Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

27.04.2020 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначила, що змушена звернутися із цією заявою, оскільки не має іншої можливості захистити себе від домашнього насилля. Заявник, [PERSON] , проживає разом із своєю родиною: чоловіком [PERSON] [INFO] та малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] у будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок є їх спільною власністю, в який вони переїхали пів роки тому. До цього часу їх родина мешкала у квартирі батьків її чоловіка за адресою: [ADDRESS] . В цієї квартирі залишилися її особисті речі в тому числі вся її фотоапаратура, якою вона заробляє на життя та речі їх дитини, які чоловік утримує у себе та не віддає їх. Періодично вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] , проте заради збереженні сім`ї нікуди не зверталася. В останній рік він зловживає спиртними напоями, а його агресивна поведінка та нападки на неї стали частішими, що проявляється у образах, скандалах, приниженнях, звинуваченнях, погрозах, та фізичному насиллі. Поведінка чоловіка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , вона не може жити повноцінним життям. На її неодноразові зауваження, прохання не реагує або починає вчиняти насильницькі діяння. Усі ці діяння відбуваються в присутності малолітньої дитини. Так, «07» квітня 2020 року, о 02:00 знаходячись в нетверезому стані безпідставно вчинив в черговий раз домашнє насильство: висловлювався брутальними, нецензурними словами, штовхав її, принижував, погрожував фізичною розправою, в результаті чого наніс їй тілесні ушкодження у вигляді синців по тілу та розтягнення зв`язок пальця лівої руки. Все це знову відбувалося присутності дитини. Крім того, свідком вказаних насильницьких дій її чоловіка відносно неї стала друг їх родини [PERSON] . Вона зверталася неодноразово за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. Її страх за життя та здоров`я не бажання бачити кривдника ігнорується, дільничним інспектором, який пропонує їй зустріч із чоловіком. Такий «підхід» й змусив її звернутися до суду. Вона боїться за свою безпеку та безпеку дитини, тому що не здатна захистити себе від [PERSON] , який фізично значно сильніше за неї. З огляду на викладене, з посиланням на ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вона просить суд: Видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] [INFO] , а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; - заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та до місця реєстрації постраждалої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали, просять суд її задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечують, вважають що саме [PERSON] є постраждалою особу від домашнього насильства з боку заявниці [PERSON] в зв`язку з тим, що саме [PERSON] провокувала в той день скандал, вона розбила о голову [PERSON] келих, лупцювала його та заподіяла тілесні ушкодження, а він тільки закривався від неї та тілесних ушкоджень їй не заподіяв. З цього приводу вони звернулись з заявою до органів поліції та до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані до суду письмові докази та відео докази по справі, суд вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Як передбачено ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В свою чергу ст.ст.78-80 ЦПК України передбачають, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі зареєстрованому 27.04.2012 року ВДРАЦС у Малиновському районі Одеського МУЮ, актовий запис № 354. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З 2019 року [PERSON] та [PERSON] мешкали сумісно у будинку [ADDRESS] , придбаному на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2019 року. У своїй заяві про видачу обмежувального припису [PERSON] зазначає, що вона періодично потерпає від насильства зі сторони [PERSON] , але при цьому жодних належних та допустимих доказів цього суду не надала. Так, заявницею зазначається, що 07.04.2020 року, о 02:00 знаходячись в нетверезому стані [PERSON] безпідставно вчинив в черговий раз домашнє насильство: висловлювався брутальними, нецензурними словами, штовхав її, принижував, погрожував фізичною розправою, в результаті чого наніс їй тілесні ушкодження у вигляді синців по тілу та розтягнення зв`язок пальця лівої руки. Все це знову відбувалося присутності дитини. Крім того, свідком вказаних насильницьких дій її чоловіка відносно неї стала друг їх родини [PERSON] . На підтвердження зазначеного заявницею надано: - копію заяви про вчинення домашнього насильства на адресу Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області: - копію талону повідомлення про прийняття заяви № 6604; - письмові пояснення [PERSON] відібрані представником заявниці адвокатом Веселовою О.О.; - довідку № 2133 від 09.04.2020 року КУ «Міська клінічна лікарня № 11»; - чотири файли відеозаписів; - за клопотання сторони заявника судом витребувано належним чином посвідчений Акт судово-медичного обстеження № 93 від 18.04.2020 року. Суд вважає, що само по собі звернення заявниці до поліції не засвідчує факт здійснення поти неї домашнього насильства. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] , вона чула конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , але особисто не бачила, що між ними відбувалось. [PERSON] показала їй пошкоджений палець, а [PERSON] показував свою пошкоджену шию. Що стосується довідки та акту, вони у сукупності доводять наявність тілесних ушкоджень, але жодним чином не доводять час та спосіб їх утворення. Так у довідці № 2133 від 09.04.2020 року КУ «Міська клінічна лікарня № 11» зафіксовано, що [PERSON] звернулась до медичної установи 09.04.2020 року о 23 год. 10 хв., діагноз: розтягнення зв`язок ІV пальці лівої кісті, надана допомога: огляд, рекомендовано: амбулаторне лікування. У Акті судово-медичного обстеження № 93 від 18.04.2020 року зазначається, що у гр-ки [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження: синець правого плеча, синець нігтьової фаланги ІV пальця лівої кісті, синець лівої гомілки. Ці тілесні ушкодження утворились за механізмом удару (удару-стиснення) від впливу тупого (-их) предмета (-ів), конструктивні особливості контактуючої поверхні якого (-их) в ушкодженнях не відобразилися. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень, вони були спричинені близько 5-10 діб до обстеження, тобто можуть відноситись до періоду 03.-08.04.2020 року. Виявлені синці спричинили незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів, тому за цим критерієм, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Отже актом підтверджено наявність тілесних ушкоджень, але не підтверджено точний час їх утворення (03-08.04.2020 року), спосіб у який вони утворились та особу, яка їх спричинила. Досліджені судом відео докази не фіксували сам конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим також не доводять факт домашнього насильства. Що стосується посилань заявниці на економічне насильство з боку [PERSON] , на підтвердження цього суду не надано жодного належного та допустимого доказу. З огляду на викладене, суд вважає, що заявницею не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факти домашнього насильства з боку [PERSON] , в зв`язку з чим вважає, що підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

Outcome: dismissed