Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

27 лютого 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., з травня 2013 р. до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з 12 травня 2013 р. вони з відповідачем припинили спільне проживання, і з того часу діти постійно проживають з нею і перебувають на її утриманні, а батько ухиляється від їх утримання та виховання. Позивач посилається на те, що вона не має змоги працевлаштуватись, так як змушена доглядати за сином, який має проблеми з органами дихання. Усім її доходом є пенсія інваліда 3 групи в розмірі 994 грн., що не дає можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей. Дочка відвідує школу та має великі здібності до малювання, що потребує додаткових витрат, так як вона 4 рази на місяць відвідує художню школу, одне заняття у якій коштує 200 грн. Сину за станом здоров'я рекомендоване щорічне санаторно-курортне лікування в одному з санаторіїв Криму не менше 21 календарного дня. Відповідач має достатній дохід, будучи єдиним учасником ТОВ «Д.І.А.С.», аліменти він нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши наявні у справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2005 р. (а.с. 6), від якого [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 4). 19 грудня 2008 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Проте після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] відновили відносини і стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що з травня 2013 р. сторони проживають роздільно та не ведуть спільного господарства. З того часу діти проживають разом з матір'ю і перебувають на її утриманні, а батько, проживаючи окремо, не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дітей, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. Позивач не володіє достовірною інформацією про джерела доходів відповідача, що дає підстави суду вважати, що він має нерегулярний і мінливий дохід. Вказана обставина згідно з приписом ст. 184 Сімейного кодексу України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відсутність офіційного місця роботи і постійного джерела доходу на вирішення справи не впливає, оскільки вказана обставина не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Визначаючи конкретну суму, яка підлягає стягненню з відповідача в якості аліментів, суд враховує, що він є здоровим, працездатним чоловіком, і у нього відсутні інші діти та члени сім'ї, яких він повинен утримувати. Також суд враховує, що дочка сторін має здібності до малювання, розвиток яких потребує значних додаткових витрат, що підтверджується наданими позивачем товарними чеками (а.с. 13). Судом також береться до уваги та обставина, що позивач, будучи інвалідом 3 групи (а.с. 8), не працює, здійснюючи догляд за сином, який хворіє на обструктивний бронхіт (а.с. 10, 11, 12). Наявність у дитини хронічного захворювання потребує постійного лікування та санаторно-курортної реабілітації. Окрім наведеного суд також враховує, що позивачем не надано доказів, які дають підстави вважати, що відповідач за рівнем своїх доходів спроможний надавати допомогу на утримання дітей у заявленому розмірі. За таких обставин суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, що наближено до встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. При понесенні додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами, позивач не позбавлена права пред'явити позов про їх стягнення, як це передбачено ст. 185 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України суд присуджує аліменти від дня пред'явлення позову. Підстав для стягнення аліментів за минулий час суд не вбачає, оскільки позивач не надала доказів, які б підтверджували, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів, але вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач за законом звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: partial