Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

27 березня 2020 року позивач Маріупольська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради в особі директора Климович Л.А., діюча в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що в Маріупольській школі-інтернаті № 2 навчається, виховується та знаходиться на повному державному забезпеченні [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Їй батьки [PERSON] та [PERSON] не виконують свої обов`язки щодо виховання та утримання дитини, знаходяться на тимчасово окупованій території. За час перебування [PERSON] в школі-інтернаті її мати доньку не відвідувала, не листувалася, ніякої допомоги не надавала. На даний час фактичним опікуном малолітньої [PERSON] є директор Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернат № 2, де дівчинка перебуває на повному державному утриманні з 30.08.2019 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 30 березня 2020 року позовну заяву Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради, діючої в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: служба у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації, - залишено без руху. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 08 квітня 2020 року звільнено від сплати судового збору Маріупольську загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради за її клопотанням. Відкрите спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] , діюча на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про закінчення розгляду справи в її відсутності. Будучі раніше присутньою у судовому засіданні, підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти з відповідачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник третьої особи служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився. Від начальника служби Бондаренко О.А. надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей Добропільської райдержадміністрації, рішення просить винести на розсуд суду. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Калінінським відділом реєстрації актів цивільного сатну Горлівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 01 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, відомості про батька в свідоцтві про народження малолітньої [PERSON] записані відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с. 12). Як вбачається з акту про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території, яка залишилася без батьківського піклування від 29 жовтня 2015 року, 29 жовтня 2015 року [PERSON] бала виявлена як така, що залишилася без батьківського піклування, внаслідок повідомлення сусідів про те, що дівчинка залишається без догляду. Зазначено, що мати [PERSON] перебуває на окупованій території, батько [PERSON] - записаний відповідно свідоцтва про народження. Дитина направлена до Центру соціально-психологічної реабілітації для дітей (а.с. 11). Розпорядженням голови Добропільської районної адміністрації від 03 листопада 2015 року № 350 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 19 грудня 2018 року № 483 припинено піклування над малолітньою [PERSON] , рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 17.02.2016 року № 86 «Про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] » вважати таким, що втратило чинність (а.с. 10). Розпорядженням голови Добропільської районної адміністрації від 06 серпня 2019 року № 221 малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради на повне державне забезпечення строком на один навчальний рік (а.с. 8). Наказом № 153 від 30.08.2019 року «Про зарахування учнів», [PERSON] було зараховано з 30.08.2019 року до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату №2 І-ІІ ступенів Донецької обласної ради (а.с. 6). Згідно довідки Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради від 19 березня 2020 року № 197, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається, виховується та знаходиться на повному державному забезпеченні в Маріупольській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради з 30.08.2019 року по теперішній час, як дитина, позбавлена батьківського піклування (а.с. 7). Відповідно до акту про невідвідування від 19 березня 2020 року, за час перебування [PERSON] у Маріупольській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради мати та батько її не відвідували, не листувалися, долею дівчинки не цікавилися, аліменти не сплачували, ніякої іншої матеріальної допомоги не надавали (а.с. 14). Як вбачається з листа служби у справах дітей Добропільської районної державної адміністрації від 23 березня 2020 року, станом на 23 березня 2020 року місце перебування батьків дитини [PERSON] та [PERSON] невідоме. Батьки з приводу повернення дитини до сім`ї до служби у справах дітей райдержадміністрації не зверталися. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , надати неможливо, у зв`язку з тим, що за інформацією зазначеній в акті про виявлення дитини, переміщеної із тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, яка залишилася без батьківського піклування від 29 жовтня 2015 року, проживання (перебування) громадян [PERSON] та [PERSON] вказана адреса тимчасово непідконтрольна Україні: [ADDRESS] (а.с. 37). Положення Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яку Україна ратифікувала 27.02.1991 року та положення якої набули чинності для України 27.09.1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї малолітньої доньки [PERSON] , що на думку суду, є неприпустимим. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частина 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи у сукупності вивчені докази та виключно інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату №2 І-ІІ ступенів Донецької обласної ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як вбачається зі змісту ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України та приходить до висновку про можливість стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуту для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом, малолітня [PERSON] перебуває у дитячому державному закладі на повному державному утриманні. Суд, такими чином, вважає, враховуючи викладене, що з відповідачки на користь її малолітньої доньки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у сумі 840,80 гривень.

Outcome: approved