Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав. Позивачка у своєму позові посилалася на те, що 22.08.2009 року між нею та відповідачем, [PERSON],було укладено шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 13.04.2010 року. Позивачка зазначила, що відповідач покинув її ще вагітну, а коли вона народила сина з пологового будинку не забирав. З моменту народження дитини відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач відмовився реєструвати дитину у відділі РАЦС, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до органу опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради за дозволом на реєстрацію дитини. На підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 28.04.2010 року №243 позивачка змогла зареєструвати свого сина та отримати свідоцтво про народження дитини. З народження дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніколи не бачив свого сина, не приймав участі у його виховані та матеріальному утриманні. Дитина потребує постійного спеціального догляду з боку батьків та лікарів, у зв'язку зі станом здоров'я, так як має ваду ока (вроджений анофтальм, блефарофимоз, недоразвиненість щелини ока та кон'юктивальної полості лівого ока, вроджена колобома диска зору правого ока). Дитина має інвалідність, потребує постійного лікування, проходження медичних процедур. Відповідач сина жодного разу не провідав в лікарні та не надав матеріальної допомоги на придбання ліків. Відповідач дитину в Дошкільному навчальному закладу (ясла-садок) №346 ДМР, в який він ходить, не відвідував жодного разу. Також відповідач має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2015 року в розмірі 35 955,44 грн. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2015 року №205/4434/15 відповідача визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Органом опіки та піклування Ленінської районної у місті ради зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON], у відношенні до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка в попередньому судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську радиу судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174і 175 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що з 22.08.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 квітня 2010 року, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №171 (а.с.9). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.10), який являється дитиною інвалідом, так як має ваду ока (вроджений анофтальм, блефарофимоз, недоразвиненість щелини ока та кон'юктивальної полості лівого ока, вроджена колобома диска зору правого ока) (а.с.23-24). Малолітній [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.2). Малолітній [PERSON], [INFO] відвідує комунальний заклад освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №346» до якого його приводить мати [PERSON], яка виховує сина одна. Відповідач [PERSON] до дитячого садка ніколи не приходив (а.с.25-26). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради від 28.04.2010 року №243 визначено прізвище дитини по прізвищу матері [PERSON], у зв'язку з відмовою батька дитини [PERSON] реєструвати дитину (а.с.11). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2011 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання позивачки [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. до виповнення сином [PERSON], [INFO] шести років або зміни матеріального становища сторін (а.с.12-13). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2011 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, або зміни матеріального положення сторін (а.с.14-15). Згідно листа Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції заборгованість відповідача перед позивачкою по сплаті аліментів на її утримання та на утримання малолітнього сина станом на 01.10.2015 року становить 35 955,44 грн. (а.с.20-22). Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2015 року №205/4434/15 відповідача визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с.19). Згідно акта обстеження умов проживання від 30.09.2015 року №864 складеного комісією Комунального закладу освіти Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №346 умови проживання малолітнього [PERSON], [INFO] належні, вдома створені позитивні умови для розвитку дитини, про що зроблено висновок (а.с.27). Згідно висновку органу опіки та піклування Ленінської районної у місті ради від 16.10.2015 року за №1/14-231 зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.28-29). Відповідач - [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не піклується про його стан здоров'я, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням зазначених обставин, того факту, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] законні, обґрунтовані та повністю доведені, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved