Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

28.12.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . З [PERSON] вона перебувала в шлюбі з 26.01.1961 року. Перебуваючи в шлюбі вони постійно проживали разом, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, з березня 1970 року проживали і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З 27.03.2017 року були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб та з того часу проживали за адресою: [ADDRESS] . Проживаючи разом з чоловіком, заявниця постійно знаходилась на його утриманні, оскільки він отримував пенсію, яка перевищувала її. Звернувшись до Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, отримала відмову у зв`язку із відсутністю необхідних документів, а саме відсутністю документу, який підтверджує факт перебування на утриманні померлого годувальника. Тому, [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт її спільного проживання з [PERSON] до дня його смерті, тобто до [INFO] , а також факт її перебуванні на утриманні у останнього. Ухвалою суду від 29.12.2020 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні [PERSON] доводи, наведені в обґрунтування заяви, підтримала повністю, просила суд заяву задовольнити. Представник Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 26.01.1961 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 90. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 137. Відповідно до паспортних даних [PERSON] та [PERSON] з 17.03.1970 року по теперішній час зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до довідок № 5429 та № 5430 від 27.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] . Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 2789/05 від 13.02.2019 року Шевченківським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України м. Запоріжжя розмір пенсії [PERSON] з 01.12.2018 року становить 3 504,66 грн., розмір пенсії [PERSON] , на момент смерті ( [INFO] ) становив 10\~768,86 грн. Зазначене підтверджує, що щомісячний дохід [PERSON] більший ніж у [PERSON] , а отже, остання дійсно знаходилась на утриманні у свого чоловіка. Рішенням № 34 від 10.12.2018 року Шевченківського об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя [PERSON] було відмовлено в переведенні її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника. Пунктом 1 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Виходячи з наданих до суду документів, пояснень позивача, суд вважає встановленим та доведеним факт перебування заявниці [PERSON] на утриманні померлого чоловіка [PERSON] , оскільки заявниця є непрацездатною особою, отримує пенсію, яка за розміром є меншою за ту пенсію, яку отримував померлий [PERSON] . Пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, після смерті чоловіка заявниця втратила це джерело і за законом має право на пенсію по втраті годувальника. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені у заяві [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved