Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

27 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи від дати звернення до суду з даним позовом і до досягнення їхнім сином повноліття, вказуючи, що вони не досягли згоди щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні їх сина. Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], який 13 грудня 2017 року подав адресовану суду свою письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої остаточно просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1600,00 грн. щомісячно. Представник позивача адвокат [PERSON] просив розглянути справу без його участі, про що зазначив в тексті вищевказаної заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.12.2017 р. Відповідач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], який також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресоване суду своє письмове клопотання, в тексті якого зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.12.2017 р. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 червня 2006 року у Першому відділі РАЦСу Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 385; та від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу між сторонами, їх син [PERSON], [INFO], залишився проживати з матірю позивачем [PERSON] Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та чистий прибуток, який він отримував від підприємницької діяльності у 2016 році, становить приблизно 7000,00 грн. на місяць. Однак сторони не надали суду доказів : щодо стану здоровя та матеріального становища їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]; щодо того чи має відповідач інших неповнолітніх та/або повнолітніх непрацездатних дітей; та щодо того чи має відповідач будь-які фінансові зобовязання та/або чи проводяться з нього будь-які стягнення за виконавчими документами. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу. Разом з тим, станом на дату судового розгляду справи сторони досягли згоди про сплату відповідачем аліментів на користь позивача на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1600,00 грн. щомісячно. Згідно ч.1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Водночас судом установлено, що починаючи з квітня 2017 року відповідач в добровільному порядку щомісячно сплачує на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини у розмірі 1600,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved