Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

26 січня 2021 року Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що Комунальне підприємство «Черкасиводоканал» (позивач) надає населенню міста Черкаси послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до законодавства України, що регулює відносини, які виникають між виконавцями житлово-комунальних послуг та їх споживачами. На виконання ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач забезпечує надання відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення для задоволення побутових потреб. Згідно ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, абз. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, споживачі житлово-комунальних послуг повинні сплачувати за їх надання своєчасно, у строки, встановлені договором або законом. Станом на 01 січня 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з водопостачання та водовідведення становить 5610 гривень 67 копійок. КП «Черкасиводоканал» звернулось до Соснівського районного суду міста Черкаси про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. 25 травня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/3678/20 (2-н/712/485/20) у видачі судового наказу відмовлено. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні заявлених позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останню відому адресу її реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі «Судова влада». Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання без поважних причин повторно не з`явились, відзиву чи заперечень на позовну заяву суду не надали. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані учасниками докази дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 27 липня 2009 року, укладеного між КП Черкасиводоканал ЧМР та [PERSON] , позивач зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами а строки і на умовах, передбачених цим договором. Згідно статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач таких послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений термін. Відповідно до «Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України», затверджених наказом Державного комітету по житловому комунальному господарству № 65 від 01 липня 1994 року, оплата за послуги з водопостачання та водовідведення власниками квартир (будинків), наймачами, повнолітніми членами сім`ї вноситься за надані послуги не пізніше 10 числа кожного місяця. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі № 711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово -комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово -комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.» Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано доказів звернення відповідачів до позивача з претензіями щодо неналежної якості житлово - комунальних послуг; доказів про відмову відповідача від отримання послуг з водопостачання та водовідведення та доказів неналежного виконання чи невиконання позивачем обов`язку з надання житлово-комунальних послуг. Станом на 01 січня 2021 року заборгованість відповідача за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 5610 гривень 67 копійок. Доказів погашення заборгованості за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Враховуючи викладене, відповідачі, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , є споживачами наданих позивачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, але оплату за них в повному обсязі не здійснили, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 5610 гривень 67 копійок. Позивач належним чином виконано зобов`язання по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення перед відповідачами, а відповідачами не здійснено належним чином оплату наданих позивачем послуг. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №181 від 19 січня 2021 року позивачем - Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради при зверненні до суду з вказаною позовною заявою до Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] , [PERSON] боргу за водопостачання та водовідведення сплачено судовий збір у сумі 2059 гривень 80 копійок. Крім того, згідно копії платіжного доручення № 18093 від 09 квітня 2020 року, заявником - Комунальним підприємством «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] боргу за водопостачання та водовідведення сплачено судовий збір в сумі 210 гривень 20 копійок. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року відмовлено Комунальному підприємству «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення з [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження, сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного, згідно ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст.7-10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, веруючись ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved