Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

28 серпня 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 2 185,27 гривень, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АІ/7005831, за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність всіх осіб, які на законних підставах керуватимуть автомобілем КІА, державний реєстраційний номер [NUMBER] терміном дії 30 серпня 2014 року до 29 серпня 2015 року, франшиза склала 0 гривень. 29 квітня 2015 року в м. Запоріжжя мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля, за кермом якого знаходився відповідач [PERSON], автомобіля Хонда д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Позивач зазначає, що відповідно до довідки ДАІ та постанов Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року т Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року винними у зазначеному ДТП визнано водіїв [PERSON] та [PERSON] 30 квітня 2014 року до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування пошкоджений з вини [PERSON] звернувся власник автомобіля ВАЗ д.н. [NUMBER] [PERSON] 22 липня 2015 року спеціалістами ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі комп'ютерної програми «Audatex», якою корегуються користуються експерти-оцінювачі та який працює в автоматичному режимі, акту огляду від 30 квітня 2015 року та фотографій пошкодженого транспортного засобу складено ремонтну калькуляцію №2300076036, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ д.н. [NUMBER] склала 5 154,15 гривень з яких: 3 234 гривень - вартість робіт, 514,12 гривень - вартість матеріалів, 1 306,03 гривень -вартість деталей, що підлягають заміні. Враховуючи коефіцієнт зносу деталей (0,6) вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 4 370,53 гривень (3234 грн. - 614,12 грн. + 1 306,03 гривень х (1-0,6)). Позивач вважає, що у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виникло право вимоги до відповідача щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу. З вказаних підстав просить позов задовольнити (арк. справи 2 - 3). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином. Представник позивача [PERSON] через канцелярію надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечував проти постановлення заочного рішення (арк. справи 28). Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, надав судові заяву про розгляд справи без участі представника відповідача (47). Також представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що вимоги позивача щодо сплати суми страхового відшкодування, яку ПрАТ «СК «Провідна» сплатила [PERSON] у розмірі 2 185,27 гривень відповідач вважає незаконною, оскільки шкода була заподіяна не з моєї вини, а сукупними діями [PERSON] та [PERSON], а не [PERSON] - відповідача у справі. З вказаних підстав просить відмовити у задоволенні позову (арк. справи 48). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 18 серпня 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АІ/7005831, за яким страховик застрахував цивільно-правову відповідальність всіх осіб, які на законних підставах керуватимуть автомобілем КІА, державний реєстраційний номер [NUMBER] терміном дії 30 серпня 2014 року до 29 серпня 2015 року (арк. справи 4). 29 квітня 2015 року о 12:40 [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «KIA», д.н. [NUMBER] по пр. Леніна в районі електроопори № 199 в м. Запоріжжі при зміні напрямку руху не витримав безпечну швидкість та скоїв зіткнення з автомобілем «HONDA», д.н. [NUMBER], водій [PERSON] та автомобілем «ВАЗ», д.н. [NUMBER] водій [PERSON], котрі знаходились праворуч та були припарковані. В результаті ДТП травмованих немає, пошкоджено автомобілі. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень (арк. справи 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: 1. наявність шкоди, 2. протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, 3. причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, 4. вина особи, що завдала шкоду. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, діюче законодавство обов'язковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини є доведеність неправомірності рішення, дії або бездіяльності цієї особи. Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тобто, в даному спірному випадку, доведенню позивачем належними і допустимими доказами, в тому числі, підлягає неправомірність дій відповідача [PERSON] та, відповідно, його вина у спричиненні позивачу шкоди. На підтвердження цих обставин, які підлягають доказуванню, позивач посилається на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року, якою притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] та постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року якою притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] Дані постанови суду є належним і допустимими доказами неправомірності дій водіїв [PERSON] та [PERSON], але, водночас, постанова суду Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2015 року не є належним і допустимим доказом протиправності дій відповідача по справі [PERSON] і не доводить його вини в даній ДТП, оскільки він не був учасником ДТП та не керував автомобілем «KIA», д.н. [NUMBER] 29 квітня 2015 року. Як встановлено у судовому засіданні, водієм автомобілем «KIA», д.н. [NUMBER] під час вчинення керував інший водій - [PERSON], а з [PERSON] - відповідачем по справі тільки був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, на даний час відсутні належні та допустимі докази вини відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП. Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. З урахуванням викладеного, суд констатує відсутність обов'язкової підстави для відшкодування страхового відшкодування у порядку регресу позивачу - вини відповідача у її завданні. Спеціальним законом, який регулює дані спірні правовідносини є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Пунктом «ґ» підпункту 38.1.1 статті 38 вказаного Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Натомість підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Як встановлено судом, [PERSON], водій, який керував автомобілем «KIA», д.н. [NUMBER] під час вищевказаної ДТП такого повідомлення у встановленому законом порядку до позивача не надавав (пункт 33.1.4 Закону), проте, на переконання суду, відповідач [PERSON] не може нести відповідальність за невиконання водієм [PERSON] вказаних вимог законодавства. Законодавець визначив два альтернативні способи захисту порушеного права страховика у разі виплати ним страхового відшкодування: пред'явлення позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Суд вважає, що в даному випадку, з урахуванням вищенаведених норм закону та обставин справи, відшкодування страхового відшкодування у порядку регресу має відбуватись саме водієм транспортного засобу, дії якого знаходяться в причинному зв'язку з подією ДТП, а не страхувальником. При цьому, позивач клопотань про заміну неналежного відповідача або про залучення в якості співвідповідача водія [PERSON] під час розгляду справи не заявляв. Підсумовуючи викладене, на даний час суд не вбачає наявності всіх передбачених законом правових підстав для відшкодування шкоди відповідачем, з огляду на що у задоволенні позову суд відмовляє. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: dismissed