Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

28 липня 2020 року заявник звернулась до суду із заявою про перегляд за ново виявленими обставинами рішення суду від 28 травня 2019 року. В обґрунтування поданої заяви стверджувала, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполь від 28 травня 2019 року було стягнуто з заявника неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 21 травня 2018 року по 3 жовтня 2018 року в сумі 9082,15 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. Вказувала, що підставою для ухвалення такого рішення стало виникнення заборгованості по сплаті аліментів на користь позивача, які були стягнуті за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 1 червня 2018 року. Однак рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17 грудня 2019 року було вказаний судовий наказ від 1 червня 2018 року за ново виявленими обставинами скасовано з відмовою [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення з заявника аліментів на утримання сина [PERSON] . Вказане судове рішення від 17 грудня 2019 року набуло чинності на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 13 травня 2020 року. Таким чином через безпідставність заявлених вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина із заявника, остання вказувала, що відсутні й підстави для нарахування пені за прострочення сплати вже скасованих аліментів, бо відсутня підстава для їх нарахування. Отже, зараз виникли ново виявлені обставини, які не були відомі суду та іншим учасникам справи під час ухвалення рішення від 28 травня 2019 року, проте мають істотне значення для правильного розгляду справи. На підставі переліченого просила суд поновити їй строки на подання заяви про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами, задовольнити заяву про перегляд судового рішення від 28 травна 2019 року за ново виявленими обставинами, скасувати рішення суду від 28 травня 2019 року та відмовити [PERSON] у задоволені заявлених ним позовних вимог повністю, стягнувши з [PERSON] понесені заявником судові витрати. В судовому засіданні [PERSON] повністю підтримала подану нею заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у такій заяві, просила суд скасувати рішення від 28 травня 2019 року та відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Зацікавлена особа, [PERSON] , до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви [PERSON] . Відповідно до змісту ч. 4 ст. 427, ч. 2 ст. 429 ЦПК суддя надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд за ново виявленими обставинами і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи, яка в суді першої інстанції розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. При цьому за ч. 2 ст. 128 ЦПК суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Зважаючи на викладені положення ЦПК, враховуючи належне повідомлення [PERSON] про час та місце розгляду заяви [PERSON] , а також зважаючи на численні заяви [PERSON] , як позивача по справі, рішення по якій просить переглянути заявник, про розгляд його позовних вимог без його участі, то суд дійшов висновку про можливість розглянути заяву [PERSON] за відсутності [PERSON] . Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, зважаючи на наступне обґрунтування. На підставі ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК рішення суду, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за ново виявленими обставинами, підставами для якого є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК, зокрема, про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину 1/4 заробітку платника аліментів (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК). Суд зауважує, що за змістом ч. 1 ст. 170 ЦПК боржник не має право подати заяву про скасування судового наказу, в разі його видачі судом за п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК. У такому випадку за змістом ч. 8 ст. 170 ЦПК у разі видачі судового наказу такий судовий наказ може бути переглянуто за ново виявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК («Перегляд судових рішень за ново виявленими або виключними обставинами»). Системний аналіз наведених норм дає підстави суду для висновку про те, що судовий наказ як особлива форма судового рішення, може бути переглянутий в порядку ст. 423 ЦПК за ново виявленими обставинами, а також бути тим судовим рішенням, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Суд зазначає, що згідно із п. 3 ч. 1 ст. 424 ЦПК заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК, - учасниками справи протягом 30 (тридцяти) днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду. Судом встановлено, що рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 грудня 2019 року, яким скасовано судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 1 червня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, - набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 13 травня 2020 року, тобто під час дії обмежень, запроваджених у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19). Так суд зазначає, що на підставі п. 3 Розділу ХІІ ЦПК (в редакції з 2 квітня 2020 року на підставі Закону України від 30 березня 2020 року) під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема ст. 424 ЦПК, а також інші процесуальні строки щодо, в тому числі, подання заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами - продовжуються на строк дії такого карантину. В той же час відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК (в редакції з 17 липня 2020 року на підставі Закону України від 18 червня 2020 року) під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. При цьому згідно із п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, який набув чинності 17 липня 2020 року, процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до п. 3 розділу XII ЦПК в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, - закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Аналізуючи наведені положення, суд дійшов переконання, що заявником не було пропущено при подані до суду 28 липня 2020 року заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами передбаченого 30 денного строку для подання такої заяви за п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК, оскільки за п. 3 Розділу ХІІ ЦПК (в редакції з 2 квітня 2020 року) під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 424 ЦПК, були подовжені на строк дії такого карантину, а за п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 17 липня 2020 року, такі подовжені строки за ст. 424 ЦПК закінчувались через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 6 серпня 2020 року. Таким чином, оскільки відповідну заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами заявник подала 28 липня 2020 року, тобто до 6 серпня 2020 року включно, то відповідно до положень закону вона не пропустила передбачених п. 3 ч. 1 ст. 424 ЦПК процесуальних строків, через що поновлювати їх передчасно. На підставі ч. 2 ст. 429 ЦПК справа розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. За ч. 3 ст. 429 ЦПК за результатами перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Вирішуючи питання обґрунтованості доводів заявника, суд вказує на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 79. На підставі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України (далі - СК) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 1 червня 2018 року по цивільній справі № 265/4428/18, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Натомість рішенням суду від 17 грудня 2019 року вказаний судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 1 червня 2018 року по цивільній справі № 265/4428/18 було скасовано за заявою [PERSON] , яке набуло чинності на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 13 травня 2020 року, якою таке рішення суду від 17 грудня 2019 року було залишено без змін. Суд зауважує, що підставою для скасування судового наказу від 1 червня 2018 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] стали наявність рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26 жовтня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина, [INFO] , а також встановлення факту проживання сина сторін, [PERSON] , разом саме із [PERSON] . У той же час суд зазначає, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 травня 2019 року по справі №265/8422/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів заявлені позовні вимоги були задоволені частково шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 21 травня 2018 року по 3 жовтня 2018 року в сумі 9082,15 грн. зі стягненням з [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 704,80 грн. При цьому суд зазначає, що підставою для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів було наявність судового наказу від 1 червня 2018 року Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів, починаючи з 21 травня 2018 року до повноліття дитини, а також заборгованість, яка утворилась за таким наказом через відсутність проведення сплати визначених ним періодичних платежів, відповідно до довідки державного виконавця від 1 жовтня 2018 року. За ст. 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що підстава для нарахування заборгованості [PERSON] по аліментам на користь [PERSON] відпала через скасування судового наказу від 1 червня 2018 року, сплачувати аліменти на користь [PERSON] заявник на теперішній час не повинна, а за чинним рішенням суду від 26 жовтня 2016 року саме на її користь стягуються аліменти з [PERSON] на утримання спільного сина, [INFO] , то суд дійшов висновку, що наразі відсутні законні підстави як для стягнення заборгованості по аліментам за таким позовом, так й відповідно для стягнення пені через відсутність такого боргу з аліментів у заявника. На підставі переліченого суд вважає, що заява про перегляд рішення суду від 28 травня 2019 року за ново виявленими обставинами по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів підлягає задоволенню, а вказане рішення - скасуванню. При цьому на підставі досліджених матеріалів справи та перевірених обставин позову суд дійшов переконання, що у задоволенні заявлених [PERSON] до [PERSON] позовних вимог слід відмовити повністю через їх безпідставність. Відповідно до ст. 141 ЦПК з [PERSON] на користь заявника підлягає стягненню понесені витрати [PERSON] по сплаті судового збору в сумі 1057,50 грн. при поданні заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами (а. с. 89).

Outcome: approved