Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 4\~097,51 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 25.03.2008 року між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобовязань належним чином не виконав, у звязку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. Представник позивача до суду не прибув, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач двічі був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за його останнім відомим місцем реєстрації, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 25.03.2008 року банк, з однієї сторони, та відповідач [PERSON], з другої, уклали кредитний договір № 002-05059-250308 (далі Договір), за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3\~000 грн. на платіжну картку з кредитною лінією 30\~000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом на позитивний залишок коштів за ставками, які зазначені в Тарифах, що є додатком до Договору. Відповідно до Договору, відповідач погодився на встановлення банком будь-якого кредитного ліміту в межах суми кредитної лінії. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту був ознайомлений та погодився з ними. Кредитування рахунку здійснюється протягом 364 днів, кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах Договору та не потребує підписання додаткових угод. Пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалася заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було. Відповідач зобовязався щомісячно здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначені в Тарифах, сплачувати відсотки за користування кредитом, а за порушення кредитної дисципліни сплатити пеню. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість відповідача за Договором станом на 27.07.2015 року по тілу кредиту склала 4\~079,51 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач неналежним чином виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору і вимог закону та припиняється з моменту його належного виконання, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. З відповідача також належить стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved