Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісного майна подружжя, посилаючись в позовній заяві на те, що позивач знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] в період з 01 лютого 1992 року по 24 грудня 2012 року, шлюб розірвано в установленому законом порядку. 04 лютого 2014 року між позивачем та гр. [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, та змінено прізвище з «Луценко» на «Балаш». На період шлюбу з відповідачем по справі, до моменту фактичного зупинення шлюбних відносин та ведення спільного ведення господарства, 01 березня 2001 року за спільні гроші сімї в сумі 11000,00 грн., позивач та відповідач придбали на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки до нього, придбали спірне майно житловий будинок з надвірними забудовами до нього, земельну ділянку до нього для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, який знаходиться за адресою в м. Харцизьк Донецької області вул. Кутузова буд. 81 на земельній ділянці 0,0587 га, на якому знаходиться один шлаколитний житловий будинок (житловою площею 23,71 кв.м.), сараї, літня кухня, гараж, кухня. До теперішнього часу між нею та відповідачем відсутня домовленість про порядок розподілу вказаного спірного майна, яке придбане в період шлюбу за сумісні грошові кошти сімї. Позивач просить в позовній заяві, провести розподіл сумісного нажитого майна між нею та [PERSON], та визнати за нею та за відповідачем по 1/2 домоволодіння, розташованого за адресою в м. Харцизьк вул. Кутузова буд.81 Донецької області В судове засідання сторони не зявились, позивач, представник позивача надали листа про розгляд справи в їх відсутність, наполягають на задоволенні позовних вимог. Відповідач в установленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, а саме публікацією оголошення в газеті «Урядовий Курєр» - №213 (5587) від 14 листопада 2015 року. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріли справи, та у звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін по матеріалам, які є в наявності в справі, і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання сторін копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається: Встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1992 року по 24 грудня 2012 року. Шлюб розірвано в установленому законом порядку, відповідно до рішення Харцизького міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 04 січня 2013 року. (арк.справи 9). На час сумісного життя, відповідач відповідно до договору купівлі-продажу від 01 березня 2001 року за спільні гроші сімї в сумі 11000,00 грн., придбав спірне майно житловий будинок з надвірними забудовами до нього, земельну ділянку до нього для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, який знаходиться за адресою в м. Харцизьк Донецької області вул. Кутузова буд. 81 на земельній ділянці 0,0587 га, на якому знаходиться один шлаколитний житловий будинок (житловою площею 23,71 кв.м.), сараї, літня кухня, гараж, кухня. (арк.справи 10) Згідно ст.ст. 60,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 СК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що за час сумісного життя подружжя [PERSON], є спірне майно житловий будинок на земельній ділянці (для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку), розташований за адресою в м. Харцизьк Донецької області вул. Кутузова буд. 81. Ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Також, як обумовлено в ст. 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. В рішенні Харцизького міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами, оговорено, що сторони припинили подружні відносини в вересні 2012 року, позивачка звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області 28 серпня 2015 року, тобто до спливу строку позовної давності, яка обумовлена в ст. 72 СК України. Виходячи з суті позовних вимог, враховуючи досліджені у судовому засіданні надані сторонами докази, дослідивши матеріали справи, той факт, що відповідач [PERSON] повідомлений в установленому законом порядку, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, бо не порушено право сторін.

Outcome: approved