Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

26 січня 2021 року до суду звернувся позивач ТОВ „Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 09.02.2021 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2021 року відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 01.04.2021 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Відповідно до поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2182318182 від 19.12.2017 року в сумі 31287,16 грн., з яких: - 12870,30 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 1,68 грн. - заборгованість за відсотками; - 9609,18 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами платою за управління кредитом; - 8806,00 грн. сума заборгованості за пенею. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 19.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2182318182. 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами згідно з реєстром. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 31287,16 грн., з яких: - 12870,30 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 1,68 грн. - заборгованість за відсотками; - 9609,18 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами платою за управління кредитом; - 8806,00 грн. сума заборгованості за пенею. Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач відзиву у встановлений судом строк на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2182318182 від 19.12.2017 року на суму 17612,00 грн., що підтверджується копією кредитного договору. 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2182318182 від 19.12.2017 року, що підтверджується копією договору. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20191209 від 09.12.2019 року ТОВ «ФК ЄАСП» набув права грошової вимоги до відповідача, що підтверджується відповідним витягом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України - За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином позивач на даний час є кредитором та належним позивачем, так як до нього перейшло право вимоги за укладеним кредитним договором між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] № 218318182 від 19.102.2017 року. На виконання умов вищезазначеного Договору відступлення прав вимоги № 20191209 від 09.12.2019 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по зазначеному в позові кредитному договору, що підтверджується повідомленням від 23.12.2019 року. В даному листі-повідомленні повідомлено суму заборгованості та розрахункові рахунки, на які відповідач має вносити кошти на погашення заборгованості, що виникла за укладеним кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що на час відступлення права вимоги за кредитним договором до позивача, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2182318182 від 19.12.2017 року склала 31287,16 грн., яка складається з наступного: - 12870,30 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 1,68 грн. - заборгованість за відсотками; - 9609,18 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами платою за управління кредитом; - 8806,00 грн. сума заборгованості за пенею. Відповідачем не надано суду будь-яких доказів того, що вона дану заборгованість погасила, чи вносила платежі на погашення заборгованості, в зв`язку з чим розмір заборгованості зменшився. Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що в результаті неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору порушуються права позивача, які підлягають захисту у відповідності з обраним ним способу захисту, який передбачений ст. 16 ЦК України. За даних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2182318182 від 19.12.2017 року в сумі 31287,16 грн., яка складається з наступного: - 12870,30 грн. заборгованість за основною сумою боргу; - 1,68 грн. - заборгованість за відсотками; - 9609,18 грн. сума заборгованості за щомісячними процентами платою за управління кредитом; - 8806,00 грн. сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved