Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом в якому зазначив, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.03.1996 року. Вказаний шлюб був розірваний 18.09.2007 року. Після розірвання шлюбу між батьками він залишився проживати разом з матірю. За рішенням суду з його батька на користь матері на його утримання до досягнення повноліття були стягнуті аліменти. 18.02.2016 року він досяг повноліття. На даний час він навчається у Хмельницькому національному університеті на 2 курсі у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. За таких обставин просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти у розмірі 30% від його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також зазначив, що на даний час він навчається на 2 курсі Хмельницького національного університету та не отримує стипендію. У звязку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Відповідач в судове засідання не зявився. Надіслав до суду письмову заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що [PERSON] народився 18 лютого 1998 року та його батьками є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно довідки №155 від 25.07.2016 року, яка видана Хмельницьким національним університетом встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету програмування та компютерних телекомунікаційних систем. Згідно вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів, відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно поданої письмової заяви відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення, що свідчить про наявність у останнього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досяг повноліття, продовжує навчання у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] - є його батьком та має можливість надавати таку матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) до досягнення останнім двадцяти трьох років за умови його навчання, починаючи з дати подання позову. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі, який не може бути меншим 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд зазначає, що такі застереження до вказаних правовідносин законом не передбачені та відповідно застосовані бути не можуть. На підставі викладеного,

Outcome: partial