Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

28.11.2016р. [PERSON] звернулася в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» (третя особа - Відділ примусового виконання рішень ГУЮ у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус ДМНО [PERSON]М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 3-6). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] № 3960 від 16.05.2016р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом станом на 11.03.2016р. в розмірі 117558,55 дол. США, що за курсом НБУ становить 2999999,33 грн., та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн., а всього 3001699,33 грн., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та в обґрунтування позовних вимог, позивачка посилалася на наступні обставини. 08.08.2005р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DNHLG000000383 згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 82000 дол. США з кінцевим терміном повернення 08.08.2025р. В жовтні 2016р. позивачці стало відомо про наявність виконавчого напису №3960 від 16.05.2016р. про стягнення з неї на користь банку 3001699,33 грн. Позивачка вважає, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат, Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність вимог, не врахував та не перевірив, з якого дня у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимоги до [PERSON], та чи не сплив трирічний строк з дня виникнення права вимоги. Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 16.05.2016р. зареєстрований в реєстрі за № 3960 таким, що не підлягає виконанню. В наданій суду 12.06.2017р. заяві представник позивачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 17.11.2016р. - а.с.№ 52) позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, розглянувши справу за її відсутності та відсутності позивачки (а.с.№ 44). Крім того, 12.06.2017р. представник позивачки надала суду письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що строк за який проводиться стягнення за виконавчим написом - 10 років 7 місяців 3 дні, а саме, з 08.08.2005р.по 11.03.2016р. є безпідставним, оскільки враховуючи умови кредитного договору, право вимоги у стягувача виникло внаслідок порушення боржником зобовязань щодо щомісячного погашення заборгованості і відповідні обставини нотаріусом не були враховані при вчинені виконавчого напису. Надані банком документи, на підтвердження безспірності заборгованості не відповідають вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, надана стягувачем нотаріусу виписка по рахунку боржника не відповідає ознакам встановленим спеціальним законодавством для виписок з особових рахунків. Також, в письмових поясненнях представник позивачки виклала вимогу про застосування строків позовної давності відносно щомісячно нарахованих відповідачем платежів з 08.08.2005р. до 16.05.2015р. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 29.12.2016р.- а.с. № 54) в судове засідання 12.06.2017р. не з,явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 99) 12.06.2017р. до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності та долучення до матеріалів справи банківської виписки по рахунку, відповідно до якої, на думку представника відповідача, останнє погашення до кредитним договором було здійснено 22.04.2014р. в сумі 317,36 грн. та 277,98 грн., що свідчить про переривання строків позовної давності (а.с. № 104). В наданих суду 30.01.2017р. письмових запереченнях, представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість зазначивши, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом з дотриманням вимог законодавства, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не зобовязаний перевіряти безспірність заборгованості та встановлювати права та обовязки учасників правовідносин, в свою чергу банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач безпідставно вважає, що виконавчий напис вчинений поза межами трьох років з дня виникнення право вимоги, оскільки кредитний договір укладено на строк до 08.08.2025р., а отже, саме з цього дня відраховується трирічний строк для звернення стягувача з заявою до нотаріуса. Третя особа приватний нотаріус ДМНО [PERSON], в наданих суду 27.12.2016р. письмових поясненнях, позовні вимоги вважала необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до вимог законодавства на підставі наданих банком документів, які підтверджували безспірність заборгованості в контексті положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Просила в задоволенні позову відмовити. В судове засідання 12.06.2016р. нотаріус не зявилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, про причини неявки суд не сповістила (а.с. № 102). Представник третьої особи - Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання 12.06.2016р. не зявився, про дату та час третя особа була повідомлена належним чином , про що в матеріалах справи є поштове повідомлення (а.с.№ 103). 23.05.2017р. до суду надійшло письмове клопотання Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про розгляд справи без участі їх представника, питання обґрунтованості позовних вимог [PERSON] залишено на розсуд суду. За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, надані представниками сторін письмові пояснення та заперечення щодо предмету позову, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України. Розгляд справи відбувався згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.3 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.11 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08.08.2005р. між ЗАТ КБ ПриватБанк (надалі назва банку була змінена на ПАТ КБ ПриватБанк) та [PERSON], був укладений кредитний договір №DNHLG000000383 згідно якого [PERSON], був наданий кредит у вигляді неповновлюваної кредитної лінії у розмірі 82000дол. США на строк до 08.08.2025р. Умови п. 1.1. договору визначають, що позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1004,73 дол. США для погашення заборгованості за договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). 16.05.2016р. приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHLG000000383 від 08.08.2005р. грошових коштів у сумі 3001699 грн. 33 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 117588,55 дол. США (що станом на 11.03.2016р. за курсом НБУ дорівнювало 2999999,33 грн.) та витрати, які повязані з вчиненням виконавчого напису в розмірі 1700грн. (а.с. №74). У виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за 10 років 7 місяців 3 дні , а саме за період з 08.08.2005р. по 11.03.2016р. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом МЮУ від 03.03.2004р. №20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Відповідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Так, згідно до наданої для вчинення виконавчого напису банком виписки по рахунку боржника, починаючи з 26.03.2009р. [PERSON], порушила зобовязання по сплаті щомісячного платежу (який включає сплату кредиту, відсотків, комісії) на погашення кредиту, а отже, з чого часу у банка виникло право вимоги до боржника, оскільки позовна давність за вимогами про повернення кредитних коштів повинна обчислюватися зі настанням строку виконання кожного щомісячного платежу, тому у даному випадку, суд приходить до висновку про відсутність обставин, які б свідчили, що банком додержаний передбачений законом 3-річний строк з дня виникнення права вимоги, для звернення до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивачки кредитної заборгованості саме в розмірі 117588,55 дол. США. Посилання представника відповідача на переривання строків позовної давності внаслідок погашення 22.04.2014р. позивачкою кредитної заборгованості в сумі 317,36 грн., та 277,98 грн., загалом 595,34 дол.США, суд оцінює критично враховуючи наступне. Згідно до наданої відповідачем виписки по банківському рахунку №22338515249401 - 22.04.2014р. була проведена оплата не кредитної заборгованості за договором №DNHLG000000383 від 08.08.2005р., а страхових платежів в розмірі 277,98 дол. США по договору № DNHLG075092 від 23.04.2008р. та 317,36 дол. США по договору №DNHLLK00075080, що спростовує твердження представника відповідача про переривання строків позовної давності. Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 зі змінами та доповненнями «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження безспірності заборгованості був наданий документ найменований банком, як виписка по особовому рахунку боржника [PERSON], станом на 11.03.2016р., проте відповідний документ по своїй суті є розрахунком заборгованості та не відповідає вимогам до первинних документів (виписки по рахунку) оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», крім того, не містить відомості про період та порядок нарахування заборгованості за тілом кредиті саме в розмірі 117588,55 дол. США, яка була стягнута за виконавчим написом. Що стосується заяви представника позивачки про застосування строків позовної давності суд зазначає, що розглядаючи дану справу суд не вирішує питання про стягнення заборгованості, а отже із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності відповідно до норм ст.267 ЦПК України, позивачка має право звернутися у разі стягнення заборгованості в судовому порядку. Враховуючи встановлені судом обставини, надані до суду письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність безспірності заборгованості між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №DNHLG000000383 та вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 16.05.2016р., зареєстрований в реєстрі за № 3960 таким, що не підлягає виконанню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 551грн. 20коп. що підтверджується квитанцією (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved