Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

27.08.2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась представник заявника [PERSON] - [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою [PERSON] , із заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , прізвище якого у свідоцтві про народження зазначено як « [PERSON] ». В обґрунтування своїх вимог представник заявника посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , 1936 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , актовий запис №76 від 27.08.2008 року, з якою він перебував в родинних відносинах, а саме вона була його матір`ю. У свідоцтві про народження заявника серії [NUMBER] від 09.02.1979 року прізвище зазначене як « [PERSON] », а прізвища батьків як [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про смерть матері заявника серія [NUMBER] , актовий запис №76 від 27.08.2008 року прізвище матері зазначене теж як « [PERSON] ». У паспорті батька заявника, серія [NUMBER] , виданого Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області 09.02.1996 року, та у пенсійному посвідченні батька заявника, серія [NUMBER] , виданого 20.02.2002 року, прізвище батька також зазначене як « [PERSON] ». Однак, у паспорті заявника серія [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11 грудня 1997 року, прізвище українською мовою зазначене як « [PERSON] ». Отже вбачаються розбіжності у написанні прізвища заявника у паспорті серія [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області та у Свідоцтві про народження заявника серія [NUMBER] , Свідоцтві про смерть матері заявника, серія [NUMBER] , актовий запис №76, паспорті батька заявника, серія [NUMBER] , виданого Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області, та у Пенсійному посвідченні батька заявника, серія [NUMBER] . Так, 03.12.2008 року у встановлений законом строк заявник звернувся до нотаріуса із заявою з метою отримання права на спадщину після смерті матері, але на даний час заявник не може реалізувати свої права на спадщину, оскільки існують зазначені вище розбіжності у написанні прізвища у документах. Тому заявник і звертається до суду за захистом своїх прав спадкоємця шляхом встановлення родинних відносин між [PERSON] як спадкоємцем та [PERSON] як спадкодавцем. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.09.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Призначено судове засідання. В судове засідання заявник [PERSON] та його представник - [PERSON] не з`явились, повідомлені належним чином про день і час розгляду справи, надали заяву, в якій підтримали свої вимоги в повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, враховуючи наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , в с. Жовтневе, Чутівського району, Полтавської області, про що зроблено відповідний актовий запис №45 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.02.1979 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [INFO] у с. Жовтневе Чутівського району Полтавської області померла [PERSON] у віці 72 роки, про що зроблений актовий запис №76 від 27.08.2008 року і підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 10). У паспорті [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області 09.02.1996 року, та у пенсійному посвідченні, серія [NUMBER] , виданого 20.02.2002 року, прізвище останнього зазначене як « [PERSON] » (а.с.12-14). Разом з тим, у паспорті заявника [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.12.1997 року, його прізвище українською мовою зазначене як « [PERSON]», а російською як « [PERSON] » (а.с.6-7). Отже вбачаються розбіжності у написанні прізвища заявника у паспорті та у свідоцтві про народження заявника. 03.12.2008 року заявник [PERSON] звернувся із заявою до Державного нотаріуса смт. Чутове з метою отримання права на спадщину після смерті матері, однак останнє не отримав (а.с. 15). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи відомості, які містяться в письмових доказах, досліджених судом, суд вважає встановленим факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] , оскільки у наданих суду доказах співпадають всі дані щодо дати та місця народження заявника, його прізвища, ім`я та по батькові, окрім однієї букви у прізвищі, що пов`язано з перекладом його прізвища з російської на українську мову. Зазначений факт має юридичне значення для заявника, який бажає оформити спадкові права після смерті матері. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved