Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

27.01.2021 позивач звернулась з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 29.01.2013 року було зареєстровано шлюб. В даному шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що стосунки між сторонами погіршились, шлюб існує формально, сторони не ведуть спільного побуту, разом не проживають. Примирення між сторонами неможливе через втрату почуття взаємної любові, поваги та почуття відповідальності один перед одним. Відсутнє піклування про побудову сімейних відносин. Подальше застосування будь-яких засобів щодо примирення подружжя є неефективним та суперечить інтересам позивача. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб. Відповідач подав заяву, в якій не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності. Учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29.01.2013 року у виконавчому комітеті Нижньогаївської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, зареєстровано шлюб (копія свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 29.01.2013, актовий запис №02). У такому шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.06.2015 року). Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як у позов задоволено, а відповідачку суд звільнив від сплати судового збору до вирішення справи по суті, з відповідача слід стягнути 908 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved