Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

28 липня 2017 року, збільшивши позовні вимоги заявою від 14.08.2017 року, [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з нею протягом тривалого часу в складі однієї сім'ї проживає племінниця [PERSON], [INFO]. Мати останньої [PERSON] померла [INFO]. Батько [PERSON] протягом тривалого часу проживає окремо від дитини, участі у вихованні не приймає, долею, станом здоров'я та розвитку не цікавиться, дочку не відвідує. Позивач утримує та виховує неповнолітню [PERSON], вирішує всі повсякденні питання та питання щодо забезпечення фізичного та психологічного розвитку дитини. За станом здоров'я та матеріального забезпечення позивач має можливість виховувати та утримувати дитину. Вона та члени її сім'ї сприймають [PERSON] як повноцінного члена їхньої родини, між ними існує повне порозуміння, взаємна повага та турбота один за одного. В зв'язку з чим просить, позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дочки [PERSON], призначити її опікуном над малолітньою [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву від 15.08.2017 року, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], встановлення над нею опіки та призначення її опікуном - [PERSON]. Розгляд справи просить провести без його участі. Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2017 року (а.с.12). Суд зазначає, що відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду у з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою 25.07.2017 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради (а.с.17). Відповідач [PERSON], мешкає від дитини окремо, з дитиною не спілкується, її вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує. Встановлені в ході судового розгляду обставини, знайшли об'єктивне підтвердження, зокрема орган опіки та піклування Охтирської міської ради в своєму висновку від 13.09.2017 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, згідно з положеннями ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно з ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Так, згідно з висновком органу опіки та піклування Охтирської міської ради, [PERSON] може бути опікуном по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав згоду на позбавлення його батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна відносно неповнолітньої доньки, яка була посвідчена нотаріально, доказів на спростування фактів свого ухилення від виконання батьківських обов'язків суду не надав. Також в судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] за станом свого здоров'я, соціальним положенням та матеріальним становищем може виконувати обов'язки опікуна, вона звернулася із письмовою заявою до органів опіки та піклування та до суду про призначення її опікуном над неповнолітньою племінницею, між ними склалися позитивні стосунки і вона має можливість і бажає реально виконувати обов'язки опікуна. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших учасників процесу, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позов. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved