Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

27.04.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.04.2013 року Відповідач отримав кредит у розмірі 1400.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт, а підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbanк.uа, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 31.03.2018 року відповідач має заборгованість 61073,11 гривні, яка складається з наступного: 1366,47 гривень - заборгованість за кредитом; 52522,21 гривні -заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень - штраф (фіксована частина), 2884,43 гривні - штраф (процентна складова), яку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача та судові витрати. Ухвалою суду від 21.05.2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Позивач та його представник копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з повідомленням сторін отримали 06.06.2018 року (а.с.53-54). Ухвалою суду від 24.09.2018 року у даній справі змінено назву позивача з «Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на «Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк»). Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви долучено клопотання від представника позивача Савіхіна А.М., в якому вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачу [PERSON] ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з повідомленням сторін надіслано 25.05.2018 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи був належно повідомлений, відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачу надсилалася дана ухвала, що підтверджує довідка Укрпошти, форма 20, вказана причина повернення судової повістки «тимчасово не проживає» (а.с.50-51). Однак, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області (а.с.44) вбачається, що [PERSON], зареєстрований в с.Бусовисько Старосамбірського району Львівської області, іншої адреси місця проживання відповідач суду не повідомив. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; Відповідач [PERSON] також відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. А тому при таких обставинах суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Суд, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів Судом встановлено, що 29.04.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 1400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-8). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.04.2013 року станом на 31.03.2018 року відповідач має заборгованість 61073,11 гривні, яка складається з наступного: 1366,47 гривень - заборгованість за кредитом; 52522,21 гривні -заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 гривень - штраф (фіксована частина), 2884,43 гривні - штраф (процентна складова) (а.с.5-6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши позичальнику - [PERSON] кредит. Проте позичальник свої зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, за яку [PERSON] відповідає перед позивачем як боржник, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до сум боргу в користь позивача з відповідача слід стягнути документально підтверджений судовий збір в сумі 1762 гривні 00 копійок (а.с.1). А тому,

Outcome: approved