overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2009 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №45. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, а саме матеріально не допомагає утримувати дитину, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнає, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.07.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.07.2009 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №45. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.2). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, таким чином з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в прибуток держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] (з урахуванням уточнень позовних вимог). В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 27.09.1996 року виконкомом Нижньо-Кринської селищної ради Совєтського району м.Макіївки Донецької області, про що зроблено актовий запис №74. Від сімейного життя мають неповнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час разом не проживають, відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON]. в судове засідання з'явилась, просить суд задовольнити позов, стягнути аліменти на неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], не у твердій грошовій сумі, а у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму, в частині стягнення з відповідача 180 грн. по сплаті правової допомоги не підтримує. Відповідач, [PERSON] в судове засідання з'явився, згоден сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини: - згідно свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] який зареєстровано 27.09.1996 року виконкомом Нижньо-Кринської селищної ради Совєтського району м.Макіївки Донецької області, про що зроблено актовий запис №74 (а.с. 5). - згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON](а. с. 6,7) видно, що відповідач, [PERSON] є їх батьком; - згідно довідки про стан сім'ї від 21.01.2014 р. ( а. с. 11) видно, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю, [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ч 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що відповідач на даний час добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина, [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] року народження у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду та до дня їхнього повноліття, таким чином задовольнивши позов. Крім цього, з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення сума судового збору на користь держави На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням 17/100 домоволодіння [ADDRESS] В позовній заяві позивач вказала, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2006р., вона є власником 17/100 частки домоволодіння [ADDRESS] В квартирі зареєстрована [PERSON], але в спірному житловому приміщенні вона не проживає з травня 2001року. Посилаючись на ст.ст.71,72 ЖК України просила задовольнити його позовні вимоги. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Треті особи до судового засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до позивач підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.11.2006р., є власником 17/100 частки домоволодіння [ADDRESS] З 27.09.1997 року в зазначеній квартирі була зареєстрована відповідач [PERSON] Встановлено, що відповідач [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає травня 2001 року, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в ремонті житлового приміщення, не зберігає свого особистого майна, зв'язок з будинком втратила, що підтверджується актом складеного працівниками ТОВ «Николаевдомсервис» від 23.01.2014 року. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, суд вважає його таким, що втратив право користування 17/100 часток домоволодіння [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. З заяви поданої заявником, [PERSON] вбачається, що він народився [INFO] року та проживає в смт. Більшівці Галицького району, досягши пенсійного віку звернувся до Пенсійного фонду в Галицькому районі з просьбою призначити пенсію, проте виникли труднощі через помилки в документах. Так, у відомостях про роботу та про заробітну плату зазначено його прізвище, як [PERSON] замість [PERSON], це вбачається з копій наказів виданих архівним відділом РДА. В результаті цього йому були видані архівні довідки за №З-1 від 01.02.2013 року, за №З-7 від 01.02.2013 року, за №З-8 від 01.02.2013 року, за №З-9 від 01.02.2013 року та за №З-10 від 01.02.2013 року про місце праці, посаду та розмір заробітної плати в яких прізвище зазначено не вірно - [PERSON]. Такі розбіжності в документах перешкоджають оформити пенсію. Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, не може. Заявник в судове засідання не з'явився. Згідно поданої заяви, заявлені вимоги підтримує повністю з викладених у заяві підстав і просить справу розглянути без його участі (а.с.20). Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання. Із поданої заяви вдачається, що відповідач не заперечує проти заявлених вимог [PERSON], заявлені вимоги визнає повністю і просить справу розглядати у його відсутності (а.с.23). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повністю до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що заявник, [PERSON] народився [INFO] року (а.с.4). З копій архівних довідок виданих [PERSON] за №З-1 від 01.02.2013 року, за №З-7 від 01.02.2013 року, за №З-8 від 01.02.2013 року, за №З-9 від 01.02.2013 року та за №З-10 від 01.02.2013 року про місце праці, посаду та розмір заробітної плати вбачається, що в документах фонду Бовшівського цукрового заводу працював на посаді слюсаря [PERSON], прізвище якого записано не вірно - [PERSON] замість [PERSON] (а.с.7-11). З копій наказів про прийняття на роботу вбачається, що [PERSON] зарахований слюсарем на Бовшівський цукровий завод, прізвище якого зазначено не вірно (а.с.12-16), з копії трудової книжки (а.с.6) вбачається, що видана на ім'я [PERSON] За наведених вище обставин і доказів суд вважає, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Миколаївської міської ради, та третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У позовній заяві позивач вказала, що має намір оформити належним чином спадкові права після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], але змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Миколаївська міська рада у судове засідання не з'явився, заперечень проти задоволення позову не надавав. Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлена про час та дату судового засідання належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі договору купівлі-продажу від 12.02.1998р. посвідченого Біржею нерухомості «Эдвайс-Консульт», [PERSON], який є батьком позивача, належала квартира [ADDRESS], однак право власності спадкодавець не зареєстрував належним чином. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] при зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на зазначене майно, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, нотаріус не має можливості перевірити склад спадкового майна та видати свідоцтво про право спадщину на нього. Після смерті спадкодавця [PERSON],приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 26.11.2012 року було заведено спадкову справу №15/2012. Таким чином, на підставі ст.ст. 1261 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивача обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37, посилаючись на те, що протягом останнього року спільне життя із відповідачем погіршувалося, кожен має протилежні погляди на життя, шлюб та сім'ю, між сторонами постійно виникають сварки. Подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спір про майно відсутній. Оскільки примирення між сторонами неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; державне мито, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, стягнути порівну з неї та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Частину позовних вимог щодо розподілу державного мита, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, просила залишити без розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторонами 24.04.2007 року зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 37 /а.с. 3/. Сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], копія Свідоцтва про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 117 /а.с. 6/. Спір про майно відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

27.01.2014 року до Пролетарського районного суду м. Донецька надійшла заява [PERSON] про надання дозволу на шлюб, де остання зазначає наступне. З жовтня 2012 року [PERSON] підтримувала дружні відносини з [PERSON], який на теперішній час навчається на 3 курсі у Донецькому професійному ліцеї будівництва. Приблизно з травня 2013 року вони почали підтримувати фактичні шлюбні відносини та з цього часу проживають у бабусі заявниці за адресою: [ADDRESS]. У липні 2013 року [PERSON] завагітніла. Враховуючи обставини, вони з [PERSON] вирішити зареєструвати шлюб, проте у зв'язку з недосягненням нею шлюбного віку, у прийнятті заяви про реєстрацію шлюбу було відмовлено. Просила надати їй право на шлюб та зобов'язати відділ РАЦС Пролетарського РУЮ м. Донецька прийняти заяви про реєстрацію шлюбу між заявником та [PERSON], зареєструвати шлюб у встановленому законом порядку. У судовому засіданні заявниця [PERSON] вимоги підтримала і просила надати їх право на шлюб з [PERSON], надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. У судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] просив задовольнити заяву та надати [PERSON] право на шлюб, оскільки вони мають намір одружитися та виховувати дитину. У судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] підтримав заяву своєї доньки [PERSON] та просив надати дозвіл на шлюб. Представник зацікавленої особи ВРАЦС Пролетарського РУЮ м. Донецька до судового засідання не прибув, належним чином про день та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника. Заслухавши заявницю та зацікавлених осіб, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. На підставі ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо це відповідає її інтересам. У відповідності з ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб. Судом встановлено, що станом на день розгляду справи [PERSON] досягла шістнадцятирічного віку, що підтверджується копією паспорту та свідоцтва про народження (а.с. 5-6), тривалий час підтримує фактичні шлюбні відносини з [PERSON], очікує від нього дитину, що підтверджується довідкою ЦМКЛ № 9 м. Донецька - станом на 30.12.2013 року має термін вагітності 30 тижнів (а.с. 10), а тому суд вважає, що надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявника. Таким чином суд вважає можливим надати [PERSON] право на шлюб з [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

27.01.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про зняття арешту з майна по цивільній справі № 2- 4740/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору найму житлового приміщення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 28.01.2004 року по справі № 2-4740/04 винесено рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-327 від 21.04.2004. На підставі виконавчого листа, державним виконавцем Оболонського районного управління юстиції Примаковою Т.В., було винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження №564/8, зокрема було накладено арешт на квартиру, яка належить заявнику на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Того ж року, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2004 у справі 2-4740 за 2004 рік було переглянуто за нововиявленими обставинами та скасоване. В справі було прийнято нове рішення від 22.12.2004, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. На сьогоднішній день згідно з інформацією відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, арешт з квартири, з невідомих причин не знятий, хоча усі необхідні документи для зняття арешту заявником надавались. Враховуючи вищевикладене просив суд зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд заяву задовольнити. Представник ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 28.01.2004 року по справі № 2-4740/04 винесено рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-327 від 21.04.2004. На підставі виконавчого листа, державним виконавцем Оболонського районного управління юстиції Примаковою Т.В., було винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження № 564/8, зокрема було накладено арешт на квартиру, яка належить заявнику на праві приватної власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Того ж року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.01.2004 у справі 2-4740 за 2004 рік було переглянуто за нововиявленими обставинами та скасоване. В справі було прийнято нове рішення від 22.12.2004, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Суд вважає, що державним виконавцем безпідставно не знято арешт з квартири при закритті провадження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

27.01.2014року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного товариства «Миколаївський машинобудівний завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 31.05.2013р по 11.11.2013р у розмірі 17225,40 гривень. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надали, причин неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. 117 КЗпП України, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що позивач працював провідним інженером по підготовці виробництва в планово-виробничому відділі на підприємстві «Миколаївський машинобудівний завод» з 05.01.2005року. Згідно наказу від 27.05.2013р. №84к позивач [PERSON] був звільнений з займаної посади за власним бажанням ( ст.38 КЗпП України). На день звільнення [PERSON] з роботи, останньому була нарахована та не сплачена заробітна плата. Заборгованість по заробітній платі за серпень 2012, та лютий-квітень 2013р складала - 14458,62 гривень. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.09.2013року, з ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод» на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 14458,62 грн. 11 листопада 2013року зазначена сума заборгованості була погашена, розрахунок по заробітній платі з [PERSON] проведено. Згідно вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 151,10 гривень. Термін затримки заробітної плати з моменту звільнення на час проведення розрахунку ( 31.05.2013-11.11.2013) складає 114 днів. Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачу складає 17225,40 грн. ( виходячи з середньої заробітної плати за день 151,10 грн. * на 114 днів затримки розрахунку). Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 17225,40 грн., підлягають стягненню на підставі ст.117 КЗпП України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved