Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

28.02.2019 року заступник голови Болградської районної державної адміністрації Гарвалов А.Д. звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх їх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилається на те, що відповідачі є батьками малолітньої дитини, відповідно до свідоцтва про народження. Сторони з 2014 року однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть. Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27.03.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, але [INFO] відповідач [PERSON] народила сина [PERSON] , якого залишила у відділенні новонароджених перенатального центру КУ «Одеська обласна клінічна лікарня». Реєстрація народження дитини проводилась відповідно до вимог ст.133 СК України. Починаючи з 24.11.2017 року по даний час [PERSON] перебуває на повному державному забезпечені у КУ «Міський спеціалізованій будинок дитини №1». Батьки дитини не відвідують сина у державному закладі, батько надав письмову згоду про позбавлення його батьківських прав відносно сина. Таким чином батьки самоусунулись від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , тому позивач звернувся до суду з цім позовом. Представник позивача, першій заступник голови районної державної адміністрації Кучмійов А.В., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. В силу п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.6) його батьками є [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі. Судом встановлено, що 26 вересня 2017 року в 09:00 годині громадянка [PERSON] покинула у пологовому будинку свого новонародженого сина, про що працівниками органів внутрішніх справ України був складений акт від 26.09.2017 року (а.с.10). 16 листопада 2017 року працівниками Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідно до ст.133 СК України було проведено державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , про що складено а/з 7514 (а.с.17). Судом встановлено, що дитина з 24.11.2017 року тимчасово знаходиться на повному державному забезпеченні Комунальної установи «Міський спеціалізований будинок дитини №1» та за час його перебування в даному закладі ніхто з родичів та близьких його не відвідував, допомоги в вихованні та утримання дитини не надавав, що підтверджується листом цього закладу №474 від 19.06.2018 (а.с.18). 04.12.2018 року [PERSON] письмово надала заяву до служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням не позбавляти її батьківських прав відносно сина, що вона бажає повернути дитину та зобов`язується до 02.01.2019 року надати необхідні документи, але до служби в черговий раз не з`явилася, до суду також не з`явилася і не надала пояснень з цього приводу. Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок від 22.02.2019 року за № 03/01-26/322 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] Окрім цього судом встановлено, що [PERSON] надав письмову згоду на позбавлення його батьківських прав, в який також зазначив, що він не є батьком дитини, що 27.03.2017 року шлюб між ними з [PERSON] розірвано, що вони не проживали як чоловік та дружина з 2014 року (а.с.12). Отже, своїми діями, відповідачі свідомо порушують свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідачі, свідомо не виконують своїх обов`язків відносно сина, хоча відповідач [PERSON] надала заяву про бажання забрати дитину, але до цього часу вона не здійснила жодної дії для цього. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачів, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною їм ніхто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах малолітньої дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Необхідно відмітити, що за положеннями ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved