Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

27.10.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликається на те, що 02.10.1998 року уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час їхні шлюбні відносини припинено: на протязі останнього року, вони не живуть як подружжя і не ведуть спільного господарства, у неї своє життя, у нього своє. Разом з дітьми вона виїхала з с. Надиби Старосамбірського району та повернулась на батьківщину у м. Стебник, де без реєстрації проживає [INFO]. У м. Стебнику молодший син відвідує Стебницьку загальноосвітню школу №18. Причиною розриву їхніх стосунків з відповідачем стало те, що вони не могли знайти спільної мови та дійти взаєморозуміння при вирішені сімейних проблем, що виникають як у побуті, так і в інших сферах життя. Нажаль їхні погляди та інтереси є протилежними, вони не могли зрозуміти одне одного. В результаті цього виникали конфлікти, під час яких вони не знаходили компромісних рішень, що в свою чергу породжувало взаємні образи та відчуження. Вважає, що їхня сімя існує формально, при відсутності взаємної поваги, взаємної любові, взаєморозуміння, ніякого примирення між ними бути не може. 24.11.2017 року позивачем подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, ухваливши проведення заочного розгляду справи. Учасники справи в судове засідання не зявились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 02.10.1998 року було зареєстровано у Стебницькій міській раді Львівської області, актовий запис за №91. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружнє життя з відповідачем не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивачка прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, вони не проживають разом, протягом останнього року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно з ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved