Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

27.05.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Петриківська селищна рада Дніпропетровської області. В своїй заяві позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить йому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок, виданий 01.12.1988. У вказаному будинку крім нього зареєстрована дочка [PERSON] . Відповідач [PERSON] з 2012 року у вказаному будинку не проживає, оскільки виїхала до іншої країни - Канади в м. Ванкувер, де проживає та працює. Факт реєстрації доньки перешкоджає [PERSON] , як власнику, вільно розпоряджатися належним майном, не дає права оформити субсидію. Так як дочка з 2012 року не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих її речей в будинку немає, позивач просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм будинком з боку відповідача [PERSON] та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. До суду позивач [PERSON] надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву про слухання справи без її участі, через те, що знаходиться у іншій країні, де і проживає. Позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечую проти визнання її такою, що втратила право користування житлом, оскільки не проживає у спірному будинку з 2014 року. Згідно положень ст.ст. 200 та 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 01.12.1988, виданого виконавчим комітетом Царичанської районної ради народних депутатів, що підтверджується копією такого Свідоцтва. Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок по по [ADDRESS] ) від 23.10.1987 власником будинку значиться [PERSON] . Згідно з Актом обстеження проживання [PERSON] від 17.05.2019, проведеного депутатом від виборчого округу № 15 Ковальовою О.В. за участю двох сусідів: [PERSON] та [PERSON] , в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , яка фактично не проживає за вказаною адресою, не веде спільне господарство з батьком з 2012 року, особистих речей в будинку немає. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги, що житловий будинок по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, відповідач [PERSON] за даною адресою не проживає більше одного року, відповідач [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, суд вважає визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття її з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить з наступного. Позивач, при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі та просить такі судові витрати залишити за ним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved