Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

27 лютого 2020 року до Корольовського районного суду м. Житомира від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в справі №296/8045/17 2/296/404/20, в якій позивач за первинним позовом просить вирішити питання про судові витрати, стягнути з [PERSON] на її користь сплачений судовий збір і понесені витрати з проведення судових експертиз. Заявником до заяви додано оригінал квитанції про оплату судової авто-товарознавчої експертизи від 13 грудня 2018 року №44 в сумі 1 800,00 грн. і оригінал квитанції про оплату судової будівельно-технічної експертизи від 20 лютого 2019 року №847/п в сумі 5 000,00 грн. (т.2 а.с.101-102, 103, 104). У судовому засіданні [PERSON] та її представник вимоги заяви підтримали, надавши заяву про поновлення строку на подання квитанцій про оплату вартості судових експертиз. Представник [PERSON] , [PERSON] , просив відмовити у задоволенні заяви. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд частково задовольняє заяву виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] 12.10.2017 звернулась в Корольовський районний суд м. Житомира із позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 02.04.2018, 14.11.2019 (т.1 а.с.65-70, 177), просила визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] майно: гараж № [NUMBER] в Громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор», що розташований за адресою: м.Житомир, вул.Корольова, 3-А; автомобіль ВАЗ 21104, легковий седан-В 2009 року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER] ; квартиру [ADDRESS] (вимога немайнового характеру) і визначити їм ідеальні частки у вказаному майні шляхом визнання за ними права власності на їх частки з виплатою грошових компенсацій (три вимоги майнового характеру). При заявлені зазначених вимог, [PERSON] сплатила судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 640,00 грн. (т.1 а.с.1) і за одну вимогу майнового характеру у розмірі 704,80 грн. (т.1 а.с.64). З огляду на викладене, вбачається, [PERSON] за інші дві позовні вимоги майнового характеру судовий збір по 704,80 грн. не сплатила. Крім того, [PERSON] було пред`явлено в суд заяву про забезпечення позовної заяви щодо накладення арешту на спірну квартиру і сплачено судовий збір за її подання у сумі 320,00 грн. (т.1 а.с.16, 17). 26 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду першої інстанції із зустрічним позовом щодо визнання квартири [ADDRESS] особистою його приватною власністю, за яким сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн. (т.1 а.с.34, 35-36). Протокольною ухвалою від 26 лютого 2018 року зустрічна позовна заява була прийнята судом до спільного розгляду із первісним позовом. 13 січня 2020 року Корольовським районним судом м. Житомира у цивільній справі №296/8045/17 2/296/404/20 за вказаними позовними заявами ухвалене рішення, яким: позов [PERSON] задоволено частково, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] вартість Ѕ частки автомобіля ВАЗ21104 в сумі 43 292,12 грн., у задоволенні позову [PERSON] в іншій частині відмовлено; зустрічний позов [PERSON] задоволено і квартиру [ADDRESS] визнано особистою приватною власністю [PERSON] . Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що у рішенні суд першої інстанції не вирішив питання про судовий збір. Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України, «судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат». Враховуючи викладене і те, що судом першої інстанції задоволено вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на її користь вартості Ѕ частки автомобіля ВАЗ21104, що є вимогою майнового характеру, судові витрати, пов`язані з розглядом цого питання покладаються на відповідача за первісним позовом [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] , звернувшись до суду із зустрічним позовом, сплатив судовий збір за вимогу майнового характеру про визнання квартири [ADDRESS] його особистою приватною власністю, яку також задоволено і судові витрати, пов`язані з розглядом цого питання покладаються на відповідача за зустрічним позовом [PERSON] . За викладених обставин, суд враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України вважає, що є підставі звільнення сторін від обов`язку сплачувати одна одній вказані судові витрати. Сплачени [PERSON] судовий збір за пред`явлення заяви про забезпечення позовної заяви та позовну вимогу немайнового характеру (визнання спільної сумісної власності майна подружжя), а також, не сплачений при зверненні до суду із позовом з вимогою щодо визначення ідеальних часток у гаражі з виплатою грошових компенсацій, покладаються на позивача за первісним позовом, оскільки у задоволенні даних позовних вимог і вимоги щодо визначення ідеальних часток у квартирі з виплатою грошових компенсацій їй відмовлено. Таким чином, суд першої інстанції вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в дохід державного бюджету України недоплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. за вимогу майнового характеру. Щодо витрат, які [PERSON] сплатила у зв`язку з проведенням експертиз у справі суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом, в якому міститься її вимога щодо стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат, та її представник, під час судового розгляду справи, до закінчення судових дебатів у справі неодноразово заявляли клопотання про стягнення з [PERSON] витрат на оплату експертизи (т.1 а.с.58, 70). Ухвалами суду першої інстанції від 07 листопада 2018 року у справі були призначені експертизи (т.1 а.с.105-106, 107-108). До суду 25 лютого 2019 року надійшов від судового експерта Горкуші М.Д. висновок проведення судової оціночно-будівельної експертизи за №847/02.19 від 12.02.2019 (т.1 а.с.126-148), а 19 березня 2019 року надійшов від судового експерта Кудинського В.С. висновок проведення авто товарознавчої експертизи від 15 березня 2019 року (т.1 а.а.150-155). 13 листопада 2019 року представник [PERSON] , [PERSON] , на підставі заяви від 06 червня 2019 року була ознайомлена із вказаними висновками і матеріалами справи (т.1 а.с.164), а оригінали квитанцій від 20 лютого 2019, 13 грудня 2018 про оплату проведення експертиз надала лише 27 лютого 2020 року (т.2 а.с.101-102, 103, 104), тобто через рік після оплати останньої експертизи. Отже, з матеріалів справи вбачається, що докази про розмір витрат, які сторона сплатила, не були надані суду до закінчення судових дебатів у справі і не протягом п`яти днів після ухвалення рішення, квитанції надано лише через 45 днів після ухвалення судом рішення. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] та її представника на поважні причини пропуску строку на подання додаткових доказів, а саме те, що вони надані судовими експертами Рахунки на оплату вартості судових експертиз і Акти виконаних робіт із зазначенням вартості їх виконання вважали достатніми для вирішення питання щодо відшкодування позивачу понесених судових витрат, оскількі зазначені документи не є такими, що встановлюють наявність оплати стороною грошових коштів. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача про поновлення пропущеного строку і стягнення з [PERSON] на її користь понесених витрат з проведення судових експертиз.

Outcome: partial