overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

27.11.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління державної міграційної Служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що він є власником 1/3 частини домоволодіння №13/2 на площі Воровського в м.Кривому Розі, крім нього в будинку зареєстрована ще його колишня дружина [PERSON], яка з 16.04.2014 р. в будинку не проживає, мешкає в квартирі [ADDRESS]. Реєстрація відповідача порушує його права як власника, оскільки добровільно знятися з реєстрації вона не бажає, за комунальні послуги не сплачує, тоді як нарахування комунальних платежів за користування комунальними послугами здійснюється в кількості осіб які зареєстровані в будинку. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про визнання позову. Представник третьої особи Головне управління державної міграційної Служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просить суд прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.1999 року, який зареєстрований в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у реєстрові книзі за № 11 доп, стор.121, зап.20138 від 13.03.2002 року, [PERSON] належить на праві приватної власності 1/3 частина домоволодіння № 13 на площі Воровського в м.Кривому Розі а.с.3, згідно домової книги за адресою: м.Кривий Ріг, площа Воровського, 13, зареєстрована [PERSON] а.с.4, а актом квартального комітету від 17.10.2014 року, встановлено, що [PERSON] з 16.04.2014 року за місцем реєстрації не проживає а.с. 5. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірному домоволодінні не проживає з квітня 2014 р., житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

27.11.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини (а.с.1), мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем шлюб розірвано 20.01.2006 р.. Мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати сина. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, стягнення розпочати з дня звернення. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки відповідача неповажними, вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дітей, сторін, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач ухиляється від цього. Згідно ст. 182 СК України судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

27.11.2014р. до Слов»янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем він перебуває в шлюбі з 21 липня 1995 року, який був зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В квітні 2014 року вони припинили спільне проживання, в зв'язку з тим, що між ними зникло взаєморозуміння. Спору про місце проживання дітей не має, вони будуть проживати разом з матір'ю. Спору про розділ майна немає. Просить суд: - розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21 липня 1995 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166, - після розірвання шлюбу не залишати відповідачці прізвище [PERSON]. Позивач в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. У зв'язку з даною обставиною та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 21 липня 1995 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166 (а.с.7). Відповідно до свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). У судовому засіданні встановлено, що з квітня 2014 року шлюбні відносини позивача та відповідача розпалися, оскільки між ними зникло взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору про розділ спільного майна та місце проживання спільних дітей немає. Позовні вимоги в частині: після розірвання шлюбу не залишати відповідачці прізвище [PERSON], необхідно залишити без задоволення, так як згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави потрібно стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

27.11.2014р. до суду заявлено цей позов. Позивачка просить щомісячно стягувати з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., посилаючись на те, що у них з відповідачем у шлюбі народилися діти - [INFO] син [PERSON] та [INFO] - син [PERSON], вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення (а. с. 10). З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Встановлено, що [PERSON] є законним чоловіком [PERSON] та рідним батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого обов'язку по утриманню дружини до досягнення їхніми синами трьохрічного віку. Зазначені правовідносини регулюються ч. 2 ст. 75, ч.1 ст. 80, ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких дружина, з якою проживає дитина, має право на отримання від чоловіка - батька дитини до досягненню дитиною трьохрічного віку аліментів у твердій грошовій сумі за умови, що чоловік може надавати таке утримання. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за їхніми спільними синами до досягнення ними трьохрічного віку, чим порушує її права, то належні кошти потрібно стягувати з нього в твердій грошовій сумі, яку суд, з урахуванням засад справедливості, добросовісності і розумності (ст. 3 ЦК України), визначає в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дітьми трьох років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

27.11.2014 р. до суду з позовною заявою звернулось ПАТ «ІМЕКСБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги тим, що 04.03.2013 р. між відповідачем та позивачем був укладений договір кредиту, на підставі якого Банком наданий [PERSON] овердрафт за допомогою платіжної карти, з максимальною сумою заборгованості 50000 грн., за сплатою 19 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 03.03.2016 р.. Також, того ж дня укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку. Відповідач зобов'язання за вказаним договором кредиту не виконує, внаслідок чого станом на 24.09.2014 р. виникла заборгованість на загальну суму 67651,50 грн., яку просять стягнути з відповідача та судові витрати у розмірі 676,52 грн.. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. 04.03.2013 р. між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та відповідачем був укладений договір кредиту, згідно якого Банком наданий останньому овердрафт за допомогою платіжної карти, з максимальною сумою заборгованості 50000 грн., за сплатою 19 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 03.03.2016 р. та договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку, кінцевий термін повернення кредиту 10.02.2009 р.(а.с.14-18;23-26). [PERSON] свої зобов'язання, згідно вказаного вище кредитного договору, не виконує. Станом на 24.09.2014 р. загальна сума заборгованості за вказаним договором, відповідно до розрахунку заборгованості(а.с.5-6), складає: 67651,50 грн., яка складається з: - 41946,52 грн. - заборгованість за кредитом; 8748,07 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; - 10756,91 грн. - заборгованість по комісії; - 6200 грн. - заборгованість по штрафним санкціям, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 67651,50 грн.. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 676,52 грн. (а.с.1), згідно ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

27.11.2014 р. Оболонським р/с м. Києва зареєстровано подання державного виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. про обмеження у праві виїзду за межі України відносно [PERSON] 1970 р.н. Дослідивши надані матеріали суд вважає, що подання державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. не підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу - до виконання зобов'язань. Як вбачається із наданих матеріалів, звертаючись із поданням до суду відділ ДВС не надав жодних доказів вжиття державним виконавцем Ковальчук Т.П. будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення, неупередженого, своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, неможливості його виконати та свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Також, подання не містить доказів отримання боржником вимог державного виконавця та їх ігнорування, наявності у боржника закордонного паспорта та наміру виїхати за кордон.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

27.11.2014 р. Оболонським р/с м. Києва зареєстровано подання державного виконавця відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. про обмеження у праві виїзду за межі України відносно [PERSON] 1974 р.н. Дослідивши надані матеріали суд вважає, що подання державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. не підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. За правилами п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу - до виконання зобов'язань. Як вбачається із наданих матеріалів, звертаючись із поданням до суду відділ ДВС не надав жодних доказів вжиття державним виконавцем Ковальчук Т.П. будь-яких заходів щодо примусового виконання рішення, неупередженого, своєчасного та повного вчинення виконавчих дій, неможливості його виконати та свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Також, подання не містить доказів отримання боржником вимог державного виконавця та їх ігнорування, наявності у боржника закордонного паспорта та наміру виїхати за кордон.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

27.11.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла їх баба - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON], [PERSON] являються спадкоємцями за заповітом. Проте успадкувати майно не мають можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), так як свідоцтво про право власності на земельну (пай) було втрачено, про що було подано оголошення у районну газету «Колос». В судове засідання позивачі не з'явились, просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, про що до суду подали відповідні заяви. Борщагівська сільська рада Погребищенського району Вінницької області просила розгляд даної справи провести за відсутності їхнього представника, про що до суду повідомили телефонограмою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 9) була власницею земельної частки (паю), яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Погребищенському районі (а.с. 12), після смерті спадкодавця позивачі являються спадкоємцями за заповітом (а. с. 10), позивачі мають намір успадкувати майно померлої баби. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власникцею земельної частки (паю), яка розташована на території Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON], [PERSON] як спадкоємці за законом маю намір успадкувати майно, проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), то з метою захисту майнових прав позивачів, необхідно визнати за ними право власності на земельну частку (пай), яка належала їх померлій бабі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

27.11.2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, в якій просить визнати недієздатним рідного брата [PERSON], [INFO] та призначити його опікуном останнього, оскільки брат майже постійно знаходиться на лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні № 2 в смт. Олика та не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - управління охорони здоровя Луцької міської ради в судовому засіданні заяву підтримала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши сукупність поданих доказів, суд прийшов до наступних висновків. Згідно вимог ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 3 ст. 237 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є братом [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки від 08.08.2014 року № 2086, копією свідоцтва про народження серії І-ЯК № 075571 від 24.08.1971 року, копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЕГ № 376435 від 17.07.1986 року (а.с.9-11). Як вбачається із пояснень [PERSON], висновку судово-психіатричного експерта № 59 від 05.03.2015 року, [PERSON] хворіє психічним захворюванням в виді параноїдальної шизофренії з безперервним типом перебігу та психопатоподібним синдромом, психічний розлад [PERSON] є хронічним, останній позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.27-28). Згідно подання Управління охорони здоров'я Луцької міської ради, опікуном [PERSON] за доцільно призначити [PERSON] так як відповідно до ст. 63 ЦК України, опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Згідно ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки і піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, [PERSON], [INFO] слід визнати недієздатним та призначити опікуном над ним брата - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

27.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові він вказала, що 06.03.1999 року вступив в шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №19. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Як зазначив позивач, сумісне життя з відповідачкою не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, ведення спільного господарства, шлюбні відносини припинено. Спору про поділ майна не має. У судове засідання позивач звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка [PERSON] згодна на розірвання шлюбу, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, вказав, що після розірвання шлюбу дочка залишається проживати разом з нею. За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 06.03.1999 року, який було зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.03.1999 року (а.с.5) Шлюбні відносини припинено. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за відсутності взаєморозуміння і як наслідок, припинення шлюбних відносин. Відповідачка не заперечувала проти підстав розірвання шлюбу на які посилався позивач у позові. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказав позивач, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна не має. Дочка сторін - [PERSON], [INFO] залишається проживати разом з матір'ю. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню. [PERSON] не наполягав на стягненні з відповідачки судового збору.

Outcome: approved