Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

28 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1995 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносини між ними фактично припинено у 2011 році. Розлад сімейного життя ставня через відсутність порозуміння, відмінність характерів та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що шлюб розпався остаточно, на примирення не згоден. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась за невідомих суду причин, про місце, день та час слухання справи повідомлялась належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14 вересня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО №348488 виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №428. З копії паспорту позивача [PERSON] виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, а також Форми №1 [PERSON] вбачається, що 14 вересня 1995 року між позивачем та [PERSON] був укладений шлюб в Міському відділі РАГС м. Торез Донецької області. Згідно експертного висновку №056/737-а від 05 вересня 2013 року Українського бюро лінгвістичних експертиз, український запис прізвища [PERSON] (-а) (паспорт, запис [PERSON]) та [PERSON] (-а) (копія актового запису про шлюб №428 від 14.09.1995 р. складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON]), а також запис російською мовою [PERSON] (-а) (зазначений паспорт, запис [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved