Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

27.02.2017 до суду надійшла позовна заява ТзДВ СК «ІНДІГО», в якій позивач зазначає, що відповідач відповідно до Договору на виконання допоміжних послуг у сфері страхування від 27.05.2013 №ДД/09/13/3 на підставі акту прийому передачі отримав майно, перелік якого наведено у Додатку №4 до цього Договору. При цьому [PERSON] взяв на себе повну відповідальність за забезпечення збереження цього майна. Актом приймання передачі майна відповідачу було передано 41 одиницю майна на загальну суму 38259,43 грн. 31.05.2016 згідно до накладної №2104499 відповідачем було отримано Додаткову угоду №1, якою йому запропоновано розірвати вищеназваний Договір з 01.07.2016. Проте, відповіді на цю пропозицію відповідач не надав. Повторно листом від 29.12.2016, який відповідач отримав 10.01.2017, його було повідомлено про розірвання вищеназваного Договору в односторонньому порядку з ініціативи позивача з 01.02.2017. При цьому йому заявлено вимогу про повернення отриманого за Договором майна або відшкодування його вартості. На день звернення до суду неповернутими залишаються 22 одиниці майна вартістю 25948,59 грн. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача це майно, або його вартість, яка становить 25948,59 грн., яку позивач разом із сумою судового збору у розмірі 1600,00 грн. просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судове засіданняне зявилася. Проте, 21.03.2017 поштою направила заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позовну заяву задовольнити. Проти постановляння по справі заочного рішення не заперечувала. Водночас вона уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого майна. В судове засідання відповідач [PERSON]І не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи (а.с.41). Заяв про розгляд справи без його участі від нього не надійшло. Враховуючи наведене, суд ухвалив постановити по справі рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи: -платіжне доручення №7688 від 16.12.2017; -позовну заяву; -копію договору доручення №ДД/09/13/3 на виконання допоміжних послуг у сфері страхування; -копію акту приймання передачі майна від 27.05.2013; -копію додаткової угоди №1 від 11.05.2016 до Договору доручення №ДД/09/13/3 про виконання допоміжних послуг у сфері страхування від 27.05.2013; -копію накладної №2104499 від 31.05.2016; -копію листа від 29.12.2016 №61/2-2291216/2 від 29.12.2016; -копію поштового повідомлення від 12.01.2017 (згідно поштового штемпелю); -копії сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -довідку від 21.02.2017 №157034 про балансову вартість спірного майна; -копію наказу від 08.02.2017 №02-в; -довідку Миколаївської сільської ради Харківської області від 02.03.2017 №02-21-56; -заяву про уточнення позовних вимог від 21.03.2017 №61/2-210317/1; -копію довіреності представника позивача від 01.02.2017; -копію клопотання представника позивача від 21.03.2017 №62/2-210317/2; -поштові повідомлення; вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: - ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ч. 2 ст. 530 ЦК України: «Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства»; -ч.1 ст. 1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала»; -ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК України». Судом встановлено, що 27.05.2013між ТзДВ СК «ІНДІГО» та [PERSON] було укладено договір на виконання допоміжних послуг у сфері страхування №ДД/09/13/3, на виконання якого відповідачу було надано майно згідно акту приймання передавання майна від 27.05.2013 в кількості 41 одиниця на загальну суму 38259,43 грн. (а.с. 5-11). 31.05.2016 відповідачу було запропоновано розірвати названий договір шляхом направлення 31.05.2016 на його адресу Додаткової угоди №1 від 11.05.2016 до вищеназваного Договору (а.с.12, 13). На цю пропозицію відповідач відповіді не надав. Отже, слід вважати, що оферту про розірвання договору він прийняв, проте не виконав положення п.2.4.12 вищеназваного Договору, згідно до якого протягом 72-х годин мав повернути одержані від позивача документи та цінності. 29.12.2016 на адресу відповідача було направлено повідомлення про розірвання Договору та вимогу №61/2-291216/2 про повернення раніше переданого йому майна, що належить позивачеві. Цю вимогу ним отримано 10.01.2017 (а.с.14 16). Проте, відомостей про повернення цього майна на день розгляду справи суд не має. Отже, суд обґрунтовано вважає, що це майно безпідставно набуто відповідачем, а його місцезнаходження встановити неможливо, виходячи з того, що відповідач, незважаючи на отримання ним поштової кореспонденції, за місце реєстрації свого місця проживання не мешкає (а.с.28) та в судові засідання двічі не прибув. Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги кондикційного характеру про відшкодування вартості майна, місце знаходження якого на цей час невідоме. Вартість майна, що належить позивачеві та не повернуто відповідачем складає 25948,59 грн., що й утворює ціну позову (а.с.21). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем заподіяно позивачу майнову шкоду в розмірі ціни позову, яка підлягає відшкодуванню на загальних підставах. Отже, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved