Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

29.05.2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.07.2012 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Вона вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів є не достатньою для матеріального утримання сина. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надати матеріальну допомогу, оскільки працює на заробітках в [PERSON] і отримує в середньому близько 20 тисяч гривень на місяць. В добровільному порядку відповідач відмовився збільшити розмір аліментів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечила, що відповідач інколи купує, одяг для дитини та придбав йому мобільний телефон. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що він в змозі сплачувати аліменти 900 грн. Оскільки розмір доходу, який зазначила позивач не відповідає дійсності, його місячний дохід становить 7000 грн. 38 коп.. При цьому на його утриманні перебуває вагітна дружина та малолітня дитина [INFO]. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] В,В. та [PERSON] сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.7). 09.04.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.6) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.07.2012 року змінено розмір аліментів присуджених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 25.12.2009 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.06.2012 року і до досягнення ним повноліття (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, має нерегулярний мінливий дохід. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Під час розгляду справи судом встановлено всі обставини, що мають істотне значення, в тому числі: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та наявність інших обставини, що мають істотне значення у даній справі. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і визначає аліменти в розмірі 1000 грн., щомісячно, що буде відповідати як інтересам сина, зокрема, для задоволення його мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial