Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

27 червня 2017 року до суду звернулися представники Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради головний лікар [PERSON] та лікар-психіатр [PERSON] із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] без її згоди. Зазначили, що 26 червня 2017 року [PERSON] була госпіталізована в Житомирську обласну психіатричну лікарню № 1. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром [PERSON], який після огляду останньої, зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар у звязку з наявністю в неї тяжкого психічного розладу (а.с. 6). У приймальному відділенні лікарні особа, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування, була оглянута лікарем-психіатром [PERSON], який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації (а.с. 7). Також [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка теж підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно з Законом України «Про психіатричну допомогу» та дійшла висновку, що лікування останньої можливе тільки в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримала. Прокурор також вважає, що заява лікаря-психіатра має бути задоволена. [PERSON], опікуном особи, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування, подано до суду заяву, у якій просить проводити засідання без її участі (а.с. 9). Згідно з висновком № 1001 Психіатричної лікарсько-консультативної комісії від 26 червня 2017 року перебування [PERSON] в суді є недоцільним (а.с. 3). Учасники процесу не заперечували щодо проведення судового засідання без участі особи, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування, з огляду на її стан здоровя та з урахуванням заяви опікуна. Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області [PERSON] визнано недієздатною та призначено [PERSON] її опікуном (а.с. 4-5). Діагноз особи, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування: розумова відсталість в ступені вираженої дебільності з періодичним порушенням психіки у вигляді глюцинаторно-маячного синдрому, психопатизацією особистості по збудливому типу та вираженою трудовою та соціальною дезадаптацією (а.с. 2). З висновку комісії лікарів-психіатрів від 26 червня 2017 року вбачається, що особа, стосовно якої вирішується питання про примусове лікування, перебуває в гострому психотичному стані: тривожна, напружена, метушлива, емоційно нестійка, відмовляється від прийому медикаментів, агресивна до матері, сестри та дітей, виявляє галюцинаторні хвилювання, сама до себе розмовляє; на даний час за собою не слідкує, відмовляється від лікування, не може задовольняти свої життєві проблеми, потребує лікування та постійної мотивації медичного персоналу. У разі ненадання своєчасної психіатричної допомоги може призвести до погіршення психічного стану і надати шкоду її здоровю, госпіталізація -доцільна (а.с. 2). Згідно зі статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження й лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, унаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] має бути задоволена. На підставі викладеного,

Outcome: approved