Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

29.01.2016 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до Маріупольської міської Ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом, де зазначив, що після смерті його матері [PERSON], відкрилась спадщина на 1/2 частини житлового будинку розташованого по вул. Волонтерівській в будинку № 25 в м. Маріуполі Донецької області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 12.07.2002 року. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Осіб, які мають право на обовязкову долю немає. 12.08 2015 року він подав заяву про прийняття спадщини, між тим, 18.01.2016 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Третьої Маріупольської нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. У звязку з вищевикладеним він звернувся до суду. Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку розташованого по вул. Волонтерівській в будинку № 25 в м. Маріуполі Донецької області у порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] До судового засідання позивач не зявився, надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги , просив їх задовольнити , розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник позивача в судове засідання також не зявилась надала заяву про підтриання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Маріупольської міської Ради до суду не зявилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила прийняти рішення на розсуд суду. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст.. 197 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2015 року померла [PERSON], яка є матірю позивача. На день її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Після смерті матері, позивач звернувся до нотаріальної контори за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та 18.01.2016 року постановою державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке складається з 1/2 частки житлового будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами к цій частині, розташованого у м. Маріуполі, вул. Волонтерівська, буд.25. З звязку з вищезазначеним позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спірне майно в порядку спадкування. Ст.1218 ЦК України встановлено,що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі , на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року( надалі Інструкція від 31.01.1966 р.) , яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачено обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2002 року [PERSON] є власником 1/2 частки жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходяться у м. Маріуполі по вул. Волонтерівська, буд. 25 на земельній ділянці. Судом встановлено,що згідно свідоцтва про право власності, [PERSON] є власником 1/2 частки в спільному сумісному майні придбаному подружжям за час шлюбу разом з [PERSON], що розташована за адресою : м. Маріуполь, вул.. Волонтерівська буд. 25 та це зареєстровано за реєстром за № 2-1277. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, судом встановлено, що право власності [PERSON] за її життя було визнане державним органом та зареєстровано у відповідності до вимог законодавства, що діяло на час отримання права власності, тобто у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на 1/2 частки жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходяться у м. Маріуполі по вул. Волонтерівська, буд. 25 та це право, у відповідності до положень ст.. 1218 ЦК України має перейти до її спадкоємця. Згідно із свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області , актовий запис № 1038, [PERSON] померла 27 червня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] залишала заповіт на користь [PERSON], що вбачається з листа Третьої Маріупольської Державної нотаріальної контори. Згідно заповіту від 07.10.2003 року [PERSON] на випадок її смерті заповіла належну їй на праві приватної власності частину жилого будинку з надвірними прибудовами, що знаходяться у м. Маріуполі , вул. Волонтерівська, буд. 25 [PERSON] Постановою від 18.01.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Третьої Маріупольської нотаріальної контори [PERSON]К було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. Звертаючись до суду, позивач просив визнати за ним право власності 1/2 частку жилого будинку розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Волонтерівська, буд. 25 загальною площею 50,4 кв.м., жилої 27,9 кв.м. в порядку спадкування. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та за ним слід визнати право власності в порядку спадкування на 1/2 частини житлового будинку розташованого по вул. Волонтерівській в будинку № 25 в м. Маріуполі Донецької області, також судом встановлено, що права інших осіб при цьому не порушуються.

Outcome: approved