Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

28.04.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] . Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 01.06.2021 року. 01.06.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 03.06.2021 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 03.06.2021 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 10 жовтня 2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного тану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1059. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 10 жовтня 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного тану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1059. В період шлюбу в них народилось двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і донька - [PERSON] . [INFO] . У травні 2012 року він влаштувався на роботу в будівельну компанію і поїхав працювати до Криму. Дружина з донькою на той час проживали в м. Донецьку. У червні 2014 року в зв`язку із сформованою ситуацією в м. Донецьку він вивіз сім`ю до Криму, де проживав і працював. 15.05.2017 року [PERSON] ,. звернулась на тимчасово окупованій території м. Севастополя з позовом про розірвання шлюбу між ними. 13.09.2017 року мировий суддя судової ділянки № 211 Нахімовського судового району міста Севастополя прийняла рішення про розірвання їхнього шлюбу. Проте дане рішення не визнається на території України, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично викладенні в позовній заяві. Також повідомив, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені в 2017 році. Строк для примирення просить не надавати, оскільки на даний час у нього склались відносини з іншою жінкою та він має намір укласти між ними шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного тану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1059 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] і донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. В яких сторони записані батьками дітей. За доводами позивача судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і спільне проживання близько 2017 року. Крім того, 15.05.2017 року [PERSON] , звернулась на тимчасово окупованій території м. Севастополя з позовом про розірвання шлюбу між ними. 13.09.2017 року мировий суддя судової ділянки № 211 Нахімовського судового району міста Севастополя прийняла рішення про розірвання шлюбу між сторонами, що підтверджується копією рішення мирового судді. Проте дане рішення не визнається на території України, що підтверджується листом Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 03.06.2021 року № 429/20.2-191, яким позивачеві відмовлено у проведенні державної реєстрації розірвання шлюбу за рішенням мирового судді судової ділянки № 211 Нахімовського судового району міста Севастополя від 13.09.2017 року з посиланням на ст. 109 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини та спільне проживання сторони не бажають відновлювати і розривали шлюб на іншій території, але дане рішення не визнається на території України згідно чинного законодавства, тобто юридично не існує. В свою чергу причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Після розірвання шлюбу суд не вирішує питання щодо присвоєння відповідачці прізвища, оскільки шлюб між сторонами розірваний і дане питання вирішене стосовно відповідачки на території Автономної республіки Крим. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе покласти на відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати пов`язанні із реєстрацію розірвання шлюбу. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved