Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

28 травня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи - [PERSON] , Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба - [PERSON] , з якою вони з вересня 2019 року та до смерті останньої проживали однією сім`єю. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на підставі того, що [PERSON] не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, оскільки підтверджень, що остання проживала з померлою на день її смерті не має. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт постійного її проживання з [PERSON] по день смерті останньої. Представник заявника на адресу суду надала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, заяву підтримує та просить суд її задовольнити. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій останній підтвердив обставини, викладені у заяві [PERSON] та просив її задовольнити. Від представника Третьої ДДНК до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15 червня 2020 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Також встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є онукою [PERSON] . 01 лютого 2021 заявник звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Однак постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. від 14 квітня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останньою було пропущено строки на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а доказів того, що [PERSON] проживала на час смерті разом із спадкодавцем відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами, встановленими в п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено в п. 1.13 вказаного Порядку якщо останнє місце проживання спадкодавця було на території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріусу подається відповідна заява спадкоємця. Відповідно до п. 23 Постанови №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмови особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. У постанові № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 5.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України(п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Як вбачається з матеріалів справи факт постійного проживання [PERSON] разом із своєю бабою [PERSON] підтверджується актом №19/0521, складеним 24 травня 2021 року сусідами, які мешкають в [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , де останні вказали, що за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею - [PERSON] , яка померла [INFO] проживала однією сім`єю [INFO] по день її смерті онука - [PERSON] . Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для реалізації її спадкового права, як спадкоємця. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказаними доказами підтверджується те, що [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживали однією сім`єю до смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved