Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

27.09.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу, щомісячно, в розмірі 1000 грн.(одна тисяча грн.) до закінчення навчання - 28.02.2018 р. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.01.1998 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у відділі ЗАГС Залізничної районної адміністрації м.Львова за актовим записом №16. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що після розлучення дитина залишитась проживати з нею, окремо від батька. Дитина перебуває на повному матеріальному утриманні лише матері, самостійно утримувати дитину їй важко. Син [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Львівського професійного коледжу готельно-туристичного та ресторанного сервісу першого рівня акредитації на платній основі. Вона є інвалідом. Неодноразо зверталась до відповідача про надання матеріальної допомогина утримання сина, однак всі її прохання були проігноровані. 08.11.2016 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів з нього на утримання сина [PERSON] в розмірі 700 гривень. Заслухавши пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно копії довідки МСЕК №421728 серія ЛВА 1 від 05.02.2009 року позивач по справі є інвалідом першої підгрупи «А»(а.с.4). Сторони по справі колишнє подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у відділі ЗАГС Залізничної районної адміністрації м.Львова за актовим записом №16( а.с. 5) Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки від 08.09.2016 року №3368, виданою ЛКП «Збоїща-408», яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.8). Згідно довідки №357 від 16.09.2016 року [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Львівського професійного коледжу готельно-туристичного та ресторанного сервісу першого рівня акредитації на контрактній основі, термін навчання до 28 лютого 2018 року(а.с.9). Як вбачається з довідки про доходи №1483 від 24.11.2016 року виданої Виробничим підрозділом «Пасажирське вагонне депо Львів «Регіональна філія «Львівська залізниця» [PERSON] отримав заробітну плату в період з травня 2016 року по жовтень 2016 року в сумі 28093,78 грн. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (а.с.23). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, стан здоровя дитини. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Поскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial