overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

27.02. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 05.11. 2011 року у Міському ВРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 3309. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 05.11. 2011 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] 07.09. 2012 року. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, позов просила задоволити. Відповідач кульчицький В.С. у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши сторони, проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії І СГ № 175620 від 05.11. 2011 року; Свідоцтво про народження серії 1 СГ № 345672 від 13.09. 2012 року та дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру; те, що відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнав та ухвалення рішення суду на користь позивача не суперечить правам та інтересам третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Спору стосовно поділу майна подружжя та визначення місця проживання дитини на теперішній час між сторонами немає. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

27.02.2017 року до суду із даним позовом звернулася [PERSON]. Просить суд щомісячно стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач не надає коштів на утримання дитини. В судове засідання сторони не прибули, про час розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не подав, а тому суд вважає, що він не прибув без поважних причин. Дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб розірвано, сторони проживають окремо, дитина повністю перебуває на утриманні позивачки, якій самій утримувати дитину важко, дитина потребує матеріальної допомоги від батька. Наведені вище обставини підтверджуються: копією рішення Турківського районного суду Львівської області від 16.02.2017 року; копією свідоцтва про народження від 24.12.2012 року; довідкою виконкому Шандровецької сільської ради Турківського району Львівської області № 517 від 20.02.2017 року. Не довіряти цим доказам у суду немає підстав. В силу статтей 180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Розмір стягуваних аліментів на одну дитину не повинен бути меншим за 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. Оскільки відповідач проти позову не заперечує, суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

27.02.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Із позову вбачається, що 21.02.2004 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Відділі реєстрації актів цивільного стану Гірницького районного управління юстиції м. Макіївка, актовий запис №24. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з липня 2013 року. Подальше збереження сімї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлен належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 20). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

27.02.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів утримання дитини. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, та про те, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. З позовної заяви вбачається, що 28.02.2014 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. З 19.01.2015 року сімейні відносини припиненні, та 25.04.2016 року шлюб між сторонами розірвано, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у позивачки та відповідача є спільна дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою з місця проживання, за якою дитина проживає та зареєстрована разом із позивачкою. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є законними, тому підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліментів у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню у доход держави судовий збір в сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

27.02.2017 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електричну енергію у сумі 6\~661,89 грн. та сплаченого судового збору у сумі 1\~600,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO] і є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок №0750151. 21.11.16 рокупредставниками (контролерами) позивача при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих ПКЕЕн за місцем проживання відповідача було встановлено порушення ПКЕЕн, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електромережі, яка не є власністю енергопостачальника, відкритою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, після припинення електропостачання, що неможливо виявити під час проведення контрольного огляду» у звязку з чим 21.11.2016 року було складено акт про порушення за №S-5019, який підписаний трьома представниками енергопостачальника. Споживач від підпису відмовився. 03.01.2017 року акт №S-5019 був розглянутий комісією, яка була проведена за участю споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення ПКЕЕн відповідачем було нанесено позивачу збитки в розмірі 6\~661,89 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергію. Розрахунок боргу проведено з 21.05.2016 року по 21.11.2016 року за шість місяців. Згідно ч. 4 ст. 26, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено як правопорушення в електроенергетиці і споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. У звязку з тим, що на даний час заборгованість відповідачем не сплачена вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за недовраховану електричну енергію підлягають задоволенню у сумі 6\~661,89 грн. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

27.02.2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за договором кредиту, процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 11188033000 від 26 липня 2007 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] в розмірі 41 147 доларів США 53 центи, пеню за погашення кредиту та процентів в розмірі 52 527 грн. 95 коп. та судового збору в розмірі 17 478 грн. 92 коп. В судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11188033000. 30.07.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до вищезазначеного договору [PERSON] викупила право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним Договором - Договором про надання споживчого кредиту №11188033000 від 26.07.2007 укладеного між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Повідомлення про відступлення прав вимог надійшло від АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] 02.08.2019 року. Таким чином, з 30.07.2019 року у АТ «УкрСиббанк» відсутнє право вимоги, що заявлено в позовній заяві, у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

27.02.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 17.04.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитини - малолітню [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, з жовтня 2014 року вони ведуть окреме господарство. Вказує, що збереження шлюбу не вважає можливим, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Таким чином, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив шлюб розірвати. Відповідач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності, зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 17 квітня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитини - малолітню [PERSON], [INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову вбачається, що сторони з жовтня 2014 року ведуть роздільне господарство, мають роздільний бюджет, збереження сім'ї не бажають та вважають не можливим. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

27.02.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий в»їзд/виїзд на територію України, тимчасово непідконтрольну державній владі України, малолітньої дитини в супроводі матері без згоди батька. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

27.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів на час навчання з [PERSON],мотивуючи заяву тим, що відповідач [PERSON] є її батьком. На даний час вона навчається та перебуває на повному утриманні матері [PERSON] Батько [PERSON] матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до закінчення нею навчання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.1997 року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №001833 від 03.06.1997 року (а.с.4). Згідно вищевказаного свідоцтва батьками [PERSON] є: батьком [PERSON], матірю [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-КЕ №054761 від 22.09.2009 року, актовий запис №56 шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.02.2006 року (а.с.2). Як встановлено судом, [PERSON]О зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою і на даний час навчається та є студенткою третього курсу денного відділення комерційної форми навчання психолого-педагогічного факультету Полтавського національного педагогічного університету імені [PERSON], що підтверджується довідкою №862/08, видано ПНПУ імені [PERSON] (а.с.3). Позивач повністю перебуває на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утриманні припиняється у разі припинення навчання. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання позивача не надає. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

27.02.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 19.09.2003 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1816, між нею та [PERSON] Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивач зазначає, що відповідач нехтує сімейними цінностями, постійно виникають сварки, свідками чого нерідко стають діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинені, відповідач близько двох років проживає окремо від сімї. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею, [PERSON]. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглядати за його відсутністю. Справа розглядається у відсутність позивача, відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 19 вересня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1816, зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 193452, яке долучено до матеріалів справи. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 275596, та доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 212442. Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами тривалий час, як припинені, спільне господарство не ведуть, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved