Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 13.08.1996 року на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності кооперативу землевласників «Перемога» с. Котівка, [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10068,00 грн., яке належало [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №022284. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька в шестимісячний строк спадщину фактично прийняли шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном його син [PERSON] та його дружина [PERSON], яка відмовилася від належної їй обовязкової частки спадщини на користь позивача 28.01.2015 року. В позові зазначено, що нотаріальна контора не має можливості видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину через те, що ще за життя спадкодавець втратив Сертифікат на право на земельну частку (пай) і у встановленому законом порядку не поновив. Ухвалою суду від 18.03.2016 року було задоволено заяву представника позивача про заміну первісного відповідача [PERSON] сільську раду Радомишльського району Житомирської області на [PERSON] (а.с.35-36, 39). Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (а.с.41). Відповідач надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності (а.с.38). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. З матеріалів справи вбачається, що спадщина відкрилась у 1996 році, тобто до 1 січня 2004 року, тому правовідносини сторін урегульовані нормами\~ЦК УРСР\~1963 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 22.07.1956 року і його батьком записаний [PERSON], а матірю - [PERSON] (а.с.7,9). Згідно копії Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №022284 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності кооперативу землевласників «Перемога» с. Котівка, [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11). 13.08.1996 року в с. Котівка Радомишльського району [PERSON] помер (а.с.10). На час відкриття спадщини в період чинності\~ЦК УРСР\~його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Згідно із статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з копії довідки виконкому [PERSON] сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 29.01.2015 року [PERSON] на день смерті 13.08.1996 року постійно проживав та був зареєстрований [INFO]. Крім померлого в цьому будинку проживали та були зареєстровані дружина померлого [PERSON] та син [PERSON], які і прийняли спадщину фактично шляхом догляду за будинком, проведення в ньому ремонту, обробітку земельної ділянки (а.с.12). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь сина [PERSON] (а.с.15). Позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред. від 1963 року), проте оформити спадщину у нотаріуса не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, отримати дублікат якого не має можливості, оскільки це суперечить ч.11 ст. 346 ЦК України, згідно якої право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно відповіді Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 24.02.2016 року державним нотаріусом [PERSON] розяснює заявнику, що у разі відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів він має вирішувати питання визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку (а.с.17). Суд, дослідивши усі матеріали справи, приймаючи до уваги достатність доказів позовних вимог, аналізуючи їх у сукупності і надавши їм належну оцінку, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті батька, який фактично прийняв спадщину і має бажання визнати право власності на спадкове майно являється позивач [PERSON]

Outcome: approved