Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

28.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача 31 405,95 грн., з яких інфляційні витрати за увесь час прострочення сплати боргу - 28560,95 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 2 845,00 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.05.2014 року з відповідача на його користь стягнуто 49039,88 грн. відшкодування матеріальних збитків та 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. 24.06.2014 року апеляційним судом Миколаївської області ухвалено рішення, відповідно до якого рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області змінено та стягнуто на його користь 22 504, 94 грн. майнової шкоди та 267,72 грн. судового збору. Проте, зазначені рішення суду відповідач виконав в частині стягнення моральної шкоди, в частині стягнення матеріальних збитків виконав частково, сплативши 4593,15 грн. Всього загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача становить 28718,69 грн., проте з 2014 року вказана сума значно знецінена, внаслідок інфляції, у зв'язку з чим позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню інфляційні витрати та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, які за його розрахунком складають відповідно 28560,95 грн. та 2 845,00 грн. Відповідач [PERSON] заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження та відзив на позовну заяву до суду не надав. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 07.05.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 49039,88 грн. відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.05.2014 року змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 33504,94 грн. майнової шкоди та 267,72 грн. судового збору. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03.07.2014 року виправлено арифметичну помилку в мотивувальній та резолютивній частинах рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області від 24.06.2014 року, вказавши вірно загальну суму, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] - 33311,94 грн. майнової шкоди та 267,72 грн. судового збору. Вказане рішення суду [PERSON] виконав в частині стягнення моральної шкоди, . в частині стягнення матеріальних збитків - частково, зокрема за період з 11.06.2015 року по 26.04.2017 року сплачено 4593 грн., що підтверджується повідомленням начальника Миколаївського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 06.06.2017 року №2241. З урахуванням сплачених відповідачем коштів, загальна сума заборгованості за вказаними рішеннями судів, яку відповідач [PERSON] не сплатив, складає 28 718,69 грн. Таким чином, на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов'язання у зв'язку з відшкодуванням майнової шкоди. Невиконання такого зобов'язання є підставою для стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 06.07.2016 року по справі №6-1946цс15. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Отже, за змістом вказаної норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Статтею 625 ЦК України визначено відповідність за порушення грошового зобов'язання. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, який проведено позивачем за період з 24.06.2014 року по 21.07.2017 року інфляційні витрати за увесь час прострочення сплати боргу складають 28560,95 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 2 845,00 грн., всього у сумі 31 405,95 грн., яка підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved