Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

27.11.2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до договору факторингу б/н від 22.12.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами №2004113250 від 07.06.2013 року та №2006915567 від 27.11.2013 року, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору №2004113250 від 07.06.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем, останній отримав кредит у сумі 11288 грн. зі строком повернення до 07.06.2016 року, а також згідно з умовами кредитного договору №2006915567 від 27.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем, [PERSON] отримав кредит в сумі 23788 грн. зі строком повернення до 27.11.2016 року. Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору (п.1.2.1 кредитного договору). Відповідно до п.1.4.1 умов кредитних договорів №2004113250 та №200691556, позичальник зобовязаний повністю повернути суми отриманих кредитів та виконати інші зобовязання, встановлені договором не пізніше 07.06.2016 року та 27.11.2016 року, відповідно. Відповідачем зобовязання за кредитними договорами не виконані, зокрема, не виконується графік погашення кредиту, порушено порядок і строки сплати відсотків. Так, станом на 02.11.2017 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №2004113250 від 07.06.2013 року перед позивачем в розмірі 10414,45 грн., з яких: 8063,10 грн. заборгованість за кредитом; 0,57 грн. сума відсотків за користування кредитом; 2350,78 грн. сума комісії. Крім того, станом на 24.11.2016 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором №2006915567 від 27.11.2013 року перед позивачем в розмірі 28810,44 грн., з яких: 21479,41 грн. заборгованість за кредитом; 1,73 грн. сума відсотків за користування кредитом; 7329,30 грн. сума комісії. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в розмірі 10414,45 грн. за кредитним договором №2004113250 від 07.06.2013 року та заборгованість за кредитним договором № 006915567 від 27.11.2013 року в розмірі 28810, 44 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не зявився, але 06.12.2017 року та 11.12.2017 року на адресу суду надійшли заяви від представника ТОВ [PERSON], що діє за довіреністю від 26.09.2017 року (а.с.50), в якій остання просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.49, 52). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» визнає, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.59). В судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. З матеріалів цивільної справи встановлено, що 07.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту №2004113250, а 27.11.2013 року договір кредиту за №2006915567 (а.с.6, 22). Відповідно до п.1.1. кредитного договору №2004113250 від 07.06.2013 року, відповідач [PERSON] отримав у ПАТ «ОТП Банк» споживчий кредит у розмірі 11288 грн., з яких 8300 грн. на споживчі цілі, а 2988 грн. на придбання послуг у продавця, яким є ФОП [PERSON], що реалізує Товари в рамках програми споживчого кредитування банку. Кредит надано відповідачу строком на 36 місяців, а саме з 07.06.2013 року по 07.06.2016 року із розміром процентної ставки 0,01 % річних. З пункту 1.1. Договору також вбачається, що кредит це кредитні кошти банку чи їх відповідна частина, які надаються позичальнику однією сумою чи частинами в розмірі та на умовах, визначених договором. Надання кредиту є банківською послугою. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписав договір про надання йому споживчого кредиту від 07.06.2013 року за №2004113250, отримавши один з оригінальних примірників договору та додаток №1 до нього «Графік платежів» (а.с.6-7, 8), а також інформаційний листок умови кредитування по продукту «Большая покупка +» (а.с.8, на звороті), що не заперечується відповідачем, оскільки заперечень щодо позову останній не надав, а подав заяву про визнання позову. Також, відповідно до п.1.1. кредитного договору №2006915567 від 27.11.2013 року, відповідач [PERSON] отримав у ПАТ «ОТП Банк» споживчий кредит у розмірі 23788 грн., з яких 19000 грн. на споживчі цілі, а 4788 грн. на придбання послуг у продавця, яким є ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», від імені кого діє страховий агент: ПАТ «ОТП Банк», що реалізує Послуги страхування в рамках програми споживчого кредитування банку (а.с.22-24). Кредит надано відповідачу строком на 36 місяців, а саме з 27.11.2013 року по 27.11.2016 року із розміром процентної ставки 0,01 % річних. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписав договір про надання йому споживчого кредиту від 27.11.2013 року за №2006915567, отримавши один з оригінальних примірників договору та додаток №1 до нього «Графік платежів» (а.с.22-23, 24 на звороті), а також інформаційний листок умови кредитування по продукту «Instant. Ексрес-Промо» (а.с.25), що не заперечується відповідачем, оскільки заперечень щодо позову на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 01.12.2017 року, останній не надав, а подав заяву про визнання позову. Пунктами 1.2.1. договорів встановлено, що банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є їх невідємною частиною. Датою надання кредиту є дата підписання позичальником договору (п.1.3.1. договору). З п.1.4.1. договорів вбачається, що відповідач зобовязаний повністю повернути позивачу суму отриманого кредиту та виконати інші зобовязання, встановлені договором, не пізніше 07 червня 2016 року та 27 листопада 2016 року. В разі порушення відповідачем строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати дострокового повернення споживчого кредиту (п.1.5.4. договорів). Якщо банк на основі умов договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється відповідачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги (п.1.5.5. договорів). 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №22/12/14/1-2 (а.с.15-17), за яким ПАТ «ОТП Банк» (Клієнт) передає, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Фактор, Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками (п.1.1. Договору факторингу) (а.с.15). За цим договором Фактор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором (п.1.3. договору факторингу). Право вимоги право грошової вимоги Клієнта до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла на підставі укладених між Клієнтом та боржниками кредитних договорів (п.2.1. Договору факторингу). Право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості (п.6.2.3. Договору факторингу). Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п.6.2.4 Договору факторингу). З моменту переходу до Фактора права вимоги, відповідно до умов п.6.2.3. Договору факторингу, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правом вимоги Фактору переходять всі інші повязані з ним права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право звернення до суду (п.6.3. Договору факторингу). З Додатків до договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22.12.2014 року вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними договорами №2004113250 від 07.06.2013 року та №2006915567 від 27.11.2013 року, укладеними з відповідачем (а.с.19, 35). Таким чином, відповідно до п.1.1. Договору факторингу, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є новим кредитором. Позивачем 28.11.2016 року та 05.01.2015 року направлялися повідомлення відповідачу [PERSON] про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №2004113250 від 07.06.2013 року та кредитними договором №2006915567 від 27.11.2013 року, відповідно, протягом 10 днів з моменту отримання листів за зазначеними в повідомленнях реквізитами (а.с.20, 36). Зобовязання за договорами кредиту від 07.06.2013 року та від 27.11.2013 року [PERSON] не виконав до цього часу. Заборгованість по Договору №2004113250 від 07.06.2013 року станом на 02.11.2017 року становить 10414,45 грн., з яких: 8063,10 грн. заборгованість за кредитом; 0,57 грн. сума відсотків за користування кредитом; 2350,78 грн. сума комісії (а.с.5), а по договору №2006915567 від 27.11.2013 року станом на 24.11.2016 року 28810,44 грн., з яких: 21479,41 грн. заборгованість за кредитом; 1,73 грн. сума відсотків за користування кредитом; 7329,30 грн. сума комісії (а.с.21). Заперечень щодо позову, відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 01.12.2017 року, не надав, а подав заяву про визнання позову. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, повязані із виникненням, дією та припиненням договірних зобовязань, зокрема, факторингу. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства… Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.ч.1, 2, 3 ст.1079 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Оскільки факт виконання умов договорів кредиту від 07.06.2013 року №2004115032 та від 27.11.2013 року №2006915567 і повернення заборгованості по вказаних договорах, право вимоги по якому відступлено позивачеві, відповідачем [PERSON] не доведено, то право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» невиконанням зобовязання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. (а.с.1).

Outcome: approved