Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

27 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проживав разом із відповідачкою у цивільному шлюбі близько п`яти років по [ADDRESS] . З червня 2019 року їхні відносини припинилися, він переїхав проживати у власний будинок, що по [ADDRESS] , де й проживає на даний час. Рішенням органу опіки і піклування від 24 лютого 2020 року йому визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, однак [PERSON] чинить йому перешкоди у такому спілкуванні, не дає можливості бачитися з дитиною. Вказуючи на те, що має рівні з матір`ю права на спілкування та виховання дочки, не може домовитися із відповідачкою про встановлення часу та місця для виховання дитини і спілкування з нею, просив позов задовольнити, зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною - [PERSON] , та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] наступні способи участі: перша, третя п`ятниця - неділя місяця з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі за місцем проживання батька без присутності матері; на день народження батька [PERSON] (21 вересня) з 10 год. (якщо цей день робочий, забирати дочку після навчально-виховного процесу) до 19 год. за місцем проживання батька без присутності матері; на наступний день після народження Марійки (18 травня) з 10 год. (якщо цей день робочий, забирати дочку після навчально-виховного процесу) до 19 год. за місцем проживання батька без присутності матері; відвідувати дочку за її місцем проживання за домовленістю з мамою. Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 28 квітня 2020 року. 28 квітня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідачки на позов, у якому вона, визнаючи право позивача на спілкування та виховання дочки, заперечила проти способу реалізації такого права. В обґрунтування заперечень зазначила, що під час спільного проживання з позивачем він систематично безпричинно та безпідставно створював нестерпну обстановку, в присутності малолітньої дочки [PERSON] душив її за горло та наносив тілесні ушкодження їй та її старшій дочці від першого шлюбу [PERSON] . Внаслідок протиправних дій позивача, зверталася до Шепетівського ВП із заявами про вчинення [PERSON] насильницьких дій. Зазначила, що спеціалістами бюро психологічного та правового супроводу проведено обстеження, яким встановлено, що перебування дитини з батьком у відсутність матері може психічно травмувати дитину. Зазначила, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2020 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України, що є доказом того, що [PERSON] схильний до вчинення насильницьких дій. Враховуючи наведені факти, просила встановити дні та часи зустрічей [PERSON] з дочкою [PERSON] , а саме: перша, третя п`ятниця місяця з 16 год. до 19 год. за місцем проживання дочки в присутності матері та на наступний день після дня народження [PERSON] ( [INFO] ) з 16 год. до 19 год. за місцем проживання дитини в присутності матері. Підготовче засідання відкладалося на 12, 25, 29 травня, 04 червня 2020 року за клопотанням представників сторін для підготовки відповіді на відзив, витребування документів. Ухвалою суду від 04 червня 2020 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 03 серпня 2020 року, задоволено клопотання сторін про виклик в судове засідання свідків. В справі оголошувалися перерви до 02 та 24 вересня 2020 року за клопотанням сторін через неявку свідків, та для надання висновку органом опіки та піклування щодо способів участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Суду пояснив, що з відповідачкою проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2014 року. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . В кінці жовтня на початку листопада 2019 року з ініціативи відповідачки між ними припинилися подружні відносини. Оскільки донька проживає з матір`ю в іншому селі, позбавлений можливості приймати участь у її вихованні. Останнього разу відповідач дозволила йому взяти доньку на 2 дні з ночівлею в жовтні 2019 року. В подальшому заборонила такі зустрічі, в зв`язку з чим звернувся в орган опіки та піклування, однак відповідачка не виконує рішення вказаного органу. Зазначив, що він створив у будинку належні умови для перебування дитини, є спальне місце для дитини, дитячий одяг та іграшки. В будинку проживає один, має підсобне господарство, вирощує птицю, обробляє город, має достатньо продуктів, щоб готувати їжу для дитини. Просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Вказуючи на те, що батьки мають рівні права на виховання дитини, відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою, не зважаючи на рішення органу опіки та піклування про визначення способу та порядку спілкування з дитиною, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що позивач безвідповідальний, не врівноважений, за час спільного проживання систематично вчиняв відносно неї насильство, щодо нього було порушено кримінальне провадження та постановлено обвинувальний вирок. Він у присутності малолітньої дитини скандалить, б`є посуд, чим лякає її. В жовтні 2019 року позивач забрав дитину на два дні, і, не зважаючи на те, що донька хворіє на ацетономічний синдром, їй не можна вживати солодощі, нагодував її згущеним молоком, смаженими яйцями та ковбасою, внаслідок чого дитина захворіла. Позивач не розуміє, що у дитини є дієта, діти не можуть харчуватися дорослою їжею, а тому перебування дитини у позивача з ночівлею шкодитиме її здоров`ю. Зазначила, що позивач проживає один, у будинку антисанітарія. Займаючись обробітком землі, склав на подвір`ї мінеральні добрива та інші хімічні речовини, що є небезпечним для дитини такого віку. Позивач постійно лається, що негативно впливатиме на виховання дитини. Зазначила, що дівчинка у такому віці починає соромитися, а тому батько не зможе забезпечити їй необхідні гігієнічні процедури під час перебування у нього, а донька ще достатньо маленька, щоб помитися самостійно. Не заперечує проти того, щоб позивач зустрічався з донькою хоч щодня за її місцем проживання у її присутності, однак заперечує проти таких зустрічей за місцем проживання батька. Представник відповідача адвокат Новачук Л.П. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у позові. Просив встановити зустрічі з дитиною у присутності матері. Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки і піклування Шепетівської райдержадміністрації Чорнописька Н.В. суду пояснила, що перше рішення органу опіки і піклування було прийняте на підставі пояснень сторін та з урахуванням акту обстеження житлових умов батька дитини, які здійснювалися комісією, створеною сільською радою. Пізніше, при обстеженні умов проживання [PERSON] встановлено, що умови є незадовільними та непридатними для проживання малолітньої дитини. В кінці серпня та на початку вересня було проведено повторні обстеження умов проживання [PERSON] та зафіксовано значне покращення умов проживання останнього, в будинку частково зроблений ремонт, однак територія подвір`я занедбана. Органом опіки і піклування, з урахуванням встановлених обставин прийнято інший висновок, яким визначено зустрічі батька з малолітньою дитиною без ночівлі дитини у батька. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що є братом позивача, йому відомо, що сторони перебувають у спорі з приводу визначення часу зустрічей батька з дитиною, оскільки як слідує з пояснень [PERSON] , [PERSON] перешкоджає йому зустрічатися з дитиною. Йому відомо, що орган опіки і піклування встановив порядок зустрічей з дитиною, але як сторони домовляються йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що є матір`ю відповідачки. Дитина боїться [PERSON] , як він приходить, вона плаче. Позивач не врівноважений, хапає дитину на руки, крутить її за носа, вона боїться і плаче. Під час спільного проживання з її донькою [PERSON] постійно влаштовував сварки, бив посуд, це все відбувалося у присутності дитини. Зазначила, що він агресивний, не цікавиться дитиною, крім аліментів, не надає матеріальної допомоги, лише маніпулює своїми правами. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до частин 4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 02 червня 2016 року виконавчим комітетом Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися через застосування [PERSON] домашнього насильства до дружини [PERSON] та її доньки від першого шлюбу [PERSON] 29 липня 2019 року дільничним офіцером поліції Шепетівського ВП Козачуком О.Г. винесено терміновий заборонний припис [PERSON] у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, та роз`яснено, що в разі порушення ним вимог термінового заборонного припису він буде притягнутий до відповідальності згідно чинного законодавства. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2020 року встановлено, що 29 липня 2019 року близько 07 год. 30 хвилин [PERSON] , перебуваючи у будинку по [ADDRESS] , під час суперечки з [PERSON] наніс останній один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, один удар кулаком правої руки в лобну ділянку голови ліворуч, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани на мочці лівої вушної раковини, синців в лобній ділянці голови ліворуч, на передній поверхні грудної клітки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. Крім того, 29 липня 2019 року близько 07 год. 30 хвилин [PERSON] , перебуваючи у будинку по [ADDRESS] , після заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] вступив у словесний конфлікт з [PERSON] , яка намагалася припинити його протиправну поведінку щодо [PERSON] та наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, тримаючи її лівою рукою за шию, завдав один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани в зовнішньому куті лівого ока, садна на правій боковій поверхні шиї, на передній поверхні грудної клітки в проекції рукоятки грудини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою. Отже вказаним обвинувальним вироком встановлено, що [PERSON] під час спільного проживання із [PERSON] вчинив насильство щодо неї та її неповнолітньої доньки від першого шлюбу [PERSON] , заподіявши їм тілесні ушкодження за що поніс покарання. Після припинення спільного проживання сторін, як подружжя, їх малолітня донька залишилась проживати з матір`ю. Відповідно до довідки виконавчого комітету Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області №138 від 22 квітня 2020 року про склад сім`ї відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] , з нею проживають та зареєстровані її дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Шепетівського МРВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) від 28 січня 2020 року [PERSON] в період з 19 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , сукупний розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів по ЄДРВП №60816433 становить 690,5 грн. Згідно довідки-розрахунку від 07 травня 2020 року про розмір утвореної заборгованості [PERSON] по аліментах, за період з січня 2019 року до травня 2020 року [PERSON] сплачено на користь [PERSON] 6200 грн., станом на 01 червня 2020 року загальний розмір заборгованості становить 515 грн. Донька сторін [PERSON] з 01 вересня 2019 року відвідує дошкільну групу Великошкарівської початкової школі, а з 12 березня 2020 року на період карантину знаходилася на дистанційному навчанні, її вихованням та навчанням займається мати, що підтверджується відповідною довідкою №35, від 27 квітня 2020 року. Дитина хворіє на ацетономічний синдром (реакція організму, з порушенням обмінних процесів, переважно пуринового (білкового) обміну). Хворобливий стан дитини підтверджено інформацією з медичної документації КНП «Шепетівська центральна районна лікарня» №20/629 від 24 квітня 2020 року, згідно якої малолітня [PERSON] перебувала на лікуванні у КНП «Шепетівська центральна районна лікарня»: у інфекційному відділенні з 10 серпня 2018 року по 16 серпня 2018 року з діагнозом: Ротавірусна інфекція, ексикоз з токсикозом; з 02 січня 2019 року по 05 січня 2019 року з діагнозом: Гострий гастроентерит викликаний k.pneumonie; у хірургічному відділенні з 29 липня 2019 року по 30 липня 2019 року з діагнозом: Піднігтьовий панацирій І пальця лівої кисті; у інфекційному відділенні з 17 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року з діагнозом: Гострий гастроентерит викликаний e/cloacae. Аскаридоз. Щоразу перебувала під наглядом матері. В судовому засіданні позивач визнав, що їхня донька хворіє на ацетономічний синдром, підтвердив, що доставляв дитину до лікарні на власному автомобілі. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК обставини, які визнані учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставина або добровільності їх визнання. Оскільки у суду не має сумнівів щодо достовірності даних про те, що дитина сторін хворіє на ацетономічний синдром, суд визнає вказану обставину встановленою. Відповідно до рапорту чергового Шепетівського ВП - до відділу надійшло повідомлення про те, що по [ADDRESS] співмешканець [PERSON] вибиває двері, вчиняє фізичне насилля. По прибутті на місце події факт домашнього насильства не підтвердився, у [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт через поділ майна та місце перебування спільної дитини, в зв`язку з чим [PERSON] винесено офіційне застереження щодо неправомірної поведінки в подальшому. Згідно інформації виконкому Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області №23 від 13 січня 2020 року [PERSON] в грудні 2019 року звертався в селищну раду щодо вчинення колишньою співмешканкою [PERSON] перешкод у зустрічах з дочкою [PERSON] . Згідно повідомлення начальника Шепетівського ВП № К/5/124/04-2020 від 24 січня 2020 року у Шепетівському ВП ГУНП в Хмельницькій області зареєстровано 2 звернення [PERSON] від 21 грудня 2019 року та від 05 січня 2020 року. з приводу того, що колишня дружина перешкоджає йому бачитися з донькою. Отже, судом встановлено, що між сторонами склалися стійкі неприязні стосунки, що привели до виникнення між ними спору щодо участі батька у вихованні малолітньої доньки. За зверненням позивача 13 січня 2020 року комісією у складі представників Грицівської селищної ради Шепетівського району складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , яким встановлено, що санітарно-гігієнічні умови в будинку належні, в кімнатах охайно та прибрано, надано висновок про те, що житлово-побутові умови придатні для проживання малолітніх дітей. Відповідно до довідки-характеристики №22 від 13 січня 2020 року, виданої в.о. старости сіл Велика Шкарівка, Курганівка, Онишківці [PERSON] , вбачається, що селищна рада компрометуючими матеріалами на [PERSON] не володіє, шкідливих звичок не має, громадський спокій не порушує. 17 лютого 2020 року службою у справах дітей Шепетівської районної державної адміністрації надано висновок за вих. №01-14/122 про те, що батько [PERSON] спроможний брати участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON] . Розпорядженням Шепетівської районної державної адміністрації №57/2020-р від 24 лютого 2020 року визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , 2016 року народження, шляхом проведення зустрічей наступним чином: перша, третя п`ятниця-неділя місяця з 16 год. п`ятниці до 17 год. неділі за місцем проживання батька без присутності матері; на день народження батька [PERSON] (21 вересня) з 10 год. (якщо цей день робочий забирати дочку після навчально-виховного процесу) до 19 год. за місцем проживання батька без присутності матері; на наступний день після народження [PERSON] ( [INFO] ) з 10 год. (якщо цей день робочий забирати дочку після навчально-виховного процесу) до 19 год. за місцем проживання батька без присутності матері. В судовому засіданні відповідачка, посилаючись на стан здоров`я доньки, її малолітній вік (повних 4 роки), попередню поведінку позивача, який застосовував насильство щодо неї та її неповнолітньої доньки від першого шлюбу, відсутність у батька навичок по приготуванню дієтичної їжі, відмовилась надавати позивачу дитину з ночівлею за місцем проживання останнього, обґрунтовуючи таку відмову великим ризиком виникнення ацетономічної кризи (важкого стану, що загрожує здоров`ю дитини). Посилаючись на антисанітарію у будинку позивача, просила додатково обстежити його житлові умови. В судовому засіданні позивач пояснив, що створив у будинку нормальні умови для проживання дитини, зазначив, що зможе приготувати для неї їжу, оскільки йому відомо, що донька любить пельмені, картоплю, а в нього достатньо продуктів харчування. Ствердив, що у нього є сестри, а також по сусідству проживає медсестра, які зможуть надати йому відповідні консультації щодо дитячої їжі. Протягом розгляду справи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, фахівцями служби в справах дітей у встановленому порядку неодноразово проводилися обстеження житлових умов позивача. Згідно акту обстеження від 11 травня 2020 року [PERSON] не підтримує порядок ні в будинку, ні на подвір`ї, санітарно-гігієнічні умови для перебування малолітньої дитини [PERSON] не створені, вкрай незадовільні. 14 травня 2020 року комісією представників Шепетівської РДА після обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] по [ADDRESS] надано відповідний висновок. Актами обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] комісії у складі представників Грицівської селищної ради Шепетівського району від 27 серпня 2020 року та від 01 вересня 2020 року рекомендовано [PERSON] створити місце для сну, відпочинку та розвитку дитини, умови для дотримання особистої гігієни, забезпечити дитину розвиваючими матеріалами, засобами для особистої гігієни, одягом. Визначено, що проживання дитини за вищевказаною адресою можливе після виконання рекомендацій комісії та завершення ремонту в будинку. Відповідно до акта від 22 вересня 2020 року обстеження умов проживання у житловому будинку [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , в кімнатах зроблений ремонт, відчувається запах свіжої фарби. В будинку відсутнє опалення, однак є пічне опалення, за допомогою якого опалюється дві кімнати. В будинку відсутні вигоди, не підведена вода, на подвір`ї є криниця. В кімнаті, яка облаштована для малолітньої дитини, є односпальний диван, застелений покривалом, полиця, на якій дитячі гігієнічні засоби та дитячі книжки. Біля полиці стоїть шафа, в якій складені рушники, постільна білизна, дитячий одяг. Підлога застелена килимом. В будинку відсутні міжкімнатні двері. Разом з тим, наявна необхідна побутова техніка та продукти харчування. Подвір`я в занедбаному стані, будівля сараю потребує негайного ремонту, на подвір`ї лежить технічна гума, не викошений бур`ян, відсутня хвіртка. Житлово-побутові умови проживання [PERSON] задовільні. 24 вересня 2020 року орган опіки та піклування Шепетівської районної державної адміністрації надав висновок №12/12-33-1438/2020, відповідно до якого вважає за доцільне визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] шляхом проведення зустрічей наступним чином: перша, третя субота місяця за місцем проживання батька, без присутності матері, без ночівлі; друга, четверта неділя місяця за місцем проживання батька, без присутності матері, без ночівлі; на день народження батька [PERSON] ( [INFO] ) за місцем проживання батька, без присутності матері, без ночівлі; на наступний день після дня народження [PERSON] ( [INFO] ) за місцем проживання батька, без присутності матері, без ночівлі. Підставою звернення позивача до суду стало порушення його права як батька, на участь у вихованні малолітньої дочки без присутності матері , оскільки на думку останнього таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини. Вирішуючи спір, та визначаючи способи участі позивача у вихованні малолітньої дитини, суд враховує виключно інтереси дитини, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров`я. Висновком спеціалістів бюро психологічного та правового супроводу фізичних та юридичних осіб «КВЕСТОР» при медичному центрі «СІЛІЦЕЯ» від 27 січня, підготовленим за клопотанням сторони відповідача, на підставі наданих нею документів, які містяться в історії розвитку дитини, характеристики [PERSON] , відомостей про наявність у суді кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] щодо заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , за наслідками комісійного спостереження та наслідками матеріальної діяльності дитини (малювання на папері, дошці), які досліджені на предмет особливостей прояву психіки дитини під час їх створення, встановлено, якщо один з батьків вчиняє антисоціальні вчинки, це безумовно призведе до асоціальних проявів дитиною, яка згодом стане дорослою жінкою, а саме: озлобленість, агресивність, замкнутість, скритість, схильність до залежності. Тривале перебування доньки [PERSON] з батьком [PERSON] (близько доби поспіль), потребує певного гігієнічного догляду за дівчинкою (туалет, підмивання, переодягання), яка вже досягла певного віку та почала соромитися, будь-яка різка зміна звичного ходу речей у житті дитини, в тому числі переїзд з ночівлею до батька, буде відображатися на її психічному стані, особливо сильне травмування психіки відбудеться за умови, що поруч з дитиною не буде звичної для неї людини. Спілкування дитини та батька є процес необхідний, але він не може виконуватися механічно. В зв`язку з тим, що батько згаяв час на звикання дитини до нього, потрібно певний життєвий період щодо зростання [PERSON] до віку самостійного догляду за своїх побутом. На думку спеціалістів, орієнтовний вік [PERSON] , для задоволення бажання батька [PERSON] щодо тривалого спілкування з нею, повинен складати не менше 9-10 років. В судовому засіданні стороною позивача не спростованого даного висновку спеціаліста та не надано суду доказів, що спростовують такі висновки. Таким чином, суд, враховуючи висновок спеціалістів щодо можливості тривалого спілкування батька з дитиною по досягненню нею не менше 9-10 років, дані про те, що дитина сторін хворіє на ацетономічний синдром, причиною виникнення якого є вірусні інфекції, незвична та неякісна їжа, переїдання та психоемоційне навантаження, що призводить до стресу (в т.ч. надлишкові позитивні емоції), часті інфекційні захворювання дитини, що підтверджується відповідною медичною документацією, відсутність у позивача навичок з підготовки дієтичного харчування, відсутність у нього розуміння того, що дієту харчування малолітньої дитини, яка хворіє, необхідно узгоджувати з її матір`ю, приходить до висновку про необхідність визначення такого порядку, який не порушуватиме режиму дня дитини, (в т.ч. щодо її харчування), не відриватиме її від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважатиме нормальному існуванню, без присутності матері та без ночівлі в будинку за місцем проживання батька. Суд враховує, що позивачем не доведено, що участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою протягом трьох годин поспіль, без присутності матері та без ночівлі за місцем проживання батька, недостатньо для того, щоб повноцінно приймати участь в розвитку і вихованні дитини, а визначений спосіб такого спілкування не даватиме йому змоги виховувати її та вільно спілкуватися з нею, позбавить дитину дитячих спогадів про батька. При ухваленні такого рішення суд враховує психофізіологічні особливості дитини, її вразливість, вік дитини, її неспроможність внаслідок малолітнього віку до власного самообслуговування, в т.ч. до проведення гігієнічних процедур, стать дитини, що виключає можливість проведення гігієнічних процедур батьком, наявність у дівчинки захворювання, що потребує особливої дієти дитячого харчування, відсутність взаєморозуміння між батьками дитини щодо спілкування батька з дитиною, і вважає, що систематичні спілкування батька, у спосіб визначений судом, сприятимуть налагодженню відносин між батьком і дитиною. Батько має право на участь у вихованні малолітньої дочки, побачення з дитиною без присутності матері чи інших осіб. Така позиція висловлена в рішенні ВС/КЦС у справі №619/3051/17 від 28 січня 2019 року. Звертаючись з позовом до відповідача, позивач заявив вимогу про усунення перешкод для спілкування з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо визначеного органом опіки і піклування порядку спілкування з дитиною, а також встановлено, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною згідно вказаного рішення. За таких обставин вимога про усунення перешкод для спілкування з дитиною, з визначенням порядку його участі у вихованні і спілкуванні з дочкою, підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial