Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

28.07.14 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», в якій просить суд постановити рішення, яким стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» в користь позивача 3000 євро банківського вкладу за договором №2630/26/154836 строкового банківського вкладу з фізичною особою від 21.01.2014р., 142,60 євро нарахованих процентів та пеню в розмірі 92,20 євро. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 січня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено Договір банківського вкладу ВАШ СТАБІЛЬНИЙ в євро з виплатою відсотків щомісячно №2630/26/154836. Відповідно до п. 1.1 частини 2 Договору, позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок, а саме відповідно до п.п.1.3 частини 1 Договору це депозитний рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 3000 євро на умовах Договору, що підтверджується також квитанцією № 9041 від 21 січня 2014р., згідно з якою 21 січня 2014 року позивачем був переданий відповідачу, а останнім отриманий Внесок в повному обсязі. Згідно п. 1.2 частини 1 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складала 9,5 % річних, а з 17.07.2014р. - 12,5% річних. Відповідно до п.1.2 частини 1 Договору строк внеску до 22 квітня 2014 року, з можливістю згідно п.1.4 частини 1 Договору автоматичної лонгації на той же термін у разі відсутності заяви вкладника про намір отримати вклад в день закінчення Договору. Позивач зазначає, що після закінчення строку дії Договору, звернулася до відповідача у відділенні банку з проханням сплатити суму Вкладу та нараховані проценти згідно умов Договору, але Відповідач відмовився сплачувати належні Позивачу грошові кошти та повідомив, що їй потрібно прийти у відділення Банку в інший день, оскільки зараз кошти в Банку відсутні. Конкретної відповіді, коли саме необхідно прибути, щоб гарантовано отримати Вклад та нараховані відсотки, не було. Відповідно до бажання позивача забрати Внесок після закінчення дії Договору, відповідач мав би повернути суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу [PERSON], однак, незважаючи на численні спроби, починаючи з 22 квітня, забрати грошові кошти в Банку, їй було в цьому відмовлено. Позивачем [PERSON] 28 квітня 2014 року було направлено відповідачу ПАТ «Міський комерційний банк» заяву (вх.№ 2044/1) з проханням негайного повернення суми Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов Договору. Однак, відповідач не вчинив жодних дій відповідно до змісту вказаної заяви, пославшись на відсутність коштів у відповіді від 29 травня 2014 року, вих. №123/2050. На даний час, попри численні спроби забрати в Банку суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів, кошти відповідачем не повернуті ні повністю, ні частково, що є прямим порушенням умов пункту 4.3.2 частини 2 Договору, де зазначено, що Банк зобов'язується по закінченню терміну дії даного Договору повернути Вкладнику суму вкладу та проценти, нараховані відповідно до п.1.2 частини 1 Договору, в повному обсязі, на його вимогу. Відповідач свої дії не обґрунтовує ні договором, ні чинним законодавством України. Невиконання банком умов договору, а також враховуючи відомості про те, що відповідач є неплатоспроможними, а отже є загроза втрати коштів позивачем, а тому змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судові засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши думку позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/26/154836 ВАШ СТАБІЛЬНИЙ (з виплатою відсотків щомісячно) строком на 90 днів, згідно умов якого банк прийняв від позивача на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 3000 євро, що стверджується копією квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи, а банк зобов'язався сплачувати проценти із розрахунку 9,2% річних. Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони грошову суму, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не встановлено ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені законом. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст.1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно п.3.3. глави 3 «Порядок повернення банками грошових коштів і банківських металів та сплата процентів за договорами банківського вкладу (депозиту)» Постанови Національного банку України № 516 від 03.12.2003р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як вбачається з заяви позивача від 28.04.2014 року, отриманої ПАТ «Міський комерційний банк» за вх. № 2044/1, [PERSON] звернулася в банк з вимогою про повернення коштів за вкладом №2630/26/154836 від 21.01.2014р. Станом на сьогоднішній день позивач жодних коштів від ПАТ «Міський комерційний банк» не отримала. Згідно ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Позивач подав до суду розрахунок суми боргу, в якому зазначає розмір нарахованих процентів, які він просить стягнути з відповідача за Договором банківського вкладу. Просить стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» 142.60 євро нарахованих процентів. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 92,20 євро, то відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня. Сума зменшення розміру пені відноситься на результати фінансово-господарської діяльності одержувача грошових коштів, а щодо державних установ та організацій, що фінансуються за рахунок бюджету, - на зменшення їх фінансування. Таким чином, враховуючи закінчення строку Договору строкового банківського вкладу №2630/26/154836 від 21.01.2014р., з відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» підлягає стягненню сума банківського вкладу за Договором строкового банківського вкладу в розмірі 3000 євро, сума нарахованих процентів в розмірі 142,60 євро та пеню в розмірі 92.20 євро. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved