Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

29.06.2016 року [PERSON] звернулась до суду позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона згідно договору дарування від 18.12.2004 року є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2010 року по 16.01.2015 року. В період спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, однак з січня 2015 року добровільно виселився з квартири, забравши свої речі та обрав інше місце мешкання. Через реєстрацію відповідача вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг,\~\~тому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання сторони повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 18, 19, 20, 21, 24, 25). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає ( а.с. 26 заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~\~позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 18.12.2004 року є власником квартири [ADDRESS] ( а.с. 9 копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а.с. 10 копія договору дарування). [PERSON] з 24.07.2010 року по 16.01.2015 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі ( а.с. 6 копія свідоцтва про шлюб, а.с. 7 копія рішення). Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак з січня 2015 року там не проживає, особистих речей його у квартирі не має ( а.с. 13 копія акту, а.с. 14 копія довідки). Статтею 383 ЦК України\~передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання\~\~для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. \~ \~Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений\~\~у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України\~передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав\~\~усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду\~\~з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.\~\~ Відповідно до\~\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] обрав інше місце проживання та за місцем реєстрації не проживає більше року,\~\~тому суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання відповідача\~\~таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 65 у будинку № 5 по вул. Симонова в м. Кривий Ріг, у зв'язку з відсутністю в ньому без поважної причини понад один рік. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved