overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

27.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29.08.2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 29.08.2006 року, актовий запис № 1610, від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

27.02.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача, в якому вказала, що в зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 10.07.2010 року від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У січні 2014 року вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з тим, що між ними було втрачено взаєморозуміння, оскільки мають різні погляди на шлюбні відносини, відповідач зловживав алкоголь, чим негативно впливає на дитину. З цього часу вони спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, на теперішній час спір майнового характеру відсутній. Питання про утримання дитини буде вирішено окремо. Вважає, що подальше проживання та збереження їх родини не можливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В попередньому судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, пояснивши, що примирення між ним та позивачкою неможливе. Згідно із ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я остаточно розпалася та її збереження стало неможливим, оскільки подружжя тривалий період часу не підтримують фактичні шлюбні стосунки, втратили почуття любові і поваги один до одного, а тому, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

27.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 28.05.2005 року у виконавчому комітеті Каплівської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 06 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в них народився син: [PERSON], [INFO], який проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Основною причиною розпаду сім'ї стали постійні суперечки та непорозуміння, а також зневажливе ставлення відповідача, подружня зрада відповідача з іншою жінкою. Останні півроку вони із відповідачем сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоч і проживають на даний час в одній квартирі. Вважає, що їх шлюб набув формального характеру, збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна між ними не має. При реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], перебували у шлюбі з 28.05.2005 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Каплівської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 06 (а.с.4). Від шлюбу е неповнолітня дитина, син - [PERSON], [INFO], (а.с.6), який проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні, протягом останніх шести місяців сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

27.02.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який було зареєстровано 05.06.2009 року Соледарською міською радою Донецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку: [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає та просила їх задовольнити, також просила розглянути справу у її відсутність, про що подала письмову заяву. Відповідач у судове засідання також не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а також просив розглянути справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05.06.2009 року Соледарською міською радою Донецької області, актовий запис № 22. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - дочку: [PERSON], [INFO] Батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач - [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання від 21.02.2014 року, виданою посадовими особами Соледарського КВРЖП. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. В судовому засіданні встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позовної заяви, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до його початку надали суду заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу, який розірвано 12.11.2013 року сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний та може надавати матеріальну допомогу, відсутність у відповідача інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності. Позивачка на позові наполягає, відповідач позовні вимоги визнав. Про день та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини: відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітньої: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 22.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції, актовий запис № 98, з якого вбачається, що на цей час дітині не виповнилось повні вісімнадцять років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з того, що відповідач як платник аліментів є працездатний, з його заробітку може проводитись стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе задовольнити позов, встановив до стягнення на користь позивача аліменти, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. . Відповідно до ст. 88 ЦПК України , з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], відповідачем по справі. Свої вимоги мотивує тим, що спільне подружнє життя із відповідачем не склалося через різні погляди на права та обов'язки подружжя, а також через поведінку відповідача, який не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, а також систематично влаштовував сварки, перебуваючи в п'яному вигляді, ображав її різними брудними словами, принижував її честь та гідність. Зазначає, що за таких обставин збереження та подальше спільне життя суперечить її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 04.04.2014 року позивачка подала заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. 04.04.2014 року відповідач подав заяву, в якій визнав заявлений до нього позов, просив розглянути справу в своїй відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони 15.08.1978 року зареєстрували шлюб у міськвідділі РАЦС м. Новоград-Волинський, актовий запис № 256, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON]. Неповнолітніх дітей від цього шлюбу у сторін немає. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. З пояснень позивачки, викладених в позовній заяві і які не були спростовані відповідачем, вбачається, що спільне подружнє життя сторін не склалося з вини відповідача, який не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про взаємоповагу один до одного, зловживав спиртними напоями та влаштовував сварки в сім'ї. Сторони хоч і проживають за однією адресою, однак спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, кожний займається влаштуванням свого власного життя. Примирення та збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Згоди щодо розірвання шлюбу в порядку ст. 106 Сімейного Кодексу України через органи РАЦС між сторонами не було досягнуто. Відповідач підстав, з яких був заявлений позов, не оспорював, тому суд знаходить їх доведеними і приходить до висновку про обгрунтованість заявленого позову та задовольняє його. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені останньою документально підтверджені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору при подачі позовної заяви до суду (а.с. 1). Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своєї вимоги позивачка вказала, що вона з відповідачем мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на ії утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частину від усіх видів доходів відповідача. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просила стягнути аліменти. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своєї вимоги позивачка вказала, що вона з відповідачем у шлюбі мають неповнолітню дитину : [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на ії утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частину від усіх видів доходів відповідача. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просила стягнути аліменти. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

27.02.2014 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про зобов'язання здійснити нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів, як державному службовцю, яка вийшла на пенсію, відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу». Відповідач проти позову заперечує, зокрема з тих підстав, що правовою підставою для виплати 10 посадових окладів є : - припинення державної служби відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про державну службу», в зв'язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі та виходом на пенсію державного службовця, про що він повинен зазначити в заяві; - звільнення з роботи за статтею 38 КЗпП України, за власним бажанням та виходом на пенсію державного службовця, у т. ч. по інвалідності. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача проти позову заперечує, з тих же самих підстав. Представник третьої особи вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала на державній службі та 14.12.2012 року звільнена з роботи, згідно розпорядження голови Новосанжарської райдержадміністрації №73-к, в зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі ст. 40 ч. 1 КЗпП України. При цьому, стаж роботи її на державній службі становить більше 10 років. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі від 05.02.2013 року №360, позивачка отримує пенсію, як державний службовець. Відповідно до положень ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на час звільнення позивачки з роботи, державним службовцем у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів. Однак, як убачається з матеріалів справи, позивачка звільнена з роботи за скороченням штату працівників, а не у зв'язку з її виходом на пенсію, в зв'язку з чим відсутні підстави для застосування положень ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» до спірних правовідносин. Крім того, на час розгляду справи у суді, дана правова норма не є чинною, оскільки виключена зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов економічного зростання в країні» від 27.03.2014 року №1166-VІІ.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

27.02.2014 року позивач подала позов до суду про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] на час навчання в розмірі ? частини усіх доходів щомісяця до досягення дочкою 23 років . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти, але при визначенні їх розміру просив врахувати, те що з нього стягуються аліменти ще на двох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] Вона є студентом бакалаврату за напрямком комунікаційна програма Міжнародного навчального центру університету Мердок, Міжнародного академічного містечку Дубаї. Строк навчання з 12.01.2014 року по 01.12.2016 рік ( а.с.4,5). Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, те, що відповідач від сплати аліментів не відмовляється, однак відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.05.2012 року ( а.с.2) та рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26.11.2013 року з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/9 частини заробітку (доходу) щомісяця, на період навчання дитини в навчальному закладі, але не більше, як до досягнення дитиною 23 років. Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial