Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

28.02.2018року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2011року у розмірі 15 238,57грн., яка складається з: 217,25грн. - заборгованість за кредитом, 10 531,55грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 287,93грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00грн. - штраф (фіксована частина) та 701,84грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1762,00грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 21.10.2011року, відповідно до умов якого, відповідач - [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Порушення відповідачем зобов'язань по укладеному кредитному договору № б/н від 21.10.2011року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.03.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 16.03.2018року, у зв'язку з тим, що згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області відповідач - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак 11.04.2015року знятий з обліку у зв'язку зі смертю, витребувано з Третьої Одеської державної нотаріальної контори відомості відносно того, чи звертався хтось з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] ([INFO]), актовий запис про смерть №3314 від [INFO], якщо так, то вказати осіб, які зверталися із вищезазначеною заявою. Так, згідно відповіді Третьої Одеської державної нотаріальної контори, 15.09.2015року за вхідним № 4575/02-14 від дочки спадкодавця [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за законом до майна померлого [INFO] [PERSON], на підставі якої Третьою Одеською держаною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №866/2015. 15.09.2015року за вхідним №4574/02-14 від сина спадкодавця [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за законом до майна померлого [INFO] [PERSON], яку було долучено до спадкової справи за № 866/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON]. 26.09.2015року за № 2205 від малолітнього сина спадкодавця [PERSON], від імені якого діє його мати [PERSON], до Третьої Одеської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини за заповітом, до майна померлого 21.03.2015 року [PERSON], яку було долучено до спадкової справи за №866/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2018року було залучено до участі у справі в якості відповідачів правонаступників померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON], [PERSON], малолітнього сина - [PERSON], від імені якого діє його мати [PERSON]. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства», 21.05.2018року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». 22.10.2018року від представника позивача до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник позивача просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє від імені свого малолітнього сина - [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.10.2011року у розмірі 244,02грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00грн. У судовому засіданні 22.10.2018року уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду. У судове засідання 21.11.2018року представник позивача не з'явився, однак надіслав на електрону пошту суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за відсутності представника АТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судове засідання 21.11.2018року не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомили, відзиви на позовну заяву не надали. Відповідач - [PERSON], яка діє від імені свого малолітнього сина - [PERSON], про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у довідці з відділу адресно - довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника позивача та відповідачів, за наявними в ній матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 21.10.2011року [PERSON] звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої, банк надає позичальнику кредит у розмірі 500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банк» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У разі невиконання зобов'язань по договору на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплаті винагороди банку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умоваминадання споживчого кредиту фізичним особам та правилами, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у анкеті-заяві. Невиконання [PERSON] своїх зобов'язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст..1269 ЦПК України спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] [INFO] помер, а його зобов'язання щодо повернення кредиту виконані не були. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 14.04.2015року, тобто станом на дату смерті позичальника (а.с.88), заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2011року дорівнює 244,02грн., та складається з: 217,25грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 26,77грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками. Згідно відповіді Третьої Одеської державної нотаріальної контори, 15.09.2015року за вхідним № 4575/02-14 від дочки спадкодавця [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за законом до майна померлого [INFO] [PERSON], на підставі якої Третьою Одеською держаною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №866/2015. 15.09.2015року за вхідним №4574/02-14 від сина спадкодавця [PERSON] до Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини за законом до майна померлого [INFO] [PERSON], яку було долучено до спадкової справи за № 866/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON]. 26.09.2015року за № 2205 від малолітнього сина спадкодавця [PERSON], від імені якого діє його мати [PERSON], до Третьої Одеської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини за заповітом, до майна померлого 21.03.2015 року [PERSON], яку було долучено до спадкової справи за №866/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON]. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що правонаступниками померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON], [PERSON], малолітній син - [PERSON], від імені якого діє його мати [PERSON]. Відповідно до статей 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов'язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред'явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов'язаннями, а також припинення таких зобов'язань. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред'явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов'язань. Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду (постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, оскільки у зв'язку зі смертю [PERSON] зобов'язання за кредитним договором включаються до складу спадщини, яку прийняли [PERSON], [PERSON], малолітній син - [PERSON], від імені якого діє його мати [PERSON], строк пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що вимогу до спадкоємців банк не надсилав, з позовом до суду банк звернувся 28.02.2018року, заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємців банк надіслав поштою на адресу суду 18.10.2018року, тоді як кредитор - [PERSON] помер [INFO]. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» пропустив строк пред'явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, передбачений статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї статті позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду № 61-21092ск18 від 03 жовтня 2018 року. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє від імені свого малолітнього сина - [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed