Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

28.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив позбавити їх батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню своєї доньки, не піклуються про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавляться її здоров'ям та вихованням, матеріально не підтримують, участі у її вихованні не приймають. Дитина з самого народження проживає у бабусі - [PERSON] Відповідач [PERSON] має іншу сім'ю, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, жебракує, неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Третя особа в судовому засіданні підтримала позов. Просила позбавити батьківських прав відповідачів стосовно онуки [PERSON]. Пояснила, що дівчинка з самого народження проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідачі цілком самоусунулися від її виховання та матеріального забезпечення, не цікавляться долею та життям дитини. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Пояснила, що від народження проживає з бабою [PERSON], яка доглядає її та матеріально забезпечує. Батьки не проживають разом з нею, будь-яку допомогу не надають, життям дочки не цікавляться. Мати зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, агресивно поводиться у спілкуванні з нею. У вересні 2016 року мати прийшла до школи та вчинила сварку, із застосуванням сили забрала дочку із собою до місця свого проживання. У квартирі з матір'ю вона прожила 2 дні, після чого повернулась до баби, оскільки мати вживала алкогольні напої, вела аморальний спосіб життя, принижувала дочку, знущалась та разом із співмешканцем вчиняла насильницькі дії відносно неї. Батько проживає разом з іншою сім'єю в м. Новоград-Волинський, з дочкою не спілкується. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідачі були повідомлені в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду він не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших осіб, орган опіки та піклування (ст. 165 СК України). Судом встановлено, що відповідачі у справі є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження / а.с.7/. Висновком органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 10.02.2016 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] /а.с.6/. Як видно з актів від 19.01.2016 р., 02.03.2016 р. обстеження матеріально-побутових умов гр. [PERSON] (третя особа) за адресою [ADDRESS] створені належні умови для проживання, утримання та розвитку дитини /а.с.8/. З довідки дошкільного навчального закладу видно, що [PERSON] дійсно відвідувала дитячий садочок з 2004 р. по 2007 р. та за весь період перебування дитини в ДНЗ батько і мати жодного разу не з'явилися у дитячому садочку /а.с.11/. Відповідно до характеристики учениці 9-А класу ЗОШ 1-Ш ступенів № 9 [PERSON], проживає з бабусею [PERSON], яка виховує її, батьки дитини не допомагають фінансово, не беруть участі у вихованні доньки, навчальний заклад та батьківські збори не відвідують, із класним керівником не спілкуються /а.с. 12/. Згідно повідомлення Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області гр. [PERSON] притягувалася до кримінальної відповідальності, а саме 2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України; з 14.02.2015 р. по 28.04.2015 р. знаходилася у розшуку як засуджена; також притягувалася до адміністративної відповідальності 2009 р., 2010 р., двічі 2011 р. /а.с.15/. Згідно повідомлення Новоград-Волинського ВП ГУ НП в Житомирській області гр. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності /а.с.18/. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Це, зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, нехтують ними, не проявляють до доньки материнської турботи та любові, батьківського піклування, не цікавляться її життям, здоров'ям, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що вимоги органу опіки та піклування щодо позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньки, підлягають задоволенню. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України), який є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві (ст.180 СК України). Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст. 181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Житомирський області; а також те, що відповідачі є здоровими, працездатними, не приймають жодної участі у вихованні доньки, - суд приходить до висновку, що вони спроможні сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платників аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір. У даній справі його розмір складає 551,2 грн. за вимогами про позбавлення батьківських прав та 551,20 за вимогами про стягнення аліментів. Судові витрати стягуються з відповідачів у рівних частинах - по 551,20 грн. з кожного

Outcome: approved