Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

27 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/5 частини доходів відповідача, щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, з наслідками прийняття заочного рішення ознайомлена. Відповідач допитаний в порядку ст.. 132 ЦПК України позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини та просив відмовити у стягнення аліментів на утримання дружини, з підстав того, що він не працює, систематичних доходів він не має тому не має можливості утримувати дружину. Крім того не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони мають від спільного проживання неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4,5). Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доводи відповідача про неможливість утримання дружини не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. З урахуванням вимог ст. ст. 82-84, 183 Сімейного Кодексу України, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову та стягнення на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, що буде відповідати інтересам дитини, дружини та можливості платника аліментів сплачувати їх. Відповідно до п.1 ч.1 с. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial