Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

28 вересня 2020 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 червня 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» (далі - Банк) та [PERSON] укладено договір № 1519569 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використання спеціальних платіжних засобів (далі - Договір), за умовами якого Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 34 394,52 грн. 20 липня 2020 року між Банком та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 73-РБ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором перейшло від Банка до позивача. Внаслідок невиконання умов Договору відповідачем, в нього утворилась заборгованість, яка на момент відступлення прав вимоги становить 52 146,18 грн., з яких: 34 394,52 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 17 751,66 грн. - заборгованість по відсотках. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором в розмірі 52 146,18 гривень, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача відзив на позов не надійшов до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» Кузьменка О.В. надійшло клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 24 червня 2014 року [PERSON] шляхом підписання заяви-Договору на оформлення банківських продуктів № 1519569 уклав з Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» Договір на оформлення банківських продуктів. Відповідно до умов зазначеного договору Банк відкриває картковий рахунок № [NUMBER] зі встановленням кредитного ліміту 300 000 грн. з процентною ставкою 30 відсотків. Підписанням даного договору [PERSON] підтвердив, що ознайомлений, згоден, розуміє зміст та зобов`язався неухильно дотримуватись положень Заяви, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», Тарифами Банку (а.с.5-6). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 24 червня 2014 року також підписав графік повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутних послуг та інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.7-8). Відповідно до виписки по особовим рахункам [PERSON] , відповідач користувався кредитними коштами, та у зв`язку з невиконанням умов договору в нього виникла заборгованість у розмірі 52 146,18 грн., з яких: 34 394,52 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 17 751,66 грн. - заборгованість по відсотках (а.с. 4, 10-18). 20 липня 2020 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір про відступлення права вимоги № 73-РБ, відповідно до умов якого, право грошової вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором перейшло до позивача (а.с. 19-22). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу та має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок : 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом та не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтями 514-517 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Заміна кредитора у зобов`язанні - здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір - укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми - є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у виді суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 34 394,52 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 17 751,66 грн., у зв`язку з чим, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved