Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

28 жовтня 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилалась на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 12 грудня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1951. Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 01.06.2019 року. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 07 листопада 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Також зазначив, що майновий спір та спір щодо проживання дитини відсутній. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, зареєстрований 12 грудня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1951, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.12.2014 року. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.05.2015 року. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору на його користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст. 141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved