Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

26 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Зелений Гай» (далі ПРАТ «Зелений Гай») про стягнення\~середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, моральної шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що перебував у трудових відносинах з\~відповідачем до 18 вересня 2020 року (звільнився за ст. 38 КЗпП України). Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість по заробітній\~\~платі в розмірі 131\~647 грн. 75 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11\~383 грн. 50 коп. (станом на 01 грудня 2020 року). Проте, фактичний розрахунок ПРАТ «Зелений Гай» був проведений лише 14 червня 2021 року. В зв`язку з чим, [PERSON] просив стягнути з ПРАТ «Зелений Гай» середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 грудня 2020 року по день фактичного розрахунку в розмірі 30\~052 грн. 44 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 12\~310 грн. 17 коп. \~ \~ \~ \~Крім того, [PERSON] вказував на те, що діями відповідача було порушено його трудові права, оскільки він та його родина залишилися без належних засобів до існування, був порушений\~звичайний ритм його життя, що вимагало додаткових зусиль для організації подальшого життя, в тому числі необхідністю захисту свого порушеного права в судовому порядку. Внаслідок цього [PERSON] зазнав моральних страждань, грошовий еквівалент моральної шкоди позивач оцінив в 5\~000 грн. 00 коп. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності. При цьому, у відзиві на позов, що надійшов на адресу суду 24 вересня 2021 року, представник відповідача в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити, зокрема з огляду на те, що: останнім пропущений тримісячний строк для звернення з даними вимогами до суду; підстави для виплати відповідної компенсації відсутні, оскільки кошти були виплачені позивачу за період менший ніж за один календарний місяць; відсутні докази щодо завдання позивачу моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] 15.02.2018 року по 18.09.2020 року перебував у трудових відносинах з ПРАТ «Зелений Гай», працював на посаді головного енергетика підприємства. Звільнився на підставі ст. 38 КЗпП України. На час звільнення йому не було виплачено всіх сум, що належать йому від підприємства. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року з ПРАТ «Зелений Гай» на користь [PERSON] була стягнута заборгованість по заробітній\~\~платі в розмірі 131\~647 грн. 75 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 11\~383 грн. 50 коп. (станом на 01 грудня 2020 року). Рішення набрало законної сили 05 квітня 2021 року. Повний розрахунок з позивачем був проведений 14 червня 2021 року. Аналізуючи доводи сторін, суд виходить з наступного. Стаття 43\~Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. ст.47, 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.\~117\~КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. При цьому, ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, не звільняє останнього від відповідальності, передбаченої вказаною статтею, а саме виплати середнього заробітку за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Суд визначає зазначену суму без утримання податку, інших обов`язкових платежів. За такого, з відповідача на користь позивача належить до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 грудня 2020 року по день фактичного розрахунку в розмірі 30\~052 грн. 44 коп. (без утримання обов`язкових платежів, збрів), виходячи з наступного розрахунку: (227,67 грн. (середньоденна заробітна плата, встановлена рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року) х 132 робочих днів затримки). Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. При цьому, тримісячний строк позовної давності для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався (рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012\~ щодо офіційного тлумачення положень\~ст. 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117,\~237-1\~цього\~Кодексу). Отже, враховуючи, що відповідач фактично розрахувався з позивачем 14 червня 2021 року, останнім не пропущено строк звернення з відповідними вимогами до суду. Згідно ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.02.2001\~року №\~159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Відповідно до п. 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого але невиплаченого грошового доходу (після утримання податків, зборів) за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 1 серпня 2018 року не отримував своєчасно та в повному обсязі заробітну плату. Фактичний розрахунок з ним був проведений 14 червня 2021 року. За такого, враховуючи розмір невиплаченої заробітної плати (після утримання податків, зборів) за період з 01 серпня 2018 року по 14 червня 2021 року (серпень-грудень 2018, січень-березень 2019 р. 7\~245 грн., квітень 2019 р. 7\~366 грн., травень-червень 2019р. 7 245 грн., липень 2019 р. 2\~482,17 грн., квітень 2020 р. 1 864 грн., травень 2020 р. 3\~864 грн., червень 2020 р. 3\~864 грн., липень 2020 р. 3\~855,95 грн., серпень 2020 р. 4\~142,66 грн., вересень 2020 р. 6\~087,52 коп.) та величину приросту індексу споживчих цін за вказаний період (серпень 2018 р. - 22,8; вересень 2018 р.- 20,5; жовтень 2018 р. 18,5; листопад 2018 р. 16,9; грудень 2018 р. 16,0; січень 2019 р. 14,8; лютий 2019 р. 14,2; березень 2019 р. 13,2; квітень 2019 р. 12,1; травень 2019 р. 11,3; червень 2019 р. 11,9; липень 2019 р. 12,6; квітень 2020 р. 9,8; травень 2020 р. 9,5; червень 2020 р. 9,2; липень 2020 р. 9,9; серпень 2020 р. 10,1; вересень 2020 р. 9,6) компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати становить 15\~093 грн. 09 коп. Проте, на користь [PERSON] з ПРАТ «Зелений Гай» належить до стягнення компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 12\~310 грн. 17 коп., в межах заявлених позовних вимог, оскільки заяву з дотриманням п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивачем подано не було. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з положень вказаної статті підставою для відшкодування моральної шкоди\~є факт порушення прав працівника в сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховує характер, обсяг заподіяних позивачу моральних збитків, глибину його душевних страждань та виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, невиплату останньому заробітної плати протягом тривалого часу, що призвело до матеріальних проблем та порушення нормальної життєдіяльності, суд дійшов до висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1\~000 грн. 00 коп. Відповідно до положень \~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача (пропорційно до розміру задоволених вимог ) на користь позивача належить до стягнення судовий збір у розмірі 835 грн. 36 коп. (908 грн. (судовий збір, який відповідно до п.1.ч.1ст. 176 ЦПК України, підлягав сплаті) х 92 %).

Outcome: partial