Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

27 липня 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 вересня 2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1097. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Більше двох років шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. Вважає, що подальше подружнє життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 07 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1097. 16 вересня 2020 року позивач у судове засідання не з`явився. 03 серпня 2020 року надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась також. 03 серпня 2020 року надіслала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 вересня 2003 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1097, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 вересня 2003 року (а.с. 3). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 5,6). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнала до початку розгляду справи по суті, що стверджується її письмовою заявою від 03 серпня 2020 року (а.с. 14). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, 50% сплаченого позивачем судового збору необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету, решту судового збору в сумі 420,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved