Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

27 червня 2019 р. позивач звернувшись до суду з позовом просила визнати дійсним заповіт, складений та посвідчений 08 вересня 2003 р. в с. Ряснопіль, Березівського району, Одеської області секретарем виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради, в якому [PERSON] заповідала їй усе своє майно, що буде належати їй на день смерті де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити на підставах вказаних в позові. Також, просила розгляд справи проводити за їх відсутності, про що подала заяву відповідного змісту. Представник відповідача також подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Крім того, вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, що за своєю суттю є фактичним визнанням позову відповідачем. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено наступне. 08 вересня 2003 р. в с. Ряснопіль Березівського району Одеської області було складено заповіт, яким [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження щодо усього майна, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, а саме заповіла його [PERSON] . 08 вересня 2003 р. вказаний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області Котлик С.О. та зареєстровано в реєстрі за №112. [INFO] померла [PERSON] , що було зареєстровано Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а.з. №213, повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28 березня 2019 р.. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку № [NUMBER] , масив 16, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,92 га, розташованої на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №090094. Позивач звернувшись до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу для оформлення спадщини після матері [PERSON] , померлої [INFO] отримала роз`яснення від 16 квітня 2019 р. відповідно до якого при перевірці у Спадковому реєстрі встановлено відсутність реєстрації заповіту від 08 вересня 2003 р.. Відповідно до довідки Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 29 травня 2019 р. №226/02-23, покійна [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . До дня смерті за нею здійснювала догляд [PERSON] .. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободи чи законних інтересів, а суди згідно ч.1 ст.19 ЦПК України розглядають справи у порядку цивільного судочинства, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами\~Цивільного кодексу України 2004 року, якщо спадщина відкрилась після 01 січня 2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу України 1963 року. Оскільки спадкодавець\~ [PERSON] померла [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосувати положення\~ЦК України\~в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1\~ст.524 ЦК України\~(в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно\~ст.534 ЦК України\~(в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до\~ст.541 ЦК України\~(в редакції 1963 року) заповіт повинен бути укладений у письмовій\~\~ формі\~\~ з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.5 ст.542 ЦК України\~(в редакції 1963 року) до нотаріально посвідчених заповітів прирівнюються заповіти військовослужбовців, а в пунктах дислокації військових частин, з`єднань, установ і військово-навчальних закладів, де немає державних нотаріальних контор, приватних нотаріусів, посадових осіб та органів, що вчиняють нотаріальні дії, також заповіти робітників і службовців, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ і закладів. Порядок посвідчення заповітів станом на дату складання заповіту визначався Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 р. за № 152/361 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції №20/5 від 03 березня 2004 р.). Пунктами 82-85, 87 вказаної Інструкції передбачено, що нотаріус посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 541, 543 ЦК і особисто подані ними нотаріусу. Заповіт повинен бути укладений у письмовій формі та підписаний особисто заповідачем. Відповідно до ст.37 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій посадовими особами виконкомів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, затвердженої\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 25\~серпня 1994\~р.\~№ 22/5 (далі Інструкція), яка діяла на той час, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п.19 вказаної Інструкції всі нотаріальні дії, які вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів, реєструються в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій (додаток N1). Кожній нотаріальній дії присвоюється окремий порядковий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі, позначається в посвідчувальному написі документа, що посвідчується чи засвідчується посадовою особою виконавчого комітету. Заповіт [PERSON] відповідає вимогам, зазначеним у ст.541 ЦК України\~(в редакції 1963 року), яка діяла на той час:\~він складений\~у письмові\~формі,\~зазначена дата\~та місце\~його складання,\~встановлена особа\~спадкодавця,\~її особисте\~розпорядження,\~заповіт особисто\~підписаний заповідачем, відповідно до ч.5 ст.542 ЦК України (в редакції 1963 року) посвідчений уповноваженою\~на то\~особою \~секретарем Ряснопільської\~сільської ради\~Котлик С.О.,\~нею ж\~була перевірена\~дієздатність заповідача,\~про що\~свідчить запис\~у Заповіті.\~У заповіті\~зазначено,\~що він\~зареєстрований в\~реєстровій книзі\~за №112. Заповіт підписаний дієздатною особою [PERSON] , про що свідчить текст заповіту. Суд приходить до висновку що заповіт відповідав внутрішній волі заповідача, був складений та підписаний нею добровільно, без будь-якого насильства, примусу, як фізичного, так і морального. Також, суд вважає що факт відсутності реєстрації заповіту у реєстровій книзі, хоча у заповіті міститься запис про його реєстрацію за №112, був пов`язаний з відсутністю необхідних знань секретаря Ряснопільської сільської ради, яка посвідчувала даний заповіт, або ж суто технічною помилкою.\~ \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене суд вважає, за можливе позов задовольнити та визнати заповіт дійсним.

Outcome: approved