Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

27 травня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму відшкодування у розмірі 3148,66 грн. в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача позивачем, як страховиком на виконання договору страхування, сплачено на користь третьої особи - страхувальника страхове відшкодування в розмірі 22771,29 грн., у зв'язку з чим просить стягнути вищевказані кошти з відповідача в порядку регресу та понесені ним судові витрати по справі. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 05 липня 2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (надалі - страховик, позивач) та [PERSON] (надалі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0639641/1027/11 (надалі - Договір страхування), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме, автомобіля «ВАЗ 11193», державний реєстраційний номер [NUMBER] (надалі - Застрахований ТЗ). 12 березня 2012 року о 15.45 год. по вул. Горького, 15 в м. Бориспіль Київської області мала місце дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням страхувальника [PERSON] та відповідачем [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» державний реєстраційний номер [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 11193», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2012 у справі про адмінправопорушення № 0427/3343/2012 за ст. 124 КУпАП [PERSON] визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №787/КВ2 від 19 квітня 2012 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого «ВАЗ 11193» державний реєстраційний номер [NUMBER] складає 5837,86 грн. На підставі Договору страхування, висновку про розмір матеріального збитку № 787-КВ2 від 17 квітня 2012 року, складено Страховий акт № 1001/06/33363/7798 від 10 травня 2012 року, відповідно до якого з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума у розмірі 3148,66 грн. (де загальна сума збитку становить 5837,86 грн. х коефіцієнт пропорційності 0,625 - франшиза 500,00). З метою врегулювання спору в досудовому порядку Позивачем на адресу Відповідача було направлено претензію щодо добровільного відшкодування завданого збитку №04-09/11648 від 23 липня 2013 року, однак останній на вимоги Позивача не відреагував. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до умов Договору страхування, відповідальність Страховика за цим Договором подовжує свою дію на наступний період страхування з дати, зазначеної в Договорі як початок такого періоду страхування, за умови внесення страхової премії у повному розмірі за цей період страхування на поточний рахунок (в касу) Страховика не пізніше дня, зазначеного в Договорі як кінцевий строк сплати страхової премії за відповідний період страхування. У разі несплати або сплати не в повному розмірі Страхувальником страхової премії за другий або наступні періоди страхування до дати закінчення оплаченого періоду страхування відповідальність Страховика за цим Договором припиняє свою дію з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем, зазначеним у Договорі як дата закінчення оплаченого періоду страхування, та поновлює свою дію після надходження чергової страхової премії на поточний рахунок чи до каси Страховика. При цьому строк закінчення періоду страхування, за який страхову премію сплачено з затримкою, залишається незмінним. Страховик має право зменшити суму страхового відшкодування на суму несплаченої частини страхової премії. Виходячи зі змісту ст.27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням підтвердження матеріалами справи виплати позивачем страховику суми відшкодування, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальних збитків, спричинених внаслідок виплати страхового відшкодування в розмірі 3 148,66 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved