Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

28 лютого 2019 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони мешкають окремо, шлюб розірвано 26 вересня 2013 р. в судовому порядку. Рішенням суду від 19 жовтня 2017 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки. Дитина перебуває на спеціальному обліку у лікаря невропатолога, постійно має приймати ліки та проходити відповідні дослідження. Позивач стверджує, що понесла додаткові витрати на дитину. Зокрема, на проходження обстеження дитини позивач витратила 735 грн., на аналізи - 272 грн., придбання медичних препаратів - 438,9 грн., проїзні документи до міста Львова та назад на відпочинок дитини - 397,28 грн., оздоровлення у дитячому оздоровчому таборі - 6 720 грн., заняття танцями - 6 100 грн., усього 14 663,18 грн. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача половину цих витрат, що становить 7 331,59 грн. Ухвалою суду від 15 березня 2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, встановлено строк для подачі заяв по суті позову. У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позов, в якому вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що він сплачує аліменти на утримання дитини, надає дочці матеріальну допомогу, не має можливості сплачувати додаткові витрати через скрутне матеріальне становище. Крім того, на думку відповідача, надані позивачем документи не підтверджують заявлені нею додаткові витрати на дитину. Також він перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років; він мешкає з сім`єю в будинку дружини, сплачує комунальні послуги. Позивач у встановлений судом строк надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач має заборгованість по аліментах на утримання дитини, матеріальну допомогу надає незначну; він працює, отримуючи заробітну плату, має два автомобілі, тому в змозі нести додаткові витрати на дитину. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Наданими сторонами документами встановлено, що 11 липня 2015 р. сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану (а.с. 62), мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2013 р. шлюб між сторонами розірвано; рішенням того ж суду від 24 грудня 2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 500 грн. щомісячно; рішенням того ж суду від 19 жовтня 2017 р. розмір аліментів на утримання дитини збільшено до 888 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 7, 31) Згідно розрахунку, виконаному державним виконавцем, заборгованість відповідача із сплати аліментів станом на 1 квітня 2019 р. складає 4 900,93 грн. за грудень 2017 р. - березень 2019 р. (а.с. 71) Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня донька сторін хворіє (а.с. 8, 69, 70), для її лікування потрібні додаткові витрати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач надала суду докази понесених нею додаткових витрат на лікування дочки: для проведення електроенцефалотомографії: 29 вересня 2017 р. - 180 грн. (а.с. 16); 29 березня 2018 р. - 180 грн. (а.с. 17); 28 серпня 2018 р. - 180 грн. (а.с. 18); 19 лютого 2019 р. - 195 грн. (а.с. 19); проведення аналізів 19 лютого 2019 р. - 272 грн. (а.с. 15); придбання ліків 22 лютого 2019 р. - 438,9 грн. (а.с. 15), на проїзні документи до м. Львова та назад на відпочинок дитини - 397,28 грн. (а.с. 13-14), вартість путівки у дитячій оздоровчій табір у місті Бердянську - 6 720 грн. (а.с. 15); усього 8 563,18 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Загалом вартість документально доведених позивачем додаткових витрат на дочку становить 8 563,18 грн., з яких Ѕ частина складає 4 281,59 грн. Вказану суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 185 СК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на заняття дитиною танцями на суму 6 100 грн., не підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження витрат на заняття танцями на суму 6 100 грн. позивач надала суду копію довідки ТОВ «Будинок культури ЗАЗ» від 25 лютого 2019 р., в якій зазначено, що [PERSON] навчається у танцювальній студії з жовтня 2017 р., вартість навчання за один місяць складає: з жовтня 2017 р. по січень 2018 р. - 400 грн., з лютого 2018 р. - 450 грн. (а.с. 33) Однак документ, що підтверджує сплату нею вказаних сум, позивачем не надано, відповідачем ці суми не визнаються. Заперечення відповідача про те, що через скрутне матеріальне становище він не в змозі нести додаткові витрати на дитину, суд не приймає до уваги, оскільки згідно наданої ним довідки про доходи відповідач має постійне місце роботи, його середньомісячна заробітна плата становить 3 900 грн. (а.с. 63); він має у користуванні два автомобілі (а.с. 34) Суд вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє нести додаткові витрати на дитину. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,4 грн.

Outcome: partial