Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням -\~ квартирою №52 в будинку 2 по вулиці Металургів в м. Суми. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 2002 року. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду про розірвання шлюбу. Під час розгляду справи за позовом позивача до відповідача про розірвання шлюбу суд встановив, що їх сімейні відносини припинені ще у жовтні 2010 року. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу за рішенням суду відповідач деякий час продовжував жити за однією адресою із позивачем у належній їй на праві власності квартирі, але постійно давав обіцянки найближчим часом виселитися з квартири та знятися з реєстрації. Тільки 10 червня 2014 року відповідач цілком добровільно забрав з квартири свої особисті речі і з того часу жодного разу в квартиру не повертався. Разом з цим до цього часу він не знявся з реєстрації у квартирі позивача та припинив надавати кошти на сплату комунальних послуг, які нараховуються узвязку з його реєстрацією. Таким чином, відповідач [PERSON] не живе у належній позивачу квартирі більше одного року без поважних причин. Рішення про виселення з квартири він прийняв самостійно і цілком добровільно. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням про зняття його з реєстрації у належній їй квартирі, але він повідомив, що робити цього добровільно не буде. На час подання позову до суду у позивача виникла необхідність оформити житлову субсидію, але реєстрація відповідача за однією адресою із позивачем перешкоджає у цьому, а тому остання вимушена звернутися до суду з позовом. Жодної домовленості між сторонами стосовно збереження права відповідача на житло у належній позивачу в порядку приватизації однокімнатній квартирі не було, а тому позивач вважає, що відповідач, який без поважних причин не живе за місцем реєстрації з червня 2014 року, втратив право на користування житлом В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити з вищезазначених підстав. Відповідач\~ в судове засідання не зявився,\~про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.\~\~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні свідки, кожний окремо, [PERSON]\~ та\~ [PERSON], сусіди позивача, пояснили, що в квартирі [ADDRESS] відповідач близько трьох років не мешкає. Суд заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає , що позов є обгрунтованим та таким , що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 грудня 2002 року є власником квартири [ADDRESS](а.с. 7). У квартирі позивача зареєстрований [PERSON], [INFO](а.с.5), однак в квартирі не проживає без поважної причини понад року. Відповідно до\~ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право\~\~користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до змісту\~ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України,\~\~ а\~\~ також\~\~ іноземець\~\~ чи\~\~ особа\~\~без громадянства,\~\~які перебувають в Україні\~\~на\~\~законних\~\~підставах, зобов'язані протягом\~\~десяти\~\~днів\~\~після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник,\~\~ який\~\~ має\~\~ підстави\~\~ передбачати\~\~можливість порушення свого права власності іншою особою,\~\~може звернутися\~\~до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,\~\~які можуть порушити його право,\~\~або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~- член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки відповідач [PERSON]\~ без поважних причин не мешкає в\~ квартирі [ADDRESS] понад одиного року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним з відповідача на користь позивача стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved