Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

27.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] у позовній заяві вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак не регулярно, тому вона змушена звернутись із вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її присутності в судовому засіданні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причина неявки відповідача суду не відома. Заперечень, заяв або клопотань від нього на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.07.1980 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, [NUMBER], виданого відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Харкова (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається з довідки №2668, виданої 13.08.2015 року КП БРР «Балаклійський Житлокомунсервіс», [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з донькою (а.с.6). У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, а тому вимога позивача про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у частковому вигляді з усіх видів його доходів. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. На підставі ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved