Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

28.09.2018 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] 21.10.2016 року Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 11. Обґрунтовуючи заяву вказала, що від шлюбу з [PERSON] дітей не має. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 13.06.2016 року [PERSON] було засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років. Він відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». Заявник зазначила, що між нею та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння. Примирення і збереження шлюбу вона вважає неможливими. Виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Заявник у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить розірвати шлюб. Відповідачу, який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» повістку, копію заяви про розірвання шлюбу з доданими до неї документами та копію ухвали про відкриття провадження у справі в порядку ч. 7 ст. 130 ЦПК України було направлено до виправної колонії для вручення йому під розписку адміністрацією місця утримання. Письмових пояснень, заяв або клопотань [PERSON] до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], зареєстровано 21 жовтня 2016 року Харківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 11 (а.с. 16). Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] дітей не мають. [PERSON] вироком Апеляційного суду Харківської області від 13.06.2016 року засуджений до позбавлення волі на строк п'ять років (а.с. 13, 14). Відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)» (а.с. 15). Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між [PERSON] і [PERSON] відсутнє взаєморозуміння. Збереження шлюбу суперечить інтересам заявника. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявник виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Як убачається з матеріалів справи, заявником за подання до суду заяви про розірвання шлюбу сплачено 352,40 гривень судового збору (а.с. 1). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, якою встановлено порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved