Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

28.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Довгинцівський районний відділ у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, а саме: квартирою за адресою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона, є власником на квартиру за адресою: [ADDRESS] На теперішній час в вищезазаначеній квартирі зараеєстрована позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Однак фактично відповідач [PERSON] не проживає та не з»являється за вищевказаною адресою з 08 вересня 2016 року та по теперішній час. Дозвіл на реєстрацію в квартирі позивач надала , оскільки відповідач була знята с реєстрації в будинку, де мешкала раніше. 08 вересня 2016 року відповідач сама, без будь-якого впливу звільнила квартиру, забравши з неї свої речі. Куди переїхала відповідач не відомо, за останнім місцем роботі не працює. Позивач має намір продати квартиру, а тому, просить, визнати [PERSON] [INFO], такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстрації обліку її квартири, а також зобовязати сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Довгинцівського районного відділу у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти [PERSON], [INFO] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Такий юридичний факт, як реєстрація місця проживання відповідача створює для позивача незручності, оскільки підприємства, що надають житлово комунальні послуги, здійснюють нарахування вартості їх послуг споживачам за місцем їх проживання, яке відповідно до вимог ЗУ «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано. Тому, відповідачу, місце проживання якого зареєстроване у квартирі позивача, здійснюється нарахуванням вартості житлово комунальних послуг. Оскільки, позивач є власником квартири, обовязок оплати покладається на позивача. У звязку з тим, що [PERSON] не мешкає за вказаною адресою вже понад одного року, добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому позивач [PERSON] змушена звернутися за захистом до суду. Просить визнати [PERSON], такою що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, заперечень щодо позовних вимог не надала. Представник третьої особи Довгинцівського районного відділу у м. Кривому Розі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у судове засідання не зявилися, заперечень щодо позовних вимог не надав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про слухання справи, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину, є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19404150 від 22.03.2014 року (а.с. 11, 12, 13, 14, 15-16). У квартирі за адресою: Кривий Ріг, [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї № 3 від 26.12.2017 року. [PERSON] зареєстрована в даній квартирі як мати позивача (а.с. 7). З 2016 року по теперішній час відповідач [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актами від 24.12.2017 року та від 18.03.2017 року зам.директором ООО «Комбинат благоустрою» (а.с. 5-6). Позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача, що порушує його права як власника квартири, оскільки відповідач не мешкає за вказаною адресою вже понад одного року, добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому позивач змушена звернутися за захистом до суду. Відповідно дост. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженийу його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до судуз вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно дост. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності зі ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст.ст.6,8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання відповідача, таким що втратив право користування житловим приміщенням а саме: квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є підставою для зняття відповідача [PERSON] з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial