overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 30 грудня 2011 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1972. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 30 грудня 2011 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23 вересня 2015 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 11 листопада 1999 року між ним та відповідачкою Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №14. У даному шлюбі народилися 03 лютого 2000 року син [PERSON], 08 березня 2003 року син [PERSON], 21 травня 2008 року дочка [PERSON], 04 червня 2009 року дочка [PERSON], 04 вересня 2011 року дочка [PERSON], 22 грудня 2013 року дочка [PERSON]. Стверджує, що збереження шлюбу неможливе через несумісність характерів та розбіжність життєвих поглядів. Просить шлюб, зареєстрований між ним і [PERSON], розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позовних вимог, відповідач - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про одруження 1-ЕГ №064466, що між [PERSON] та Тихонюк (до шлюбу Пузуле) С.І. 11 листопада 1999 року укладено шлюб, який зареєстрований Забродівською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №14. У шлюбі в сторін народилися 03 лютого 2000 року син [PERSON], 08 березня 2003 року син [PERSON], 21 травня 2008 року дочка [PERSON], 04 червня 2009 року дочка [PERSON], 04 вересня 2011 року дочка [PERSON], 22 грудня 2013 року дочка [PERSON], про що свідчать свідоцтва про їх народження. В силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дітей, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки. У встановлений законом шестимісячний строк він подав заяву до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документа, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Педосівської сільської ради - Довгополюк Т.В. листом повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розгляд справи провести у відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., відкрилась спадщина у виді Державного акту на право власності на земельну ділянку, яку позивач як спадкоємиць за законом має намір успадкувати, однак йому було відмовлено Погребищенською державною нотаріальною конторою в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документа, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку був втрачений, то з метою захисту майнових прав позивача необхідно визнати за ним право власності на Державний акт на право власності на земельну ділянку, [NUMBER], виданого 02.10.2004 року Погребищенською районною державною адміністрацією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту. В заяві зазначено, що 23.02.1988 року [PERSON] був прийнятий в члени колгоспу «Родина», що знаходився в с. Кобзарівка на посаду газозварника і працював на цій посаді до 02.01.2001 року. За період роботи, колгосп «Родина» неодноразово реорганізовувався. Через це у трудовій книжці містяться записи про вибуття з членів колгоспу «Родина», про перевід на роботу в новостворене підприємство. В наказах про перевід не вказувалась посада, на яку останній приймався на роботу, але роботу виконував попередню, тобто роботу газозварника. Крім того, в заяві зазначено, що внести будь-які зміни до трудової книжки неможливо, через те, що підприємство ліквідоване, а тому вирішення питання про підтвердження виконання такої роботи, можливе лише в судовому порядку. [PERSON] прохає встановити факт, що він робив газозварником у колгоспі «Родина» і ПСП «Кобзарівське» Валківського району Харківської області від 23.02.1988 року по 02.01.2001 року. В судовому засіданні [PERSON] був відсутній, проте надав до суду заяву, згідно змісту якої, заяву підтримує, прохає проводити судове засідання без його участі. Представник заінтересованої особи був відсутній, проте про дату, час і місце розгляду справи, належним чином був повідомлений. Дослідивши докази, що є у справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] відмовлено у підтвердженні стажу роботи з 23.02.1988 року по 02.01.2001 року по професії газоелектрозварника.(а.с.13) Відповідно до трудової книжки, [PERSON] 23.02.1988 року був прийнятий в колгосп «Родина» на посаду газоелектрозварник на підставі рішення правління №1 від 27.02.1988 року. Також в трудовій книжці маються записи, що 07.03.2000 року, колгосп «Родина» реорганізований в приватне сільськогосподарське підприємство «Кобзарівське», того ж дня [PERSON] вибув з членів колгоспу «Родина» у звязку із реорганізацією колгоспу, а лише 02.01.2001 року, [PERSON] був звільнений з у звязку із переведенням в ТОВ «Агровек».(а.с.10) Таким чином, суд вважає, що вибуття [PERSON] з членів колгоспу «Родина» у звязку із реорганізацією не має значення, для тієї обставини, що останній працював газоелектрозварником. Крім того, немає значення чи заявник був «Зварником» чи «Газоелеткрозварником», адже роботи, які виконуються тією чи іншою особою, мають неабиякий вплив на здоровя людини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 02 червня 2007 року він вступив у зареєстрований шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, подружню невірність відповідачки, її неналежне ставлення до сімейних обов'язків. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем з березня 2015 року фактично припинені, приживають окремо, спільне господарство не ведуть. Враховуючи, що наприкінці 2014 року відповідач [PERSON] зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було залишено без розгляду у зв'язку з примиренням, вважає, що шлюб розпався остаточно, примирення не можливе, просив позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. На розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, однак, зазначила, що дитина на теперішній час проживає разом з нею, просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2007 року, який зареєстрували у Московському відділ реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції, актовий запис № 498, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Крім того, суд керується основним принципом, який визначає шлюбні відносини, а саме, що це є добровільний союз чоловіка та жінки. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], за згодою сторін, залишається проживати з матір'ю [PERSON] Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до суду с позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 липня 1983 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 298. Від подружніх стосунків неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що подружні стосунки між ними припинені 10 років тому, сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не спілкуються, кожен з них має своє окреме життя та інші сімейні стосунки. Примирення вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з»явилась без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 23 липня 1983 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міського управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 298. Сторони спільно не проживають десять років, припинили подружні відносини, не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не спілкуються, кожен з них має своє окреме життя та інші сімейні стосунки, позивач бажає розірвання шлюбу. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач вказує суду, що шлюб фактично розпався більше 10 років назад і існує тільки формально. Примирення вважає неможливим, оскільки за цей час у сторін склались інші сімейні стосунки. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. З урахуванням інтересів позивача суд задовольняє позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернувся з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви [PERSON] посилався на те, що 24 липня 2000 року помер його батько [PERSON]. 07 вересня 2007 року померла його бабуся [PERSON]. Заявник зазначив, що він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], але листом нотаріальної контори від 23 вересня 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що в свідоцтві про народження його батька [PERSON] матірю зазначена (на російській мові) [PERSON], а в свідоцтві про одруження бабусі (на російській мові) остання зазначена як [PERSON]. В звязку з наведеним, заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], померлий 24 липня 2000 року є сином [PERSON], померлої 07 вересня 2007 року. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився. Суд дослідивши докази, надані заявником, приходить до переконання, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився 30 грудня 1987 року, згідно до свідоцтва про народження, його батьком зазначений [PERSON]. У відповідності до свідоцтва про народження, [PERSON] народився 27 серпня 1957 року, його матірю в свідоцтві зазначена (на російській мові) [PERSON]. Згідно до свідоцтва про шлюб, 15 грудня 1979 року Новостепанівською сільською радою був зареєстрований шлюб між (на російській мові) [PERSON] и [PERSON]. Встановлено, що 24 липня 2000 року помер батько заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Встановлено, що 07 вересня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Листом нотаріальної контори від 23 вересня 2015 року заявнику [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], померлої 07 вересня 2007 року ,в звязку з тим, що в свідоцтві про народження його батька [PERSON] матірю зазначена (на російській мові) [PERSON], а в свідоцтві про одруження бабусі (на російській мові) остання зазначена як [PERSON]. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі фактів родинних відносин. Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, тому вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що у 2003 році зареєструвала шлюб з відповідачем. В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON], яка залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні. З вини відповідача їхня сім»я розпалася і вони проживають окремо. Відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дочки, відмовляється приймати участь у її вихованні, тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дитину. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач [PERSON] Дочка сторін [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачці на утримання дочки [PERSON]. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження дитини, копією витягу з паспорта позивачки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON], а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також те, що відповідач є здоровою працездатною особою та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялася від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Заочним рішенням від 28 жовтня 2015 року Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області позовні вимоги [PERSON] задоволено. 09 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення та скасування заочного рішення від 28 жовтня 2015 року Новгород-Сіверського районного суду, з призначенням справи для розгляду в загальному порядку. Вказану заяву [PERSON] мотивує тим, що 28 жовтня 2015 року в судове засідання він зявитися особисто не зміг, оскільки перебував на заробітках, а у повідомленні про вручення рекомендованого листа з повісткою суду розписався його син. Також відповідач вказує на те, що їх спільний з позивачем син, вимоги про стягнення аліментів на утримання якого були предметом позову, за результатами розгляду якого ухвалено заочне рішення (із заявою про скасування якого і звернувся [PERSON]В.) - більшість часу проживає з ним та знаходиться на його утриманні. В судовому засіданні [PERSON] заяву про скасування заочного рішення підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в заяві обставини. При цьому зазначив, що син постійно проживає або з ним, або з його батьком. [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду заяви, але в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила, ніяких клопотань не заявила. Вислухавши пояснення [PERSON] та дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не згоден з обставинами викладеними у позові, його заперечення не були предметом судового дослідження і в залежності від їх підтвердження вони матимуть суттєве значення для правильного вирішення справи, суд вважає що заочне рішення підлягає скасуванню, а справа призначенню до судового розгляду в загальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved