Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

27 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - в особі свого представника (за довіреністю) [PERSON] пред'явило позов до [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON], [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 24.07.2008 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1372, за умовами якого Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 230 000 грн., а остання зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19% річних в по- рядку, на умовах та в строки, визначені згаданим договором. У якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 24.07.2008 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, згідно якого, Банку було передано в іпотеку нерухоме майно - нежитлова будівля - кафе, загальною площею 113,2 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням умов кредит- ного та іпотечного договору виникла заборгованість за кредитом, розмір якої станом на 30.07.2015 р. склав 877481,87 грн., що змусило позивача звернутися до суду з заявою про звернення стягнен- ня на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, напо- лягаючи на їх задоволенні з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача та третіх осіб не визнав позовні вимоги, вважаючи їх необґрунтовани- ми та такими, що не підлягають задоволенню, та 24 лютого 2016 року, представляючи інтереси [PERSON], звернувся в її інтересах з позовною заявою до ПАТ «Державний ощадний банк Ук- раїни», [PERSON] про визнання договору іпотеки нерухомого майна від 24.07.2008 р. недій- сним, посилаючись на те, що під час укладення договору іпотеки нерухомого майна - нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 113,2 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS], відповідачі не поставили [PERSON] до відома та не залучили під час укладення цього правочину, що порушило її право на власність та охоронюва- ний законом інтерес. Спірна будівля є спільною сумісною власністю подружжя, а майно яке пе- ребуває у спільній власності може бути передано в іпотеку лише за нотаріально засвідченою зго- дою усіх співвласників. Вважає, що не додержання в момент вчинення правочину сторонами ви- мог законодавства є підставою недійсності правочину. Представник позивача за другим позовом у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, просив договір іпотеки нерухомого майна визнати недійсним. Представник Банку заперечувала проти визнання договору іпотеки нерухомого майна недійс- ним, оскільки позивач дала свою згоду чоловікові [PERSON] на укладення договору іпотеки стосовно спірного нерухомого майна, що оформлено нотаріально, та просила відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю позовних вимог. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали сп- рави, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення первісних позов- них вимог та відсутність таких підстав для задоволення вторинних позовних вимог з огляду на на- ступне. Як вбачається з копії кредитного договору № 1372 від 24.07.2008 р. (а.с.5-8), зазначений договір було укладено між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON], відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 230000 грн. зі спалою 19% річних строком на 5 років, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24.07.2013 р. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кре- дитом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.5-8). В забезпечення виконання кредитного договору № 1372 від 24.07.2008 р. між банком та відпо- відачем [PERSON] того ж дня був укладений договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Татар- бунарської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 42 06, предметом якого є нерухоме майно - нежитлова будівля, кафе № 11«г», що розталована за ад- ресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Як передбачено зазначеним договором, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем, який укладається за письмовою згодою іпотеко держателя в порядку, визначеному ст.6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом за іпо- течні сертифікати», що слідує з копії зазначеного договору (а.с.9-11). Згідно копії витягів: з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19485787 від 10.07.2008 р. та про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12-13), власником нежитлової будівлі, кафе, що розташована по [ADDRESS] є [PERSON] Розрахунками нарахувань за кредитним договором № 1372 від 24.07.2008 р. (а.с.14,15,16,17,18- 19) підтверджується, що станом на 30.07.2015 р. загальна заборгованість [PERSON] перед Бан- ком за згаданим договором становить суму в розмірі 877481 грн.87 коп. Після внесення змін до статуту Банку, які були затверджені постановою КМУ № 502 від 06.04. 2011 р та погоджені Нацбанком України 12.06.2011 р., він іменується ПАТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - як передбачено ст.526 ЦК України . За змістом ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у воло- дінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.1 ст.591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотеко- держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, вклю- чаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання бо- ржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звер- нення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Зако- ну. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як передбачено ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі заз- начається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнен- ня на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Зазначену вимогу Банком виконано, що видно з матеріалів справи (а.с.20,21). Банком [PERSON] повідомлявся щодо необхідності погашення боргу [PERSON], яка систематично та грубо порушувала норми чинного законодавства та умови кредитного договору, та попереджався про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.. Отже, позивач наділений законним правом задовольнити свої вимоги за основним зобов'язан- ням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке він реалізував шляхом звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором № 1372 від 24.07.2008 р. належним чином не виконала, у зв'язку з чим має заборгованість в розмірі 877481,87 грн. За таких обставин, вважає суд, позовні вимоги за первісним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором від 24.07.2008 р. - нежитлову будівлю, кафе № 11«г», що розта- шована за адресою: [ADDRESS], яка нале- жить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, мають бути задоволені у повному обсязі. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним, суд виходив з наступного. Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.51,145), [PERSON] та [PERSON] одружились 27.09.2003 р., після одруження їм присвоєно прізвище «[PERSON]», актовий запис № 22. Отже позивач за вторинним позовом та відповідач [PERSON] є чоловіком та дружиною. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 13.02.2007 р. (а.с.147), Дмитрівське сільське споживче товариство продало, а [PERSON] купив нежитлову будівлю, кафе, загальною пло- щею 113,2 кв.м, що розташована по [ADDRESS] (державна реєстрація права власності на дане майно відбулась 11.06.2008 р.). Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], що підтверд- жується копіями витягів: з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19485787 від 10.07.2008 р. та про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12-13). Як вже зазначалось, в забезпечення виконання кредитного договору № 1372 від 24.07.2008 р. між банком та відповідачем [PERSON] того ж дня було укладено договір іпотеки, предметом якого є згадане нерухоме майно - нежитлова будівля, кафе № 11«г», яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (а.с.9-11,142-144). Отже, спірне нерухоме майно, що є предметом іпотеки, придбане відповідачем в період пере- бування у шлюбі з [PERSON], воно є їх спільною сумісною власністю, згідно СК України. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. [PERSON] зверталась до управляючого Болградського відділення № 6777 «Ощадбанку Ук- раїни» з заявою про те, що вона не заперечує проти виступу її чоловіка [PERSON] майновим поручителем та надання під заставу їх сумісного нерухомого майна, що розташоване по [ADDRESS], що видно з копій заяви (а.с. 161.168). А згідно заяви від 24.07.2018 р. (а.с.207), [PERSON] надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на укладення договору іпотеки стосовно нерухомого майна - нежитлової будівлі, кафе, що розташована за адресою: [ADDRESS], справжність її підпису засвідчено нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної кон- тори Єпішкіною С.В. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Проте позивачем за другим позовом не надано суду необхідних та достатніх об'єктивних дока- зів, на підставі яких можливо визнання договору іпотеки недійсним, а судом їх не добуто. Напроти, добутими у судовому засіданні доказами спростовуються доводи [PERSON] та її представника про те, що позивача за даним позовом не ставили до відома про укладення договору іпотеки та не залучили під час укладення договору, чим порушили її майнові права і законні інте- реси. За таких обставин та в силу вимог вищенаведених норм закону суд приходить до висновку, що оспорюваний договір іпотеки відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про іпотеку» і підстав для визнання його недійсним не має. Таким чином, вимоги позивача за вторинним позовом є безпідставними та такими, що не ґрун- туються на законі, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved