overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

28.02.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2006року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та у відповідності до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2006 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.4,5). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працює, інших дітей немає та інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

28.02.2014 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 01.09.1990 року. Від подружнього життя у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO] та повнолітній син [PERSON]. За рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29.06.2007 року шлюб з відповідачем розірвано. Кошти на утримання дочки відповідач дає нерегулярно. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання, призначені на 23.04.2014 року та 19.05.2014 року, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами у справі був розірваний 29.06.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 4). Кошти на утримання малолітньої дочки [PERSON], відповідач дає нерегулярно. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

28.02.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.10.2011 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним, тому просить суд розірвати його. Також позивач вказала, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, в зв'язку з чим позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку. В судове засідання сторони не з'явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх особистої участі, при цьому позивач позов підтримала і наполягала на його задоволенні, а відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу та сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2011 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.05.2012 року вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Оскільки відповідач не надає допомоги на утримання дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) від дня пред'явлення позову і до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

28.02.2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись у своїх вимогах те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі , який зареєстрований виконавчим комітетом Кабичівської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №4 . Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в звязку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів його доходу до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Позивач просила розглянути справу без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При недосягненні угоди про сплату аліментів кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку в частці від заробітку або доходу з урахуванням стану здоровя і матеріального становища дітей та платника аліментів та інших обставин, які мають істотне значення. Із наданих позивачем доказів встановлено, що сторони мають малолітню дитину , яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у вказаному розмірі . Тому на підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

28.02.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій проти позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

28.02.2014 року представник позивача звернувся з дійсним позовом до суду та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3305,12 грн., та просив відшкодувати судовий збір в сумі 243,6 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачу надаються послуги з газопостачання на побутові потреби, але споживач свої зобов'язання по сплаті наданих послуг по газопостачанню не виконував, у зв'язку з чим на особовому рахунку [NUMBER] на січень 2014 року утворилась заборгованість у сумі 3305,12 грн. Дана заборгованість утворилась у зв'язки з тим, що споживач не здійснювала оплату в повному обсязі за природний газ, у в'язку з чим у споживача утворилась заборгованість з березня 2008 р. по грудень 2013 р., про що споживач був повідомлений про наявну заборгованість відповідним попередженням. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, просить стягнути з відповідача 3305,12 грн. на користь позивача в рахунок відшкодування заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась за період з березня 2008 року по грудень 2013 року. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що позивачем порушений строк позовної давності встановлений ст. 256 ЦК України, для витребування боргу, а вимога була пред'явлена у жовтні 2013 року. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ВАТ «Луганськгаз» про стягнення з неї заборгованості в сумі 3305,12 грн. за спожитий природний газ, яка фактично утворилась за період з 2008 р. по жовтень 2010 р. у повному обсязі, застосувавши строк позовної давності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ «Луганськгаз» необхідно визнати такими, що не підлягають задоволенню, з наступних обставин. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частинами 3, 4 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що позивач у жовтні 2013 р. звернувся до суду з вимогою про видачу судового наказу та просив стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ, яка утворилась з 2007 року та станом на жовтень 2013 року складала: за судовим наказом - 3430,64 грн., а за позовом - 3305,12 грн., однак судовий наказ було скасовано. Сума боргу утворилась за період з березня 2008 р. по жовтень 2010 р., тобто сплило 3 роки, тому суд вважає це підставою для відмови у позові. Таким чином, відповідач обґрунтовано просить застосувати строк позовної давності. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 260, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 67-70, 72, 208, 209 ч.1, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

28.02.2014 року Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» звернулося до суду з позовом, який неодноразово уточнював під час розгляду справи судом, та з урахуванням остаточної заяви про збільшення позовних вимог від 11.09.2018 року, просив суд: стягнути з [PERSON] на корить ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 118 361, 77 грн., з яких: заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 24.03.2011 року по 01.04.2018 року у сумі 46 646,86 грн., заборгованість по сплаті пені за період з 24.03.2013 року по 01.04.2018 року в сумі 71 714,91 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.05.2007 року між Акціонерним банком «Діамант», правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк», та [PERSON] було укладено Договір про відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту кредитування та видачу платіжної картки, згідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з встановленням ліміту кредитування у розмірі 30 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних. При цьому, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва від 02.10.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34 750,18 грн. та судові витрати у розмірі 188,75 грн. Разом з тим, через невиконання відповідачем вказаного судового наказу, позивач,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

28.02.2014 року рішенням Бахчисарайського районного суду АРК позовну заяву задоволено, стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р № 26256902224459, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість за кредитним договором у розмірі 2362,94 грн.; стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р 6499100199, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) судовий збір у розмірі 229,40 грн. Суд при винесенні рішення розглянув питання щодо судових витрат не вповному обсязі. Ухвалою Бахчисарайського районного суду АРК від 28.02.2014 року справу № 103/6407/13-ц призначено до розгляду. 06.03.2014 року сторони у судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що рішенням Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 28.02.2014 року у цивільній справі № 103/6407/13-ц року, позовну заяву задоволено, стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р № 26256902224459, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість за кредитним договором у розмірі 2362,94 грн.; стягнуто з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р 6499100199, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) судовий збір у розмірі 229,40 грн. 23.10.2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 590-VII від 19.09.2013 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 14,20 грн. У разі ухвалення додаткового рішення, суть основного рішення не змінюється. На підставі вказаного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

28.02.2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 24.11.1994р. Вказує, що від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя у них не склалося, так як більше п'яти років проживають окремо, відповідачка не рахується із його думками, більшість вільного часу приділяє власним потребам, спілкуванням із своїми друзями. Вказує, що після спілкування з друзями влаштовувала сварки, які переростали у конфлікти. Стверджує, що звертав увагу відповідачки на неправильне ставлення до нього, але жодних змін не відбулося в її поведінці. Надалі перебувати у такому шлюбі не бажає, примирення між ними не можливе, а тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Вимоги позову підтримано позивачем в судовому засіданні, який також зазначив, що біля п'яти років не підтримують шлюбних відносин. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила і також підтвердила той факт, що біля п'яти років не підтримує з позивачем шлюбних відносин, а також зазначила, що після розірвання шлюбу надалі бажає іменуватись прізвищем «[PERSON]». Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24 листопада 1994 року у відділі РАГСу Дрогобицького міськвиконкому за актовим записом №602. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін вбачається, що вони біля п'яти років проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, наполягають на розірванні шлюбу, заперечують проти надання їм терміну на примирення, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому суд приходить до висновку, що згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про одруження між сторонами, копією свідоцтва про народження дитини, копією паспорта позивача. Також є всі підстави іменувати відповідачку після розірвання шлюбу прізвищем «[PERSON]» за її вимогою, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

28.02.2014р. позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] в с. Дзюньків Погребищенського району Вінницької області померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки та іншого майна. Позивачка являється єдиним спадкоємцем на все майно спадкодавця. Але протягом передбаченого законом шестимісячного терміну до нотаріальної контори не звернулась через те, що її не було відомо про те, що на її ім'я спадкодавцем було зроблене заповітне розпорядження, про яке її стало відомо уже після спливу шестимісячного терміну для подання заяви до нотаріального органу на отримання свідоцтва про право на спадщину, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила розглянути дану справу за її відсутності про що до суду подала заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Дзюньківська сільська рада Погребищенського району Вінницької області просила провести розгляд даної справи без присутності їхнього представника, проти позовних вимог не заперечували, про що до суду повідомили телефонограмою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується заповітом від 05.07.2007 р. (а.с. 6). Однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через те, що її не було відомо про заповітне розпорядження зроблене її матір'ю, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON], пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити її додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved