Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

28.03.18 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 73 по вул. Окуневського, 1 в м. Львові. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником та проживає в [INFO]. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки, який також зареєстрований за вказаною адресою, проте з моменту розірвання шлюбу, а саме з липня 2016 року фактично там не проживає. В квартирі відсутні його особисті речі, участі в утриманні житла він не бере, місце його теперішнього проживання позивачу не відоме. Жодних домовленостей або угод між ними про право чи порядок користування житлом не було та не укладалось. Вказана ситуація створює позивачу незручності в користуванні квартирою, вона змушена оплачувати зайві комунальні послуги, відтак просить позов задовольнити. Провадження по справі відкрито ухвалою судді від 28.03.2018р. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, зіславшись на викладені в заяві обставини та факти, просили позов задовольнити. Судом допитано свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що є сусідами позивача та підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] не проживає [INFO] близько двох років. Зі слів вказаних свідків також вбачається, що у спірній квартирі відсутні його особисті речі, вони бачили як відповідач вивозив належне йому майно . Жодних перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Не подав відзиву на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та її представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником, зареєстрована та проживає у [INFO], що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.11.97р. та реєстраційним посвідченням ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 21.11.97р. Як вбачається із актів № 45 від 03.03.18р. та № 72 від 14.05.18р., складеними комісією ЛКП Варшавське-407, гр. [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає тривалий час. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 163 ЖК України врегульовано, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених ч. 1, 3 п. 1,5ч. 4 ст. 71 ЖК України. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач не проживає у спірній квартирі близько двох років, місце його перебування невідоме, тому суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 73 по вул. Окуневського, 1 в м. Львові.

Outcome: approved