Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

28 квітня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 25.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Л71.188.76155. Згідно із кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 9402 грн., зі сплатою 0 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 30.10.2015 р. відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 9402,4 грн. 30.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.10.2015 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Відповідач не бажає добровільно виконувати взяті на себе зобов'язання, ігнорує та свідомо не йде на контакт і не бажає вирішувати дане питання мирним шляхом, у зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду. Просить суд стягнути 9402,4 грн. заборгованості за кредитним договором та 1 378,00 грн. судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 25.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Л71.188.76155. Станом на 30.10.2015 р. відповідач не повернув Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 9402,4 грн. 30.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 30.10.2015 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Оскільки відповідач на даний момент у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитом, тому просить суд стягнути з відповідача 9402,4 грн. заборгованості за кредитним договором та 1 378,00 грн. судового збору. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.03.2016 р. має заборгованість 9402 грн. - основної суми та 0,4 грн. - нарахованих і несплачених процентів за користування кредитом. [PERSON] не виконуються зобов'язання щодо сплати боргу. На неодноразові звернення та листи про добровільну сплату боргу відповідей не має, не вчинено жодних дій щодо сплати кредиту. Оскільки відповідач на даний момент у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитом, тому суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 9 402,04 коп. та 1378,00 грн. судового збору. Наведене стверджується: копією кредитного договору № Л71.188.76155 /а.с.18-19/, копією меморіального ордеру /а.с.24/, копією договору факторингу /а.с. 12-17/ довідкою-розрахунком від 25.04.2016р. /а.с. 22/, витягом з додатку № 2 до договору факторингу /а.с. 23/. На підставі ст.,ст. 16, 525, 526, 530, 543, 549, 551, 611, 625, 629, 1049, ч. 2 ст. 1050, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: approved