Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

26 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, житловим будинком, який розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач не проживає в належному йому житловому будинку з 2015 року, тому втратив право на користування ним. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Заслухавши вступне слово позивача [PERSON] , показання свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25 березня 1989 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 лютого 2008 року №17586060 (а.с.10, 11). Відповідно до відомостей, що містяться у Будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку з 11 квітня 2000 року (а.с.13). Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 18 березня 2019 року відповідач [PERSON] , зареєстрований в зазначеному будинку з 11 квітня 2000 року по теперішній час (а.с.20). З показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] убачається, що відповідач не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] з 2015 року та не користується вказаним житлом. Факт не проживання відповідача в спірному житловому будинку з 2015 року також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 14 червня 2018 року та актом обстеження по факту проживання від 18 лютого 2019 року за №1-39/04.03 (а.с.8 , 9). Спірний житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника. Так, відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми). Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючі викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача в спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обґрунтованість позову, що є наслідком його повного задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 768,40 грн. Відповідно до статей 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved