overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 09 вересня 2011 року, від якого мають доньку Софію, [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 01 серпня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з березня 2016 року через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва шлюб серії І БК № 296901, виданого 01 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м.Києві, [PERSON] та [PERSON] 01 серпня 2015 року зареєстрували шлюб, про зроблено відповідний актовий запис № 2108. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Пожарська».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснив, що 26 листопада 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 610. Від спільного подружнього проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак з часом вони погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. З грудня 2016 року вони проживають окремо та не підтримують будь-яких сімейних відносин. За таких обставин вважає, що сімя їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд вважає причини її неявки неповажними та ухвалив слухати справу в заочному порядку.\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 26.11.2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Замолінська) І.В. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області, актовий запис № 610 /а.с.10/. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. На даний час шлюб між позивачем та відповідачкою існує формально, оскільки вони як подружжя з грудня місяця 2016 року не проживають разом та не підтримують будь-яких сімейних відносин. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] (д.п. Замолінська) І.В. розірвати, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина залишити проживати із матірю, відповідачці залишити прізвище Винник. На підставі ст.,ст.\~110,\~112 СК України\~та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позову до досягнення повноліття. В судове засіданні позивачка не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач також не з'явився в судове засідання та надав заяву, що позов визнає, просить розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 17 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принцину загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 11 грудня 2004 року(а.с. 3). Від цього шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04 квітня 2005 року [NUMBER] (а.с. 4), яка на даний час проживає разом з матір'ю, відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с. 5). Донька передуває на утриманні матері. Участі в утриманні доньки відповідач не бере. З урахуванням матеріального становища сторін, згоди відповідача з заявленими вимогами, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 27.08.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям фактично припинені у грудня 2016 року, до чого призвела відмінність характері та те, що чоловік відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також до суду не прибув. Будучи опитаним за місцем утримання у Ольшанській виправній колонії № 53, пред'явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 27 серпня 2014 року, актовий запис № 267. Неповнолітніх дітей у шлюбі сторони не мають, про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 640,00 гривень. На підставі ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

28 березня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем 16 квітня 2015 року зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу не мають. Вказує, що під час спільного проживання з відповідачем відносини не склались, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На цей час шлюбні відносини припинені. На примирення не згодна. Спір щодо поділу майна на даний час відсутній. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак судова кореспонденція повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БК № 2800874, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 516. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. Відповідно до положень ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 640 гривень, а також витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 1800 грн., що підтверджується наданими позивачкою квитанціями. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

28 березня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 22 липня 2016 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб у виконавчому комітеті Коршівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 8. Від даного шлюбу у них є дочка: [PERSON], [INFO]. З жовтня місяця 2016 року вони із відповідачем не живуть разом та не підтримують жодних стосунків. Відповідач не підтримує її ані морально, ані матеріально, не приймав жодної участі в народженні дитини і надалі не надає коштів на утримання їхньої дочки, не приймає участі у її вихованні та не цікавиться її розвитком. Вона на даний момент знаходиться по догляду за дитиною до трьох років. Їй матеріально допомагають батьки. Однак їй із дочкою не вистачає коштів, оскільки, для нормального росту та розвитку дітям потрібно нормальне харчування, фрукти, м'ясо, вітаміни, дитині необхідно купувати одяг по сезону, іграшки, дитячі книги. Відповідач офіційно працює стрільцем ВСП Івано-Франківський загін воєнізованої охорони Регіональна філія Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця, а тому в змозі, зважаючи на стан його здоров'я, матеріальне становище та відсутність інших утриманців, надавати дочці матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Дочка перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має регулярний дохід, оскільки є стрільцем ВСП Івано-Франківський загін воєнізованої охорони Регіональна філія Львівська залізниця ПАТ Українська залізниця, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.. На підставі ст.,ст. 180-182, 183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

28 березня 2017 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 14.03.2012 року. Посилався на те, що 14 березня 2012 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 67 130 грн. 78 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 4\~783 грн. 51 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 54 858 грн. 59 коп., заборгованості за пенею та комісією 3\~815 грн. 79 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 3 172 грн. 89 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 14 березня 2012 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 67 130 грн. 78 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 4\~783 грн. 51 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 54 858 грн. 59 коп., заборгованості за пенею та комісією 3\~815 грн. 79 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) 3 172 грн. 89 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

28 березня 2017 року представник заявниці звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що у жовтні 2004 року заявниця [PERSON] отримала державний акт серії ОД № 002374, в якому допущено описку щодо її прізвища. Відділ у Саратському районі Головного управління Держгеокадастру відмовив їй внести зміни до державного акту. Представник заявниці просить встановити факт, що державний акт на право власності серії ОД № 002374 на земельну ділянку площею 6,54 га, розташовану на території Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області масив № 13, ділянка № 437, 438, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий на імя [PERSON] належить [PERSON] Під час розгляду справи представник заявниці підтримав заяву, просив її задовольнити, надавши пояснення по суті заяви. Представник відділу у Саратському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви (а.с. 29). Заслухавши представника заявниці, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно копії паспорту серії КЕ № 426074, виданого 09 грудня 1996 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім'я та по батькові заявниці [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області № 200/А- 04 від 22 березня 2004 року передано безоплатно у приватну власність громадянам земельні ділянки із земель колективної власності колишнього КСП «Сергіївське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в земельних масивах з 1 по 44 на території Сергіївської сільської ради та вирішено видати їм державні акти на право власності на земельні ділянки. У додатку до цього розпорядження зазначена [PERSON], земельні ділянки № 437,438 площею 6,54 га (а.с.а.с.32-33). Державний акт серії ОД № 002374 на право власності на земельну ділянку площею 6,54 гектара, розташовану на території Сергіївської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № 13 ділянка № 437, 438, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, був виданий на ім'я [PERSON] (а.с. 6). Відділ у Саратському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відмовив заявниці у виправленні описки у бланку державного акту серії ОД № 002374 (а.с. 15). Таким чином, судом встановлено факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 002374, виданий 26 жовтня 2004 року [PERSON], належить [PERSON], [INFO]. Встановлення даного факту породжує для заявниці юридичні наслідки, пов'язані з розпорядженням своєю власністю. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved