Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

28.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Родинні відносини припинені з квітня 2015 року. Дитина знаходиться у неї на утриманні. Відповідач грошову допомогу на його утримання не надає і добровільно відмовляється її надати. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримування сина [PERSON], у розмірі 1/2 частини заробітку від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, але заперечував проти розміру стягуваних аліментів запропонованих позивачкою. Не заперечував проти стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.189 СК України, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2 ст.182 СК України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч.2 ст.184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матірю) свого обовязку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004 року, та відповідно до свідоцтва про народження є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до позову та довідки з місця проживання від 25.09.2015р. дитина проживає разом із позивачкою. Як убачається з позову відповідач, матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці не надає. Сторони у добровільному порядку не уклали договір про сплату аліментів на дитину, кожен підтримує свої вимоги. Аналізуючи матеріальне становище дитини, виходячи з наданих суд позивачкою доказів, а саме: довідки про сімейний стан позивачки, суд приходить до висновку, що дитина потребує допомоги батька. Суд позбавлений можливості проаналізувати стан здоровя дитини, бо позивачка таких відомостей суду не надала. Платник аліментів, а саме: [PERSON] будь-яких відомостей про свій стан здоровя, сімейного стану, суду не надав, суд вважає, що він може надавати допомогу своєму сину. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку від його доходу. Суд вважає, що цей розмір аліментів, виходячи з доходу батька буде сприяти забезпеченню потреб дитини. Розглядаючи питання про час з якого присуджуються аліменти, суд відповідно до ст.191 ч.1 СК України, де йдеться про те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, суд вважає, що початок стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки повинен бути з 28.09.2015 року, тобто з дня предявлення позову /а.с.1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, та позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у доход державного бюджету м. Краматорська в сумі 487грн. 20коп.

Outcome: approved