Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

28 грудня 2020 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до Фонду соціального страхування України (далі - Фонд, відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу виконавчої дирекції Фонду від 24 вересня 2020 року№ 24-к «Про оголошення догани [PERSON] », зобов`язання виконавчої дирекції Фонду здійснити перерахунок заробітної плати [PERSON] за період з вересня 2020 року по дату подання позову, стягнути з Фонду донараховану заробітну плату за час дії догани. У позовній заяві [PERSON] вказав, що 23 вересня 2020 року о 14 год. 32 хв. він залишив робоче місце у зв`язку з необхідністю бути присутнім під час розгляду о 15 год. 15 хв. у Київському апеляційному суді у справі № 753/435/20 про визнання його звільнення з Фонду незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 24 вересня 2020 року наказом виконавчої дирекції Фонду йому оголошено догану за відсутність на роботі більше трьох годин без поважних причин, з якою [PERSON] не згідний, оскільки не мав наміру порушувати трудову дисципліну. На обґрунтування необхідності задоволення позову наводить такі доводи: 23 вересня 2020 року отримав усний, а не письмовий, дозвіл від свого керівника структурного підрозділу Фоменко В.С. та заступника керівника структурного підрозділу Драченко Л.А. на залишення робочого місця, що не заборонено Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників виконавчої дирекції Фонду, затвердженими наказом виконавчої дирекції Фонду від 17 жовтня 2018 року № 35 (далі - Наказ № 35); 24 вересня 2020 року не зміг отримати підпис від [PERSON]. на передбаченій наказом Фонду від 4 вересня 2020 року № 436-од «Про організацію допуску до приміщень адмінбудинків виконавчої дирекції Фонду на період дії карантину на території України» (далі - Наказ № 436) перепустці для виходу та відповідно скористатись нею, тому що у період з 13 год. 45 хв. до 14 год. 20 хв. не зміг знайти [PERSON]. , а вкотре повідомлена ним про залишення робочого місця Драченко Л.А. не заперечувала; Фонд та її структура не належать до режимних об`єктів, які потребують додаткових заходів контролю працівників щодо виходу з адмінбудівлі; при виході з будівлі власноруч зробив запис в Журналі обліку місцевих відряджень працівників виконавчої дирекції Фонду, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду від 14 вересня 2017 року № 18 (далі - Журнал відряджень), як роблять усі працівники Фонду, які залишають робоче місце у робочий час «з особистих питань» чи «службове відрядження»; до 18.00 не мав змоги повернутись на роботу, оскільки судове засідання у справі № 753/435/20 закінчилось о 16 год. 31 хв., а з 16 до 18 год. почував себе погано у зв`язку з хронічною хворобою серця та судин; в догані вказано про порушення позивачем розділу IV Наказу № 35, проте вказаний розділ (про правила внутрішнього розпорядку) стосується основних обов`язків адміністрації; під час дії догани не отримав донарахування до окладу, тому просить донарахувати та стягнути з Фонду 26 400 грн місячних премій за вересень-жовтень 2020 року, за листопад 2020 року (позивач перебував у відпустці, тому розмір йому невідомий), разові премії до свят на суму 33 000 грн (до Дня захисника України 11 000 грн, Дня працівника соціальної сфери - 11 000 грн, річниця утворення Фонду - 11 000 грн). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 28 грудня 2020 року вказаний позов передано судді Гусак О.С. (справа № 753/22315/20). 5 січня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києва позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження, витребувано із Фонду накази на преміювання працівників управління внутрішнього аудиту Фонду за вересень-грудень 2020 року. 1 лютого 2021 року до суду надійшов відзив Фонду на позовну заяву. У вказаному відзиві Фонд вказав про залишення позивачем 23 вересня 2020 року робочого місця більш ніжна три години та оголошення йому 24 вересня 2020 року догани за вказані дії, проте заперечив наведені позивачем доводи щодо правомірних дій позивача, а щодо правомірності оголошеної догани, зазначив, що: позивач ознайомлений з правилами трудового розпорядку; залишення робочого місця позивачем до закінчення робочого часу здійснюється лише за погодженням з [PERSON]. на підставі попередньо оформленої перепустки, хоча такого погодження не було; на 23 вересня 2020 року наказів виконавчої дирекції Фонду щодо направлення у службове відрядження або надання будь-яких відпусток позивачу не надавалось, [PERSON]. доручень позивачу щодо виконання роботи поза межами виконавчої дирекції Фонду не надавались, в тому числі у Київському апеляційному суді; позивач у поясненнях від 24 вересня 2020 року про причини порушення трудової дисципліни не зміг пояснити чому заздалегідь з 14 вересня 2020 року не оформив за підписом [PERSON]. дозвіл на залишення робочого місця з невиробничих питань, чому не реалізував право на відпустку для вирішення особистих невиробничих питань у робочий час; з огляду на право, а не обов`язок, Фонду встановлювати розміри премій для працівників зважаючи на особистий вклад кожного в загальні результати роботи та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутність преміювання позивача за період накладення на нього дисциплінарного стягнення є правомірним. 10 лютого 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач підтримав раніше викладені у позовній заяві доводи та прохальні вимоги, та наголосив на неможливість оформлення ним перепустки, у зв`язку з наявністю обставин непереборної сили, наміру порушувати трудової дисципліни він немав. 18 лютого 2021 року до суду надійшли заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву, в яких Фонд підтримав раніше зазначені ним доводи та зазначив про недоведеність позивачем наявності форс-мажорних обставин, які не дали йому змогу оформити перепу стку. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання Фонду про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та запереченнях проти відповіді на відзив, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Статтею 139 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на працівників покладено обов`язок додержання трудової дисципліни. Для організації трудової дисципліни увиконавчій дирекції Фонду, де працює позивач, Наказом № 35 встановлено правила внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з розділами 3, 5 цих Правил працівники зобов`язані дотримуватись дисципліни праці, зокрема у робочий час: з 09 год. 00 хв. до 18.год. 00 хв.; залишення ними робочого місця без дозволу безпосереднього керівника не допускається. Наказом № 436, з внесеними Наказом виконавчої дирекції Фонду від 14 вересня 2020 року № 440-од змінами, встановлено, що на період карантину на території України завчасний вихід на перерву для відпочинку чи харчування, повернення з перерви для відпочинку чи харчування після її закінчення, залишення робочого місця працівниками виконавчої дирекції Фонду до закінчення робочого часу здійснюється лише за погодженням з керівником самостійного структурного підрозділу, якому підпорядковується співробітник, на підставі попередньо оформленої перепустки. Позивач ознайомлений із зазначеними наказами 7 та 14 вересня 2020 року, про що свідчить його підпис на долучених відповідачем бланках. Станом на 23 вересня 2020 року діяла постанова Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно з якою на території України запроваджено карантин з 1 серпня по 31 жовтня 2020 року. Таким чином, позивач був обізнаний з встановленими правилами внутрішнього розпорядку, а також із особливостями організації допуску до приміщень виконавчої дирекції Фонду на період карантину на території України. Позивач, повідомивши заступника управління внутрішнього аудиту виконавчої дирекції Фонду Драченко Л.А. , не отримавши перепустку про вихід, 23 вересня 2020 року о 14 год. 32 хв. вийшов з приміщення виконавчої дирекції Фонду (вул. Боричів Тік, 28, м. Київ). При цьому, позивач вніс відомості у Журнал відряджень як місцеве службове відрядження у м. Києві за дорученням начальника управління внутрішнього аудиту виконавчої дирекції Фонду [PERSON]. та направлення його до Київського апеляційного суду. Цього дня позивач на роботу не повернувся. З огляду на наведене, позивач на порушення вимог наказу № 436 не отримав дозволу від свого безпосереднього керівника [PERSON]. на вихід з приміщення виконавчої дирекції Фонду, не оформив та не скористався перепусткою на вихід, був відсутній на роботі більше трьох годин, чим не дотримався встановлених правил внутрішнього трудового розпорядку. Доводи позивача не спростовують порушення ним трудової дисципліни, оскільки: позивачем не наведено доказів отримання 22 вересня 2020 року усного дозволу від [PERSON]. на вихід 23 вересня 2020 року з приміщення, при цьому, згідно з актом від 23 вересня 2020 року про відсутність позивача на роботі за підписом, в тому числі, [PERSON]. , накази про відрядження позивача відсутні, а доручення [PERSON]. про виконання роботи поза межами виконавчої дирекції Фонду не надавались; неможливість позивача знайти [PERSON]. у період з 13 год. 45 хв. до 14 год. 20 хв. для отримання підпису на перепустці на вихід не виправдовує залишення приміщення виконавчої дирекції Фонду на порушення встановленого порядку, а усний дозвіл заступника керівника структурного підрозділу Драченко Л.А. не є належним дозволом, про що свідчать вимоги Наказу № 436 про надання дозволу саме керівником та неповноважність Драченко Л.А. на засвідчення такого дозволу підписом на перепустці на вихід; посилання позивача на те, що Фонд не належить до режимних об`єктів, в якому не можуть встановлюватись додаткові заходи контролю працівників щодо виходу з адмінбудівлі, не спростовують факт неотримання позивачем перепустки для виходу, а зводяться до незгоди з прийнятими Фондом локальними актами, які на 23 вересня 2020 року були чинні; доводи позивача на можливість здійснення ним запису у Журналі відряджень при неотриманні перепустки для виходу не узгоджуються із встановленими Наказом № 436 правилам організації допуску до приміщень; на підтвердження доводів про те, що 23 вересня 2020 року з 16 год. 31 хв. (час закінчення судового засідання у справі № 753/435/20) до 18 год. 00 хв. він не зміг прибути на роботу у зв`язку з поганим почуттям, що пов`язане з хронічною хворобою серця та судин, позивачем не наведено відповідних доказів ні наявності в нього хвороби, ні його поганого самопочуття в зазначений період. При цьому, згідно з актом від 23 вересня 2020 року про відсутність позивача на роботі за підписом, в тому числі, начальника управління по роботі з персоналом Р. Марченко, заступника начальника управління - начальника відділу роботи з особовим складом виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів управління по роботі з персоналом [PERSON] повідомлень у цей день управлінню по роботі з персоналом від позивача про погіршення стану його здоров`я або намірів звернутись до лікаря, про його тимчасову непрацездатність, не надходило. доводи про неправильність визначних в наказі про оголошення догани положень Колективного договору, які порушив позивач, оскільки вони стосуються не звичайних працівників, а адміністрації, є хибними, оскільки в цьому наказів також вказано про порушення позивачем його посадової інструкції як головного спеціаліста відділу методології проведення внутрішнього контролю та аудиту. Згідно з актом від 23 вересня 2020 року про відсутність позивача на роботі за підписом [PERSON]. , начальника управління по роботі з персоналом Р. Марченко, заступника начальника управління - начальника відділу роботи з особовим складом виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів управління по роботі з персоналом [PERSON] встановлено факт вибуття позивача з приміщення виконавчої дирекції Фонду, запис у Журналі відряджень, відсутність наказів про його відрядження, доручень [PERSON]. про виконання роботи поза межами виконавчої дирекції Фонду, повідомлень управління по роботі з персоналом про погіршення стану його здоров`я або намірів звернутись до лікаря, про його тимчасову непрацездатність, засвідчено факт, що перепустка згідно з Наказом № 436 не видавалась. 24 вересня 2020 року після отримання [PERSON]. пояснень позивача стосовно подій 23 вересня 2020 року, в яких зазначено аналогічні як в позовній заяві доводи про додержання правил внутрішнього розпорядку, складено на ім`я в.о. директора виконавчої дирекції Фонду Михайленко Т.О. доповідну записку із проханням застосувати до позивача заходи дисциплінарної відповідальності. Наказом виконавчої дирекції Фонду від 24 вересня 2020 року № 74-к позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Наказом виконавчої дирекції Фонду від 17 грудня 2020 року № 110-к позивачу знято дисциплінарне стягнення у виді догани. Посадові особи виконавчої дирекції Фонду, оцінивши обставини подій 23 вересня 2020 року, склали акт відсутності позивача у цей же день, на наступний день запропонували позивачу надати пояснення, надіслали в.о. керівника виконавчої дирекції Фонду доповідну записку з проханням застосувати заходи дисциплінарного стягнення та наказом застосували до позивача дисциплінарне стягнення у виді догани. Оцінюючи порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності встановлено наступне. Згідно з постановою правління Фонду від 14 травня 2020 року № 8 на Михайленко Т.О. покладені обов`язки директора виконавчої дирекції Фонду, тому дисциплінарне стягнення застосовано уповноваженою особою. Частиною першою статті 148 КЗпП України передбачено можливість застосування дисциплінарного стягнення не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку. Оскільки рішення про оголошення догани прийнято на наступний день після виявлення проступку, дисциплінарне стягнення застосовано у передбачені законом строки. Відповідно до частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Позивачем надано пояснення та з наказу про оголошення догани вбачається врахування його мотивів. Частиною першою статті 147 КЗпП України визначено два види заходів стягнення за порушення трудової дисципліни: догана, звільнення. За прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) пунктом 4 частини першої статі 40 КЗпП України передбачено можливість розірвання трудового договору. У наказі про оголошення догани враховано встановлені виконавчою дирекцією Фонду обставини, характер прогулу як дисциплінарного порушення та застосовано найнижчу міру дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Згідно з позицією Верховного Суду у справі № 644/7517/16-ц ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Виконавчою дирекцією Фонду надано оцінку діям позивача, правильно встановлено порушення ним з його вини порядку доступу до приміщень виконавчої дирекції Фонду, надано відповідні докази, а під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховано обставини, за яких вчинено проступок. Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу виконавчої дирекції Фонду від 24 вересня 2020 року № 24-к «Про оголошення догани [PERSON] » необхідно відмовити. Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання виконавчої дирекції Фонду здійснити перерахунок заробітної плати позивачу за період з вересня 2020 року по дату подання позову та стягнути з Фонду донараховану заробітну плату за час дії догани суд виходить з такого. Згідно з позицією Верховного Суду у справі 357/9161/17, якою продубльовано позицію Верховного Суду України у справі № 755/22151/15, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором). Таким чином, питання про преміювання працівників виконавчої дирекції Фонду є прерогативою його директора з огляду на особистий внесок працівника у загальні результати роботи управління внутрішнього аудиту, його ініціативність. Крім того, відповідно до частини третьої статті 151 КЗпП України протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. З огляду на правомірність оголошення позивачу догани, право директора виконавчої дирекції Фонду на призначення премій, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. З урахуванням наведеного, позовні вимоги є необґрунтованими, а в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed