Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

28 жовтня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», в якому просить стягнути з відповідача вклад згідно договору банківського вкладу в сумі 100000 грн., проценти за користування грошовими коштами за період з 21.10.2014 року по 27.10.2014 року в сумі 421 грн. 92 коп., 3% річних за затримку виконання грошового зобов'язання в сумі 57 грн. 53 коп. та пеню в сумі 700 грн. за несвоєчасне виконання доручення клієнта. Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що строк дії договору банківського вкладу відповідно до його умов закінчився, проте відповідач, незважаючи на її вимогу, не повернув вклад та не сплатив відсотки, у зв'язку з чим за прострочення виконання зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних. Також, за порушення виконання доручення терміном 7 днів позивачем нараховано пеню в сумі 700 грн. відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яку позивач просить стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Телегін А.О. у судове засідання подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його у відрядженні. Судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача, оскільки ним не надано суду доказів на підтвердження поважності причин неявки, а також у зв'язку з тим, що відповідач є юридичною особою, а тому має можливість забезпечити явку свого представника. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу № 610020370, відповідно до якого відповідач прийняв у позивача грошові кошти в сумі 10000 грн. зі сплатою 22% річних на строк до 21 жовтня 2014 року (а/с 3). 30 вересня 2014 року позивач поповнила вклад на 90000 грн. відповідно до п. 1.1 договору, що підтверджується квитанцією (а/с 5). Згідно умов договору, відповідач зобов'язався повернути вклад не пізніше 21 жовтня 2014 року. 20 жовтня 2014 року позивач звернулася до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» з вимогою про повернення вкладу (а/с 6), проте відповідач ні вклад, ні нараховані відсотки не повернув. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 Цивільного кодексу України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми банківського вкладу в сумі 100000 грн., процентів за користування грошовими коштами за період з 21.10.2014 року по 27.10.2014 року в сумі 421 грн. 92 коп., 3% річних за затримку виконання грошового зобов'язання в сумі 57 грн. 53 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Проте, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені в сумі 700 грн., оскільки нарахування пені не передбачено умовами договору банківського вкладу від 25 вересня 2014 року, а також з виписки з особового рахунку вбачається здійснення банком операції про перерахунок коштів з одного рахунку на інший відповідно до платіжного доручення від 21.10.2014 року (а/с 9, 10). Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial