Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

29.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 20 вересня 2003 року зареєстровано у відділі РАГС Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська шлюб за актовим записом №833. За період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і знаходиться на її утриманні. Спільне життя з [PERSON] не склалось у звязку із різними поглядами на сімейне життя, що фактично є основною проблемою у веденні спільного господарства та проживання однією сімєю. На протязі тривалого часу сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Спору про поділ майна, яке є їх спільною власністю не існує. Вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем [PERSON], строк для примирення не надавати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, до початку проведення судового засідання надала суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, а позов задовольнити, залишити після розірвання шлюбу прізвище «Кушнір». Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявився, але до суду надав письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 20 вересня 2003 року підтверджується копією Свідоцтва про одруження, виданого 20 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, Серії 1-КИ №193596, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №833 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] 1-КИ №130056, виданого 27 вересня 2007 року виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області(а.с.7). Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та малолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, спору про поділ майна не мають, примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення\~ст. 61 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України,

Outcome: approved