Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

27.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 вересня 1989 року в Миргородському міському відділі РАЦС з [PERSON], актовий запис № 315. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 вересня 1989 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Причинами розірвання шлюбу позивач зазначає втрату почуття любові та поваги, з чоловіком практично не спілкуються, з ним втрачені усі подружні та сімейні відносини. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи реєстрації актів цивільного стану. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивач в судове засідання не з?явилася, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади (а.с. 17,19,25). Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 вересня 1989 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб в Миргородському міському відділі РАЦС, актовий запис № 315 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач наполягає на задоволенні судом заявлених позовних вимог, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «[PERSON]», тому суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 704 гривні 80 копійок судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved