Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

28.08.2018 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов ПАТ АКБ «Індустріалбанк», згідно якого, останнє посилаючись на те, що ним були перейняті права та обов'язки від реорганізованого АБ «Експрес-Банк», просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 59667/07/к03, укладеного з ним 27.02.2012 року, у розмірі 10083,03 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пред'явлений до нього позов не визнав, пояснив, що 01.07.2014 року з нього вже була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором на підставі рішення Новобузького районного суду, а тому вважає, що позивач не має права на повторне стягнення з нього боргу за таким самим кредитним договором Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. 27.02.2012 року між ПАТ АБ «Експрес-Банк», правонаступником якого у зв'язку з реорганізацією шляхом приєднання з 01.12.2017 року є ПАТ АКБ «Ідустріалбанк», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 59667/07/к03 (далі Договір), відповідно до якого Банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 20000 грн. із сплатою за користування кредитом 24 % річних строком до 27 лютого 2015 року. Згідно з п.2.4. та п. 2.5. договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний рахунок позичальника на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства - роботодавця; позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту шляхом безготівкового та готівкого (внесення готівки в касу) перерахування на відповідний рахунок позичальника грошових сум зазначених у Додатку № 1 до договору, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 5.2.4 договору, позичальник зобов'язаний повідомляти кредитодавця про відкриття поточних, депозитних та кредитних рахунків в установах інших банків. За порушення пунктів 5.2.3., 5.2.4. та 5.2.5. цього договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту, за кожен випадок такого невиконання або неналежного виконання, що передбачено положеннями п. 6.4. договору. Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як вбачається зі змісту ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за даним кредитним договором, зокрема невнесенням ним періодично грошових коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості, за позовом ПАТ АБ «Експрес-Банк» 01.07.2014 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача [PERSON] боргу, який виник станом на 31.03.2014 року у загальному розмірі 10631,16 грн., що включала в себе заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6440,00 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 2191,16 грн. та суму штрафу за порушення умов договору 2000,00 грн. Посилаючись на те, що вказане рішення суду було виконано лише у квітні 2018 року, позивач у пред'явленому даному позові просив додатково стягнути відсотки нараховані за період з 11.07.2015 року по 11.07.2018 року та пеню, що в сумі складає 10083,03 грн., зокрема з яких: 5106,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими відсотками; 1320,22 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 1365,26 грн. пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків; 2291,55 грн. інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту. Між тим, така позиція позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором після стягнення коштів за судовим рішенням суперечать встановленому актуальному порядку застосування норм права у кредитних правовідносинах. Зокрема, після стягнення кредитної заборгованості за договором, строк дії за яким закінчився позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача сум за кредитним договором, в тому числі і пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Такий висновок міститься при застосуванні норм викладеного Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 при розгляді справи №444/9519/12. При цьому, Великою Палатою визначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов'язання. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а тіло кредиту вже стягнуто за рішенням суду, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки (пені) або стягнення її частини, визначеної позивачем на свій розсуд. Питання щодо наслідків прострочення виконання грошового зобов'язання регламентоване частиною другою статті 625 ЦК України, позивачем у своєму позові не ставились. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.4 ст.263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді справи, а тому у вони задоволенню не підлягають. Судові витрати сплачені позивачем при зверненні до суду відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: dismissed