Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

27 березня 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» та просять стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в сумі по 3000 грн. кожній та зобов'язати відповідача прийняти до обліку акт про відключення їх квартири від домової теплосистеми. Свої вимоги мотивують тим, що є співвласниками квартири [ADDRESS]. Після того як будинок було передано на баланс ОЖКГ та було зроблено ремонт системи опалення порушилась система теплопостачання, внаслідок чого в їх квартирі холодно. Посилаються на переписку з 2002 року як доказ того, що в їх будинку дійсно була порушена система теплопостачання та практично не працювала Також зазначають, що в травні 2012 року співробітниками філії «Домсервіс» приватного підприємства «ІРД» проведено відключення їх квартири від будинкової системи опалення, про що свідчить акт, затверджений заступником міського голови. Але даний акт відповідач не враховує та нарахування плати за теплопостачання не припиняється. Їм продовжують виставляти рахунки за послуги, вивішують списки боржників, де фігурує їх квартира. Навесні 2013 року їх запрошували на засідання адміністративної комісії як злісних неплатників. Зазначають, що всі ці дії їх пригнічують, дратують, кривдять своєю несправедливістю. Вони через це засмучуються, нервують, плачуть. Позивач [PERSON] переживає за свою доньку, яка має захворювання хребту. Моральну шкоду оцінюють в 6000 грн. - по 3000 грн. кожній. В судовому засіданні позивачі підтримали позов в повному обсязі та надали пояснення аналогічні зазначеним у позові, уточнили, що їх права порушені тим, що відповідачем не прийнято до виконання акт про відключення їх квартири від мереж централізованого опалення, внаслідок чого їм протиправно нараховуються комунальні послуги, які вони з жовтня 2012 року не отримують, що в свою чергу спричиняє їм моральні страждання, оскільки до суду подавалися документи про стягнення з них заборгованості за судовим наказом, на будинку розвішуються оголошення про них, як боржників, що бачать інші особи, внаслідок чого складається погана репутація про них, як громадян, тоді як позивач [PERSON] має велику кількість подяк та грамот, її донька є лауреатом конкурсів тощо. Наполягали на тому, що належним відповідачем є саме ОКП «Донецьктеплокомуненерго», оскільки саме це підприємство нараховує їм заборгованість та спричиняє моральну шкоду. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відключення від мережі централізованого опалення позивачів була незаконною, внаслідок чого їм продовжується нараховуватися комунальні платежі, моральна шкода позивачу не заподіяна. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору міни житлового будинку від 10.08.2000 р. позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване КП «БТІ м. Донецька», що підтверджується реєстраційним посвідченням від 14.09.2000 р. На підставі рішення Ясинуватської міської ради «Про передачу житлових будинків, що знаходяться в міській комунальній власності, з балансу КП «ОЖКГ Ясинуватської міської ради» на баланс ПП «ІРД»» та Акту прийому-передачі, затвердженого заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів 01.11.2010 р. житлові будинки, що знаходились в міській комунальній власності, у тому числі і будинок, де знаходиться квартира позивачів, передані з балансу комунального підприємства «Об'єднання житлово-комунального господарства Ясинуватської міської ради» на баланс приватного підприємства «ІРД» (арк. справи 137, 89-96). Згідно п. 2 договору про умови надання послуги з централізованого опалення № 32 від 01.01.2011 р., укладеного між Обласним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» та філією «Домсервіс» приватного підприємства «ІРД» остання забезпечує розподіл, регулювання подачі теплової енергії відповідно до діючих норм, здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж. Цим же пунктом передбачено, що виробник приймає на себе зобов'язання поставляти теплову енергію до точки розподілу - зовнішньої стіни будинку (арк. справи 97-100). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З Акту від 05.01.2005 р. вбачається, що причина низької температури в будинку [ADDRESS] - не відповідність робочих діаметрів магістрального трубопроводу в підвалі, а також невідповідність технологічному режиму опалення обв'язки будинку. З Акту від 15.01.2007 р. вбачається, що температурний режим нижче норми у зв'язку з відсутністю на вводі шайби, невідрегулюванням внутрішньої системи опалення. З зазначених актів, переписки позивачів з відповідачем та іншими органами та організаціями, наявної в матеріалах справи, судом встановлено, що порушення системи теплопостачання виникло внаслідок несправності саме внутрішньобудинкової системи опалення, що знаходиться за межами відповідальності виробника теплової енергії. Листом № 895 від 08.06.2012 р. директор ВО «Ясинувататепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» повідомив [PERSON], що діюче законодавство не передбачає відключення окремих квартир від системи централізованого опалення, а тому наданий Акт не буде прийнятий до уваги. Актом про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання від 04.05.2012 р. зафіксовано, що квартиру [ADDRESS] відключено від внутрішньо-будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання. Суд звертає увагу на те, що даний Акт, датований 04.05.2012 р. затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП, протокол № 5/217 від 30.03.2011 р. (арк. справи 43) Представник відповідача не був присутній при цьому (арк. справи 43). Дозвіл на відключення квартири відповідачів наданий рішенням Ясинуватської міської ради № 5/217 від 30.03.2011 р.(арк. справи 138-140), яке визнане протиправним та скасоване постановою Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2012 р. по справі № 2-А-6/2012 (арк. справи 65-67) з врахуванням змін, внесених постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2012 р.. Відтак судом встановлено, що як і на день фактичного відключення - 04.05.2012 року, так і на теперішній час відсутня правова підстава для відключення квартири позивачів від системи центрального опалення та припинення нарахування оплати за послуги теплопостачання. З цієї ж причини суд вважає безпідставними вимоги позивачів щодо зобов'язання позивача прийняти до обліку акт про відключення їх квартири від будинкової системи опалення. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. (зі змін. і допов.) роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки судом встановлено, що безпосередньо відповідачем не вчинялись протиправні дії щодо позивачів, не порушувались їх права, це дає підстави стверджувати про відсутність моральної шкоди, завданої саме відповідачем Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», проти заміни відповідача позивачі категорично заперечували, як на попередньому судовому засіданні, що зафіксовано в ухвалі від 09.04.2014 р. (арк. справи 82), так і в судовому засіданні, наполягаючи на тому, що шкода їм заподіяна діями відповідача в частині протиправного нарахування комунальних послуг, які вони не отримують тощо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed