Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

27.08.2015 року за поштовим штемпелем представник позивача Дідук С.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 19.06.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/9408/74/56924 за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 101500,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних на строк до 19.06.2027 року. 10.03.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 01 до зазначеного кредитного договору за якою було внесено зміни відносно реєстрації [PERSON] та реквізитів банку. [PERSON] кошти отримав, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконав, що надає банку право на дострокове стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] на користь банку заборгованість в сумі 95474,42 дол. США (2099166,19 грн.), яка складається з 87068,75 дол. США (1914353,35 грн.) заборгованості за кредитом в тому числі простроченої в сумі 1516,29 дол. США (33338,19 грн.), 5457,12 дол. США (119983,99 грн.) заборгованості за відсотками в тому числі за простроченими відсотками 5397,49 дол. США (118672,92 грн.), 2948,55 дол. США (64828,85 грн.) пені, а також покласти на відповідача судові витрати. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечуває посилаючись на несправедливість умови п. 10.1 кредитного договору, яка встановлює вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання [PERSON] зобов'язань за спірним договором. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19.06.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/9408/74/56924 (а.с.13-15). За умовами кредитного договору банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит у розмірі 101500,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних на строк до 19.06.2027 року. 10.03.2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 01 до зазначеного кредитного договору за якою було внесено зміни відносно реєстрації [PERSON] та реквізитів банку (17-18). З метою підтвердження неможливості надання представником позивача касових документів для підтвердження видачі відповідачу кредиту надано акт № 49 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду від 10.04.2013 року згідно якого були знищені касові документи за 2007 рік (а.с.76-78). Хоча суду і не було надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів, суд виходить із відсутності заперечень з цього приводу зі сторони відповідача, а також із часткового виконання останнім умов кредитного договору. Також надано платіжний календар позичальника [PERSON] від 19.06.2007 року (а.с.79-84) та розпорядження операційного відділу № 96-05/11/6117 від 19.06.2007 року (а.с.85). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв'язку з порушенням відповідачем кредитного договору утворилася заборгованість, яка за розрахунками позивача станом на 17.07.2015 року складає 95474,42 дол. США еквівалент на день розрахунку 2099166,19 грн., яка складається з 87068,75 дол. США (1914353,35 грн.) заборгованості за кредитом в тому числі простроченої в сумі 1516,29 дол. США (33338,19 грн.), 5457,12 дол. США (119983,99 грн.) заборгованості за відсотками в тому числі за простроченими відсотками 5397,49 дол. США (118672,92 грн.)(а.с.7-12). П. 10.1. кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Позивач нарахував [PERSON] пеню у розмірі 2948,55 дол. США (64828,85 грн.), що відповідає умовам договору. Суд вважає дану заборгованість підтвердженою та такою, що підлягає дострокову стягненню. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача щодо несправедливості умови п. 10.1 кредитного договору, яка встановлює вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання [PERSON] зобов'язань за спірним договором, оскільки підписуючи кредитний договір останній погодився на його умови. Також суд критично ставиться до заперечень відповідача щодо нарахування позивачем пені більш ніж за 1 рік, оскільки п. 12.5 кредитного договору, сторони домовились, і це не суперечить ст.259 ЦК України про іншу позовну давність для всіх відносин між сторонами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved