Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

26 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , Приватної агрофірми ім. Шашкевича, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вузлівська сільська рада Радехівського району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що відповідно до повторного Свідоцтва про смерть, виданого 23 серпня 2016 року, [INFO] помер його батько - [PERSON] . Також [INFO] померла і мати - [PERSON] . Після смерті батьків залишилось майно - право на земельну ділянку (пай) площею 2,01 умовних кадастрових гектари без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області та майновий пай в пайовому фонді майна Приватної агрофірми ім. М.Шашкевича в розмірі 5043 гривень або 0,154 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Заповіт батько не залишив. Спадкоємцями по закону після смерті батьків є позивач та його два брати - відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті батьків прийняв тільки позивач, оскільки 21 жовтня 2016 року звернувся до приватного нотаріуса Юрченко О.В. із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим нотаріусом відкрито спадкову справу № 185/2016. Брати - [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та подали нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини, що підтверджується відповідними заявами за вих. № 75 від 25.08.2016 р. та вих. № 86 від 17.10.2016 р., посвідченими секретарем Вузлівської сільської ради. Однак, нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів як на майновий, так і на земельний пай. Так, перед смертю мати залишила позивачу лише копію Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЛВ № 0189990 від 21 березня 2016 року, виданого Радехівською районною державною адміністрацією про те, що батькові [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в розмірі 2,01 га у землі, яка перебуває у колективній власності ПАФ ім.Шашкевича. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів за № 10266. Крім цього після смерті батька залишився майновий пай. Документом, який підтверджує право батька на майновий пай, є довідка Приватної агрофірми ім.М.Шашкевича вих.№ 26 від 8 лютого 2017 р. про те, що згідно рішення зборів співвласників майнових паїв від 3 липня 2001 р. Бубону 3.3. належала частка в розмірі 0.154% від загальної вартості майна реорганізованого ПАФ ім.Шашкевича загальною вартістю 5043 грн. Оскільки батько помер у 1998 році, він не встиг отримати Свідоцтво про право власності на майновий пай, які почали видаватися лише після прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» (діючий на даний час) та Наказу Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» (втратив чинність). З огляду на втрату цивільної правоздатності, зазначене свідоцтво не може бути видане після смерті особи, а відтак позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування. Просить визнати за [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,01 умовних кадастрових гектари без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на майновий пай в пайовому фонді майна Приватної агрофірми ім.М.Шашкевича (с.Вузлове, Радехівського району Львівської області) в розмірі 5043 гривень або 0,154 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.3-6). У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить задоволити, справу слухати без його участі (а.с.36). Відповідачі скерували суду заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили розгляд справи проводити без їх участі (а.с.38, 40,42). Представник третьої особи Вузлівська сільська рада Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.43,44). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] у с. Вузлове, Радехівського району Львівської області, помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим 23.08.2016 р. Радехівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області (а.с.10). [INFO] у с. Вузлове, Радехівського району Львівської області, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 17.03.2016 р. Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017297492 від 08.11.2016 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.16). 21 жовтня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Юрченко О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим нотаріусом відкрито спадкову справу № 185/2016 (а.с.12,13). Відповідачі по справі та спадкоємці - [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли та подали нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини, що підтверджується заявами за № 75 від 25.08.2016 р. та № 86 від 17.10.2016 р., посвідченими секретарем виконкому Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.14,15). З довідки №647 від 25.05.2020 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований і проживає в [ADDRESS] та його склад сім`ї: [PERSON] - дружина; [PERSON] та [PERSON] - брати (а.с.7). Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0189990, виданого головою Радехівської районної державної адміністрації 21 березня 2016 року, на підставі рішення Радехівської районної державної адміністрації №381 від 1 липня 1998 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності підприємства ім.Шашкевича розміром 2,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9). Відповідно до довідки №26 від 08 лютого 2017 року, виданої Приватною Агрофірмою ім.М.Шашкевича, померлий громадянин [PERSON] , житель с.Вузлове Радехівського району Львівської області згідно рішення зборів Співвласників майнових паїв від 03 липня 2001 року , та розпаювання реорганізованого ПАФ ім. М.Шашкевича, йому належить частка в % відношенні від загальної вартості майна 0.154% вартістю 5043,00 гривень (а.с.8). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивачем його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядкуможливості оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved