Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

28 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів: Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (Відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний\~комбінат» (Відповідач 2) та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» ( Відповідач 3), в якому просив стягнути з Відповідача 1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 25102,21 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 гривень, з Відповідача 2 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 74804,60 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1600,00 гривень, та з Відповідача 3 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я у розмірі 2510,22 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 12.01.1998 по 24.07.1998 року, а саме на протязі 6-ти місяців працював на підприємстві Відповідача 3, зокрема на шахті «Фрунзе» підземним прохідником, на протязі 5-ти років працював на підприємстві Відповідача 1, а саме з 08.09.1998 по 03.06.2001 року підземним скреперистом на шахті «Леніна» та з 10.12.2001 по 05.04.2004 року гірником очисного забою на шахті «Гвардійська» та на протязі 14-ти років 9-ти місяців працював на підприємстві Відповідача 2, а саме у період з 22.04.2004 по 19.02.2019 року гірником очисного забою. Висновком МСЕК від 01.02.2019 року йому первинно визначено 55% втрати професійної працездатності за двома професійними захворюваннями - радикулопатія, хронічне обструктивне захворювання легень та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємств, які не створили безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями, тривалий процес лікування хронічних професійних захворювань, позбавлення можливості вести повноцінний спосіб життя, відчуття фізичних страждань, обґрунтованих важкістю самопочуття та особливостями лікування. Зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідачів визначено з урахуванням стажу роботи на кожному з підприємств. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи з викликом сторін. 25 червня 2019 року представником Відповідача 1 подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] заявлених до Відповідача 1. В обґрунтування відзиву вказав, що позивачем не доведено факту моральної шкоди, не доведено, що розмір моральної шкоди яку позивач просить стягнути з Відповідача 1, відповідає його моральним стражданням, якщо такі було завдано. Також зазначив, що в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача не вказано конкретних посадових осіб ПАТ «Кривбасзалізрудком», які відповідальні за виникнення професійного захворювання у позивача. Крім того, зазначив, що акт був складений на підприємстві Відповідача 2, при цьому представник Відповідача 1 не приймав участі в розслідуванні причин виникнення професійного захворювання позивача. Вказав, що позивач звільнився з підприємства Відповідача 1 за власним бажанням, та після звільнення майже 15 років працював у шкідливих умовах праці на інших підприємствах. Крім того, зазначив, що відсоток втрати професійної працездатності встановлено позивачу на строк до 01.02.2020 року, що свідчить про можливість відновлення стану здоров`я позивача. Вказав, що у період роботи позивача на підприємстві Відповідача 1 останній не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, при цьому позивач свідомо прийняв умови праці на підприємстві. Крім того, зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт. 25 червня 2019 року представником Відповідача 2 подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] заявлених до Відповідача 2. В обґрунтування відзиву зазначив, що перед працевлаштуванням позивача на підприємство Відповідача 2 останній мав трудові відносини з ПрАТ «Суха Балка» та ПАТ «КЗРК» де також працював в умовах праці з важкими та шкідливими факторами. В свою чергу останній свідомо приймав умови праці та усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також вказав, що в акті розслідування причин виникнення професійного захворювання позивача не встановлено конкретних посадових осіб Відповідача 2, які винні у виникненні професійних захворювань [PERSON] . Під час роботи позивача на підприємстві Відповідача 2 останній майже щорічно отримував матеріальну допомогу та оздоровчі путівки. Зазначив, що розмір моральної шкоди заявленої позивачем до Відповідача 2 є необґрунтованим та безпідставно завищеним. Крім того, зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. 27 червня 2019 року представником Відповідача 3 подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] заявлених до Відповідача 3. В обґрунтування відзиву зазначає, що порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються підвищеною оплатою праці, пільговою пенсією, додатковими відпустками, скроченим робочим часом та іншими пільгами. Відповідач 3 не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, не порушував технологію виробництва та позивач свідомо приймав такі умови праці. Вказав, що на підприємстві Відповідача 3 позивач [PERSON] працював лише на протязі шести місяців та згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача конкретних відповідальних осіб за виникнення цього захворювання не встановлено. Зазначив, що позивачем не обґрунтований заявлений розмір моральної шкоди, сума позовних вимог заявлених до Відповідача 3 не відповідає вимогам розумності та справедливості. Також вказав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, не відповідає складності справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник Відповідача 1 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» не визнав, просив у задоволенні цієї частини позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Представник Відповідача 2 Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та представник Відповідача 3 Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» в судове засіданні не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали відзив, де вказали, що вони не визнають вимоги та просять у задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] у період з 12.01.1998 по 24.07.1998 року на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» на шахті «Фрунзе» підземним прохідником, з 08.09.1998 по 03.06.2001 року підземним скреперистом на шахті «Леніна» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та з 10.12.2001 по 05.04.2004 року гірником очисного забою на шахті «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», з 22.04.2004 по 19.02.2019 року, часу звільнення з роботи у зв`язку виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я п.2 ст.40 КЗпП України, працював гірником очисного забою ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки позивача. (а. с. 5-8) Медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 23.10.2018 року за №1524, встановлений професійний характер захворювань [PERSON] : радикулопатія попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії. (а. с. 20-21) 29 листопада 2018 року на підприємстві ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань [PERSON] , про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого Начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар В.В. В даному Акті зазначено, що професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова, хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії, виникли за обставин праці на посаді гірника очисного забою шахти імені Орджонікідзе ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», а також встановленню професійних захворювань послужив профмаршрут, зокрема, у період з: 12.01.1998 - 24.07.1998 ПАТ «Суха Балка» шахта імені Фрунзе, прохідник; 08.09.1998 - 03.06.2001 ПАТ «КЗРК» шахта імені Леніна, скреперист; 10.12.2001 - 05.04.2004 ПАТ «КЗРК» шахта Гвардійська, гірник очисного забою. Причина виникнення професійних захворювань важкість праці, пил переважно фібро генної дії. (а. с. 22-23) Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12 ААБ № 017038 від 01.02.2019 року позивачу [PERSON] первинно встановлено 55% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійними захворюваннями (30 %- радикулопатія, 25% - хронічне обструктивне захворювання легень), встановлено третю групу інвалідності, з 21 січня 2019 року до 01 лютого 2020 року, з переоглядом 01 січня 2020 року. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно - курортне лікування, палиця напівжорстка, корсет. (а.с.18) У зв`язку з професійними захворюваннями позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, що підтверджується відповідними виписними епікризами. (а.с.24-27) \~ \~ \~ \~Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини,\~оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. До такого висновку суд прийшов з наступного. Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку маса вантажу, статичне навантаження, періодичне перебування в позі стоячи, концентрація пилу перевищували гранічно допустимі норми, що стали причиною профзахворювання позивача. Відповідно до ч.1\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року\~, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.\~\~ Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови\~\~праці\~\~відповідно\~\~до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані\~статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~ Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідачів. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~ст. 237-1 КЗпП України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємствами - відповідачами внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо загальної впливу підвищених параметрів пилу у повітрі робочої зони, фізичного перевантаження, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення Відповідачів в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представників відповідачів щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідачів суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи Відповідачів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 55%, визначення групи інвалідності, які встановлені не безстроково, періоди роботи на підприємствах кожного з відповідачів, в умовах впливу шкідливих факторів, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки вже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з Відповідача 1 в розмірі 20000,00 гривень, з Відповідача 2 в розмірі 60000,00 гривень та з Відповідача 3 в розмірі 2000,00 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Також, між позивачем [PERSON] та адвокатом Радченко О.М. 27.05.2019 року укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого [PERSON] надана правова допомога, яка полягає у опрацюванні матеріалів, підготовки правової позиції, зборі документів, підготовці позовної заяви, інших процесуальних документів, судовому представництві. (а.с.28,29). Згідно акту виконаних робіт відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 27.05.2019 року [PERSON] сплачено [PERSON] винагороду в сумі 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією №02/05/19 від 27.05.2019. (а.с.30,31). Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я до трьох відповідачів та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою та складається із трьох окремих позовних вимог. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Згідно положення п.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше позовних вимог, судовий збір сплачується за кожну позовну вимогу. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, дату звернення позивача до суду у травні 2019 року, суд приходить до висновку, що з Відповідача 1 підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 гривень та витрати пов`язані з правничою допомогою у пропорційному розмірі щодо задоволених вимог, тобто в сумі 700,00 гривень; з Відповідача 2 підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 гривень та витрати пов`язані з правничою допомогою у пропорційному розмірі щодо задоволених вимог, тобто в сумі 2100,00 гривень; з Відповідача 3 підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 768,40 гривень та витрати пов`язані з правничою допомогою у пропорційному розмірі щодо задоволених вимог, тобто в сумі 70,00 гривень.

Outcome: partial