Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

29.01.2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач за адресою реєстрації ніколи не проживала, будинок з 2019 року покинутий, нежитловий. З жовтня 2020 року, відповідно до листа, направленого до Синельниківського ВП ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, проводиться розшук [PERSON] та близьких родичів дитини. Місце перебування [PERSON] не встановлено до теперішнього часу, за довідкою Синельниківського відділу поліції. 10 вересня 2020 року в КП «Дніпропетровський обласний перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР» [PERSON] , 1990 року народження, було залишено новонароджену дитину чоловічої статі, про складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку. На даний час дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово, строком на 6 місяців, влаштовано до «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» ДОР». Мати не відвідувала дитину жодного разу, не цікавилася її місцем перебування, життям та станом здоров`я. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 180 СК України, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, на користь осіб чи установ, які будуть їх утримувати. Представник позивача, [PERSON] , надано суду заяву про підтримання заявлених вимог і відсутність заперечень проти розгляду справи без її присутності. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позов не надала, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.3), який був покинутий нею в КП «Дніпропетровський обласний перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР», про що 16 вересня 2020 року складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я (а.с.15-16). [PERSON] 25 листопада 2020 року надано Службі у справах дітей два письмові пояснення, у яких вказано, що вона, [PERSON] , відмовляється від дитини [PERSON] , народженого нею [INFO] у Синельниківському пологовому будинку, переведену з дитиною до Дніпропетровського обласного перинатального центру зі стаціонаром, якого залишила там, у зв`язку з відсутністю житла та наявністю тяжкого матеріального стану. Також, вказала, що має старшу дочку, 2013 року народження, яка поки що проживає з бабою (матір`ю біологічного батька дитини), і яку вона має намір забрати. 25 листопада 2020 року виконавчим комітетом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області ухвалено рішення №131 про надання малолітньому [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.9), а рішенням №132 вирішено влаштувати дитину [PERSON] , [INFO] , на тимчасове перебування до КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради» на повне державне забезпечення (а.с.11). В зв`язку із встановленими обставинами, висновком комісії з питань захисту прав дитини Служби у справах дітей виконавчого комітету Роздорської селищної ради зроблено висновок, яким визначено доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.18-19). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Довідкою, наданою КЗ «Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської області «ДОР» від 15.04.2021 року, підтверджено, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , за весь час перебування у даному закладі, ні батько, ні мати та ніхто з близьких родичів не відвідував та не цікавився його здоров`ям. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] після народження нею 10.09.2020 року дитини - сина [PERSON] , залишила його у пологовому будинку, без поважної причини, і протягом шести місяців не виявляла щодо нього батьківського піклування, тому наявні підстави для позбавлення її батьківських прав. В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд зважає на наявність у неї ще однієї дитини, тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2020 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимозі ч. 2 ст. 182 СК України, шляхом перерахування аліментів на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. За ч.ч.2-4 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial