Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

27.07.2018 року засобами поштового зв`язку уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Славкіна М.А. звернулася до Солом`янського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) вимогами якого є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. 10.08.2018 року ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва вище зазначену справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва (а.с.19). 11.10.2018 року протоколом автоматичного розподілі справи між суддями вище зазначена справа була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. 16.10.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.03.2019 у зв`язку зі смертю одного з відповідачів - [PERSON] від представника позивача подано клопотання про залучення у справі співвідповідачів, та подано уточнену позовну заяву. 29.07.2019 ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ( [ADDRESS] ), та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ( [ADDRESS] ). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.12.2005 року [PERSON] уклав з ВАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» кредитний договір № 37/05-840/100 зі змінами та доповненнями від 26.04.2006 року та 08.12.2006 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 37/05-840/100 від 01.12.2005 року [PERSON] та [PERSON] , а також банк уклали іпотечний договір від 01.12.2005 року. Відповідно до умов іпотечного договору, в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконував, було подано позовну заяву про стягнення заборгованості, яка була задоволена рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 29 листопада 2010 у справі №2-3433-1/10. Оскільки відповідач свої зобов`язання за вищевказаним рішенням суду не виконує, то в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3 023 231,75 гривень позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на електронних торгах. Розмір заборгованості позивач обгнрунтовує нарахованими пенею та процентами, що утворилися за час від задоволення позову. 26.01.2020 р. засобами поштового зв`язку [PERSON] було направлено відзив, у якому зазначаються наступні обставини, відповідно до яких у позові має бути відмовлено. Позивачем повторно заявлено одну і ту саму вимогу, оскільки вже існує рішення про стягнення боргу. Пропущено строк позовної давності. Також вказується про неправильне нарахування позивачем процентів та пені за кредитним договором. 27.02.2019 було подано відповідь на відзив у якій спростовуються доводи, які були зазначені відповідачем у відзиві. [PERSON] подано заперечення проти відповіді на відзив, в якому обгрунтовуються ті самі аргументи, що були наведені у відзиві. Відповідачі до суду не з`явилися, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача до суду не з`явився, повідомлений про час та місце судового засідання належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у справі. Суд, розглянувши подані сторонами письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01.12.2005 року [PERSON] уклав з ВАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» кредитний договір № 37/05-840/100 зі змінами та доповненнями від 26.04.2006 року та 08.12.2006 року (а.с.5-8). Судом встановлено, що 01 грудня 2005 року [PERSON] , [PERSON] уклала з ВАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» договір іпотеки № 37/05-840/100-01 (а.с.9-12). Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2010 року у справі №2-3433-1/10 ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] 465 358 гривень 26 копійок (а.с.13). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 37/05-840/100 від 01.12.2005 року, заборгованість перед банком відповідачів станом на 01.06.2018 року складає 3 023 231, 75 гривень. З розрахунку вбачається, що ця заборгованість утворилася внаслідок невиконання вищевказаного рішення суду (а.с.4). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відзиві зазначено, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінено кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Однак, суд не згоден з такою думкою, оскільки при ухваленні судом рішення, у сторін не припиняється зобов`язальне правовідношення в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, а тому нарахування процентів та пені здійснюється загальному порядку. Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідачів солідарно перед позивачем складає 3 023 231 гривень 75 копійок. Щодо строків позовної давності. Ухвалення судом рішення про дострокове виконання зобов`язання не є підставою для припинення такого зобов`язання, тобто у випадку цієї справи для припинення кредитного договору. Кредитний договір не припиняє свою дію разом з рішенням суду, оскільки рішення суду лише покладає на сторін нові права та обов`язки у рамках існуючого договору, а не припиняє його. Враховуючи, що позов було подано 30.07.2018, а строк за який сторони погодились його виконувати є 24.11.2015 року, то строк позовної давності не є пропущеним. Щодо дововодів відповідача про повторне заявлення однієї і тієї самої вимоги. Суд вважає за потрібне роз`яснити, що нарахування пені та процентів за час прострочення зобов`язання не є повторно заявленою вимогою, окрім того стягнення на предмет іпотеки не створює подвійного стягнення з відповідачів, а лише забезпечує виконання основного зобов`яння. Доводи відповідача про те, що у зв`язку зі смертю одного з відповідачів припиняється порука, оскільки поручитель не поручався за нового боржника також є безпідставними, оскільки у поручителя виникає зобов`язалье правовідношення саме з кредитором, а не з боржником. Відповідно до матеріалів спадкової справи №7/2018 [PERSON] помер [INFO] (а.с.135). Так, відповідно до матеріалів спадкої справи з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (а.с. 150), а також [PERSON] (а.с. 134). Оскільки на момент смерті [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований за однією адресою разом з померлим, то суд вважає, що він також прийняв спадщину. Таким чином зазначені у позові відповідачі, окрім померлого [PERSON] є належними відповідачами у справі. Відповідно до договору вищевказаного договору іпотеки, іпотекодавцями є всі відповідачі у справі, а отже суд доходить висновку про їх солідарну відповідальність. Враховуючи викладене, дослідивши наявні в матіралах справи договори, та не отримавши від відповідачів аргументованих доводів про необгрунтованість вимог позивача дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги про зверненення стягнення на предмет іпотеки: квартиру за адресою [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved