Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

27.01.2020 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23 липня 1992 року сторони зареєстрували шлюб. Подружнє життя у них не склалось через несумісність характерів та відсутність порозуміння. З 1999 року вони проживають окремо. Неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір відсутній. Ухвалою суду від 18.02.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 18.03.2020. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач в підготовче засідання також не з`явилася. Подала до суду заяву, у якій позов визнала, просила судове засідання проводити без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що останні скористалися своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 23 липня 1992 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2020 (а.с. 7). Сторони припинили шлюбні відносини, зареєстровані та проживають окремо (а.с. 6, 11). Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає доведеним, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити їх інтересам. У зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд прийшов до висновку, що шлюб сторін слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення з державного бюджету половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Outcome: approved