Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

29.05.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перебуває з 19.11.2013 року. Фактично сім`я припинила своє існування. Збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Строк на примирення позивачка просить не надавати, оскільки спроби примиритися позитивного результату не дали. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна між ними відсутній. Спільних дітей вони не мають. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але попередньо надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. 19.11.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новгород-Сіверського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.11.2013 року (а.с.7). Спільне життя з відповідачем у них не складалося у зв`язку з несумісністю характерів та поглядів на життя. Протягом останніх років стосунки у сім`ї розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Проживають за різними адресами. Позивачка у своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] не повідомив суду жодних заперечень щодо цього, що свідчить про дійсну волю дружини та чоловіка. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 копійок. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved