Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

28 серпня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Уточнивши позовні вимоги просить розірвати шлюб та стигнути аліменти на утримання дітей в розмірі 5000 гривень. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що з травня 2014 року подружжя фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Неповнолітні діти за згодою батьків проживають з матірю, тому просить стягувати аліменти на їх утримання. Сторони в судове засідання не зявились. Позивачка звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, надає згоду на розірвання шлюбу, оскільки з травня 2014 року по теперішні час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть. Примирення неможливо. Спору щодо місця проживання дітей не має, оскільки діти будуть проживати з нею. Просить встановити розмір щомісячних аліментів в сумі 5000 гривень до повноліття дітей. Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та надає згоду на розірвання шлюбу, оскільки з травня 2014 року по теперішні час шлюбні стосунки не підтримують, загальне господарство не ведуть. Примирення між ними не можливо. Спору щодо місця проживання дітей не має. При цьому, надав згоду на сплату аліментів в розмірі 5000 гривень щомісячно до повноліття дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2001 року, про що свідчить актовий запис № 1904 зроблений Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції в м. Києві. 25 січня 2002 року народилась донька [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 83 від 06 лютого 2002 року, зроблений Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси (а.с. 6). 17 листопада 2006 року народився син [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 1125 від 14 грудня 2006 року, зроблений Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси (а.с. 7). Батьками дітей вказані: мати [PERSON], батько [PERSON]. Як зазначають сторони, за згодою батьків діти залишаться проживати з матірю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В сім'ї склалися ненормальні стосунки, з травня 2014 року по теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст. 184 СК України, за якою підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є те, що відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий заробіток, тобто не регулярно. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та за наявністю згоди відповідача на сплату аліментів в зазначеній сумі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в твердій сумі в розмірі 5000 гривень на утримання дітей чи зміни матеріального стану платника аліментів. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved