Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

28 листопада 2016 року позивач звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд (вїзд) в зону АТО та на територію Російської Федерації, країн Європи неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 14 травня 2005 року вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, в житті сім'ї ніякої участі не приймає. Давати добровільного дозволу на виїзд дітей відповідач відмовляється, свою відмову нічим не мотивує. В зв'язку з цим вона не має змоги виїхати з дітьми за межі України з метою оздоровлення дітей та відвідування родичів, які проживають в іншій державі. Позивач вважає, що така позиція її чоловіка та батька неповнолітніх дітей, шкодить їх інтересам. 19 грудня 2016 позивач подала заяву, в якій просила змінити позовні вимоги. Враховуючи вищенаведене, просить суд надати дозвіл неповнолітнім: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на безперешкодний виїзд та в'їзд через лінію розмежування в зоні проведення антитерористичної операції без згоди та супроводу батька, [PERSON] строком на три роки, тобто з 15 грудня 2016 року до 15 грудня 2019 року. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до вимог чинного законодавства, не подавав. Відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно довідки від 20 жовтня 2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, [PERSON] з неповнолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки МСЕК серії 10ААВ №481792, [PERSON] є інвалідом третьої групи, причина інвалідності: загальне захворювання: патологія опорно-рухового апарату (а.с.4). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.05.2005 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, 14.05.2005 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Гусева) (а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У ст. 141 СК України, визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно пункту 5.1.1 в'їзд на неконтрольовану територію дітей, якi не досягли 16-рiчного вiку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року№57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду, в'їзду неповнолітніх дітей в зону антитерористичної операції строком на три роки.

Outcome: partial