Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

27 серпня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з Обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати (з 31.08.2019 року по серпень 2020 року) у розмірі 59,70 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку з 31 серпня 2019 року по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування позовних вимог\~ вказувала на те, що вона працювала в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ» з 01.04.2019 року до 30.08.2019 року. В серпні 2019 року їй нараховано заробітну плату у розмірі 2746,84 гривень, але при звільненні розрахунок з нею не проведено. 20 серпня 2020 року відповідач виплатив заробітну плату, але не вплатив компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку. З урахуванням наданої 06 жовтня 2020 року заяви, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.09.2019 року по день фактичного розрахунку 20.08.2020 року у розмірі 49668,64 гривень. 30 вересня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи документів та закриття провадження по справі. 06 жовтня 2020 року до суду надійшла заява позивачки про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати. Крім того, надана заява про посвідчення довіреності. Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. За клопотанням позивачки витребувано з ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ» письмові докази. Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з Обмеженою відповідальністю «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ» в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, залишені без розгляду. Визнано явку позивачки [PERSON] обов`язковою. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, за наявними матеріалами. Заяву про посвідчення довіреності просила не розглядати.\~\~ Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові матерілаи справи, встановив наступні фактичні обставини справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії трудової книжки, [PERSON] , [INFO] , 01 квітня 2019 року було прийнято на посаду кондитера в ТОВ «КЬЮ.ЕФ.ЕМ.КЕЙТЕРІНГ».\~ 30 серпня 2019 року її було звільнено за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6). Як зазначає позивачка, при звільненні з нею не було проведено повний розрахунок та належні їй кошти по заробітній платі не були виплачені. Дані обставини визнаються відповідачем, що підтверджується наданою суду довідкою про проведення розрахунку при звільненні з позивачкою [PERSON] 20 серпня 2020 року (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до ухвали суду від 31 серпня 2020 року судом неодноразово витребувалася від відповідача довідка про розмір середнього заробітку [PERSON] , проте відповіді не надано. Між тим, в матеріалах справи містяться Індівідуальні відомості Пенсійного Фонду України про застраховану особу [PERSON] , у тому разі відмості щодо розміру її заробітної плати за червень та липень 2019 року 4173 гривни (а.с. 7-9). При цьому, розмір заробітної плати [PERSON] за серпень 2019 року співпадає із розміром заробітної плати за серпень 2019 року, вказаний\~ у довідці від 22 вересня 2020 року, наданій відповідачем. За таких обставин, суд розраховує середньоденний заробіток позивачки, виходячи із середньомісячного заробітку за червень 2019 року у розмірі 4173 гривень та за липень 2019 року у розмірі 4173 гривень. Отже, середньоденний заробіток позивачки за червень-липень 2019 року складає 203,56 гривень ((4173 гривень +4173 гривень) : 41 (кількість робочих днів за червень-липень 2019 року). Затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 01 вересня 2019 рокуроку по 20 серпня 2020 року (день виплати заборгованості) та складає 244 робочих дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 40798 гривень 80 копійок (203,56 гривень х 244 дні = 49668,64 гривень). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 49668 гривень 64 копійки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню, а клопотання відповідача про закриття провадження по справі від 30 вересня 2020 року, - залишенню без задоволення. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати з оплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved