Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

28 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на його утримання, зазначивши, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 09 листопада 2011 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] Дитина проживає із батьком, місцезнаходження матері дитини на даний час невідоме. З часу розірвання шлюбу позивач самостійно виховує свого сина, піклується його долею та утримує матеріально. Відповідачка протягом трьох років сумісно з сином не мешкає, у вихованні дитини участі не приймає, не цікавиться його життям і здоров*ям, не надає матеріальної допомоги. З моменту розірвання шлюбу з позивачем відповідачка жодного разу не телефонувала сину, не турбувалася про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує його харчування, медичного догляду та лікування, тобто самоусунулась від виховання дитини, не маючи до того поважних причин. Позивач працює, має постійний дохід, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, умови проживання задовільні, у будинку є всі комунальні зручності, підтримується чистота та затишок, є необхідні меблі, сучасна побутова техніка. Через те, що відповідачка своєю поведінкою чинить перешкоди для нормального та повноцінного розвитку дитини, просив позбавити її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], стягнувши на його користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу, але не менше ніж ? прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав та уточнив заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, зазначив, що відповідачка від виховання сина відсторонилась, не цікавиться долею дитини, взагалі протягом кількох років не давала про себе знати, перешкоджання їх спілкуванню з боку позивача відсутнє. Дитину він виховує сам, будь-якої матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття дитині відповідачка не надає. У дитячий садочок та школу відповідачка не приходила, її не знають там в обличчя. Просив позбавити батьківських прав відповідачку відносно їх дитини та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з*явилася, була належним чином повідомлена про дату,час і місце судового розгляду в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 36-37, 40-41, 46-50). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Костянтинівської райдержадміністрації Тарасова О.В. в судовому засіданні пояснила, що вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та вважає за доцільне їх задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON] та стягнути з відповідачки аліменти на його утримання, оскільки це відповідає інтересам дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює сторожем у дитячому садку «Дюймовочка» у с. Новодмитрівка Костянтинівського району, працювала там і на той час, як цей заклад відвідував син сторін у справі. З хлопчиком знайома, вони з батьком проживали у селі, у подальшому переїхали до міста. Їй відомо, що лише батько займається дитиною, приводив та забирав з дитячого садка, тепер водить до школи, мати хлопчика свідок не бачила в обличчя. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає у [ADDRESS], є сусідкою позивача. Їй відомо, що позивач сам виховує дитину, водить до школи, дитина доглянута, нагодована, охайна. На її думку позивач забезпечує сина всім необхідним. Мати дитини свідок не знає, до хлопчика вона не проходить. Свідок спілкується з хлопчиком, він привітний, про матір від нього вона жодного разу не чула. Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та пілкування Костянтинівської райдержадміністрації, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі - [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6), та [PERSON], [INFO] (а.с. 16-17), перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2008 року, який розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-2230/11, що набрало законної сили 20 грудня 2011 року (а.с. 12). Сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Малолітній [PERSON], [INFO], навчається у 2-Б класі Новодмитрівського навчально-виховного комплексу, що підтверджується довідкою від 22 лютого 2017 року № 32 (а.с. 14), як вбачається з довідки за підписом директора НВК від 22 лютого 2017 року № 33 (а.с. 15) сім*я [PERSON] неповна, вихованням дитини займається батько - [PERSON], батько відвідує батьківські збори, приймає участь в суспільному житті класу, підтримує постійний зв*язок з класним керівником, приділяє достатньо уваги вихованню сина. Мати [PERSON] у роботі батьківських зборів участі не приймає, школу не відвідує, не цікавиться успіхами дитини, в сім*ї не проживає. Батько дитини - позивач [PERSON], [INFO], за даними паспорту зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується довідкою виконкому Новодмитрівської сільської ради № 109 від 22 лютого 2017 року (а.с. 7), згідно якої позивач має склад сім*ї: 1. [PERSON], колишня дружина (не мешкає протягом 6 років); 2. [PERSON], син, [INFO] 22 лютого 2017 року представниками Новодмитрівської сільської ради складено акт обстеження спільного проживання [PERSON] та [PERSON], яким встановлено, що сторони у справі зареєстровані з неповнолітньою дитиною за адресою: [ADDRESS], за даною адресою не проживають. Дитина [PERSON] відвідував дитячий садок у с. Новодмитрівка з 07 квітня 2014 року, з 01 вересня 2015 року навчається у Новодмитрівському НВК. Мати вихованням сина не займається, якого виховує батько. З березня 2014 року місцезнаходження матері не відоме. Згідно довідок КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Костянтинівки» від 28 лютого 2017 року № 05/25-15, КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівки» від 28 лютого 2017 року № 48 (а.с. 10-11), [PERSON] на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до характеристики [PERSON], [INFO], наданої сільським головою Новодмитрівської сільської ради (а.с. 8), [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак не проживає. Характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, працює, самостійно виховує дитину [INFO], тощо. Позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], що вбачається з договору дарування від 20 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО за р/№ 1949, зареєстрованого у Костянтинівському міському БТІ 03 січня 2012 року за р/№ 3957, кн. №9 (а.с. 24-26). Згідно пояснень позивача, за інформацією органу опіки та піклування (а.с. 20), в даному будинку, у теперішній час він проживає разом із сином [PERSON], [INFO] Мати дитини - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за наявними у матеріалах справи доказами з дитиною не проживає, вихованням, навчанням, доглядом дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до висновку (подання) від 30 березня 2017 року (а.с. 20) орган опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації вважає доцільним в інтересах дитини позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її малолітньої дитини, сина - [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на її утримання, оскільки вона самоусунулася від виконання батьківських обов*язків, її місцезнаходження невідоме, протягом трьох останніх років вона з дитиною не мешкає та її вихованням не займається. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини - [PERSON], [INFO], оскільки не піклується про нього та не виявляє материнської турботи, якої потребує дитина, не займається її вихованням, не спілкується в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення сина, не піклується про його фізичний та духовний стан та не забезпечує дитину матеріально. Зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дитини. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов*язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає за необхідне, з врахуванням уточнень позову та висновку (подання) органу опіки та піклування, в порядку ст.ст. 180-183 СК України стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 28 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позовних вимог немайнового та майнового характеру з відповідачки [PERSON] слід стягнути у дохід держави та на користь позивача витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved