Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

27.10.2020 року [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , звернувся з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7142 га кадастровий номер 1824286200:11:000:0303 та площею 0,9845 га кадастровий номер 1824286200:20:000:0519, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №004877, виданого 05 листопада 2002 року на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації від 25.10.2002 року №303. Мотивуючи тим, що є спадкоємцем брата, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що державний акт на землю виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без участі міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник фермерського господарства '' Агрокомпанія Старовойта '' в підготовче засідання не з`явився, заперечень по суті позову не надав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 червня 2020 року (а.с.4). З довідки виданої виконавчим комітетом Овруцької міської ради Житомирської області від 23.07.2020 року №813, видно, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , дійсно на день смерті був зареєстрований та проживав в с. Коптівщина, Овруцького району Житомирської області (а.с.5). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7142 га кадастровий номер 1824286200:11:000:0303 та площею 0,9845 га кадастровий номер 1824286200:20:000:0519, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №004877, виданого 05 листопада 2002 року на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації від 25.10.2002 року №303. Позивач є спадкоємцем та братом [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 1951 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 25.06.2020 року №00026803867 та постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.08.2020 року (а. с. 7,8,12). Постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №1395/02-31 від 27.08.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , у зв`язку з тим, що державний акт на землю виданий не за життя, а після смерті спадкодавця (а.с.12,13). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його життіі народженні після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках:брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до інформаційних довідок №229456712, №229455931 від 23.10.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельної ділянки кадастрові номери 1824286200:11:000:0303, 1824286200:20:000:0519 - відсутні. З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 04.11.2020 року №1871/01-16, видно, що після померлої [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа №631/2020 року, у зв`язку з подачею заяви про прийняття спадщини за законом від брата померлого гр. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , якому була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved