Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

28 травня 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського суду Дніпропетровської області з вказаним позовом та просить постановити судове рішення, яким розірвати трудовий договір № 04871300014 від 08.04.2013 року укладений між ним та відповідачем про його працевлаштування на посаду водія вантажного транспорту, який зареєстрований Орджонікідзевським центром зайнятості населення Дніпропетровської області 08 квітня 2013р., з 14 липня 2014 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України та зобов'язати Орджонікідзевський міський центр зайнятості населення Дніпропетровської області зняти з реєстрації трудовий договір №04871300014 від 08.04.2013 року укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 08 квітня 2013 року між позивачем, як фізичною особою-підприємцем, та відповідачем, як працівником, було укладено безстроковий трудовий договір за №04871300014 про працевлаштування на посаду водія вантажного транспорту. Відповідно до трудового договору [PERSON] повинен був виконувати обов'язки водія вантажного транспорту відповідно затвердженого графіку. Зазначений трудовий договір було зареєстровано Орджонікідзевським міським центром зайнятості населення Дніпропетровської області. 14 липня 2014 року відповідач перестав виконувати обов'язки за трудовим договором, а саме: не вийшовши на роботу, не надавши жодного документу який би підтверджував поважність причини не виходу відповідачем на роботу, після цього [PERSON] більше на роботу не з'являвся та про причини своєї відсутності не повідомляв. З цього приводу 04.09.2014року, 30.09.2014 року та 31.10.2014 року позивач направив на адресу відповідача листи з проханням з'явитися на робоче місце з документами які б підтверджували поважні причини неявки на робоче місце, та попередив його про те, що вразі його неявки позивач буде змушений звільнити його за прогули згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, але до теперішнього часу позивач від [PERSON] ніяких документів про поважність причин не виходу на роботу не отримав та на робоче місце відповідач не з'явився. У зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до Орджонікідзевського міського центру зайнятості населення Дніпропетровської області з метою звільнення відповідача з роботи та зняття трудового договору з реєстрації, в чому позивачеві було відмовлено та роз'яснено, що це не входить до їх повноважень, оскільки центр зайнятості населення може лише реєструвати укладений договір між працівником і фізичною особою та знімати з реєстрації вже розірваний трудовий договір тільки в присутності роботодавця та найманого працівника. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву у якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ч.2 ст.77 ЦПК України в разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони не з'явилися в судове засідання без поважних причин, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити рішення на підставі письмових доказів, які є у справі. Представник третьої особи також в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути вищевказану справу за його відсутності та при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Згідно до п.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. В ст.24-1 КЗпП України вказано, що у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення. Як встановлено судом, 08.04.2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір у письмовій формі та зареєстровано його у Орджонікідзевському міському центрі зайнятості населення Дніпропетровської області за № 04871300014, відповідно до якого [PERSON] був прийнятий на роботу водієм вантажного транспорту. Однак 14 липня 2014 року відповідач [PERSON] припинив виконувати свої обов'язки за трудовим договором, не вийшовши на роботу та після цього жодного разу більше на роботу не з'являвся не надавши жодного документу, який би підтверджував поважність причини його неявки на роботу. Відповідно до ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості. Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір. Пунктом 9 Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або за нотаріальним дорученням уповноваженою нею особою): примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копії документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвання з ним трудового договору (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору. Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 1168 від 29.10.2009 року «Про деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю» у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених Кодексом законів про працю України, така особа зобов'язана письмово повідомити про свій намір працівникові та у визначений строк провести передбачений законодавством розрахунок. Пунктами 5, 6, 7 вище вказаної постанови передбачено, що зняття державною службою зайнятості з реєстрації трудового договору у випадках, передбачених пунктом 4 цієї постанови, проводиться за умови подання фізичною особою примірника трудового договору; заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору; копій документів, що підтверджують надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове повідомлення неможливо, подаються копії підтверджуваних документів; проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати. Державна служба зайнятості протягом трьох робочих днів з дня надходження зазначених у пункті 5 цієї постанови документів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів та повідомляє працівникові. За зверненням працівника, який не був присутній під час зняття трудового договору з реєстрації, посадова особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня такого звернення робить відповідну відмітку у виданому йому примірнику трудового договору та засвідчує у трудовій книжці запис про звільнення з роботи, внесеній фізичною особою. В судовому засіданні було встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено 14 липня 2014 року позивач не може розірвати і зняти трудовий договір з реєстрації у Орджонікідзевському міському центрі зайнятості населення Дніпропетровської області. Однак розірвання трудового договору з підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, до компетенції судів не належить. Разом з тим суд приймає до уваги, що, враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. Відповідно до ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Уразі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Як встановлено судом, позивач звертався до Орджонікідзевського міського центру зайнятості населення Дніпропетровської області з вимогою про зняття з державної реєстрації трудового договору, між ним та відповідачем [PERSON] зареєстрованого 08 квітня 2013 року, але йому було відмовлено. За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає необхідним розірвати трудовий договір, укладений 08.04.2013 року між сторонами, та зобов`язати Орджонікідзевський міський центр зайнятості населення зняти його з реєстрації. Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 243,60грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved