Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

27.10.2015 року позивач звернувся з позовом до суду про стягнення аліментів на свою користь, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Син позивачки навчається на 1 курсі факультету льотної експлуатації денного навчання Кіровоградської льотної академії НАУ, термін навчання - до 31 липня 2019 року. Син позивачки в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги. На підставі ст. 199 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно на час навчання сина [PERSON], [INFO]. В судовому сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено. Відповідач має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження № 305523 та копією паспорту № 358281. [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення факультету льотної експлуатації денного навчання Кіровоградської льотної академії НАУ, термін навчання - до 31 липня 2019 року, що підтверджується довідкою від 04.09.2015 року № 683. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Враховуючи, що на час розгляду справи син відповідача [PERSON], 13.01.1998 року не досяг повноліття, то відсутні законні підстави для задоволення позову. Окрім цього, позивач дійсно має право звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, але аліменти відповідно до вимог закону стягуються на користь повнолітньої дитини, а вимоги про стягнення аліментів на користь одного із батьків з яким проживає дитина не ґрунтуються на вимогах закону. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позивач, відповідно до закону, звільнений від сплати судового збору, а суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed