Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

28.12.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його тітки [PERSON], яка померла 08.04.2015року, відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Мартини, вул..Лісова, 29, Мостиського району Львівської області. Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом усього спадкового майна та прийняв спадщину після смерті тітки, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, у звязку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с.Мартини, вул.Лісова, 29, Мостиського району Львівської області. В судове засідання позивач не зявився, проте подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте подала до суду копію спадкової справи №23/2015, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 08.04.2015року. Представник третьої особи Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.04.2015 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №29 по вул.Лісова в с.Мартини Мостиського району Львівської області, проте таке належним чином за спадкодавцем [PERSON] не оформлено, правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно відсутні. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №23/2015, за життя [PERSON] склала заповіт від 31.03.2015 року, яким усе своє майно заповіла племіннику [PERSON]П.(позивачу у справі), який спадщину прийняв, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та претендують на таку, не має. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області №631 від 23.11.2015року, [PERSON] на час смерті проживала в [INFO], де була зареєстрована одна. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №29 по вул.Лісова в с.Мартини Мостиського району Львівської області; довідками, виданими виконавчим комітетом Малнівськоволянської сільської ради №9 від 11.01.2016року та №38 від 18.01.2016року; виписками із по господарських книг за 1986-1995 роки; копією листа приватного нотаріуса [PERSON] №453/02-14 від 22.12.2015року; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №2109 від 07.12.2015року; копією спадкової справи №23/2015, заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими спорудами №29 по вул. Лісова в с. Мартини Мостиського району Львівської області, а позивач є спадкоємцем за заповітом усього її майна та прийняв спадщину, беручи до уваги те, що спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на спірне спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved