Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

27 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором безвідсоткової позики. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 24.05.2012 р. він уклав договір, відповідно до умов якого він передав у позику відповідачу 400 000 грн. з терміном погашення до 24.03.2013 року. Однак відповідач відмовляється у добровільному порядку віддавати кошти, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явилася та скерувала на адресу суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. В зв`язку із викладеним зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2012 р. він уклав договір, відповідно до умов якого він передав у позику відповідачу 400 000 грн. з терміном погашення до 24.03.2013 року. Вищевикладене підтверджується договором та розпискою. Незважаючи на те, що термін погашення боргу минув, відповідач кошти не повернув та відмовляється виконати зобов`язання в добровільному порядку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:сплата неустойки. Пунктом 3.2 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення суми позики, позикодавець має право вимагати від позичальника штраф в розмірі 10 % від суми позики. Таким чином, на момент пред`явлення позову сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 400 000 грн., інфляційні витрати - 287 645,46 грн., 3 % річних - 25 709,59 грн., штраф - 40 000 грн. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача 753 355,05 грн. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 3654 грн.

Outcome: approved