Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

28.01.2015 року Роменський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської Ради звернувся до суду із вказаним позовом у якому прохав стягнути з відповідача [PERSON] витрати, понесені Роменською ЦРЛ за лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 1512 грн. 07 коп., а саме за 7 ліжко-днів під час лікування в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ в період з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року. Свої вимоги мотивував тим, що 13.10.2013 року близько 07 год. 00 хв. [PERSON], маючи неприязні відносини на протязі тривалого часу з [PERSON] вирішив з'ясувати з останнім стосунки з приводу стуку до вхідних дверей його квартири 12.10.2013 року. Із вказаною метою, [PERSON] направився до приміщення виконавчого комітету Роменської міської ради за адресою: бульвар Свободи, 1, м. Ромни, де на той час на своєму робочому місці знаходився [PERSON] В ході розмови [PERSON], діючи умисно спричинив [PERSON] тілесні ушкодження. Зокрема, у [PERSON] були виявлені кровопідтік у правій заушній області, крововилив на слизовій нижньої губи, кровопідтіки підборіддя, правої заушної області, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, які розглядаючи в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. За вказаним фактом [PERSON] було засуджено вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2014 року за ч.2 ст. 125 КК України до 850 грн. штрафу. У судовому засіданні прокурор Клименко Я.В. позовні вимоги підтримала і прохала їх задовольнити. Представник Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської Ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи до суду не зявився, в письмовій заяві розгляд справи прохав проводити у його відсутності, позовні вимоги - задовольнити (а.с. 168). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду повторно не зявився (а.с. 161, 166, 170). В письмових заявах до суду повідомив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що [PERSON] стаціонарно не лікувався, а всі довідки по справі сфабриковані (а.с. 56-57, 149, 169). Суд, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2014 року [PERSON] було визнано винним у заподіянні потерпілому [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя, та засуджено за ч.2 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 850 грн. штрафу (а.с. 2). З довідки Роменської ЦРЛ № 01-20/5473 від 16.12.2014 року вбачається, що хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року 7 л/д з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома підборіддя, забій нижньої губи. Вартість лікування хворого [PERSON] в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року за сім ліжко-днів становить 1512 грн. (а.с. 3). Оскільки фінансування закладів охорони здоровя, зокрема лікарні, здійснюється з Державного бюджету України, вбачається порушення державних інтересів, а тому 28.01.2015 року Роменський міжрайонний прокурор звернувся до суду із вказаним позовом (а.с. 1). Згідно наказу Генеральної прокуратури України № 90-ш від 23.09.2015 року діяльність, зокрема Роменської міжрайонної прокуратури було припинено шляхом реорганізації та створення Роменської місцевої прокуратури (а.с. 84 87). Наведене свідчить, що між сторонами виникли спірні правовідносини в частині відшкодування витрат закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину. Згідно зі ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній станом на 8.01.2015 року - на момент звернення до суду з вказаним позовом) прокурор має право звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. За змістом ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з вироку Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.10.2014 року, який набрав законної сили 11.11.2014 року, [PERSON] було визнано винним у заподіянні потерпілому [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя потерілого, та засуджено за ч.2 ст. 125 КК України. У вказаному вироку зокрема було зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 593 від 19.11.2013 року при судово-медичному освідуванні 14.10.2013 року у [PERSON] були виявлені кровопідтік у правій заушній області, крововилив на слизовій нижньої губи. Згідно оригінала історії хвороби № 11384/1518 хірургічного відділення №1 Роменської ЦРЛ, вищевказаний освідуємий знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Гематома підборіддя. Забій нижньої губи (а.с. 2). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. З довідки Роменської ЦРЛ № 01-20/5473 від 16.12.2014 року вбачається, що хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року 7 л/д і вартість лікування хворого [PERSON] в хірургічному відділенні за сім ліжко-днів становить 1512 грн. (а.с. 3) З калькуляції про розрахунок фактичних витрат Роменської ЦРЛ на лікування [PERSON], яка є додатком до вищевказаної довідки, вбачається, що вартість одного ліжко-дня становить 216,01 грн., а вартість 7 ліжко-днів відповідно 1512,07 грн.(а.с. 4). Вищевказаний розрахунок проведено відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року і не викликає сумніву у суду. Вказаний розрахунок також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] бухгалтер Роменської ЦРЛ. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] лікарі-хірурги Роменської ЦРЛ, кожен зокрема, підтвердили, що [PERSON] в період з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в Роменській ЦРЛ. з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома підборіддя, забій нижньої губи внаслідок побиття його сусідом Свідок [PERSON], яка працювала лікарем-невропатологом Роменської ЦРЛ пояснила суду, що 14.10.2013 року вона направляла [PERSON] на стаціонарне лікування до хірургічного відділення Роменської ЦРЛ з діагнозом «ЗЧМТ, струс головного мозку». Судом також було оглянуто матеріали кримінального провадження № 120142001000002508 відносно [PERSON] в яких наявний висновок судово-медичної експертизи № 593 від 19.11.2013 року з якого вбачається, що при судово-медичному освідуванні 14.10.2013 року у [PERSON] були виявлені кровопідтік у правій заушній області, крововилив на слизовій нижньої губи. Згідно оригінала історії хвороби № 11384/1518 хірургічного відділення №1 Роменської ЦРЛ вищевказаний освідуємий знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Гематома підборіддя. Забій нижньої губи Той факт, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у вищевказаний період також підтверджується Журналом реєстрації листків непрацездатності № 3, який було почато 02.09.2013 року та закінчено 06.02.2014 року, з якого вбачається, що мається запис про видачу лікарняного листа за № 854094 [PERSON]О ([INFO], мешканцю м. Ромни Сумської обл., б-р Свободи, 24/140, який працював охоронцем у міськвиконкомі); лікарняний лист видано за період з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року (а.с. 138-140). Факт видачі листка непрацездатності [PERSON] за вищевказаний період підтверджується і засвідченою копією корінця про видачу листка непрацездатності серії АГБ № 854094 (а.с. 165). Доводи [PERSON] про те, що історія хвороби, амбулаторна картка та інші медичні документи сфабриковані - не відповідають дійсності. Сумнівів у суду з приводу того, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірірургічному відділенні Роменської ЦРЛ в період з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року і що вартість лікування за сім ліжко-днів становить 1512 грн. - у суду немає. Суд критично відноситься, до заперечень відповідача з приводу того, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, а тому повинен лікуватися безкоштовно, враховуючи наступне. З копії довідки МСЕК вбачається, що [PERSON] встановлено безстроково ІІІ групу інвалідності у звязку із трудовим каліцтвом (а.с. 158). В той же час, на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ В період з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року [PERSON] перебував в якості потерпілого від злочину, вчиненого [PERSON] При цьому Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачає, затвердженого постановою КМУ від 16 липня 1993 року № 545 не передбачає винятків для безкоштовного лікування потерпілих від злочинів. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід безумовно задовольнити та стягнути з [PERSON] 1512 грн. 07 коп. витрат на лікування потерпілого [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при подачі до суду позову про відшкодування коштів, затрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, з відповідача слід стягнути судовий в розмірі ставки, яка діяла станом на 28.01.2015 року (на момент звернення до суду прокурора з вказаним позовом), а саме в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved