Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~28 грудня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся, в особі свого представника [PERSON] , позивач [PERSON] з позовною заявою до Харківської міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив суд визнати причини пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини поважними та визначити додатковий строк у два місяці на прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що позивач, [PERSON] , є онуком [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] разом з його дідом належала на праві власності квартира [ADDRESS] . Незважаючи на те, що позивач мав зареєстроване місце проживання разом з дідом, у зазначеній квартирі померлий [PERSON] проживав сам до червня 2016 року. [PERSON] є сином [PERSON] , яка є єдиної донькою [PERSON] , та яка трагічно загинула [INFO] . У зв`язку із ранньою смертю матері [PERSON] почав проживати зі своїм батьком Опришко А.В. у м. Південне Харківського району Харківської області, за адресою: м. Південне, пров. Озерний, 5. Позивач вказує, що зв`язок з дідом підтримував через сусідку, оскільки [PERSON] свого телефону не мав. Приблизно з 2014 року у діда почалися серйозні проблеми зі здоров`ям, спричинені похилим віком. Останній почав забувати елементарні речі: що він робив протягом дня, з ким спілкувався, не міг згадати імені онука, навіть свого імені, а часом взагалі тинявся по смітнику. Враховуючи дані обставини та розуміючи, що дід потребує цілодобового догляду, позивачем було прийнято болісне для нього рішення відвезти діда до будинку престарілих. Сам позивач такий догляд надати діду не міг, оскільки цілими днями пропадав на навчанні та роботі. Позивач з 13.02.2015 року і дотепер проходить службу в поліції, перебуває на посаді молодшого інспектора взводу роти Управління поліції охорони в Харківській області. У той же час, навчається у Харківському національному університеті внутрішніх справ. 29.06.2016 року [PERSON] виписався з вищезазначеної квартири, останнє зареєстроване місце проживання мав у КУ «Зміївський геріатричний пансіонат» (63403, Харківська обл., м. Зміїв, вул. Пролетарське шосе, буд. 27), де і помер у липні 2016 року. Про смерть діда [PERSON] довідався випадково. Приблизно через місяць після переїзду йому зателефонували з будинку престарілих та повідомили, що [PERSON] помер. В цей період позивач як раз перебував на військових навчаннях в іншій області, тому поїхати до діда не міг з причин, що від нього не залежали. В квартирі весь час з моменту смерті речі померлого діда залишалися на своєму місці. Позивач відчував провину, що внаслідок прийнятого ним рішення останні дні свого життя дід провів не вдома, а серед сторонніх для нього людей. Сама квартира була зачинена до осені 2020 року. Прибираючись в квартирі та перебираючи разом з дружиною речі діда, він випадково знайшов заповіт, зі змісту якого виявилося, що 16.02.2012 року померлий [PERSON] належну йому частку квартири під [ADDRESS] , [PERSON] заповів онуку [PERSON] . Заповіт посвідчений нотаріально, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеметовою О. В. 16 лютого 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 186. Дана квартира була приватизована позивачем та померлим у 2006 році. Позивачу на той момент було, 13 років. Зрозуміла річ, що питанням приватизації у той час Позивач в силу свого віку не цікавився. Про існування заповіту позивач також нічого не знав, оскільки не проживав з дідом ані на час складання заповіту, ані на час відкриття спадщини. Померлий про заповіт його не повідомляв. Із заявою про прийняття спадщини одразу після смерті діда позивач не звертався в силу своєї юридичної необізнаності. Свідоцтво про смерть [PERSON] позивачем було отримано повторно лише в травні 2020 року. Власне і реальної можливості займатися даним питанням у нього не було. Одночасно навчання в університеті та робота займали майже весь вільний час. Крім цього, приблизно з 2016-2017 року Позивач доглядає за дідом з боку мачухи [PERSON] [PERSON] , з яким має гарні стосунки. Останній є інвалідом 2 групи з 1981 року, пенсіонер, а тому потребує постійного догляду. Проживає у с. Маслівка Первомайського району Харківської області. На жаль, таких довірливих стосунків з померлим дідом Позивачу так і не вдалося побудувати. Зумовлено це, знову ж таки, ранньою трагічною смертю матері, оскільки відтоді родину позивача складають батько, мачуха та родичі мачухи. На початку грудня позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті діда. Однак, 09.12.2020 року отримав відповідь приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушни Лілії Миколаївни № 454/02-17, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням встановленого законом 6-ти місячного терміну для прийняття спадщини, та було рекомендовано звернутися до суду. Про те що строк для прийняття спадщини обмежений часовими рамками [PERSON] не знав, оскільки ніколи в житті до цього часу з подібними обставинами не зтикався. В силу свої необізнаності та життєвих обставин був позбавлений можливості ретельно вивчити це питання. Сам Позивач не знав, що є єдиним спадкоємцем померлого. Про відсутність у нього інших близьких родичів довідався вже після ознайомлення із заповітом, коли почав розпитувати родичів. Із заявою про відкриття спадщини також, крім позивача, ніхто не звертався. А зважаючи на відмову нотаріуса, така не заводилася взагалі. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, остільки йому не було відомо ані про наявність складеного на його користь заповіту, ані про 6-місячний строк для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. 01 лютого 2021 року на електрону пошту суду від Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Таким-чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як зазначено позивачем, [PERSON] помер [INFO] , отже позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 24 січня 2017 року, проте звернувся лише 09 грудня 2020 року. Отже, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. Тому, незнання про смерть [PERSON] , юридична необізнаність щодо звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та незнання про існування заповіту - не є поважними причинами для пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та не об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для прийняття спадщини, як це вимагає практика Верховного Суду. 01 березня 2021 року на адресу суду, від представника позивача, надійшла відповідь на відзив, в якій представником було зазначено, що суд, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Поважними причинами пропуску строку визначаються, зокрема: 1. Тривала хвороба спадкоємців; 2. Велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3. Складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4. Перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5. Необізнаність спадкоємців про наявність заповіту (при умові не заведення спадкової справи після смерті спадкодавця та не здійснені повідомлення та виклику спадкоємця за заповітом нотаріусом). Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Окрім того, позивач є єдиним спадкоємцем після померлого дідуся, оскільки крім позивача до нотаріуса про прийняття спадщини ніхто не звертався, та спадкова справа не заводилася взагалі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про виклик та допит свідків в судовому засіданні - задоволено. Закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/8442/20 за позовною заявою [PERSON] до Харківської міської ради про визнання причини пропуску поважними та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, суд пр иходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є онуком [PERSON] . (а.с. 20, 21, 22) 16 лютого 2012 року [PERSON] склав заповіт, у якому заповів своєму онуку [PERSON] належну йому на праві частку квартири від [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Шеметовою О.В., зареєстровано в реєстрі № 186. (а.с.15) [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно. (а.с. 19) З свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2006 року вбачається, що Відділ приватизації житлового фонду посвідчує, що [PERSON] , та члени його сім`єю [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 07.02.20006 р., № 1360. (а.с.14) Згідно довідки №2014 з місця проживання про склад сім`ї та прописку, [PERSON] постійно прописаний за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18) Останнє зареєстроване місце проживання померлого [PERSON] було у КУ «Зміївський геріатричний пансіонат» за адресою: Харківська область, м. Зміїв, Пролетарське шосе, б. 27. (а.с.23) 09 грудня 2012 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті дідуся за заповітом, у зв`язку з чим приватним нотаріусом дана відповідь, що позивачу необхідно надати документи, що підтверджують факт прийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] , а у разі їх відсутності звернутися до суду для вирішення цього питання. (а.с.25) У період з 24 липня 2016 по 24 січня 2017 року позивач до нотаріуса із заявою про відмову чи прийняття спадщини після померлого [PERSON] не звертався. Проте, позивач пояснив, що з померлим він ніколи не проживав, лише мав реєстрацію, про існування заповіту він був необізнаний, окрім того, позивач відноситься до п`ятої черги спадкоємців, та взагалі не знав, що він є єдиним спадкоємцем після померлого дідуся. Із заявою про відкриття спадщини ніхто, крім нього, до нотаріуса не звертався. Спадкова справа не заводилася. Як вбачається з витягу зі спадкового реєстру №64010672 від 19.03.2021 року інформація щодо заведення після померлого [PERSON] спадкової справи у спадковому реєстрі відсутня. (а.с.86) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] (кожний окремо) повідомили, що померлий [PERSON] є рідним дідусем позивача по лінії матері, коли позивач став старше він його інколи навіщував, про те, що померлим було складено заповіт нічого не було відомо, сам заповіт було знайдено у вересні - жовтні 2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.\~1223,\~1233 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. В абзаці 6 п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважність пропуску строку є оціночною категорією та підлягає з`ясуванню у кожному окремому випадку. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкодавець помер [INFO] . Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. Зворотного по справі не доведено. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Окрім того, Верховний Суд України в постанові від 26.06.2019 року по справі 565/1145/17 зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на\~ вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. В силу\~ст.\~1277\~ЦК України,\~у разі\~відсутності спадкоємців\~за заповітом\~і за\~законом,\~усунення їх\~від права\~на спадкування,\~неприйняття ними\~спадщини,\~а також\~відмови від\~її прийняття\~орган місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини,\~а якщо\~до складу\~спадщини входить\~нерухоме майно\~-\~за його\~місцезнаходженням,\~зобов`язаний\~подати до\~суду заяву\~про визнання\~спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідач, покладені зобов`язання не виконав з 2016 року та інформація про наявність заповіту до позивача не доводилась. Спадкове майно, перебуває у спільній сумісній власності позивача та його діда спадкодавця, є житлом родини, інші спадкоємці відсутні. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не проживав разом зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем першої черги за законом, а тому об`єктивно не міг знати про наявність на його ім`я заповіту. Крім того, після смерті [PERSON] , до нотаріуса про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, та враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved