Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

28.05.2021 року КП «Тепло-Місто» звернулося в Іршавський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 3119,92 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що КП «Тепло-Місто» надає послуги по утриманню будинків, які є в обслуговуванні підприємства, визначених Іршавською міською радою. З 01.03.2021 року у будинку, де проживає відповідач, було створено ОСББ. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з дочкою в будинку, який обслуговує позивач. З відповідачем був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у 2008 році, термін дії якого закінчився. [PERSON] від укладання нового договору з позивачем про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відмовився, проте вказаними послугами користувався в повному обсязі, щомісяця отримував рахунки на оплату квартплати. Заяви про відмову від отримання наданих позивачем послуг не подавав, жодного разу не з`явився в КП «Тепло-Місто» та не повідомив, що не проживає за вказаною адресою. Утримання будинку, прибирання території, освітлення сходових клітин, обслуговування зливної каналізації надаються цілому будинку, а витрати розподіляються між всіма квартиронаймачами залежно від займаної площі. Згідно технічної документації, загальна площа квартири відповідача за адресою [ADDRESS] , становить 68,20 м.кв. Вартість послуг за 1 м.кв. складає 0,66 грн. з врахуванням ПДВ, тобто 45,01 грн. за один місяць, а починаючи з 01.05.2018 року 1,22 грн. за 1 кв.м. Відповідач не сплачував за надані послуги з січня 2017 року, тому розмір заборгованості станом 01.03.2021 року становить 3119,92 грн. Просили стягнути з [PERSON] 3119,92 грн. боргу за надані комунальні послуги та 2270 грн. судових витрат. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження і справу призначено до судового розгляду. 30.06.2021 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги він не визнає, з позивачем договорів про надання будь-яких послуг не укладав і які-небудь послуги від позивача не отримував; сума боргу, яка зазначена в розрахунку зазначена за період з січня 2017 року по лютий 2021 року, тобто нарахована з пропуском три річного строку позовної давності. За відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем позивач не надав суду первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені позивачем витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу. Крім того, протягом більше 10 років позивач не надавав ніяких послуг з утримання будинку та прибудинкової території, не обслуговуваний будинок почав руйнуватися, освітлення сходових кліток відбувається тільки мешканцями будинку. В структурі тарифу по утриманню будинків одна з складових - вартість прибирання прибудинкової території, однак для будинку не визначена прибудинкова територія, не встановлені її площа та межі. Просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 09.07.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого встановлено, що на підставі рішень Іршавської міської ради від 14.09.2017 року та № 49 від 24.04.2019 р. КП «Тепло-Місто» надає комунальні послуги по утриманні будинків, які є на балансі КП. Відповідач неодноразово був у підприємстві та ознайомлювався з переліком послуг та їх вартості. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, не укладання договору не звільняє споживача від оплати житлово-комунальних послуг, який проживає у будинку і користується ним, відповідач заяв про відмову від надання послуг не заявляв. Згідно Постанови КМУ калькуляційною одиницею розрахунків є квадратний метр займаної загальної площі, а тарифи затверджує орган місцевого самоврядування. Власником земельних ділянок, що виділялися під будинки є територіальна громада міста. В судовому засіданні представник позивача Комунального підприємства «Тепло-Місто» Повх О.В. позовні вимоги підтримала з мотивів викладених у позовній заяві, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просить суд застосувати до вимог позивача позовну давність. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»(далі - Закон). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ст. 13 ч.1 та ч.5 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (частина 1 статті 9 Закону). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у Законі і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до вимог Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19). Відповідно до ст. 319 та ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що квартира [ADDRESS] належить йому на праві власності. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1)житлова послуга-послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами укладено не було, оскільки відповідач відмовився від його укладення. У відповідності до ч.1 ст.9 та ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Дана позиція суду узгоджується з правовим висновком ВСУ від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19). Відповідно до статей 319,322 ЦК України власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. За таких обставин, посилання відповідача на відсутність правових підстав для нарахування позивачем плати за комунальні послуги з утримання багатоквартирного будинку, є безпідставними. В судовому засіданні встановлено, що КП «Тепло-Місто» було управителем та надавало послуги з управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] по лютий 2021 року, оскільки у березні 2021 року мешканцями вказаного будинку було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Згідно рішення виконавчого комітету Іршавської міської ради від 11.08.2008 року №322 «Про затвердження Іршавському комунальному підприємству «Тепло-Місто» розрахунку квартирної плати та плати за утримання будинку, прибудинкової території житлових будинків», затверджено розрахунок квартирної плати та плати за утримання будинку та прибудинкової території житлових будинків за 1,0 кв.м. загальної площі в сумі 0,66 грн. (а.с. 7). Також згідно рішення виконавчого комітету Іршавської міської ради №45 від 28.03.2018 року, затверджено тариф для населення: - квартирна плата та плата за утримання будинку та прибудинкової території житлових будинків 1,22 грн. за 1 м.кв. загальної житлової площі, а рішення виконкому від 11.08.2008 року №322 визнано таким, що втратило чинність (а.с.6). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , який знаходився в управлінні КП «Тепло-Місто» до 01.03.2021 року. Згідно розрахунку, наданого суду позивачем, заборгованість відповідача за період з 01.01.2017 року по лютий 2021 року становить 3119,92 грн. (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач [PERSON] просив суд застосувати до вимог позивача позовну давність. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). До правовідносин, які виникли між сторонами, застосовується загальний строк позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. З даною позовною заявою КП «Тепло-Місто» звернулося до Іршавського районного суду 28.05.2021 року, про що свідчить штамп суду (а.с. 3). Отже, трирічний строк позовної давності, який встановлюється до вимог позивача, обчислюється з 28.05.2018 року. Оскільки надати суду розрахунок наданих відповідачу послуг за чотири дні з 28.05.2018 року по 31.05.2018 року позивач суду не зміг, заборгованість слід рахувати відповідачу з червня 2018 року по лютий 2021 року відповідно до заявлених позовних вимог і наданого суду розрахунку. Яких-небудь доказів поважності пропуску строку позовної давності представник позивача суду не надала. За таких обставин, суд вважає у задоволенні позовних вимог КП «Тепло-Місто» про стягнення з відповідача [PERSON] боргу за комунальні послуги за період з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року відмовити, у зв`язку із закінченням трирічного строку позовної давності. Враховуючи наведене, суд вважає стягнути з відповідача [PERSON] на користь КП «Тепло-Місто» за період з 01 червня 2018 року по 28 лютого 2021 року борг за надання комунальних послуг відповідно до наявного у матеріалах справи помісячного розрахунку, тобто 2745,60 гривень. Суд також вважає, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь КП «Тепло-Місто» пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1997,60 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с. 1, 2).

Outcome: partial