Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

28.02.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому посилаючись на поважність причин пропуску ними строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх матері - [PERSON], що мала місце [INFO] року, просили ухвалити судове рішення про визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог позивачі у своєму позові зазначили, що після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Софіївської сільської ради Миколаївської області, розміром 6,64 га, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності. За життя їх мама повідомила їм, що хоче скласти заповіт відповідно до якого, після її смерті належна їй земельна ділянка переходить в спадщину орендарю - [PERSON] Однак, у вересні 2016 року [PERSON] звернувся до позивачів як до спадкоємців з пропозицією заключити новий договір оренди зазначеної земельної ділянки та повідомив, що спадкодавець заповіт на його ім'я не складала, при цьому передав оригінал державного акту. При зверненні 14.02.2017 року до нотаріальної контори з питання оформлення цієї спадщини позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку, тому просили визнати причини пропуску ними строку для прийняття спадщини поважними і задовольнити позов, визначивши їм додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом терміном в два місяці. Ухвалою від 11.04.2017 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог було залучено [PERSON] та [PERSON], які мають перший ступінь спорідненості зі спадкодавцем, а від так відносяться до спадкоємців першої черги після смерті спадкодавця. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, вважав їх необґрунтованими, та просив залишити позов без задоволення. В письмових заперечення на позовну заяву зазначив, що позивачі обґрунтовуючи позовні вимоги зокрема вказували на обставини з яких вони не зверталися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а саме вважали що у спадкодавця відсутнє будь-яке майно, а на земельну ділянку спадкодавець склав заповіт на користь особи, в оренді у якого перебувала зазначена земельна ділянка -[PERSON] Зазначив, що вказані причини пропуску строку звернення з заявами до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не можна вважати поважними, адже протягом 6- місяців після смерті спадкодавця ніщо і ніхто не заважав позивачам звернутися до орендаря [PERSON], щоб переконатися у наявності або відсутності заповіту на земельну ділянку та подати заяви про прийняття спадщини спадкодавця [PERSON] Треті особи [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення позову, зазначили що у позивачів відсутні будь-які поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вислухавши пояснення позивачів, відповідача, пояснення їх представників, третіх осіб, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] від 23.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Новобузької РДА від 09.09.2004 року №919-р, громадянці [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Софіївської сільської ради Миколаївської області, розміром 6,64 гектарів (а.с.19). Дана земельна ділянка, відповідно до договору оренди землі від 01.11.2005 року зареєстрованого в Державному реєстрі 31.08.2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], перебувала в оренді останнього до 2016 року ( а.с. 22-23, 63-64). Згідно інформації відділу Держгеокадастру у Новобузькому районі від 23.03.2017 року інформація про договори оренди з іншими особами відносно вказаної земельної ділянки у відділі відсутня (а.с.62) Згідно фотокопій довідок виданих Софіївською сільською радою від 13.10.2011 р., 20.02.2017 р. та технічного паспорту на житловий будинок, власником будинку по [ADDRESS] за записами по господарської книги була [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за вказаною адресою до дня смерті (а.с.45, 46, 47-51). З фотокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївській області 06.04.2011, вбачається, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року в с.Софіївка, Новобузького району Миколаївської області ( а.с.18). Як вбачається з фотокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.14) та серії [NUMBER] (а.с.15) позивачі [PERSON] та [PERSON] доводяться спадкодавцю - [PERSON] (внаслідок укладення шлюбу 05.08.1967 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.16) сином та відповідно донькою. При зверненні 14.02.2017 року до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області вищевказаним спадкоємцям першої черги було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті матері [PERSON] у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом зазначено у відповідному роз'ясненні (а.с.24). Відповідно до фотокопії матеріалів спадкової справи №131/2016 заведеної Новобузькою держаною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON], яка мала місце [INFO] року, остання заведена за заявою [PERSON] (а.с.30-37), який доводиться спадкодавцю сином ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с.35) та на момент її смерті постійно проживав та був зареєстрований разом з спадкодавцем, що підтверджується фотокопією довідки виконкому Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області за вих. № 238 від 07.02.2012 року (а.с.32). Відповідно до фотокопії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №46234335 від 20.12.2016 року заповіти від імені спадкодавця [PERSON] - відсутні (а.с.34). Як видно із пояснень обох позивачів по справі про наявність у спадкодавця на праві власності земельної ділянки їм було відомо, так само і відомо, що вона перебувала в оренді у [PERSON], на користь якого спадкодавець обіцяв скласти заповіт. І спадкодавець [PERSON], і позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], і орендар [PERSON] весь час проживали на території України в одному селі, а саме в с.Софіївка Новобузького району Миколаївської області. Позивачі по справі об'єктивно мали можливість поцікавитися у спадкодавця за його життя про факт складення заповіту та вже після смерті останньої у особи на користь якої обіцяв скласти заповіт спадкодавець. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили про обставини укладення договору оренди земельної ділянки, яка належала спадкодавці, та підтвердили факт того, що спадкодавця [PERSON] дійсно обіцяла скласти заповіт на користь [PERSON] який в свою чергу видав їй орендну плату за весь час дії договору наперед. Разом із цим свідки пояснили суду, що з дня смерті [PERSON] до 2016 року ( часу закінчення дії договору оренди) жоден із позивачів не цікавився у [PERSON] чи відомо йому щось про укладений заповіт, чи має він правовстановлюючі документи на земельну ділянку та інше. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п.24 Постанови № 7 Пленума Верховного суду України від 30.05.2015 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (лист ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Такий висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивачі не мали жодних труднощів для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах встановленого строку. Разом з цим, позивачі не надали суду жодних переконливих доказів, які свідчать про поважність причин пропуску ними строку для прийняття спадщини, а суд відповідних підстав для поновлення такого строку при судовому розгляді справи не встановив, тому приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів. В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed