Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

28 листопада 2013 року [PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що з 17 вересня 2010 року і по даний час перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований Боровичівською сільською радою Маневицького району, актовий запис № 8. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. 19 листопада 2012 року відповідач залишив сім'ю і повернувся проживати до своїх батьків в с. Копилля Маневицького району. Оскільки [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, тому позивач звернулася до суду з заявами про видачу судових наказів про стягнення з нього аліментів. 15 червня 2012 року та 27 червня 2013 року Маневицьким районним судом було видано два судові накази про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей, кожного зокрема, в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду та до досягнення ними повноліття. Однак, встановлених судом розміру аліментів позивач вважає не достатнім для утримання малолітніх дітей, оскільки відповідач має постійне місце роботи і може виплачувати аліменти у більшому розмірі. Крім того, діти часто хворіють і потребують додаткових витрат. [PERSON] неодноразово зверталася до [PERSON] з проханням надати матеріальну допомогу у додаткових витратах на дітей, проте відповідач не реагував і відмовлявся надавати таку допомогу. Тому вона змушена була звернутися до суду та просила скасувати судові накази Маневицького районного суду від 15 червня 2012 року та 27 червня 2013 року; змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей, а саме в подальшому стягувати аліменти на дітей в розмірі ? доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття; припинити стягнення аліментів з [PERSON] за судовими наказами № 0311/6079/2012 від 3 січня 2013 року та № 164/866/13-ц від 29 липня 2013 року; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітнього [PERSON] в сумі 439 гривень 17 копійок; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої [PERSON] в сумі 726 гривень 20 копійок, а також судовий збір по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] збільшила свої позовні вимоги, а саме просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітнього [PERSON] в сумі 469 гривень 02 копійки, решту вимог залишила без змін. Позов просила задовольнити повністю із наведених у ньому підстав. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що позивач має достатньо коштів для утримання дітей, оскільки отримує аліменти та відповідну соціальну допомогу на дітей. Місце його роботи та посада не змінилися, заробітна плата із моменту видачі судових наказів не збільшилася, а тому і матеріальне становище лишилося незмінним. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, кожного зокрема, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. За вимогами ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом установлено, що 17 вересня 2010 року Боровичівською сільською радою Маневицького району було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 8. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2010 року та свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 1 червня 2011 року та серії [NUMBER] від 4.06.2013 року (а.с. 4-6). На даний час сторони шлюб не розірвали, проте проживають окремо, діти проживають разом із позивачем. 15 червня 2012 року за заявою [PERSON] Маневицьким районним судом було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь заявника аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2012 року до досягнення ним повноліття. Постановою головного державного виконавця ВДВС Маневицького РУЮ Мельника А.М. від 14 січня 2013 року постановлено звернути стягнення аліментів на заробітку плату боржника щомісячно до 10 числа наступного місяця (а.с. 7-10). 27 червня 2013 року за заявою [PERSON] Маневицьким районним судом було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь заявника аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 червня 2013 року до досягнення нею повноліття. Постановою головного державного виконавця ВДВС Маневицького РУЮ Мельника А.М. від 1 серпня 2013 року постановлено звернути стягнення аліментів на заробітку плату боржника щомісячно до 10 числа наступного місяця (а.с. 11-14). Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Маневицької РДА № 3601/12 від 31.12.2013 року [PERSON] протягом 2013 року отримувала грошову допомогу на малолітніх [PERSON] та [PERSON] по догляду до досягнення ними трирічного віку та при їх народженні (а.с. 66, 67). Із матеріалів справи, зокрема, довідки ВДВС Маневицького РУЮ № 5958 від 23 жовтня 2013 року про розмір сплачених аліментів вбачається, що заборгованості по сплаті аліментів у відповідача [PERSON] немає (а.с. 21). На даний час він працює дорожнім робітником філії Маневицька дорожньо-експлуатаційна дільниця (а.с. 22, 41). Із пояснень позивача [PERSON] судом установлено, що підставою для подачі позову стало те, що на момент звернення до суду із заявою про видачу судового наказу відповідач [PERSON] мав постійний заробіток, оскільки працював дорожнім робітником в Маневицькій ДЕД, де і на даний час працевлаштований, проте їй не був відомий розмір заробітної плати чоловіка. Отримавши офіційну довідку із Маневицької ДЕД, вирішила подати до суду позов про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на дану правову норму, що регулює спірні відносини, предметом дослідження у даній справі є зміна матеріального, сімейного становища платника аліментів і їх отримувача. У п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз»яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині зміни розміру стягуваних аліментів, оскільки, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них чи інших суттєвих підстав, які б обґрунтовували позов. Статтею 185 Сімейного кодексу України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також із пояснень [PERSON] установлено та підтверджується матеріалами справи, що з 20 по 22 червня 2012 року та з 5 по 6 липня 2012 року малолітній [PERSON] перебував на лікуванні в офтальмологічному відділенні Волинського обласного дитячого територіального об'єднання, з 21 по 30 листопада 2012 року - на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній інфекційній лікарні, а з 20 по 29 січня 2013 року - на стаціонарному лікуванні в Колківській районній лікарні Маневицького району. Препарати на його лікування були придбані за власні кошти позивача, а частина видана медичними закладами (а.с. 15-18, 26, 28, 30). Крім того, з 2 по 11 липня 2013 року малолітня [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні № 2 Волинського обласного дитячого територіального об'єднання, медичні препарати для дочки купувалися позивачем як за власні кошти, так і видавались медичним закладом (а.с. 19, 27). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на наведене, суд приходить висновку про стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на утримання малолітнього [PERSON] в сумі 469 гривень 02 копійки та додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] в сумі 726 гривень 20 копійок. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 229 гривень 40 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 180-182, 185, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial