичне володіння спадковим майном баби, оскільки розпорядився спадковим будинком покійної, однак в звязку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви до нотаріальної контори нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій відносно спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова Стінянської сільської ради надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника сільської ради. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. [PERSON] ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. [PERSON] ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. [PERSON] ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 4 січня 2003 року в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). [PERSON] цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. [PERSON] ст..ст. 525,526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -\~день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. [PERSON] ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна. Судом встановлено, що 4 січня 2003 року в с.Стіна Томашпільського району померла [PERSON] (а.с.5). [PERSON] довідки сільського голови Стінянської сільської ради № 39 від 15 листопада 2016 року, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із земельної частки (паю) розміром 2,50 га, що посвідчена сертифікатом серії ВН № 0348635. Спадкоємцем за заповітом залишився [PERSON], інших спадкоємців, передбачених ст.. 1261 ЦК України, не має; [PERSON] фактично спадщину прийняв на протязі шести місяців (а.с.8). [PERSON] заповіту, складеного [PERSON] 25 вересня 2002 року, остання все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй законом належить на день смерті, в тому числі в житловий будинок в с.Стіна по вул.. Леніна, земельна частка (пай) розміром 2,50 га, згідно сертифікату серії ВН № 0348635 заповіла [PERSON] (а.с.6). [PERSON] про реєстрацію в спадковому реєстрі, заповіт, посвідчений виконкомом Стінянської сільської ради 25 вересня 2002 року, складений [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0348635, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 14 травня 1997 року, сертифікат видано члену колективного сільськогосподарського підприємства - КСП «Стінянське» с.Стіна Томашпільського району Вінницької області [PERSON], яка проживала в [INFO], на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації від 4 квітня 1997 року № 69 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Стінянське» розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.9). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на заяву [PERSON] від 15 листопада 2016 року, останньому відмовлено у прийнятті заяві в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 29 листопада 2003 року, не заведена (а.с.18). [PERSON] ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)). Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку. [PERSON] ст.1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зі змінами станом на 02.10.2012 року, право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай)». [PERSON] п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, зі змінами станом на 01.07.2014 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) є виданим державою документом, що підтверджує наявність у особи права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Маючи земельну частку (пай), її власник може вимагати виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) з видачею державного акту на право власності на землю (свідоцтва про право власності на земельну ділянку). Для виділення земельної частки (паю) в натурі потрібно, щоб її власник виявив таке бажання шляхом подання до відповідної ради заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] померла, не подавши заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі, а тому і не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] підтверджує право позивача [PERSON], який являється спадкоємцем [PERSON]Г за заповітом, на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарів, яка йому перейшла у спадок від баби. Отже, за наявності сертифіката на право на земельну частку, виданого на ім'я [PERSON], спадкоємці успадковують право на цю земельну ділянку, що є передумовою для оформлення ними в подальшому права власності на цю земельну ділянку і отримання відповідних документів про право власності. За наведених обставин за [PERSON] може бути визнано в порядку спадкування майнове право на земельний пай покійної [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved