overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 2249 грн. 57 коп. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та відповідачем, [PERSON] 07 листопада 2007 року укладено кредитний договір № 012-03027-071107, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3999 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік. Однак зобов'язання за договором відповідач не виконав, станом на 25 лютого 2014 року заборгованість за договором склала - 2249 грн. 57 коп., з яких 2249 грн. 38коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 19 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позові просив суд розглянути справу за його відсутності, та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір №012-03027-071107, за умовами якого відповідачем було отримано кредит у сумі 3999 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік з кінцевим терміном повернення до 06 листопада 2010 року. Зобов'язання передбачені кредитним договором відповідач не виконав, станом на 25 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором склала - 2249 грн. 57 коп., яка складається з 2249 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 19 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Тобто позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 10005 грн. 26 коп. та судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.10.2012 року позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості згідно якої відповідачу було надано кредит у розмірі 6814 грн. 27 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] умов договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 11.02.2014 року утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 10005 грн. 26 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 6814 грн. 28 коп., заборгованість по процентам - 910 грн. 45 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (за п.п. 2.2. Генеральної угоди) - 1327 грн. 90 коп., штраф (процентна складова) - 452 грн. 63 коп. (а.с 6). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані відпуски в загальній сумі 8409 грн. 27 коп. В обґрунтування позову зазначає, що з 08.02.2011 року по 20.02.2014 року працювала у ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» . Остання посада, яку вона обіймала, - старший економіст з бухгалтерського обліку і була звільнена за скороченням. На день звільнення з роботи відповідач не виплатив їй заробітну плату за період з грудня 2013 року по лютий 2014 року в сумі 5329 грн. 91 коп. та компенсацію за невикористану відпустку за період з 08.02.2012 року по 20.02.2014 року в розмірі 3079 грн. 36 коп. В добровільному порядку відповідач вказану заборгованість не сплачує, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не прибула, надала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільного господарства вони не ведуть, сумісне проживання припинено, спору щодо місяця проживання дитини не має. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, подали заяви, відповідно до яких, позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідач позовні вимоги визнала, просила справу слухати без її участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи, подані сторонами заяви, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 19.07.2005 зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за № 1166 /а.с.6/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2002 року, який було розірвано на підставі рішення Алчевського міського суду Луганської області від 01.08.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Добровільно матеріальної допомоги відповідач дитині не надає, хоча офіційно працює на ПАТ «АМК», де отримує стабільно заробітну плату. Тому він просив стягнути аліменти з відповідача на його користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки всіх видів її заробітку (доходів), щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 / 5 частки всіх видів її заробітку, просив уточнений позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 11), сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с. 9), сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 03.10.2002 року Алчевським міським відділом реєстрації актів громадянського стану за актовим записом № 632. На даний час шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія рішення Алчевського міського суду Луганської області від 01.08.2011 року по справі № 2-2419/11 (а.с. 10). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 27.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і після державної реєстрації шлюбу її прізвище є «[PERSON]» (а.с. 31). Судом встановлено, що малолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з батьком [PERSON], про що свідчить довідка про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с. 12) та акт обстеження квартири від 17.06.2014 року, складений комісією повноважних осіб ЖЕД № 8 КП «АЖЕО» (а.с. 30). Суд вважає, що відповідач має можливість платити аліменти у розмірі 1 / 5 частки її доходу на утримання неповнолітньої дитини на користь позивача, оскільки вона працює на ПАТ «АМК», де отримує стабільно заробітну плату, проти чого вона сама не заперечує. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся до суду із позовом та свої вимоги мотивував тим, що з 27.04.2007 року по 22.06.2012 року перебував у шлюбі із відповідачкою. Під час шлюбу ними була придбана квартира , що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Тому, позивач просив постановити рішення, яким здійснити поділ майна подружжя - квартири, визнавши за ним право власності на ? її частину відповідно до ст. 60,70 СК України. В судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка у судових засіданнях не заперечувала факту , що квартиру вони з позивачем придбали у шлюбі та неодноразово пропонувала позивачеві укладення мирової угоди щодо поділу майна. В судове засідання 21.10.2014 року відповідачка не з'явилася, причини неявки не повідомила, доказів укладення мирової угоди суду не надала. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.2007 року до 22.06.2012 року (а.с.8). 15.01.2008 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу (а.с.5) придбала у власність кв. 110 в буд. 211 «а» по [ADDRESS], загальною площею 56,42 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Також, відповідно до ч. 1 ст. 70 вказаного кодексу визначено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Доказів про укладення угоди чи домовленості між подружжям щодо часток у спільній сумісній власності у матеріалах справи відсутні. Тому вимоги позивача щодо поділу спільного сумісного майна підлягають задоволенню та за ним необхідно визнати право власності на ? частину спірного майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 4 615 грн. 66 коп. та судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійщла заява, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно- імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір № 8282576266 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки. 22.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державшій експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору № 8282576266 про відкриття та обслуговування карткового гаху з видачею платіжної картки. Відповідно до п. 2.4. Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000,00 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Кредит надано для оплати будь-яких операцій у разі недостатності власних грошових коштів [PERSON] на картковому рахунку. Відповідно до п. 2.6. Договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме на 24 місяці (до 30.11.2015 року). Відповідно до п. 2.7 Договору за користування кредитом [PERSON] зобов'язаний сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36,00 % річних. Згідно п. 4.3.3. Договору банк має право достроково вимагати від відповідача повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов Договору. 18.03.2014 року за № 076-014/776 на адресу реєстрації відповідача направлено претензію з вимогою повністю погасити заборгованість за кредитною лінією, але заборгованість залишилась не погашеною. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої обов'язки належними чином не виконував, внаслідок виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 3 992 грн. 85 коп., прострочена заборгованість по процентам за період з 22.11.2013 року по 23.04.2014 року в сумі 573 грн. 97 коп., пеня за прострочення сплати кредиту в сумі 40 грн. 04 коп., пеня за прострочення сплати процентів в сумі 8 грн. 80 коп., а всього 4 615 грн. 66 коп.. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 13) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів утримання дитини. В заяві зазначено: в період з 28.09.2002 року по 12.04.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини працює у ТОВ « Міkko Group», проте ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Дитина щомісячно потребує додаткових витрат на придбання ліків, оскільки має незадовільний стан здоров'я. В зв'язку з чим позивач прохає стягувати щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала лист, згідно змісту якого позов підтримує та прохає розгляд справи проводити без її участі в зв'язку з зайнятістю на роботі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, хоча про місце й час розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши докази, що є у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина- [PERSON], [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції 11.07.2003 року ( а.с.4) Відповідно до виписок із історії розвитку [PERSON], [INFO] за № 699 від 12.06.2013 року та № 467 від 18.04.2014 року, дитина знаходиться на обліку у лікаря-гастроентеролога з 2010 року з діагнозом функціональної диспепсії, неспецифічного синдрому; дискінезією жовчо-вивідних шляхів по гіпокінетичному типу; панкретопатії, ацетономічного синдрому; лямбліозу. ( а.с. 15-16) Згідно фотокопій чеків, відповідно до рекомендацій лікаря, розмір щомісячних витрат позивача на придбання ліків для оздоровлення дитини становить близько 320-00грн.( а.с.20-21) З огляду на вище наведене, враховуючи той факт, що дитина хворіє та потребує додаткових витрат на лікування, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Необхідно стягти з відповідача відповідно до Закону України « Про судовий збір» витрати по справі на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

29.04.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 13.05.2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 196. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться мешкати з позивачем, а відповідач буде сплачувати на його утримання аліменти. Шлюбні відносини між сторонами були припинені 02.06.2013 року. Причиною розпаду їхньої сім'ї стало те, що відповідач не приділяв уваги їй та їхній малолітній дитині, що призвело з боку позивача до втрати почуттів поваги та любові. Відновлювати шлюб позивач не бажає. На примирення вона не згодна. Спору про розподіл спільного майна між сторонами не існує. Тому вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.05.2011 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 196; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]»; судові витрати покласти в повному обсязі на відповідача. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19), проте в телефонному режимі він позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали, які додані до справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст. 105 ч. 3 СК України, яка передбачає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, а тому підлягає задоволенню, тому що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved