Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

27.12.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 30.10.2010 року. Від подружнього життя у них є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Вказує, що відповідач ухиляється від свого обовязку по утриманню дітей. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO],що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Кошти на утримання дітей, відповідач в добровільному порядку не надає. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, тому суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячнона кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи з 27.12.2016 року до їх повноліття. Таким чином позов задовольняється частково.

Outcome: partial