Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

28 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що з 19 серпня 1989 року по 31 серпня 2000 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька навчається у Сумському державному педагогічному університеті імені А. С. Макаренка на бюджетній основі денної форми навчання. Відповідач матеріально доньку не забезпечує. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду, на весь період навчання, тобто до 30 червня 2016 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі , проти заочного розгляду справи не заперечує ( а. с. 21). Залучена в якості третьої особи дочка позивачки - [PERSON] до суду не з»явилася, надасліла заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. ( а. с. 19) . Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність і заперечень проти позову суду не надав ( а.с. 12, 18). На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що він належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 19 серпня 1989 року. Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31 серпня 2000 року шлюб між сторонами в справі розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 106 (а. с. 2). З довідки виконавчого комітету Коршачинської сільської ради Білопільського району Сумської області № 230 від 25 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із донькою [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні матері (а. с. 7). Згідно довідки Сумського державного педагогічного університету імені А. С. Макаренка № 377 від 04 квітня 2014 року, [PERSON], 1994 року народження, є студенткою ІІ курсу навчально-наукового Інституту фізичної культури Сумського державного педагогічного університету ім. А. С. Макаренка по спеціальності «Здоров'я людини» денної форми навчання і навчається на бюджетній основі. Період навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року (а. с. 8). Статтями 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до роз'яснень, що містяться у абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін у справі, а також можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В судовому засіданні доведено, що повнолітня [PERSON], 1994 року народження, здобуває освіту, у зв'язку з чим перебуває на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги. Позивачка [PERSON] одна несе витрати по утриманню доньки і не має достатніх коштів для витрат на її навчання та розвиток, самостійно утримувати доньку в повному обсязі вона не спроможна. Доказів, про неможливість сплачувати аліменти на період навчання дитини, відповідач [PERSON] суду не надав. Відповідачем також не надано до суду заперечень проти позову, та не надано документів про його стан здоров'я, матеріальне становище, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи інших утриманців. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд вважає, що відповідач є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Отже, розмір аліментів 1/4 частки заробітку (доходу) на повнолітню доньку є розумним і справедливим для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання дочки, яка продовжує навчання. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] і стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до припинення навчання, починаючи стягнення з 28 квітня 2014 року по 30 червня 2016 року. Крім цього, у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved