Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

26 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що вона спільно проживала з відповідачем з лютого 2019 року без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON] . На даний час з відповідачем проживає окремо, [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює. З посиланням на ст. 84, 91 СК України просила стягнути з відповідача на своє утримання 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що працює водієм та з його заробітної плати відраховують більше 60 відсотків, тому не має можливості сплачувати позивачці утримання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. За приписами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83, 84, 89, 228, 229, 235 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Судом встановлено, що сторони проживали спільно без реєстрації шлюбу та мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO]. , яка на даний час проживає з матір`ю. Як вбачається з інформації, наданої Управлінням соціального захисту населення сім`ї та праці виконавчого комітету Голопристанської міської ради [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та їй призначено допомогу при народженні дитини. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років 500 грн щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: partial