Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

29.03.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості в сумі 11770,65 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між Банком та відповідачем 02.06.2006 року був укладений кредитний договір відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою. Посилаючись на те, що взяті на себе зобов'язання відповідно до умов кредитного договору Банк виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, 02.02.2012 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області прийняв рішення про стягнення з відповідача заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.05.2011 року в сумі 14846,36грн., але у зв'язку з тим, що зобов'язання не припинилося банк здійснив нарахування процентів на залишок кредитної заборгованості в сумі 5470,03 грн. за період з 01.06.2011 року по 28.02.2014 року в сумі 11770,65грн., позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який приймав участь в судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції, позов не визнав, вказуючи що невиконання ним судового рішення від 02.02.2012 року було обумовлено не його виною, а через те, що вказане рішення він отримав лише у 2013 році і виконавчий лист на виконання до установи не надходив. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 02.06.2006 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. Відповідач умови кредитного договору не виконав, 02.02.2012 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області прийняв рішення про стягнення з відповідача заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.05.2011 року в сумі 14846,36грн. У зв'язку з тим, що зобов'язання не припинилося банк здійснив нарахування процентів на залишок кредитної заборгованості в сумі 5470,03 грн. за період з 01.06.2011 року по 28.02.2014 року в сумі 11770,65грн. Зобов'язання припиняються з підстав передбачених договором або законом (частина 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє права кредитора на отримання процентів за користування кредитом, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Доводи відповідача про те, що відсутня його вина у невиконанні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором через несвоєчасність отримання його та відсутності виконавчого листа на виконанні в установі є необґрунтованими з огляду на те, що боржник зобов'язаний був виконувати умови укладеного кредитного договору і без рішення суду. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved