Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] (далі -позивач) звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 13 червня 2009 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі - відповідач) у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі - ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ), актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 року відповідач відокремилась від позивача як жінка. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримуються. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Сторони у судове засідання не з'явились, однак про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Сторони до суду кожний окремо подали заяву про розгляд справи без їх участі, позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала повністю. Відповідач просить залишити шлюбне прізвище - [PERSON] Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 13 червня 2009 року сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у ВДРАЦС РС Куйбишевського РУЮ, про що в Книзі реєстрації актів про шлюб зроблено актовий запис № 26, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Питання щодо розподілу майна, що є їх спільною власністю та утримання дитини між ними не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася, оскільки через відсутність порозуміння сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Як у позивача, так і відповідача по справі було достатньо часу для вирішення питання щодо збереження родини та примирення, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зацікавлена його зберегти. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved