Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

27.04.2015 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення заборгованості за договором №710569/2013 від 27.12.2013 року та договором №805433/2014 від 06.06.2014 року в розмірі 13035,62 доларів США, що станом на 21.11.2014 року за курсом НБУ становить 196707,50 грн. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 27.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP. «Квартальний» №710569/2013 із щомісячною виплатою процентів. Протягом дії договору [PERSON] здійснив декілька грошових внесків на загальну суму 75089 доларів США. Крім того, 06.06.2014 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_максимум доходу_ЕПС» №805433/2014 із щомісячною виплатою процентів. [PERSON] за період дії договору було здійснено декілька грошових внесків на загальну суму 33000. 27.10.2014 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір про відступлення вимоги, яким було передано право вимоги до ПАТ «ВіЕйБі» щодо повернення частини вкладів за договором №710569/2013 від 27.12.2013 року в розмірі 6954,75 доларів США та договором №805433/2014 від 06.06.2014 року в розмірі 6080,87 доларів США. Позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу коштів, проте відповідач вимоги, викладені у вищевказаній заяві. [PERSON] вважає, що ці дії порушують її права, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, надав суду письмові заперечення, зазначив, що 05.02.2015 року [PERSON] Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено гарантована сума вкладу у розмірі 200000 грн., а повідомлення про укладання між [PERSON] та [PERSON] було надіслано на адресу банку 16.02.2015 року, тобто вже після введення в ПАТ «ВіЕйБі» тимчасової адміністрації. Вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, та доданих до неї копій документів, 27.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP. «Квартальний» №710569/2013. Відповідно до якого [PERSON] було розміщено в банку строковий вклад в розмірі 70000 доларів США, на строк 13 місяців з дня укладення договору (а.с.4). 12.02.2014 року [PERSON] здійснив грошовий вклад на свій рахунок в розмірі 3000 доларів США відповідно до квитанції №595719 (а.с.6). 31.03.2014 року згідно з меморіального ордеру №1621529 [PERSON] перерахував грошові кошти на власний рахунок в сумі 2089 доларів США (а.с.7). Крім того, 06.06.2014 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності_максимум доходу_ЕПС» №805433/2014 на із щомісячною виплатою процентів. Відповідно до якого [PERSON] було розміщено в банку строковий вклад в розмірі 18000 доларів США, на строк 13 місяців з дня укладення договору (а.с.24). 04.08.2014 року згідно з меморіального ордеру №127652 [PERSON] перерахував грошові кошти на власний рахунок в рамках договору №805433/2014 в сумі 15000 доларів США (а.с.26). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України). Також судом було встановлено, що 27.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивачу було передано право вимоги до відповідача, щодо повернення частини вкладів за договором №710569/2013 від 27.12.2013 року в розмірі 6954,75 доларів США та за договором №805433/2014 від 06.06.2014 року в розмірі 6080,87 доларів США (а.с.42). 16.02.2015 року відповідач був повідомлений про укладання вищевказаного договору про відступлення права вимоги. Крім того, 16.05.2015 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про повернення частини вкладів за договором №710569/2013 від 27.12.2013 року в розмірі 6954,75 доларів США та за договором №805433/2014 від 06.06.2014 року в розмірі 6080,87 доларів США (а.с.44). Крім того, судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 р. № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 р. № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». 20 березня 2015 року Рішенням № 63 від 20 березня 2015р. Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації відповідача. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду. За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Враховуючи викладене, оскільки за захистом своїх порушених прав позивачка звернулася до суду 16.02.2015 року, тобто під час дії в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» тимчасової адміністрації, і з урахуванням того, що на час ухвалення рішення по справі у відповідача розпочата процедура ліквідації, вказані обставини унеможливлюють задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення коштів, враховуючи вимоги ст.ст. 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому суд відмовляє їй в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed