Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

28.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. Від спільного проживання народилась неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюб розірвано, матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час за останній рік і вісім місяців та стягнути в подальшому на утримання дитини аліменти у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити, при цьому послалася на те, що з відповідачем протягом періоду зазначеного в позові вони не проживали однією сім'єю, в цей час дитина хворіла, вона сама її утримувала, вимушена була раніше вийти на роботу та залишити дитину зі своєю матір'ю, відповідач допомогу не надавав, хоча працює та отримує заробітну плату. В цей час з позовом про стягнення з нього аліментів вона до суду не зверталася, їх сплати від відповідача не вимагала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки від його доходів, в іншій частині проти позову заперечував, наполягаючи на тому, що в зазначений в позові період, вони з позивачем мешкали спільно, він для купівлі спільного майна з позивачем брав кредити в банках, які самостійно виплачує, допомагав дитині, купуючи необхідні продукти та речі, позивач з питання сплати аліментів на утримання дитини до нього до подання позову не зверталася, це питання вони не обговорювали. Вислухавши сторони, свідків дослідивши письмові докази по справі, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 24.11.2007 року перебували у шлюбних відносинах (а.с.8 копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 7 - копія свідоцтва про народження). 26.02.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу винесено рішення про розірвання шлюбу між стронами. (а.с.9 копія свідоцтва про шлюб). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Положеннями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. В судовому засіданні з пояснень позивача, допитаних за її клопотанням свідків [PERSON],[PERSON] та пояснень самого відповідача, встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, в той же час працює та має змогу її надавати. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача за період з моменту її звернення до суду та до досягнення ним повноліття, однак в розмірі ? частки доходу відповідача але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд не може прийняти до уваги доводи позивача, в частині стягнення на її користь аліментів в розмірі ? частки від доходу відповідача, так як в неї на утриманні крім дитини знаходяться також батьки пенсійного віку, оскільки як слідує з показань свідка [PERSON] в судовому засіданні, яка є матір'ю позивача, вона з чоловіком окремо проживає від позивача та вони отримують пенсію, крім того в них є також інші повнолітні діти. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зважаючи на те, що позивач не надала суду доказів того, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, в судовому засіданні не заперечувала того, що вона раніше до відповідача з вимогами про сплату аліментів на утримання дитини не зверталася, дане питання ними не вирішувалося, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за минулий період. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial