Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

28 вересня 2015 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтувала тим, що 01 січня 1996 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в обсяг спадщини входить право на земельну частку (пай), а позивач є спадкоємцем на ? частину після померлої. Крім того, 11 квітня 2003 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, на ? частини права на земельну частку (пай), яке було успадковане ним після смерті [PERSON] Позивач звернулася до Бахмацької державної нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні права власності на земельну частку (пай), так як сертифікат на земельну частку (пай) на імя [PERSON] був втрачений. У судове засідання позивач не зявився, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 308190 (а.с.9) [PERSON] померла 01 січня 1996 року. Померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай), що підтверджується довідкою Відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області від 10 вересня 2015 року № К-131/0-97/19-15(а.с.14). Спадщину після смерті [PERSON] в рівних частках (по 1/2) прийняли, позивач та її батько [PERSON], що підтверджується довідкою Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 321 від 15.09.2015 року (а.с.11). 11 квітня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 187175 (а.с.12). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла, позивач, що підтверджується довідкою Фастовецької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 321 від 15.09.2015 року (а.с.11). . Сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, що підтверджується оголошенням в Бахмацькій районній газеті «Голос Присеймівя» від 19 вересня 2015 року № 38 (а.с.15). Позивачу було відмовлено в оформлені права на земельну частку (пай), що підтверджується листом Бахмацької районної нотаріальної контори від 28 вересня 2015 року № 1638/02-14 (а.с.13). З встановленого випливають наступні висновки. За змістом статей 1216; 1217; 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статей 1,2 Закону України „Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року № 899-ІУ (далі Закон № 899-ІУ), право на земельну частку (пай) мають громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є і свідоцтво про право на спадщину. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року „Про судову практику у справах про спадкування, передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). А, пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлих батьків, але оформити своє право на земельну частку (пай) не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Проте, відповідно до частини першої Указу Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Матеріали справи не містять інформації про те, що на земельний пай, визначений [PERSON] в колективній власності видано Державний акт на право власності на землю, тобто відбулось відведення земельної ділянки в натурі, яка може спадкуватись. При цьому, позивач успадкував право на земельну частку (пай), а не право власності на конкретну земельну ділянку. За вказаних обставин, за позивачем може бути визнано лише право на земельну частку (пай), а не право власності на земельну частку (пай), оскільки вимога про визнання права власності на земельну частку пай заявлена передчасно. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial