overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.07.1995р. у Берегівській сільській раді, актовий запис № 7. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них є двоє синів: [PERSON], 19.12.1995р.н., [PERSON], 29.01.2000р.н. Вказує, що сімейне життя у них не складалось добре, відсутнє взаєморозуміння та повага. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши взаємини подружжя, наявність малолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.07.1995р. у Берегівській сільській раді, актовий запис № 7 (а.с.3). Від спільного шлюбу з відповідачем у них є двоє синів: [PERSON], 19.12.1995р.н., [PERSON], 29.01.2000р.н. (а.с.4-5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу позивачу відновити дівоче прізвище Мервінська.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб розірвано, живуть окремо, син на її утриманні, відповідач, який має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді позивачка позовні вимоги підтримує повністю, згідна на ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації проживання, в суд не прибув, відмовився отримати позовну заяву з додатками. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх сина, який проживає з позивачкою. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження сина, паспортом позивачки. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів згідно позовних вимог, оскільки заперечень проти суми позовних вимог від відповідача не поступило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку(доходу) відповідача до досягнення їх малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. Позивач [PERSON]А, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, в заяві просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач, в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення та стягнення з нього аліментів на утримання дружини, в розмірі про який просить позивач, однак, зазначав, що матеріальну допомогу дружині надає, тому не розуміє сенсу подання нею позову. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕЛ №084588 від 12.03.2014, виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Чернігівського МУЮ позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2014(а.с.5). Сторони сумісно не проживають. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ №162190 від 21.11.2014(а.с.7). Відповідно до довідки Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 3306 від 26.08.2015(а.с.4), [PERSON], [INFO], проживає разом з [PERSON]. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, не працює, але є працездатною особою працездатного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] до досягнення нею 3-х річного віку та є її матірю, дитина проживає разом з позивачем, відповідач є працездатною особою, тому враховуючи положення ч.4 ст.84 СК України, щодо наявності у дружини, з якою проживає дитина, права на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, ненадання відповідачем доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 243 грн 60 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 01 березня 2014 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], однак подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та різні характери. Між ними часто виникали сварки і непорозуміння, які призвели до того, що вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Відповідач зневажає її батьків, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Шлюб з відповідачем носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що примирення з відповідачем і збереження сімї вважає неможливим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розлучення не заперечив та пояснив, що дружина неналежно виконувала свої обовязки в сімї, не готувала їжу та вони дійсно припинили подружні відносини. Оскільки, вона наполягає на розлученні, то він проти цього не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2014 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однак міцної сімї сторони не створили та між ними наступив розлад, який носить стійкий характер. Вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

26 серпня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ «ВіЕйБі Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-3). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ВLаЖГА00013843 від 21.02.2011 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. із процентною ставкою за користуванням кредитом 20% річних. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Станом на 19.08.2015 року відповідач має заборгованість - 19218,28 грн., яка складається з наступного: -3622,52 грн. - прострочена до повернення сума кредиту; -1094,39 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; -0,00 грн. - комісія за РО; -14501,37 грн. - плата за пропуск платежів. Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21.02.2011 року між «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ВLаЖГА00013843, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. із процентною ставкою за користуванням кредитом 20% річних (а.с. 4-7). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 19218,28 грн. (а.с.13). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

26 серпня 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути на свою користь із [PERSON] 2538,28грн. в рахунок стягнення заборгованості по договору реструктуризації на п/р зі спеціальним режимом використання 26034322001038 в ОПЕРО філії Дніпропетровського обласного управління ВАТ «Ощадбанк», МФО 305482, ЄДРПОУ 23359034. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок 16.07.2012р. за адресою: [ADDRESS] було виявлено порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме самовільне підключення до електромережі після відключення. Такі дії є правопорушеннями в електроенергетиці, що прямо передбачено в ст.27 ЗУ «Про електроенергетику» та п.48 Правил користування електричною енергією для населення. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

26 серпня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» про припинення договору застави, припинення обтяження, відповідно до якого вирішено позов задовольнити в повному обсязі. 13 жовтня 2017 року з Апеляційного суду Дніпропетровської області на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було повернуто вищевказану цивільну справу для вирішення питання щодо розподілу судових витрат. В судове засідання сторони не зявилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позивачем помилково сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. на розрахунковий рахунок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, а тому вказана сума не підлягає стягненню на його користь оскільки існує інший порядок повернення помилково сплаченого судового збору. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь держави судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 974 (девятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок. Одночасно, слід розяснити позивачу, що він не позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про повернення помилково сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

26 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 2647 грн. 58 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов вищевказаного договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у позовній заяві заявив клопотання, в якому надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-24007-220711 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 5 000 грн. (а.с. 3-4). Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 001-24007-220711 від 22.07.2011 не виконує, а тому станом на 30.07.2015 розмір заборгованості становить 2872 грн. 58 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 1337 грн. 70 коп.; за простроченим тілом кредиту - 448 грн. 19 коп., за відсотками - 861 грн. 69 коп., пені - 225 грн. 00 коп. (а.с. 6). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, враховуючи те, що відповідач одноособово відмовилася від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 001-24007-220711 від 22.07.2011, є всі підстави до задоволення позову. Крім цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

26 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 35498 грн. 07 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов вищевказаного договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у позовній заяві заявив клопотання, в якому надав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов, а справу розглядати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 004-24500-261011 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, згідно якого Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 10 000 грн. (а.с. 3-4). Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 004-24500-261011 від 26.10.2011 не виконує, а тому станом на 30.07.2015 розмір заборгованості становить 35723 грн. 07 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 17711 грн. 38 коп.; за простроченим тілом кредиту - 6789 грн. 07 коп., за відсотками - 10997 грн. 62 коп., пені - 225 грн. 00 коп. (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, враховуючи те, що відповідач одноособово відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 004-24500-261011 від 26.10.2011, є всі підстави до задоволення позову. Крім цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

26 серпня 2015 року ПАТ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3684,22 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 06.10.2011 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.07.2015 р. відповідач має заборгованість 3684,22 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур»єр» № 188 від 09 жовтня 2015 року. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

26 серпня 2015 року ПАТ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7247,08 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 31.07.2012 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 30.06.2015 р. відповідач має заборгованість 7247,08 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур»єр» № 188 від 09 жовтня 2015 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved