Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

26 травня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки, що продовжує навчання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання, а також просила стягнути додаткові витрати на оплату навчання доньки у розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що донька проживає з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач за рішенням Касногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. На даний час дитина є повнолітньою та продовжує з 01 вересня 2016 року навчання на денній формі у Новомосковському кооперативному коледжі економіки та права ім. С.В. Литвиненка Дніпропетровської облспоживспілки. Позивач через відсутність матеріальної допомоги не має можливості повністю забезпечити утримання доньки, тому вимушена звернутися з даною позовною заявою до суду. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. До початку судового засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав частково та просив розглянути справу за його відсутності. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, але у лише розмірі ? частини з усіх доходів. [PERSON], залучена ухвалою суду від 06 червня 2017 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач та відповідач по справі є батьками третьої особи доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 067592, виданого 30 травня 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 247. Також судом встановлено, що сторони живуть окремо, донька проживає з позивачкою. З копії договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою за №16-2413-д від 18 серпня 2016 року вбачається, що третя особа навчається в у Новомосковському кооперативному коледжі економіки та права ім. С.В. Литвиненка Дніпропетровської облспоживспілки за денною формою навчання за рахунок власних коштів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до довідки №149 від 25 травня 2017 року вбачається, що третя особа [PERSON] навчається на денному відділенні у Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права ім. С.В. Литвиненка Дніпропетровської облспоживспілки на контрактній основі, стипендію не отримує, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року. За наявності визначених законом підстав: досягнення третьою особою повноліття, продовження навчання, потреба третьою особою у звязку з продовженням навчання у матеріальній допомозі та можливість надання такої допомоги відповідачем, враховуються судом та згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України призводять до того, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти позивачу на утримання третьої особи на період навчання до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 2 ст. 18 цього ж кодексу, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Між сторонами є спір щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання третьої особи, отже аліменти підлягають стягненню з нього за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів на утримання третьої особи, суд враховує, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надавання утримання другим з батьків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоровя та матеріальне становище третьої особи, стосовно якої не надано доказів на підтвердження наявності у неї тяжких хронічних захворювань та яка у звязку з навчанням за контрактом не має власного джерела доходу; - стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є інвалідом 3-ї групи та не працює; - відсутність у платника аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - обмежена можливість надання позивачем утримання третій особі. За ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються\~норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що розумним та достатнім за наведених обставин буде стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця з часу звернення позивача з позовом до суду. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на оплату навчання третьої особи у розмірі ? частини таких витрат, згідно договору про надання освітніх послуг не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року №6-1296цс15. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial