Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

27.02.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк), що підтверджується витягом із Статуту та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/8701/82/76309, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 35 000 доларів США 00 центів строком до 19.08.2018 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 14,35 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Кредитор на умовах, передбачених п. 1 цього Договору, надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов Договору та тарифів кредитора. Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Позичальник засвідчив, що умови цього Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Отже, з укладенням Кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах, чітко встановлених Графіком погашення кредитної заборгованості. Проте, всупереч вимогам п. 7.1 Кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Відповідно до рішення Березанського міського суду Київської області від 30.06.2011 року по цивільній справі № 2-63/2011 позовні вимоги Банку задоволено повністю, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 249265,75 грн. заборгованість за кредитом, 20170,42 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3542,87 грн. пені за прострочення кредиту, 40594,45 грн. пені за прострочення відсотків, 1820 грн. судових витрат, а всього 315573, 49 грн. З дати ухвалення вищезазначеного рішення суду першої інстанції по сьогоднішній час заборгованість за Кредитним договором погашено в повному обсязі не було. З дати ухвалення вищезазначеного рішення суду першої інстанції по сьогоднішній час за Кредитним договором № 014/8701/82/76309 від 19.08.2008 року позичальником не було здійснено жодного платежу, що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором від 07.11.2018 року. Банк звертався до Березанського міського відділу Державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище рішенням. Згідно Інформаційної довідки про стан виконавчого провадження від 20.07.2018 року, 31.07.2015 року начальником ДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Оскільки рішенням Березанського міського суду Київської області від 30 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] грошову суму заборгованості за Кредитним договором в національній валюті України і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, яке відповідачем не виконується, є достатні правові підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення та 3% річних, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми (такий висновок міститься в Постанові ВСУ від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15). У зв`язку з цим, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, розраховані, виходячи з суми 315573,49 грн. за період з 17.02.2016 року по 17.02.2019 року (1096 днів), що складає 155749,62 грн. Вказана заборгованість складається з таких складових: інфляційні втрати: 127321,62 грн.; 3% річних: 28428,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості в розмірі 127321,62 грн. Стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання, суму якого визначено рішенням Березанського міського суду Київської області від 30.06.2011 року за період з 17.02.2016 року по 17.02.2019 року в сумі 28428,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати. 26.03.2019 року ухвалою Березанського міського суду Київської області позовну заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості було залишено без руху. 17.04.2019 року ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22.05.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 24.06.2019 року для повторного виклику відповідача. 24.06.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 24.07.2019 року для повторного виклику відповідача. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, ним подано 22.05.2019 року до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якій він вказав, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 65). Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Березанської міської ради № 13 від 19.02.2016 року вул. Леніна в м. Березань Київської області перейменована на вул. Шевченків шлях, що відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України визнається судом загальновідомим фактом. Конверти з повістками про виклик до суду на 22.05.2019 року, 24.07.2019 року, направлені на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернулися не отриманими нею (а.с. 64; 72). Крім того, відповідач [PERSON] повідомлялася про дату, час та місце розгляду цивільної справи за допомогою оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128, 131 ЦПК України. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності, нею не подано відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу без відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідач у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено. Відповідно до ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України. Частиною п`ятою статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. 19 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/8701/82/76309, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 35 000 доларів США 00 центів (а.с. 19-27) з терміном остаточного погашення кредиту 19.08.2018 року. Відповідно до виписки по рахунку 19.08.2008 року [PERSON] було перераховано Банком 35000,00 доларів США 00 центів (а.с. 28). Рішенням Березанського міського суду Київської області від 30 червня 2011 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] . З [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 249265,75 грн. заборгованості за кредитом, 20170,42 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3542,87 грн. пені за прострочення кредиту, 40594,45 грн. пені за прострочення відсотків, 1820 грн. судових витрат, а всього 315573, 49 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 01.09.2011 року (а.с. 29-32). Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами та обов`язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом із Статуту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», що доданий до позовної заяви (а.с. 40-46). На даний час зазначене рішення суду не виконане, як вказано в позовній заяві та на підтвердження чого позивачем надано копію інформаційної довідки про стан виконавчого провадження, з якої вбачається, що 31.07.2015 року виконавчий документ (виконавчий лист, виданий Березанським міським судом Київської області від 10.11.2011 №2-63/2011, боржник: [PERSON] , стягувач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві (відсутність у боржника майна) (а.с. 47-48). На час розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст.ст.76,77,81 ЦПК України, що нею виконано вказане вище рішення суду. Крім того позивачем до матеріалів справи на підтвердження невиконання відповідачем зобов`язання додано розрахунок заборгованості від 07.11.2018 року за кредитним договором [PERSON] № 014/8701/82/76309 від 19.08.2008 р. (а.с. 13-18). З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, яка підлягає стягненню, за період з 17.02.2016 по 17.02.2019 року, вбачається, що на суму боргу згідно рішення Березанського міського суду Київської області від 30 червня 2011 року, що складає 315573, 49 грн. нараховано 3 % річних за період з 17.02.2016 по 17.02.2019: 28428,00 грн. та 127321,62 грн. інфляційних втрат (а.с. 9-12). Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Така правова позиція викладена в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-231цс16. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові ВСУ від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15. За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2336 гривень 25 копійок (а.с. 57). Таким чином, відповідачу належить сплатити на користь позивача суму на відшкодування понесених ним судових витрат у розмірі 2336 гривень 25 копійок.

Outcome: approved