Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

28 квітня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що 03 березня 2009 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, хоча має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. В зв'язку з викладеним [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до його повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 03 березня 2009 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, актовий запис №1 ( а.с.4). Згідно свідоцтва про народження дитини, виданого виконкомом Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 26.04.2016 року № 602, дитина проживає з позивачкою, а отже перебуває на її утриманні (а.с.6). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З позовної заяви вбачається, та не оспорюється відповідачем у заяві, що відповідач є працездатним та має постійне місце роботи. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітнього сина та його неспроможність надавати \~матеріальну допомогу відповідач не надав. Та обставина, що відповідач проживає разом з батьками, які є пенсіонерами, не свідчать про перебування їх на його утриманні. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved