Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

27 січня 2017 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23 липня 2007 року її чоловіку [PERSON], як робітнику підприємства було видано ордер [NUMBER] ЗАТ ( на теперішній час ПАТ) «Бетонмаш м. Слов'янська Донецької області на право заняття житлової площі у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до наказу № 307 від 01 вересня 2011 року, [PERSON] на підставі ст. 38 КЗпП України звільнився з підприємства, та фактично втратив право користування (проживання) в цьому гуртожитку. Зазначає, що подальше сімейне життя в них не склалося, внаслідок чого їхній шлюб був розірваний у 2016 році. На теперішній час, за вказаною адресою окрім позивачки та відповідача значаться зареєстрованими також їх малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з травня 2014 року і добровільно зніматися з реєстрації у вказаному житловому приміщенні не бажає. В квартирі його особистих речей не має. Будь-яких перепон в користуванні житлом позивачка йому не чинить. Відповідач вибув з місця проживання за власним бажанням. Зазначає, що з часу вибуття відповідача з квартири, вона змушена нести додаткові витрати за комунальні послуги які нараховуються на трьох осіб. 17 листопада 2016 року, балансоутримувач гуртожитку уклав із нею договір, як з наймачем житла ( споживачем житлово - комунальних послуг), про надання вказаних послуг, тим самим переоформив на неї особовий рахунок. Реєстрація відповідача у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди позивачці в реалізації її права на оформлення субсидії. Вважає, що оскільки відповідач вибув на постійне місце проживання в інше місце проживання та фактично не проживає за місцем своєї реєстрації вже практично три роки, то він втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. У зв'язку із наведеним, просила суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи ПАТ «Бетонмаш» належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явися, надав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника третьої особи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, відомостей про причини неявки суду не повідомив. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства. У судовому засіданні достовірно встановлено, що приватне акціонерне товариство «Бетонмаш» є власником та балансоутримувачем гуртожитку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 07-01/43 від 11 січня 2017 року (а.с. 16). Згідно із ордером № 144 виданим Закритим акціонерним товариством «Бетонмаш» 23 липня 2007 року, він був виданий [PERSON] на право поселення та проживання в гуртожитку який належить ЗАТ «Бетонмаш», ордер виданий на право заняття квартири [ADDRESS]Малосімейний гуртожиток», житлова площа якої становить 28,0 кв. м. Вказаний ордер виданий на підставі рішення житлово - побутової комісії ЗАТ «Бетонмаш» № 07 від 22 липня 2007 року. У вказаному ордері [PERSON] значиться як наймач, а [PERSON] - як його дружина. (а. с 5). Відповідно до копії наказу про припинення трудового договору № 307 від 01 вересня 2011 року, [PERSON] згідно із ст. 38 КЗпП України 01 вересня 2011 року був звільнених з посади оператора станків ПУ ПАТ «Бетонмаш» , на підставі заяви [PERSON] наданої 26 серпня 2011 року. Аналогічні відомості зазначені наведені в трудовій книжці [PERSON] (а.с. 6,7-8). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя [PERSON] є малолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Згідно із довідкою № 1 наданою ПАТ «Бетонмаш» 12 січня 2017 року, [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований з 28 серпня 2007 року та по теперішній час за адресою : [ADDRESS] «Малосімейний гуртожиток», також у довідці зазначено, що за адресою також зареєстровані його дружина : [PERSON], [INFO] та дочка: [PERSON], [INFO] /а.с. 9/ вказане також підтверджується записами у паспортах сторін (а.с.19,22). Відповідно до довідки КП «БТІ» 495-2/0.83/01 від 22 лютого 2017 року, власником приміщення за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Новий побут, буд. 18 (гуртожиток), є ЗАТ Бетонмаш». Згідно із довідкою наданою виконавчим комітетом Різниківської сільської ради Бахмутського району Донецької області № 221 від 14 грудня 2016 року, [PERSON] проживає однією сімє'ю із своїми батьками [PERSON] та [PERSON], за адресою : [ADDRESS]. Про що свідчать сусіди : [PERSON], яка приживає за адресою : [ADDRESS] , а також [PERSON] яка приживає за адресою : [ADDRESS]. Вказана довідка підписана сусідами а також затверджена особистим підписом керівника мікрорайону (а.с. 17). Згідно із актом складеним 15 січня 2017 року керівником комітету мікрорайону «Словважмаж» [PERSON], видно що сусіди [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS], ствердили, що в квартирі [ADDRESS] з 2007 року та по теперішній час мешкає [PERSON] зі своєю донькою [PERSON], [INFO], колишній чоловік [PERSON] з травня 2014 року та по теперішній час за вказаною адресою не мешкає. Його особистих речей за вказаною адресою немає (а.с. 10). Згідно із договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та водовідведення, вбачається, що 17 листопада 2016 року уклало договір з ПАТ «Бетонмаш» [PERSON] як з споживач житлово - комунальних послуг квартири [ADDRESS] (а.с. 13-15). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач до судового засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов'язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналізуючи встановлені обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що відповідачу [PERSON] як робітнику ЗАТ «Бетонмаш» було видано ордер на вселення до квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі він проживав зі своєю дружиною - позивачкою по справі [PERSON] а також дочкою, в 2011 році він звільнився з ЗАТ «Бетонмаш», відповідно до акту керівника мікрорайону «Славважмаш» [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з травня 2014 року, в 2016 році шлюб між ним та позивачкою був розірваний, внаслідок чого він поїхав проживати до своїх батьків у с. Різниківку Бахмутського району Донецької області. Внаслідок чого, позивачка залишилася проживати у спірній квартирі, уклала договір з ПАТ «Бетонмаш» як користувач житлово - комунальних послуг, оплачує комунальні послуги. Реєстрація [PERSON] у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди позивачці в реалізації її права на оформлення субсидії Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачкою при зверненні до суду із даним позовом у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі наведеного,

Outcome: approved