Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

28.11.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У позовній заяві вказує, що у березні 2003 року [PERSON] домовилася з [PERSON] про купівлю-продаж 3/4 частини житлового будинку з господарчими будівлями по вул. Щорса,72 в м. Кобеляки, Полтавської області. Ціна продажу нерухомого майна становила 20000,00 грн. На підтвердження факту купівлі-продажу будинку, позивач передала [PERSON] частину коштів за нерухоме майно в сумі 1200,00 доларів США із загальної суми, а останній передав їй ключі від будинку, оригінал договору дарування на будинок, технічний паспорт, домову книгу, абонентські розрахункові книжки для оплати за житлово-комунальні послуги. При цьому сторони домовилися, що до кінця квітня 2003 року вони укладуть нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаного домоволодіння. Однак, [PERSON] раптово зібрав свої речі з будинку та виїхав за межі м. Кобеляки Полтавської області, після чого не повертався та жодної інформації від нього не надходило. Оскільки, позивач постійно, починаючи з березня 2003 року й до цього часу, проживає у вищезазначеному будинку, утримує його та ремонтує, сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги, спільно з іншим співвласником будинку [PERSON], доглядає за присадибною ділянкою та надвірними спорудами, але не має належного правовстановлюючого документа на вказане домоволодіння, то [PERSON] прохала суд визнати за нею право власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просить суд розглянути справу в її відсутність, задовольнивши позов. Представник відповідача, Кобеляцької міської ради Полтавської області [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю, проти його задоволення не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» про його виклик до суду, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив ( а.с.53). Третя особа [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала справу розглянути в її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, 25.03.2003 року [PERSON] домовилася з [PERSON] про купівлю-продаж 3/4 частини житлового будинку з господарчими будівлями по вул. Щорса, 72 в м. Кобеляки, Полтавської області. Ціна продажу нерухомого майна становила 20000,00 грн. На підтвердження факту купівлі-продажу будинку, позивач передала [PERSON] частину коштів за нерухоме майно в сумі 1200,00 доларів США, а [PERSON] написав розписку про отримання цієї частини коштів та зобовязувався укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу будинку до кінця квітня 2003 року ( а.с.6). Після отримання коштів [PERSON] передав позивачу ключі від нерухомого майна, технічний паспорт на нерухоме майно, домову книгу, абонентські розрахункові книжки для оплати за житлово-комунальні послуги, а також оригінал договору дарування на будинок, за яким [PERSON] подарувала йому у дар 3/4 частин житлового будинку з господарчими будівлями по вул. Щорса, 72 в м. Кобеляки, Полтавської області ( а.с.7,8-10). Позивач разом із [PERSON] домовилися у термін до кінця квітня 2003 року укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте [PERSON] виїхав за межі м. Кобеляки і більше в місто не повертався, жодним чином не цікавився проданим будинком. Судом встановлено, що будь-які інші особи не заявляли своїх майнових прав на нерухоме майно та не витребовували його із володіння [PERSON], тому позивач вважала, що придбала нерухоме майно у [PERSON] на законних підставах, тобто цілком добросовісно заволоділа чужим майном та саме вона є добросовісним володільцем цього нерухомого майна. Відповідно до договору дарування від 14.05.2004 року [PERSON] подарувала Франтюк (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] приватизовану земельну ділянку, що знаходиться по вул. Щорса, 72 в м. Кобеляки, Полтавської області, розміром 0,1573 га. з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарчих будівель - 0,10 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,0573га ( а.с.12,14,15). Згідно довідки Кобеляцької міської ради Полтавської області від 21.10.2016 року, [PERSON] володіє на підставі права приватної власності земельною ділянкою площею 0,1573 га, на якій розташовані 3/4 частини житлового будинку площею 57,1 кв.м. з господарчими будівлями по вул. Щорса, 72 в м. Кобеляки, Полтавської області ( а.с.13). Протягом часу володіння нерухомим майном [PERSON] не здійснювала будь-якого самочинного будівництва, тому нерухоме майно є законним обєктом, що підтверджується письмовими матеріалами КП «Кобеляцьке БТІ» від 22.12.2016 р. (а.с.27,28,29,-31,32,33). Факт постійного проживання [PERSON] у житловому будинку з господарськими будівлями по вул. Щорса, 72 в м. Кобеляки, Полтавської області та факт володіння нею підтверджується довідкою Кобеляцької міської ради від 01.11.2016 р. № 5752 (а.с.11). Рішенням третьої сесії Кобеляцької міської ради сьомого скликання від 18.02.2016 року № 3 вулицю Щорса в м. Кобеляки перейменовано на вулицю [PERSON]. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом . Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Оскільки, позивач добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, відповідач визнав позов, а позивач має право на це майно в порядку ст. 344 ЦК України , то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved