Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

27.05.2021року АТ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.04.2011 року у розмірі 19939,93 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 12.04.2011 року [PERSON] було відкрито кредитний рахунок на підставі Заяви № б/н. При підписанні анкети-заяви відповідач взяв на себе зобов`язання повертати отримані ним кошти в кредит відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» за «Тарифами банку». Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12.05.2021 року виникла заборгованість у розмірі 19939,93грн., яка складається з 16312,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3627,67 грн. - заборгованість за простроченими відсотками,. Просять стягнути з [PERSON] вищевказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, в частині заборгованості за тілом кредита. Заслухавши відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що12.04.2011 року [PERSON] заповнив бланк Анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», відповідно до змісту якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 14). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Оскільки [PERSON] було фактично отримано та використано надані позивачем грошові кошти, однак в добровільному порядку відповідач повернув їх не в повному обсязі, суд вважає можливим стягнути з відповідача підтверджену розрахунком заборгованість за тілом кредиту. Однак, обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку та були надані [PERSON] у письмову вигляді для ознайомлення. Проте, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи з обслуговування кредитних карт, на які посилається позивач як на складову договору банківських послуг, укладеного 12.04.2011 року з відповідачем, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви позичальника. У Анкеті-заяві від 12.04.2011 року підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відсоткової ставки, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 3627,67 за простроченими відсотками слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 81,8 %, а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2270,00 грн. (сплачений судовий збір при поданні позовної заяви) х 81,8% / 100 = 1856,86 грн. Повний текст рішення складено 12.08.2021 року.

Outcome: partial