Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

26 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2010 року виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №17 та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач вказала, що сімейне життя між сторонами не склалося, відсутнє взаєморозуміння, повага, мають різні погляди на життя, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, сімейні стосунки не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Крім цього, зазначила, що за час шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем і знаходиться у неї на утриманні. При цьому, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини та не приймає участі у її вихованні. Ухвалою суду від 09 березня 2021 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків. Ухвалою суду від 26 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій не заперечував проти задоволення позову, просив їх задовольнити та провести судове засідання за його відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що 18 вересня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №17 (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 16 березня 2021 року №609 дитина проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.22). Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя та місця проживання дитини. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем у заяві зазначено про відновлення їй прізвища, яке вона мала до реєстрації шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням приписів статті 113 СК України позивачу слід відновити дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частини перша, третя статті 181 СК України). Згідно приписів частини першої та частини другої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мати і батько, відповідно до приписів частини першої статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень, викладених в статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений статтею 180 СК України та вимоги статті 182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров'я і матеріального становища відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач як особа працездатного віку спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні рішення судом ураховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26 січня 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір - на користь держави та на користь позивача [PERSON] в розмірі по 908,00 грн.

Outcome: approved