Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

27.07.2021 представник позивача [PERSON] адвокат Кіндрас М.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у сумі 16400 грн., сплачені в якості авансу за товар на підставі договору купівлі-продажу, а також витрати на сплату судового збору у сумі 908,00 грн. посилаючись на те, що 27.11.2019 в торгівельному центрі «АРАКС» між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено угоду, відповідно до якої остання зобов`язалася передати позивачу меблі, загальною вартістю 16400 грн., а позивач сплатити їх повну вартість. В цей же день позивач сплатив повну вартість вказаних меблів, що підтверджується товарними чеками, які видала йому відповідач. Замовлені меблі відповідач пообіцяла передати позивачу до 12.12.2019, однак свої зобов`язання не виконала, уникає будь-якого спілкування, сплачені в якості авансу грошові кошти позивачу не повернула. Ухвалою від 03.08.2021 відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України\~ухвалено її розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву (а.с.18). Відповідач [PERSON] фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримала, проте за змістом ч.7, п.4 ч. 8, ч. 11\~ст.128 ЦПК України\~вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та повернуті із позначкою «не проживає». Станом на дату розгляду справи відзив від відповідачів на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 7 ч. 13 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст.\~509\~ЦК України, відповідно до цієї норми, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Положеннями ч.\~1\~ст.\~662\~та ст.\~663\~ЦК України\~визначено,\~що продавець\~зобов`язаний\~передати покупцеві\~товар,\~визначений договором\~купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Положеннями статті 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~статті 530\~цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення\~статті 538\~цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копії товарного чеку №б/н від 27.11.2019, найменування товару пуф + 2 подушки з ціною 6900 грн., всього на суму шість тисяч дев`ятсот гривень товар відпустив підпис (а.с.8), та копію товарного чеку №б/н від 27.11.2019, найменування товару диван Lacti L 220, ціна 9500 грн., всього на суму дев`ять тисяч п`ятсот (а.с.9). Дослідивши товарні чеки №б/н від 27.11.2019 суд прийшов до висновку, що вони не містять будь-якого зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] , в товарних чеках не зазначені відомості щодо того, ким та кому були сплачені грошові кошти згідно цих товарних чеків, та що грошові кошти були сплачені в якості авансу за товар. Отже, вказані позивачем в якості доказів товарні чеки\~№б/н\~від 27.11.2019 не можна вважати договором, яким би підтверджувалися наміри та взаємні зобовязання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу меблів. Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження зазначених в позові обставин суду не надано. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених\~ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні\~ст. 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення його позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь сплачену суму судового збору.

Outcome: dismissed