Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

27.12.2018 [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати [PERSON] та [PERSON] знести самочинно збудовану огорожу (паркан з шиферу) протяжністю 33 м від точки № 5 до точки № 6 , як зазначено у абрисі до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.11.2018, на земельній ділянці належній на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 675623, виданого на підставі рішення Мезенівської сільської ради від 19.08.2009 22 сесії 5 скликання, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011062900934 від 06.07.2010, загальною площею 0,0795 га, кадастровий номер 5922382900:01:003:0068, розташованій у [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За рішенням суду від 12 червня 2019 року позов задоволено, а саме зобов`язано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знести самочинно збудовану огорожу (паркан з шиферу) протяжністю 33 м від точки № 5 до точки № 6 , як зазначено у абрисі до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 22.11.2018, на земельній ділянці належній на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ № 675623 виданого на підставі рішення Мезекнівської сільської ради від 19.08.2009 22 сесії 5 скликання, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011062900934 від 06.07.2010, загальною площею 0,0795 га, кадастровий номер 5922382900:01:003:0068, розташованій у [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 21 червня 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Калінін Сергій Костянтиновичзвернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, якою просив вирішити питання про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з оплати судового збору в розмірі 704,80 грн, оплати послугТОВ «Сумський земельний кадастр» по виконанню проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в розмірі 2500 грн, та оплати послуг професійної правничої допомоги в розмірі 5000 грн. Учасники справи у судове засідання не прибули, повідомлені своєчасно та належним чином про дату і час судового засідання. Згідно поданих заяв, кожен окремо, позивач, його представник, відповідач [PERSON] та третя особа просили справу розглянути за їх відсутності. Згідно до частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України /далі також - ЦПК у відповідному відмінку/ у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з положеннями частини другої статті 247 ЦПК, за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно до частини першої статті 270 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, виходячи з наступного. Згідно частини першої статті 246 ЦПК, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно частини першої статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною третьою статті 133 ЦПК визначено перелік витрат, що пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частини першої статті 134 ЦПК разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04). Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно частини другої статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10 судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням. Згідно пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин першої, третьої статті 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожен має право на професійну правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Згідно частини другої статті 15 ЦПК представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно частини першої статті 137 ЦПК «Витрати на професійну правничу допомогу», витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (стаття 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог стст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З наданих суду матеріалів вбачається, що позивачем дійсно було отримано професійну правничу допомогу адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем /Ордер Серії ПТ № 112515 від 28.11.2018, Свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 2212 від 26.06.2018/, що підтверджується Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № 31/18 від 28.11.2018 і Додатком № 1 до нього від 28.11.2018, Квитанцією № 31/18 від 28.11.2018 про оплату послуг професійної правничої допомоги за договором № 31/18 [PERSON] в розмірі 5000 грн, та здійснено оплату послуг ТОВ «Сумський земельний кадастр» по виконанню проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що підтверджується Актом та Додатком № 2 Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 12.06.2019, Договором про виконання робіт № 159 ввід 14.11.2018, квитанцією № N1CYL36288 від 23.11.2018, в розмірі 2500 грн. При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 704,80 грн за квитанцією №0.0.1223247384.1 з датою валютування 26.12.2018 [PERSON]. Тому, питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК згідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо на користь позивача ухвалено рішення, суд стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 704 грн 80 коп. за подання позовної заяви. Враховуючи положення вимог стст. 137, 140 ЦПК, позивачем [PERSON] доведено в повній мірі понесення ним витрат з надання йому професійної правничої допомоги та пов`язані з витребуванням доказів, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Крім цього, заява позивача про вирішення питання про судові витрати була своєчасно подана, тобто до закінчення судових дебатів у справі, та надіслана засобами поштового зв`язку на адресу суду після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, мають бути присуджені на користь позивача [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку, що є підставою для ухвалення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved