overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

28.11.2017 [PERSON] звернувся до суду із заявою про призначення його опікуном над [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Голопристанського районного суду від 29 вересня 2014 року [PERSON] визнано недієздатним, цим же рішенням суду була призначена опікуном недієздатного його сестра - [PERSON]. Однак [INFO] опікун померла та після її смерті недієздатна особа - [PERSON], втратив можливість захищати своїх права та інтереси, оскільки всі правові дії в інтересах недієздатного вчиняються опікуном. В зв'язку з цим, просив задовольнити його вимоги в повному обсязі та призначити його опікуном недієздатного [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] мешкає разом з ним, на теперішній час він являється єдиним доглядальником останнього, який потребує сторонньої допомоги. [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] та піклується про нього, проте без ухваленого рішення про призначення його опікуном не може вчиняти в його інтересах жодних юридичних дій. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, але надав клопотання в якому просить розгляд даної справи проводити без їх участі, не заперечує проти задоволення даної заяви. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, оцінивши зібрані по справі докази, суд проходить до висновку про задоволення вимог з наступних підстав. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, так як страждає на вроджену розумову відсталість ступеню дебільності на межі з імбецильністю. Внаслідок вказаного психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 29.09.2014 року [PERSON], [INFO], було визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено опікуном недієздатного його сестру - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] опікун недієздатного [PERSON] - [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Відповідно до довідки серії А - 68 №058909 [PERSON], [INFO], страждає розумовою відсталістю в ступені дебільності на межі з імбецильністю. Заявник є племінником [PERSON], позитивно характеризується, веде нормальний спосіб життя. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на даний час [PERSON] здійснює догляд за дядьком [PERSON], суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви. Таким чином, суд врахувавши обставини справи та положення ст.ст. 55,60 ЦК України, вважає за необхідне з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатного [PERSON], [INFO] призначити йому опікуна [PERSON], [INFO] Враховуючи вищенаведене та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

28.11.2017 [PERSON] звернулась до суду в інтересах недієздатної [PERSON] з позовом до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги, з врахуванням уточненої позовної заяви, обґрунтовані тим, що після смерті дядька [PERSON] залишилось спадкове майно, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування право власності на спадкове майно, а саме на: - 1/2 ідеальну частину житлового будинку № 67 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Ю.П. Мілієнка, 67 у с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області; - земельну ділянку площею 2,8802 га, кадастровий номер 1825087800:03:000:0049, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.03.2005 серії ЯБ № 231522, виданого на підставі Розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 30.04.2004 № 81, на імя «Лічний Юрій Дмитрович». В судовому засіданні позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги просить задовольнити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

28.11.2017 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2013 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з травня 2017 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Ухвалою судді від 14.12.2017 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 27.12.2017 р. 27.12.2017 р. розгляд справи було відкладено на 26.01.2018 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

28.11.2017 р. [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, в обґрунтування якого вказує, що 19.09.2015 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином 3-х років, доходів не отримує, а відповідач ухиляється від своїх обовязків щодо її утримання. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про шлюб; свідоцтва про народження; довідки про реєстрацію місця проживання дитини та позивача (а.с. 5, 6, 7, 8), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина проживає разом з позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Після дослідження доказів у справі, надані позивачем, у відповідності до ст. 12, 81 ЦПК України, докази вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 77, 77 ЦПК України, і вони свідчать про необхідність задоволення позовних вимог, для чого є фактичні та правові підстави. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст. ст. 75, 77, 80, 84, 88 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

28.11.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі [PERSON]/ як територіальної громади, про визначення додаткового трьохмісячного строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого 14.02.2009 р. дідуся [PERSON]. В обґрунтування вказує, що є спадкоємицею за законом, оскільки її батько (син спадкодавця) [PERSON] помер 03.01.2007 року до відкриття спадщини, інших спадкоємців немає, спадщина відкрилася на квартиру по вул.Ю.Сирнова, 41-38 в м.Кривому Розі, яка належить спадкодавцеві. В жовтні 2016 р. вона звернулася до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, за пропуском шестимісячного строку, який позивач пропустила з поважних причин: вагітності пологів, та народженні дитини. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність з довідкою лікарні. Відповідач [PERSON] направив суду листа про згоду з позовом та розгляд справи в відсутності представника. Згідно ст.263 ч.6 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206\~цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.1,4 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наявність рдинних відносин, смерть спадкодавців, відмова нотаріуса за пропуском строку для прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1272 ЦК України згідно норм якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим визначити позивачу додатковий трьохмісячний строк, достатній для подання зави про прийняття спадщини після померлого [PERSON] На підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

28.11.2017 р. було винесено ухвалу суду щодо затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 04.12.2017 р. представник [PERSON] - адвокат [PERSON] подав до суду заяву щодо виправлення описок у тексті ухвали суду від 28.11.2017 р., що стосується відповідних пунктів затвердженої мирової угоди, які (на думку [PERSON].) не відповідають пунктам, погодженим між сторонами для подачі до суду. У відповідності до ст. 269 ЦПК України «Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.». Суд, заслухавши думку адвоката [PERSON], які підтримав свою заяву, думку позивача [PERSON], яка підтримала свої письмові пояснення від 13.12.2017 р. та думку свого адвоката, думку адвоката [PERSON], яка вказала суду, що підстав вносити виправлення у текст ухвали суду від 28.11.2017 р. не має, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що підстав передбачених ст. 269 ЦПК України на даний час не існує, так як своєю ухвалою від 28.11.2017 р., суд змінив тільки нумерацію пунктів, які затверджувались сторонами не змінюючи їх по смислу, а тому підстав задовольняти заяву [PERSON] щодо внесення змін в вищевказану ухвалу не вбачає. Тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

28.11.2017 р. було винесено ухвалу суду щодо затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 14.12.2017 р. судом було винесено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалами суду від 23.11.2015 р. та 27.07.2016 р. 28.03.2018 р. [PERSON] подав до суду заяву щодо виправлення описок у тексті ухвали суду від 14.12.2017 р., що стосується його ініціалів та прізвища його представника - адвоката [PERSON]. У відповідності до ст. 269 ЦПК України «Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом 10 днів після її надходження.». Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що є підстави внести зміни щодо ініціалів [PERSON] та прізвища його адвоката - [PERSON] Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

28.11.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов'язку надавати їх спільній неповнолітній дитині щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, працює на посаді оперуповноваженого Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.15). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по наданню утримання неповнолітній дитині, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своєму неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на його утримання ухиляється, чим порушує його права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку на утримання дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття сина,- в примусовому порядку. В зв`язку з відсутністю доказів щодо стягенння з відповідача витрат, понесених позивачкою за надання правової допомоги відмовити через безпідставнність.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

28.11.2017 року [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: - що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком заявника; - що [PERSON], яка померла [INFO] року, є матір'ю заявника; - що заповіт від імені [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Макишинської сільської ради народних депутатів Городнянського району Чернігівської області [PERSON] 06.12.1996 року, реєстровий № 213, належить заявникові; - що заповіт від імені [PERSON], посвідчений секретарем виконкому Макишинської сільської ради народних депутатів Городнянського району Чернігівської області [PERSON] 29.11.1996 року, реєстровий № 211, належить заявникові. В обґрунтування заяви зазначив, що прізвища батьків, записані в свідоцтві про народження заявника та свідоцтвах про їхню смерть, а також в заповітах відрізняються, що унеможливлює отримання заявником спадщини батьків за заповітами та обумовлює звернення до суду з цією заявою. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і наполягав на задоволенні; будучи допитаним судом в якості свідка підтвердив, що [PERSON], який помер [INFO] року є його батьком, а [PERSON], яка померла [INFO] року, є його матір'ю. Аналогічні покази по справі дали суду свідки [PERSON] (сусідка заявника) і [PERSON] (знайома заявника), які особисто знали батьків заявника. Представник заінтересованої особи не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народився [INFO] року в с. Макишин Городнянського району Чернігівської області. Згідно записів у свідоцтві про народження, складеному російською, батьками заявника є «[PERSON]», який помер [INFO] року, та «[PERSON]», яка померла [INFO] року. Водночас у свідоцтвах про смерть, складених українською, прізвища батьків заявника записано - «[PERSON]» (а.с. 6-8, 11, 36, 53). Аналогічні помилки в написанні прізвищ батьків заявника допущено в їхніх заповітах, складених на користь заявника, та в свідоцтвах про право на майнову частку (пай) у сільському майні (спільній частковій власності) (а.с. 4, 5, 9, 10). Факти того, що [PERSON], який помер [INFO] року є батьком заявника, а [PERSON], яка померла [INFO] року, є матір'ю заявника - повністю підтверджуються належними і допустими доказами - показаннями допитаних судом свідків і довідкою заінтересованої особи (а.с. 13), які повністю узгоджуються між собою, а тому є доведеними. Оскільки різне написання прізвищ заявника і його батьків унеможливлює оформлення заявником документів про право на спадщину батьків - порушені права заявника підлягають судовому захисту шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення. За таких обставин, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

28.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.07.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №90. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе за різними адресами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сім'я існує формально, сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01.07.2005 року (а.с.8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved