Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

29.01.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказувала, що під час перебування сторін у шлюбі вона народила доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача в скрутне матеріальне становище. Вказувала, що відповідач знаходиться у працездатному віці та має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за іі відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с.16). Відповідач до суду повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судових повісток на 18.03.2015 року, на 30.04.2015 року, які отримані відповідачем особисто 18.02.2015року та 23.04.2015 року відповідно (а.с.13,17). Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи думку позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2007 року між сторонами виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2007 року (а.с 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.08.2008 року виданим виконавчим комітетом Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ( а.с. 5) Малолітня дитина, [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 70 від 23.01.2015 року (а.с. 6). Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом також встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначені розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки є фізично здоровою працездатною людиною, інших аліментних зобов'язань немає, адже відповідач до суду не з'явився та доказів протилежного суду не надав. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 84, 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.01.2015 року та до досягнення дитиною повноліття Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved