overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

28.05.2019 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування заяви покликається на те, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що його мати залишила заповіт згідно якого, все належне їй майно залишила йому , заявнику по справі. За життя його матері належав будинок у [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності , вищезгаданий будинок зареєстрований на імя [PERSON] , в котрому по батькові його матері помилково вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Зазначив, що він фактично володіє та користується майном, яке належало його матері, проте не може отримати свідоцтва про право власності через вказану вище розбіжність у по батькові його матері. А тому просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на жилий будинок у [ADDRESS] . Заявник в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності , просив заяву задоволити. Зацікавлена особа Миколаївська державна нотаріальна контора в судове засідання явку представника не забезпечили, проте надіслали клопотання згідно якого просили розгляд справи проводити у їх відсутності . Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на жилий будинок у [ADDRESS] такий належить колгоспному двору [PERSON] на праві особистої власності. Згідно довідки № 231 від 24.05.2019 року постійним і останнім місцем проживання [PERSON] , яка померла [INFO] було [ADDRESS] Як вбачається із свідоцтва про народження № [NUMBER] від 10.10.1962 року батьками [PERSON] були батько [PERSON] та мати [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2004 року по батькові матері заявника вказано , як « [PERSON] » . З матеріалів справи встановлено, що підтвердження факту належності правовстановлюючого документу, заявнику необхідно для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Відтак, суд приходить до висновку про підставність заяви, а тому таку слід задовольнити та встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на жилий будинок. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

28.05.2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] в смт Слов`яносербську Слов`яносербського району Луганської області помер її брат, [PERSON] . Кадіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в реєстрації смерті 23.05.2019 року було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] та її представник [PERSON] . у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [INFO] в смт Слов`яносербську Слов`яносербського району Луганської області внаслідок ішемічної хвороби серця помер громадянин України [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 13, виданими 08.04.2019 року медичним закладом, розташованим на території смт Слов`яносербська Слов`яносербського району Луганської області, свідоцтвом про смерть, виданим на тимчасово окупованій території України. Як убачається із копії паспорта померлого, свідоцтва про смерть, [PERSON] народився [INFO] в селі Покровськ Артемівського району Донецької області, був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . [INFO] заявник, яка є сестрою померлого, звернулася до Кадіївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак йому було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

28.05.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: - шлюб між ним, - [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Кагарлик Київської області та [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Жовті Води Дніпропетровської області, який зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 43 від 26.06.1996 року - розірвати без надання терміну на примирення. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] в прохзальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права. З Відповідачкою по справі він перебуває в шлюбі з 26.06.1996 року, який того ж дня був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 43 від 26.06.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільне житія з Відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У нас різні погляди на життя і сімейні цінності, тому це призвело до розпаду сім`ї. Сімейне життя розладналося ще в 2013 році. Тому фактичні шлюбні відносини між ним та Відповідачкою припинені ще в грудні 2013 року, спільне господарство не ведеться. З того ж часу Відповідачка з ним не проживає, має на даний час іншу сім`ю, її фактичне місце проживання на даний час кв. [ADDRESS] . В даному шлюбі у них народився син [PERSON] . [INFO] , але тепер він вже повнолітній. За таких обставин вважає, що фактично подальше спільне життя з Відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох сторін. Спору про поділ майна не має. Підстав для примирення не вбачає. Про його намір розірвати наш шлюб він не повідомив [PERSON] , оскільки в нього немає такої можливості, так як він з нею не спілкується, і тому він звертається з даним позовом до суду, а не із заявою до ДРАЦСу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до ч. 1. ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного га

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

28.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду з цивільним позовом до відповідачки [PERSON] , за яким позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 29.10.2015 року відділом ДРАЦС Баштанського РУЮ, актовий запис № 124, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачкою припинились з вересня 2017 року, причиною розлучення є несумісність характерів. 24.06.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] на судовий розгляд справи не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, направила на адресу суду відзив на позов, згідно якою пред`явлений до неї позов визнала і не заперечувала проти розірвання шлюбу. Просила справу розглянути за її відсутності. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2010 року. Від даного шлюбу мають одну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя подружжя не склалось, тому шлюбні відносини останніх припинились з вересня 2017 року, тому з цього часу вони стали проживати відокремлено. Наразі вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. Жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачкою пред`явленого до неї позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї, а відтак суд приходе переконання, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На стягненні з відповідачки судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній не наполягав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

28.05.2019 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 10.09.2011р. Від подружнього життя в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. Оскільки їхній шлюб носить формальний характер, просить такий розірвати. 21.06.2019 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання на 15.07.2019 року. 06.08.2019року закрито підготовче засідання і справ призначено до розгляду по суті на 09.09.2019р. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Просить проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності з винесенням заочного рішення. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 10.09.2011 року. Від подружнього життя в сторін по справі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім`ї. Суд приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому цей шлюб слід розірвати. Крім цього суду вважає, що відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 27665 грн. 77 коп., яка виникла станом на квітень 2019. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника та відмовити в задоволенні позову. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді електромонтера. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 11.06.2019 року №466/151 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.05.2019 року складає 31661 грн. 81 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 31661 грн. 81 коп. станом на 01.05.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 47352 грн. 05 коп., яка виникла станом на квітень 2019. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника та відмовити в задоволенні позову. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді провідного інженера. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 11.06.2019 року №466/151 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.05.2019 року складає 52271 грн. 97 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 52271 грн. 97 коп. станом на 01.05.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 60053 грн. 17 коп., яка виникла станом на квітень 2019. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника та відмовити в задоволенні позову. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працює у відповідача на посаді начальника дільниці. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 11.06.2019 року №466/151 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.05.2019 року складає 66195 грн. 27 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 66195 грн. 27 коп. станом на 01.05.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем не перебувала у шлюбі, але вони мають спільну дитину, сина [PERSON] , який народився [INFO] . Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу. Розмір аліментів має бути необхідним та достанім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Із матеріалів справи убачається, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідач позов визнав повністю і не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі. Визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

28.05.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з 2003 року між сторонами припинено ведення спільного господарства, примирення та відновлення сім`ї є неможливими, сторони втратили почуття любові та поваги, шлюб має формальний характер. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою\~ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.08.1997 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З 2003 року сторони остаточно припинили ведення спільного господарства, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 2\~\~ст. 112 СК України,\~суд\~\~постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб сторін має формальний характер, подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має для них істотне значення, тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved