overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

27.10.2014 року позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.09.2007 року в розмірі 8 327 грн 61 к. та судового збору в розмірі 243 грн 60 к. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 14.09.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 2 500 грн 00 к. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим, станом на 31.08.2014 року, перед позивачем виникла заборгованість по сплаті кредиту в сумі 10 509 грн 57 к., що й зумовило останнього звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, завчасно надіславши до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення в справі не заперечував. Відповідач [PERSON], зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання якого, незважаючи на вжиті судом заходи щодо його встановлення, невідомо, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи через опублікування оголошення в друкованому виданні «Урядовий кур'єр» № 228 від 06.12.2014 року, в судове засідання не з'явився. Про причини неявки до суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

27.10.2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 25.03.2013 року у розмірі 11068,13 гривень, та стягнення сплаченої суми судового збору у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] позов Банку визнала. Не заперечувала проти існування заборгованості за кредитним договором від 25.03.2013 року, однак, погасити суму боргу одноразово не має можливості, в звязку зі скрутним матеріальним становищем. Заслухавши [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 25.03.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду, відповідно до умов заяви №008-14159-250313. Відповідно з п.п. 2.7 зазначеного договору, Банк відкриває [PERSON] картковий рахунок для погашення заборгованості №29092008161495 в національній валюті України гривні. Згідно п.2.1 ч.3 договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції, щодо укладання договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на проточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. На підставі п.2.4 ч.2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки 0,01 в рік. Процентна ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов договору. Банк виконав взяті на себе зобовязання, надавши [PERSON] споживчий кредит у сумі 13386,16 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі, про що свідчить меморіальний ордер №17887814 від 26.03.2013 року. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала, і має заборгованість за договором, яка станом на 12.08.2014року складає 11068,13 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 9856,95 грн., заборгованість за відсотками 1211,18 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Банку обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

27.10.2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 30.04.2013 року у розмірі 12560,54 гривень, та стягнення сплаченої суми судового збору у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 30.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду, відповідно до умов заяви №020-14159-300413. Відповідно з п.п. 2.7 зазначеного договору, Банк відкриває [PERSON] картковий рахунок для погашення заборгованості [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.1 ч.3 договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції, щодо укладання договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на проточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. На підставі п.2.4 ч.2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 0,01 в рік. Процентна ставка є фіксованою. По закінченню строку кредиту процентна ставка змінюється відповідно до умов договору. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши [PERSON] споживчий кредит у сумі 14277,78 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі, про що свідчить меморіальний ордер №28934698 від 08.05.2013 року. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, і має заборгованість за договором, яка станом на 12.08.2014року складає 12560,54 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 11506,45 грн., заборгованість за відсотками - 1054,09 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Банку обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

27.10.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 21807,61 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], 28.09.2013 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року складає 21807,61 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 14585,76 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 5127,06 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 580,14 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1014,65 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

27.10.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 24686,33 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобовязання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], 26.05.2009 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року складає 24686,33 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом 15498,83 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 6905,77 грн.; - заборгованість по комісії за кредитом - 630,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 1151,73 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

27.10.2014 року розглянута зазначена справа. Позовні вимоги задоволені, однак, в ухваленому рішенні не зазначено сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, в іноземній валюті в доларах США, а зазначено лише гривневий еквівалент, хоча щодо цієї позовної вимоги фактично сторони подавали докази, які досліджувалися судом. В судове засідання особи, що беруть участь у справі, не зявилися, тому на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. Встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27.10.2014 року були задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства Фідобанк. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ Фідобанк заборгованість за кредитним договором № 014/6954/15698 від 20.05.2008 року в сумі 89\~ 159 гривень 49 коп. та судові витрати в сумі 891 грн. 59 коп. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, стосовно позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно ухвалити додаткове рішення. Оскільки під час розгляду даної справи судом було встановлено, що кредитний договір № 014/6954/15698 від 20.05.2008 року укладений в іноземній валюті, і згідно з позовними вимогами, які фактично задовольнив суд, стягнута на користь позивача заборгованість, що складається з: суми боргу по кредиту - 6\~ 758,37 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 87\~ 778,86 грн., із зазначенням лише гривневого еквіваленту, яка в іноземній валюті складає 6\~ 758,37 доларів США. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити в цій частині додаткове рішення. Необхідно стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Фідобанк заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 89\~ 159 гривень 49 коп., та судові витрати в сумі 891 грн. 59 коп., як про це і зазначено в рішенні Зарічного районного суду м. Суми від 27.10.2014 року, вказавши, що заборгованість складається з: суми боргу по кредиту - 6\~ 758,37 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 87\~ 778,86 грн. пені в сумі 1380,63 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

27.10.2014р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою по справі одружились 24.01.2012 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матір’ю. З червня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини з’явилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з’явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з’явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2012р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З червня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, з’ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивач категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України (далі за тестом СК України), шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред’явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

27.10.2014 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 12.11.2011 р. сторони уклали шлюб, від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, внаслідок того, що ми з дружиною втратили почуття кохання і позивач вважає, що подальше збереження сім'ї і спільне проживання стало неможливим, неодноразові спроби примиритися і зберегти сім'ю не дали результатів. Сторони вже більше року спільно не проживають, тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги підтримав, просить суд шлюб розірвати і не надавати строк для примирення, оскільки він неодноразово намагався примиритися і такі спроби не дали результату. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, хоча була належним чином повідомленою про розгляд справи, через мобільний зв'язок, про що є відмітка в справі. Причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 12.11.2011 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають більше року, не підтримують жодних стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

27.10.2014 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 22.05.2013 р. між сторонами шляхом акцептування Банком, пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-22400-220513. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 14982,00 грн.. Станом на 08.07.2014 року за договором № 001-22400-220513 від 22.05.2013 р. рахується заборгованість на загальну суму 24972,00 грн.. На даний час заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з відповідача суму 24972,00 грн.. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, будучи своєчасно і належно повідомленим про час і місце розгляду справи через оголошення в газету. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2013 року [PERSON] уклав кредитну угоду, відповідно до якої йому відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 14982,00 грн.. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по кредитній угоді № 001-22400-220513 від 22.05.2013 року складає в сумі 24972,55 грн., а саме: тіло кредиту - 10032,00 грн., прострочене тіло кредиту - 4950,00 грн., заборгованість за комісіями - 9990, 00 грн... Виходячи з цього суд вважає, що факт заборгованості відповідачем перед ПАТ «Дельта Банк» є безспірним, і обгрунтовано доведеним. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved