Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що в 1970 році вона з чоловіком побудували в с. Павловичі Локачинського району житловий будинок. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Заповіту спадкодавцем складено не було. Як спадкоємець за законом позивач прийняла спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви у нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами їй відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку. Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що в 1970 році позивач з чоловіком побудували в с. Павловичі Локачинського району житловий будинок. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Заповіту спадкодавцем складено не було. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки Війницької сільської ради, витягу з погосподарської книги та технічного паспорта на житловий будинок - спірне майно належало [PERSON] на день його смерті. Після смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 5-13 ). Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією паспорта, свідоцтва про одруження (а.с. 20, 21). Із постанови нотаріуса від 03.02.2017 року вбачається, що позивач зверталась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, однак їй відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадкоємцем не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с.16). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, спірний будинок по [ADDRESS] було набуто подружжям [PERSON] та померлим [PERSON] за час шлюбу. Враховуючи, що даний будинок є майном, набутим подружжям за час шлюбу, він належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а оскільки дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, то суд вважає, що право спадкодавця на 1/2 частку будинку переходить до позивача як спадкоємця за законом і за нею необхідно визнати право власності на 1/2 частки вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Outcome: approved