overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначила, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якої є вона - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді їй пояснили, що спадщину вона може оформити через шість місяців після смерті спадкодавця, оскільки вступила у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - шість місяців. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивачка [PERSON] позов підтримує, представник відповідача Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Галайко Ф.Ф. позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 05.06.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.7), спадкоємцем по закону якої є її дочка - [PERSON] (а.с.5,6), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну консультацію працівників сільської ради. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання з відповідачем шлюбу, який був зареєстрований 01 вересня 2012 року. З 2009 року вони почали проживати однією сім'єю. Після укладення шлюбу їхнє сімейне життя погіршилось. В них почали виникати сварки, під час яких будучи у нетверезому відповідач ображав та бив її. З кінця 2012 року не ведуть спільного господарства, спільного сімейного життя з відповідачем немає, шлюбні відносини повністю припинені. Сім'я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні позивачка свої вимоги не підтримала. Просить шлюб не розривати. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 2012 року у Шевченківському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 392. Для них це перший шлюб. Дітей у шлюбі в них немає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить тимчасовий характер, збереження шлюбу відповідає інтересам сторін, підстав для розірвання шлюбу суд не вбачає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дитини по 1000 грн. щомісячно до досягнення нею. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке зберігається в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. За згодою позивачки, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх вимог і заперечень, та, з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонами по справі 28.07.2008 року, у виконкомі Гвіздської сільської ради укладений шлюб, актовий запис №11. З'ясовано також, що за час перебування в шлюбі у подружжя народилася спільна дитина: дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про її народження, копія якого є в матеріалах справи. На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачкою в будинку її матері та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тому, з врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивачки та платника аліментів, який має нерегулярний заробіток, ніде офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, однак зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, беручи до уваги вік дитини, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом у твердій грошовій сумі по 600 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. На підставі ст.ст.180 -184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд повернути зайво сплачений нею судовий збір у розмірі 115 грн., що вона мала сплатити на користь Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго», а сплатила на рахунок суду. Для розгляду заяви про повернення судового збору, заявник в судове засідання не з'явилася, проте її явка не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. 18.02.2013 року Карлівським районним судом було винесено судовий наказ, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання, а також судовий збір - на користь Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго» (справа № 531/256/13, а.с. 12). Після винесення судового наказу, позивач помилково сплатила кошти, що були стягнуті як судовий збір, на рахунок Карлівського районного суду (справа № 531/256/13, а.с. 15), тоді як повинна була сплатити, на рахунок Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго». В матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору підприємством, при подачі заяви про видачу судового наказу (справа № 531/256/13, а.с. 1). Таким чином, сплачений [PERSON] судовий збір - є зайво сплаченим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. На підставі вищевикладеного, вважаю за можливе повернути [PERSON] , зайво сплачений нею судовий збір у розмірі 115 грн. по квитанції № 2437.738.1 від 23.02.2013 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 29 жовтня 2005 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через зловживання чоловіком алкоголем, часті сварки, погрози, що мало негативний вплив на виховання дітей. Сімейні стосунки з цих причин було припинено півтора роки тому. Вона створила іншу сім'ю. Збереження шлюбу за викладених обставин вона вважає неможливим. Спору з приводу розподілу майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу у її відсутності вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В заяві до суду прохав розглянути справу у його відсутності, вказав, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Градизькій селищній раді Глобинського району Полтавської області 29 жовтня 2005 року, актовий запис № 33. Мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують півтора року, через виникнення непримиренних протиріч та непорозумінь. Позивач в даний час перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншим чоловіком. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач наданням квитанцій підтвердила сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. Вказана сума стягується на її користь з [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивачка вказує, що вони перебувають у шлюбі з 27.02.2007 року. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. Як вказує позивачка, сімейне життя у них не склалося, вона з дітьми проживає у її батьків. Діти знаходяться повністю на утриманні позивачки. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду та досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згідний платити аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно. Вислухавши пояснення сторін та ознайомившись з матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 27.02.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області. (а.с.4). Від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.5-6) Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідач займає посаду охоронника в ДП «Арсенал СТ-7» ТзОВ «Арсенал СТ», має мінливий дохід, а тому з нього необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову до суду та досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання дитини, посилаючись на те, що від спільного шлюбу з відповідачем вона має доньку Валерію, [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Позивачка також зазначила, що відповідач допомогу в утриманні дитини їй не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву про підтримання позову, в якій одночасно клопотала про розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи проти заочного порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився втретє без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 19.04.2011 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 6, 7) Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України відповідач, який є батьком дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При цьому судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали виконання обов'язку відповідачем по утриманню дитини. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов підлягає задоволенню з визначенням розміру аліментів - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача. З відповідача також належить стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей: неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та повнолітньої доньки [PERSON],[INFO], яка навчається на денному відділенні факультету української мови й іноземної філології та мистецтвознавства Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара і на даний час є студенткою 3 курсу, - посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Просила суд стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання повнолітньої доньки [PERSON],[INFO] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягувати з моменту подачі позовної заяви до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що діти: неповнолітня донька [PERSON], [INFO] та повнолітня донька [PERSON],[INFO] знаходяться на утриманні матері ( а.с. 10), та остання навчається на денній формі навчання факультету української мови й іноземної філології та мистецтвознавства Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара і є студенткою 3 курсу ( а.с.8), а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню дітей до досягнення [PERSON] повноліття, а [PERSON] закінчення учбового закладу, але не більше як до досягнення нею 23 років, у відповідності до ст. ст. 180, 199 СК України, в повному обсязі не виконує. Оскільки аліменти присуджуються на двох дітей, то слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.05.2014 року до досягнення нею повноліття та стягнути на утримання повнолітньої доньки [PERSON],[INFO], яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 27.05.2014 року до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення часток в праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що вона сумісно з [PERSON], [PERSON] приватизували спірну квартиру, але без визначення часток. В судове засідання представник позивачка не з'явилася, надала до суду заяви про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради та треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 12 вересня 1995 року [PERSON], [PERSON] і [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], что підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.09.1995 року, виданим Міською службою приватизації державного житлового фонду. Але не були визначені конкретні долі співвласників. З моменту приватизації квартири усі співвласники проживають разом і несуть сумісні витрати на її утримання. Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України - частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оскільки співвласники квартири користуються спірною квартирою у рівних частках, між ними не було ніякої домовленості по різниці часток у спільній сумісній власності, тому відповідно до ст. 357 ЦК України за кожним із співвласників квартири необхідно визнати рівне право власності, тобто по 1/3 частки квартири за кожним. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

27.05.2014 року [PERSON] звернулася з позовом про звільнення майна з-під арешту. В позові зазначає, що їй на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 08.05.1991 року. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 28.07.2012 року на зазначений будинок 15.08.1990 року П'ятою Запорізькою нотаріальною конторою була накладена заборона (архівний напис) на підставі договору застави та договору довічного утримання. Позивачка зазначає, що будь яких застав на будинок не укладалося. Крім того, Реєстр з 01.01.2013 року припинив свою роботу. Враховуючи, що на цей час вона не має будь-яких майнових зобов'язань просить звільнити з-під арешту, накладеного П'ятою Запорізькою нотаріальною конто. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №37126925 від 28.07.2012 року, який припинив свою роботу з 01.01.2013 року у зв'язку із набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на належний позивачці будинок П'ятою нотаріальною конторою накладено арешт на підставі договору застави. Згідно відповіді Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Запорізькій області від 12.07.2013 року, у нотаріальному архіві інформації про обтяження майна позивачки немає. В Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1. ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

27.05.2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області задоволив позов [PERSON] до ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи судом було стягнуто з відповідача на користь держави 249,92 грн. судових витрат тоді як потрібно було стягнути 2499,25 грн. Різницю (2499,25-249,92) 2249,33 грн. необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved