Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

27.09.2018 позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням: -збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на мою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду; - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , періодично щомісяця по 500 грн. для оплати навчання (а.с.1-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Зазначила, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15.11.2013 року, з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з часу винесення судом рішення відповідач працював в ПрАТ «Фанера і плити» і аліменти сплачувалися вчасно. Проте на підприємстві відбулися зміни, заробітна плата відповідачу сплачується у мінімальному розмірі, аліменти сплачуються з затримкою і їх розмір зменшився до 400-450грн., та у зв`язку з закриттям підприємства з 01.10.2018 року звільняють всіх працівників. Позивач отримує не велику заробітну плату, та не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Відповідач працює на підробітках, свої доходи приховує, будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування та додаткових витратах участі не бере. Також зазначила, що дитина навчається у музичній школі, навчання у місяць коштує 200грн., також вона сплачує за харчування у групі продовженого дня у школі. Дитина має бажання відвідувати гурток танців, який коштує 500 грн. в місяць, проте через брак коштів позивач відмовляє їй у цьому. Враховуючи, що витрати необхідні для виховання та проживання дитини збільшилися, а також збільшився і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому визначений судом розмір аліментів підлягає зміні. Вважає, оскільки відповідач проживає сам, на утриманні інших осіб не має, також може отримувати дохід від оренди будинку, він може сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно та додаткові витрати періодично щомісяця по 500 грн. для оплати навчання. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєвої Л.В. від 22.10.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі( а.с. 29,30). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранової-Лесів І.В. від 04 березня 2019 року, згідно розпорядження керівника апарату суду № 194 від 26.02.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.02.2019 року, прийнято до свого провадження зазначену цивільну справу( а.с.51). У судове засідання позивач не з`явилася, проте надала суду заяву у якій просила су та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином-за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не направив. Відповідно до вимог ст. ст. 223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, дослідивши заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини (а.с. 11,12) задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини -доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Так, відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами норм Сімейного кодексу України », відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин , зазначених ст.182-184 СК України , не може обмежуватися разовим збільшенням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, визначених у ст.ст. 182-184 СК України. Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі за №143цс13. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, Так, за змістом ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становив: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 01 липня 2018 року- 1944 гривні. Як зазначила позивач у позовній заяві, та підтверджується довідкою ПрАТ « Фанери та плити» № 70 від 18.09.2018 р.( а.с.15), починаючи з червня 2018 року отримувала аліменти на дитину в розмірі ј частини від всіх видів заробітку відповідача розмір яких зменшився, та становив менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: червень 2018- 406,77 грн., липень 2018- 470,57грн., серпень 2018- 467,89грн. При цьому суд також враховує, що після винесення Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 15.11.2013 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень. За таких обставин, стягнуті рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2013 року аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), підлягають зміні. Будь-яких доказів щодо матеріального стану відповідача та, що на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, що доводи позивача є доведеними, а вимоги щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки з моменту стягнення аліментів змінилася економічна ситуація в державі, збільшився прожитковий мінімум, змінився стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан одержувача аліментів, і відповідач, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має та заперечень щодо позову не подав, за своїм матеріальним станом може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України в чинній на момент звернення до суду та на дату ухвалення судового рішення редакції визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. А, також, враховує, що визначений позивачем щомісячний розмір аліментів не перевищує та є співмірним з розміром прожиткового мінімум в на дитину відповідного віку. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] участі у додаткових витратах не бере, внаслідок чого виник даний спір. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на гуртки, на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, довідки медичних закладів, а також інші документи, які підтверджують те, що дитина страждає на тяжке захворювання і свідчать про необхідність у зв`язку з цим збільшення витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. З наданих позивачем документів встановлено і документально підтверджено, що додаткові витрати становлять: - за харчування дочки [PERSON] в БПГ «Перспектива» , згідно квитанцій за жовтень 2017 р.,( а.с.19,20), - 180,28 грн. та відповідно 413, 45 грн., - за навчання [PERSON] у Дитячій музичній школі, згідно квитанції за вересень 2018 року( а.с.21) - 200 грн. - на придбання одягу та шкільного приладдя для [PERSON] в розмірі 920 грн. та відповідно 257 грн., що підтверджується накладною, квитанціями та товарним чеком (а.с.16-18). Будь-які докази, які б спростовували вищенаведені розміри витрат на дитину, а також докази того, що відповідач добровільно бере участь у додаткових витратах на дитину, відповідачем надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню, а саме: з відповідача належить стягнути додаткові витрати на доньку періодично щомісяця по 500 гривень для оплати навчання. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судові витрати по даній справі складає судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. У зв`язку з цим, зазначені судові витрати відповідно до вимог ст.141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved