Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

27.12.2017 року позивачка звернулась до суду позовом до [PERSON], за змістом якого просить суд стягнути з відповідача на її користь завдані їй збитки у звязку з невиконанням зобовязання за договором від 21.07.2017 року. В позові позивач зазначила, що 21.07.2017 року уклала з відповідачем, який є приватним підприємцем договір на виготовлення і установку металопластикових вікон, який відповідач особисто підписав і завірив мокрою печаткою приватного підприємця [PERSON], № [NUMBER], на виконання умов якого нею було частково сплатила суму 6200 грн. з суми договору 8600 грн., про що зазначено в договорі, та також підписала договір. Вікна до теперішнього часу їй так і не встановили, на її телефонні дзвінки лише обіцяли, що обовязково встановлять, а потім зовсім не могла до нього додзвонитися. Просить суд стягнути з відповідача завдані їй збиткив сумі 6200 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 02.02.2018 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків, вимоги якої позивач виконала 19.02.2018 року. Ухвалою суду від 21.02.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 21.03.2018 року, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотання будь-якої зі сторін про інше не надійшло. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка були направлені поштою, проте лист з ними повернувся до суду із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання». За змістом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. З метою недопущення порушення прав відповідача на подання відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, тощо, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено повідомлення про розгляд даної цивільної справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Крім того, у відповідності до ч. 6 ст. 128 ЦПК України за згодою [PERSON] нею направлені відповідачеві [PERSON] Поштою надані судом копія ухвали про відкриття провадження по справі, копію позовної заяви з додатками, вказане поштове відправлення вручено відповідачеві 05.04.2018 р. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходило. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, судом встановлені такі фактичні обставини на підставі наданих позивачем і досліджених судом доказів, та відповідні ним правовідносини: 21.07.2017 року [PERSON] та ФОП [PERSON] ([NUMBER]) уклали договір на виготовлення металопластикових вікон, вартість замовлення становить 8600 грн., при цьому сплачено на момент укладення договору 6200 грн., борг до передачі у власність 2400 грн. Згідно п. 3.2 Договору виконавець зобовязується виготовити виріб протягом 21 робочого дня з моменту підписання договору. Позивач в своєму позові зазначає, що виконавець за договором [PERSON] до теперішнього часу так і не виконав умови зобовязання, замовлені нею металопластикові вікна так і не виготовив. Вказані фактичні обставини підтверджені копією договору, відповідачем не спростовані, докази на їх підтвердження визнаються судом належними, допустимими, достовірними і достатніми. Встановлені обставини свідчать, що між сторонами на підставі зазначеного договору виникли правовідносини, що випливають з договору побутового підряду, передбачені ст. 865 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), на підставі якого у відповідача виникло зобов'язання виконання роботи у відповідності до його умов - виготовити і встановити позивачці метало - пластикові вікна протягом 21 робочого дня з дня підписання договора, тобто з 21.07.2017 р., які відповідачем порушені в зв'язку з невиконанням ним цієї роботи. Частинами 1, 3 ст. 509 ЦПК України визначено поняття зобовязання, яким є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України. Умовами договору між позивачкою і відповідачем від 21.07.2017 року був визначений строк виготовлення виробу, який сплинув 12.08.2017 року. Відповідно до п. 3.8 Договору зобовязання виконавця за дійсним Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробу. За змістом ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Проте відповідач не надав суду належні та допустимі докази виконання ним зобовязання за договором від 21.07.2017 року, а саме ним не доведено, що він передав готові металопластикові вікна, що може бути підтверджено лише актом-прийому передачі вказаних вікон. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ч. 1 ст. 610 ЦК України. В силу ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем також не надано суду жодного доказу, що у невиконанні зобовязання з виготовлення вікон на замовлення [PERSON] відсутня його вина. Отже, суд дійшов висновку про порушення відповідачем з його вини зобов'язання, що виникло між ним і позивачкою на підставі договору побутового підряду від 21.07.2017 року, внаслідок чого право позивачки визнається судом порушеним і таким, що підлягає захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права відповідає ст. 16 ЦК України. У відповідності до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Позивачка посилалася в позові на ст. ст. 16, 509, 526, 610 ЦК України, як на підставу свого позову, які судом застосовуються у відповівідності до встановлених судом правовідносин. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, відповідач розпорядившись на власний розсуд своїми процесуальними правами, не скористався своїм правом на надання заперечень проти позовних вимог [PERSON], а також не надав жодних доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, тому з відповідача підлягає стягненню сплачена нею сума в розмірі 6200 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: approved