Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

28.08.2020р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить звільнити з-під арешту майно, яке належало покійному [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 02.09.2019р. накладеного: на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 32530379 від 11.05.2012р. державного виконавця Врадіївського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 13350351 від 07.12.2012р.; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 42403810 від 12.05.2014р. державного виконавця Врадіївського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5616350 від 12.05.2014р. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, площею 2,67 га, кадастровий номер 4822355000:05:000:0340, місце знаходження якої: Миколаївська область, Врадіївський район, Врадіївська селищна рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯБ 3421001 від 27.12.2006р. та житловий будинок, місцезнаходження якого: [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області від 10.12.2001р. Оскільки 05.12.2019р. донька спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за законом, тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Звернувшись до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що постановою Врадіївського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на нерухоме майно спадкодавця [PERSON] накладено арешт, який на дату оформлення спадщини не знятий. При цьому, позивач вказує, що згідно відповіді Врадіївського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 8985 від 26.08.2020р. вбачається, що в їхньому провадженні перебувало виконавче провадження в системі виконавчих проваджень ЄДРВП за реєстровим номером 32530379 з примусового виконання вимоги Ф-208., виданої УПФУ у Врадіївському районі грошових коштів у загальному розмірі 1 622 грн. 28 коп., по якому 23.01.2013р. виконавче провадження закінчено в порядку п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (повернення виконавчого документу без виконання на письмову вимогу органу, що видав виконавчий документ). Крім цього, в провадженні Врадіївського районного відділу ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження в системі виконавчих проваджень ЄДРВП за реєстровим номером 42403810 з примусового виконання вимоги Ф-273, виданої УПФУ у Врадіївському районі 24.10.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Врадіївському районі грошових коштів у загальному розмірі 2 388 грн. 06 коп., по якому 25.12.2014р. виконавче провадження повернуто в порядку п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження (у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення). Вказані вище виконавчі провадження знищені згідно п. 1-2 Розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017р. №1829/5, у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. За вказаних обставин, а також посилаючись на неможливість оформлення своїх спадкових прав на майно, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 31.08.2020р. до у часті у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Врадіївський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - третя особа). 18.09.2020р. від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому останній, вказуючи про відсутність у [PERSON] заборгованості перед відповідачем, не заперечує щодо зняття арешту з майна померлого [PERSON] . 19.10.2020р. до суду від позивача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, водночас 09.11.2020р. від позивача надійшло клопотання про відкликання вищевказаної заяви. Судом заява позивача про залишення позову без розгляду повернута позивачеві без розгляду. 09.11.2020р. від представниці позивача адвоката Адамчук О.Ю. до суду надійшла заява, в якій остання уточняє позовні вимоги та просить зняти арешт з майна, яке належало покійному [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 02.09.2019р. накладеного: на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 32530379 від 11.05.2012р., реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 13350351 від 07.12.2012р.; постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 42403810 від 12.05.2014р., номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5616350 від 12.05.2014р. 10.11.2020р. від представниці третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання підтримує вимоги позивача та просить винести рішення про зняття арешту з майна [PERSON] у зв`язку з відсутністю заборгованості перед відповідачем. 11.11.2020р. до суді від представниці відповідача [PERSON] надійшло клопотання, в кому остання вказує про відсутність заперечень щодо позову та заяви про уточнення позовних вимог. Крім того 11.11.2020р. представниця відповідача [PERSON] звернулася до суду з телефонограмою № 484, в якій не заперечує щодо задоволення позову на користь позивача. Позивача в підготовче судові засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, водночас 17.09.2020р. звернувся до суду із заявою, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через віддаленість його місця роботи від місця знаходження суду. Представниця позивача адвокат Адамчук О.Ю. у підготовче судові засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Представниця відповідача [PERSON] у підготовче судові засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, водночас 11.11.2020р. звернувся до суду із клопотанням та телефонограмою, в якій, з огляду на запроваджений в Україні карантин, просить проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представниця третьої особи Діцуленко Н.І. у підготовче судові засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, водночас 11.11.2020р. звернувся до суду із заявою, в якій, з огляду на запроваджені в Україні карантині обмеження, просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України та те, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності учасників судового розгляду. Дослідив матеріали справи судом встановлено таке. Згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 06.09.1994р., батьком позивача вказано [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 02.09.2019р. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 421001, виданого 27.12.2006р., [PERSON] , був власником земельної ділянки площею 2,67 га (кадастровий номер: 4822355000:05:000:0340) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого 10.12.2001р. виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 26146195 від 18.05.2010р., [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 18.08.2020р. державний нотаріус Врадіївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Поплужна К.А. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , у зв`язку з тим, що постановою Врадіївського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на нерухоме майно спадкодавця [PERSON] накладено арешт, який на дату оформлення спадщини не знятий. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 221317406 від 25.08.2020р. постановами державних виконавців відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції від 11.05.2012р. та від 12.05.2014р., накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Згідно відповіді Врадіївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вих. № 8985 від 26.08.2020р. вбачається, що в їхньому провадженні перебувало виконавче провадження в системі виконавчих проваджень ЄДРВП за реєстровим номером 32530379 з примусового виконання вимоги Ф-208., виданої УПФУ у Врадіївському районі грошових коштів у загальному розмірі 1 622 грн. 28 коп., по якому 23.01.2013р. виконавче провадження закінчено в порядку п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (повернення виконавчого документу без виконання на письмову вимогу органу, що видав виконавчий документ). Крім цього в провадженні перебувало виконавче провадження в системі виконавчих проваджень ЄДРВП за реєстровим номером 42403810 з примусового виконання вимоги Ф-273, виданої УПФУ у Врадіївському районі 24.10.2013р. про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ у Врадіївському районі грошових коштів у загальному розмірі 2 388 грн. 06 коп., по якому 25.12.2014р. виконавче провадження повернуто в порядку п .2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України Про виконавче провадження (у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення). Матеріали вищевказаних виконавчих проваджень знищені згідно п. 1-2 Розділу 11 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017р., у зв`язку з закінченням терміну його зберігання, що підтверджується актами про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 27.02.2017р. та 28.02.2018р. З довідок Відділу забезпечення наповнення бюджету фінансово-економічного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 1842/05-16 від 15.09.2020р. вбачається, що станом на 14.09.2020р. за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] відсутня заборгованість зі сплати коштів, що адмініструє Пенсійний фонд України. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Вендітеллі проти Італії суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача, внаслідок чого він позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно. Водночас, як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм Майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013р. у справі № 6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, адже обтяження спадкового майна, необхідність у якому відпала, позбавляє позивача права отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved