Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

28 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа - ПАТ КБ «Приват Банк», про зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця від 09.03.2016 року ВП № 49565458, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону його відчуження у межах суми звернення стягнення: 31738,02 грн., належне [PERSON], яка померла [NUMBER]. Позивач звернувся із заявою до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту у зв'язку з погашенням ним заборгованості, як спадкоємцем померлої, але йому було відмолено, так як ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна боржника може бути знято за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого законом. Тому, позивач звернувся до суду за захистом свого права власності. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі на позові наполягає просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову, з позовом незгодний. Зазначено, що постанова державного виконавця була винесена у чіткій відповідності до діючого законодавства, виконавче провадження про виконанню рішення суду було закінчено на підставі п.3 ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження» у звязку із смертю боржника 14.04.1999 року, а виконавчий документ повернуто до Первомайського міськрайонного суду Харківської області. Підстав для скасування постанови про накладення арешту на майно боржника немає, оскільки вона була винесена на підставі не лише суми боргу за виконавчим листом, а й витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору. Третя особа до суду не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав: з матеріалів справи достовірно встановлено, що в провадженні державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Морозової О.В. на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 632/1553/15-ц від 08.09.2015 року Первомайського міськрайонного суду Харківської області про стягнення заборгованості за договором позики з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» у сумі 28779,14 грн. Виконавче провадження № 49565458 постановою державного виконавця від 12.04.2016 року (а.с.10) закінчено на підставі п.3 ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження» у звязку із смертю боржника. На думку суду, у даному випадку державний виконавець порушив вимоги законодавства, чинного на час ухвалення постанови. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, чинний на той час, провадження закінчується у разі смерті боржника, якщо виконання його обов'язків у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. В даному ж випадку правонаступництво боржника допускається, крім того він відомий, це спадкоємець померлої боржниці, а позивач у цій справі - [PERSON] В рамках примусового виконання рішення суду державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON], яка померла [NUMBER], про що свідчить копія актового запису про смерть № 1 (а.с.14). Також, даною постановою заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу разом із витратами на проведення виконавчих дій та виконавчого збору в сумі 31738,02 грн. (а.с.9). ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено дві форми виконання рішення суду, а саме в добровільному та примусовому порядку. У разі не виконання рішення суду боржником в добровільному порядку, державним виконавцем застосовуються заходи щодо примусового виконання рішення суду, одним із яких є накладення арешту на майно боржника в межах наявної суми боргу. Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду, лише при його примусовому виконані та лише в межах наявної суми боргу. Згідно з ч.1-3 ст.50 закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної у частині другій цієї статті, для їх предявлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Як вбачається з листа ПАТ «ПриватБанк», заборгованості у [PERSON] перед Банком немає станом на 19.10.2016 року (а.с.8). А як вказав позивач, правонаступник боржника, він сам погасив за померлу всю суму по кредиту та судовим витратам. Виконавче провадження державним виконавцем не розпочиналося знову, а арешт було накладено в рамках виконавчого провадження № 49565458, а не будь-якого іншого, тому, доводи державного виконавця про наявність нестягнутих сум виконавчого збору та на проведення виконавчих дій, які не погашені, виключає існування арешту майна [PERSON] в рамках закінченого виконавчого провадження. Державний виконавець по виконанню виконавчих документів про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в рамках іншого виконавчого провадження може замінити сторону у виконавчому провадженні та стягнути вказані суми з правонаступника боржника, та у разі необхідності, накласти арешт вже на його майно іншою постановою. На разі позивач [PERSON] через існування безпідставного арешту позбавлений можливості оформити спадкові права на майно [PERSON], яке йому належить з дня смерті останньої. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом. Таким чином, відсутність заборгованості за договором позики виключає форму примусового виконання рішення суду, а при цьому наявність арешту на нерухоме майно, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved