Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором позики грошей, посилаючись на те, що 09 жовтня 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики грошей. За умовами зазначеного договору позивач передав відповідачу гроші у сумі 16000 грн. з умовою їх повернення до 09 жовтня 2018 року. На підтвердження укладення вищезазначеного договору відповідачем була складена розписка про отримання ним зазначеної суми. Відповідач зобов'язався повертати борг частками, згідно графіка повернення позики. Крім того, в забезпечення вищезазначеного зобовязання ним було укладено договір поруки з [PERSON]. Однак, на день подання зазначеного позову відповідач не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобовязання. Тому, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу за договором позики грошей у розмірі 16000 грн., проценти за користування позикою за період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2016 року у сумі 45270 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. \~ На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно\~\~до ст.1052 ЦК України у\~\~разі\~\~невиконання\~\~позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що 09 жовтня 2015 року між позичальником [PERSON] та позикодавцем [PERSON] було укладено договір позики грошей (арк.с.7) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 16000 грн., а позичальник зобов'язався повністю повернути позику за цим договором згідно графіка частками в термін до 09 жовтня 2018 року, наведеного у пункті 4.2 договору позики грошей. Пунктом 7.2 Договору позики грошей - сторони підтвердили, що цей договір укладено ними добровільно, на них не було здійснено ніякого тиску, примусу чи насильства як морального так і фізичного. Позикодавець та Позичальник не знаходяться під впливом непереборних життєвих обставин, які б змушували їх погодитися на укладання та підписання цього договору. 09 жовтня 2015 року [PERSON] написав розписку, якою він підтвердив отримання від [PERSON] грошей у сумі 16000 грн. (арк.с.8). Крім того, 09 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки (арк.с.9), відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] свого обовязку в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зазначеного зобовязання боржником договору позики. В разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Однак на день звернення позивача з позовом до суду відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу за договором позики грошей. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником. Отже борг за договором позики у сумі 16000 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Згідно графіка погашення боргу (п.4.2 договору позики) сума щомісячного платежу складає 450 грн. в місяць, а останній платіж складає 250 грн. Пунктом 4.4 договору позики грошей передбачено, що в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5 % процентів в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Проценти за користування позикою за період з 09 листопада 2015 року по 08 жовтня 2016 року нараховані позивачем відповідно до умов договору позики грошей та підтверджуються розрахунком заборгованості, також підлягають солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до умов договору поруки. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 612 грн. 70 коп., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються квитанцією (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved