Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

28 жовтня 2015 року позивач\~звернулася до суду з позовом до ТОВ «МКП Прозерпіна», зазначивши, що з 29.11.2005 року до 23.03.2015 року вона\~перебувала у трудових відносинах з відповідачем. При звільненні\~з нею не проведений повний розрахунок, тому просила стягнути з відповідача\~заборгованість\~ із заробітної плати\~за період з листопада 2012 року до березня 2015 року у сумі 207819,55 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 60575,95 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 тис.грн. Представник позивача позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути на користь позивача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку по день розгляду справи в суді, а також моральну шкоду в розмірі 10 тис.грн., яка полягає у моральних стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з невиплатою заробітної плати, внаслідок чого змінився її уклад життя, були відсутні засоби існування. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в частині заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України\~ повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст.10, ст.\~60 ЦПК\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що [PERSON] працювала головою ТОВ «МКП Прозерпіна» з 29.11.2005р., 23 березня 2015 року звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ, що підтверджено записами у трудовій книжці позивача (арк. справи 6), визнається відповідачем. Згідно довідки (арк. справи 28) відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі в сумі 207819,55 грн., наявність цієї заборгованості відповідачем не оспорюється. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у відповідача ТОВ «МКП Прозерпіна» перед позивачем [PERSON] заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 207819,55 грн. Статтями 116, 117 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому\~ від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ ст. 116 КЗпПУ. Відповідно до положень п. 20\~Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд, на підставі\~ ст. 117 КЗпП, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до\~ Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати\~ середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Як вбачається з матеріалів справи перед звільненням останніми повними календарними місяцями, які відпрацювала позивач, були січень та лютий 2015 року. Згідно із розрахунковими відомостями та розрахунком відповідача (арк. справи 24) в січні та лютому 2015 року позивачеві нарахована заробітна плата 8102,17 грн. та 5313,92 грн. відповідно. Тобто, за два календарних місяці, що передували звільненню, заробітна плата позивача складає 13416,08 грн.\~ Відповідно до п. 8 вищезазначеного\~ Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. В січні-лютому 2015 року позивачем відпрацьовано 33 робочих дні. Таким чином,\~ середньоденна заробітна плата складає 406,55 грн. і затримка виплати сум, які підлягають при звільненні з 24.03.2015 року до 23.11.2015 року склала 167 робочих дня (6 робочих днів у березні, 21 у квітні, 18 у травні, 20 у червні, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 21, листопад - 16), а отже, загальна сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати складає 67893,85 грн. (406,55 грн. Х 167 днів). Стаття 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~передбачає, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог\~ ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про присудження працівникові заробітної плати, але не більше ніж за\~ один місяць. Відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 31.03.1995 року № 4\~\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(з наступними змінами і доповненнями) роз'яснив, що у відповідності зі\~ст. 237-1 КЗпП України\~при наявності порушення прав працівника в сфері трудових відносин (незаконне звільнення і т.д. ), яке привело до його моральних страждань, втрати\~\~нормальних життєвих\~\~зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної ( немайнової ) шкоди покладається на\~\~власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Суд вважає, що, у зв'язку з тривалою невиплатою позивачеві заробітної плати, позивачеві заподіяні моральні страждання, які складаються з\~\~того, що у результаті незаконних дій відповідача був порушений нормальний уклад її життя та майбутні життєві плани, на теперішній час вона подавлена та пригноблена, вказані обставини вимагають від неї значних додаткових зусиль для організації та поновлення звичного для неї образу життя. У зв'язку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди\~\~та стягнута на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 200,0 грн. Доказів на обґрунтування моральної шкоди в більшому розмірі позивач суду не надала. Крім того, відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно пункту 2 ч. 2 ст. 4 Закону у разі подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно роз'яснень, викладених у пункті 12 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно із частиною третьою\~статті 6 Закону №3674-VI\~підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» на 1 січня 2015 року установлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 1218 гривень. Враховуючи, що судом було задоволено як майнові, так і немайнові вимоги позивача, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3244,33 грн. (2757,13 грн. + 487,2 грн.).

Outcome: partial