Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

28.08.2017. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на її користь індексацію аліментів, призначених у твердій сумі, в розмірі 1099,20 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 14356,50 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 року стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісяця, починаючи з 10.09.2015 року і до повноліття дитини. Відповідач зобовязання зі сплати аліментів не виконує, з часу присудження аліментів сплатив їх лише двічі. Сума заборгованості з 10.09.2015 р. по 27.07.2017 р., згідно з розрахунком, виконаним державним виконавцем, складає понад 15 тис. грн. 06.03.2018 р. позивач [PERSON] направила суду уточнену позовну заяву до [PERSON], в якій просить стягнути на її користь індексацію аліментів, призначених у твердій сумі, в розмірі 1099,84 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 6759,20 грн. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначила, що державним виконавцем не була включена до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів сума 6400 грн. 08.06.2017 р. була перерахована сума 1996 грн. з призначенням платежу поповнення рахунку. В даній ситуації позивачу не зрозуміло це аліменти чи подарунок доньці на день народження. Крім того, 08.03.2016 р. 100 грн. та 24.09.2015 р. 100 грн., призначення платежу поповнення рахунку. Сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.08.2017 року складає 6874 грн. Починаючи з серпня 2017 року по теперішній час пройшло сім повних місяців, аліменти позивач отримала лише за три, тобто борг по аліментам, коли відповідач має постійний дохід не зменшився, а навпаки збільшився. В звязку з тим, що відповідач не повідомив виконавчу службу про те, що він працевлаштувався, ані позивачу, ані державному виконавцю не було відомо, що [PERSON] працює, позивач звернулася з заявою про індексацію аліментів. Однак державний виконавець відповів, що на нього такі обовязки не покладалися (а.с.75-76). 28.08.2018 р. позивач уточнила свої позовні вимоги стосовно стягнення індексації аліментів, призначених судом у твердій сумі, в розмірі 393,60 грн. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити у повному обсязі. Крім того, зазначила, що вперше відповідач перерахував їй аліменти на утримання дитини в квітні 2018 року. Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позов [PERSON] вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону. Так, 12 травня 2016 року сторони продали квартиру [ADDRESS], у якій жили під час шлюбу. Ця квартира куплена подружжям через місяць після укладення шлюбу, але за особисті гроші відповідача, отримані від продажу квартири його батька. Після продажу квартири 12 травня 2016 року він віддав позивачу 9250 доларів США, про що вона написала розписку, а також 6400 гривень в рахунок аліментів за вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року та січень-квітень 2016 року по 800 гривень за кожен місяць. Отже, аліменти за період з вересня 2015 року по квітень 2016 року були сплачені позивачем у травні 2016 року одразу після набрання чинності рішенням суду про стягнення аліментів. В подальшому він сплачував аліменти різними сумами на банківську картку [PERSON]. Всього 5486 гривень. 27 листопада 2017 року надіслав позивачу поштовим переказом 800 грн. Для розрахунку пені позивач посилається на закон, який набрав чинності 8 липня 2017 року, тому пеня нарахована незаконно. З квітня 2017 року відповідач працює у ТОВ фірма «Посад» і вважає, що виконавчий лист міг бути направлений безпосередньо за місцем роботи для відрахування аліментів. Він отримує мінімальну заробітну плату 3200 гривень, після відрахування податків 2500 гривень, проживає однією сімєю з мамою, [INFO], пенсія якої складає 1500 гривень (а.с.18-23). Відповідач [PERSON], допитаний за його згодою в судовому засіданні в якості свідка пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачем не мав можливості спілкуватися з дитиною. Він був не проти сплачувати аліменти на картковий рахунок, однак позивач відмовилася. Після спільного відвідування виконавчої служби, позивач погодилася на перерахування коштів на утримання дитини на картку. 6400 грн. віддав позивачу готівкою, про що вона написала розписку. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача в якості свідка, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів від 21.04.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісяця, починаючи з 10.09.2015 року і до повноліття дитини (а.с.2). З наданого перерахунку заборгованості по аліментам від 27.09.2016 р., обчисленого державним виконавцем Московського відділу м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, вбачається, що [PERSON] у період з 10.09.2015 року по 27.09.2016 р. допускав прострочення зі сплати аліментів та сума боргу складала 10044 грн. 11 коп. (а.с.3). З наданого перерахунку заборгованості по аліментам від 27.07.2017 р., обчисленого державним виконавцем Московського відділу м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, вбачається, що [PERSON] у період з 10.09.2015 року по 27.07.2017 р. допускав прострочення зі сплати аліментів та сума боргу склала 15354 грн. 11 коп. (а.с.4). Сторонами в судовому засіданні визнано, що державним виконавцем під час розрахунку заборгованості не враховані 6400 грн., сплачених готівкою відповідачем позивачу в рахунок сплати аліментів, що підтверджується копією розписки від 12.05.2016 р., яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.29). Таким чином, розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 27.07.2017 р. становив 8954 грн. 11 коп. Така заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача [PERSON], оскільки він був обізнаний про свій обовязок сплачувати аліменти за рішенням суду, проте сплачував їх нерегулярно і не в повному обсязі, своєчасно не повідомив державного виконавця про факт офіційного працевлаштування, тому позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, в редакції, яка діяла на час утворення заборгованості, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобовязання, яка і повинна доказувати протилежне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти враховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 № 6-94цс15, від 02.11.2016 № 6-1554цс16. Виходячи із заборгованості за аліментами за місяць, помноженої на 1% пені і помноженої на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, судом визначено розмір пені в сумі 2197 грн. 30 коп., з яких: Травень 2016 360 грн. х 1% х 22 дні прострочення = 79,20 грн. Червень 2016 800 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 240 грн. Липень 2016 800 грн. х 1% х 31 день прострочення = 248 грн. Серпень 2016 800 грн. х 1% х 31 день прострочення = 248 грн. Вересень 2016 800 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 240 грн. Жовтень 2016 800 грн. х 1% х 31 день прострочення = 248 грн. Листопад 2016 800 грн. х 1% х 30 днів прострочення = 240 грн. Грудень 2016 800 грн. х 1% х 31 день прострочення = 248 грн. Січень 2017 800 грн. х 1% х 31 день прострочення = 248 грн. Травень 2017 510 грн. х 1% х 31 день прострочення = 158,10 грн. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування презумпції вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобовязання, тобто, що прострочення сплати аліментів виникло не з його вини. Крім того, на підтвердження наявності заборгованості зі сплати аліментів свідчить довідка ТОВ фірми «ПОСАД» від 30.07.2018 р., згідно з якою за березень 2018 року червень 2018 року утримано 6601 грн. аліментів з заробітної плати відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 2197 грн. 30 коп. Відповідно до абз. 7 ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Однак суду не надано належних доказів, що ТОВ фірма «ПОСАД» під час відрахування заборгованості по аліментах [PERSON] проводиться індексація розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] в цій частині задовольнити в повному обсязі та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] індексацію аліментів, призначених за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 року в твердій грошовій сумі, в сумі 393 грн. 60 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] суд відмовляє за їх недоведеністю позивачем. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial