Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

27 січня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення старшим сином [PERSON] повноліття, а після досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення повноліття сина [PERSON], але не менше ніж по 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачкою і знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач надає невелику матеріальну допомогу на утримання синів, приблизно 500,00 грн. один раз на два місяці, але її недостатньо для забезпечення їх повноцінного фізичного та духовного розвитку. Крім того позивачка зазначає, що в даний час вона перебуває у відпустці до догляду за дитиною, тому не може утримувати дітей та достатньої їх забезпечувати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав та не заперечував проти сплати аліментів в розмірі, що визначений позивачкою. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 02.10.2002 року. На підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як зазначається в свідоцтвах про народження дітей батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі. У відповідності з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.3). Частина 4 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні дітей приймає, що не заперечувалось позивачем, кошти на їх утримання надає, але не регулярно (як пояснила позивачка, один раз на два місяці надає кошти в розмірі 500,00 грн.), тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, матеріальний стан відповідача, відсутність інших дітей на його утриманні, вимоги ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та визначає аліменти в розмірі 2/5 частини всіх доходів (заробітків) відповідача щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки стаття 183 СК України чітко визначає, порядок стягнення аліментів на двох дітей, тому суд приходить до висновку, що аліменти повинні стягуватись до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] року. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial