Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

27.09.2018 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що [PERSON], який помер 27.08.2015 року, та [PERSON], яка померла 13.05.2017 року є її батьками, а [PERSON], яка померла 23.03.2018 року її рідною сестрою. Зазначила, що її сестра була одинокою, а тому все своє життя проживала разом з батьками у квартирі за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира). Вказана квартира на праві власності належала [PERSON], [PERSON] (батькам) та [PERSON] (сестрі), а внаслідок смерті батьків була успадкована сестрою. Після закінчення Мінського медичного університету вона (позивачка) продовжила проживати в Білорусії, де створила сімю, а після розпаду СССР, набула громадянство [PERSON] Білорусь. Будучи матеріально забезпеченими, вона разом зі своїм чоловіком протягом усього часу надавали матеріальну допомогу батькам та сестрі, доходи яких в сукупності були мізерними. Оскільки сестра залишилась одинокою, а її стан здоровя позбавляв можливості самій забезпечувати свої побутові потреби, вона (позивачка) опікувалася нею через третіх осіб, а також щомісячно надавала кошти в розмірі 4000 6000 грн. Разом з тим, вона систематично відвідувала [PERSON] приїжджаючи з Білорусії, оплачувала комунальні рахунки, купувала продукти харчування, ліки, речі першої необхідності, засоби особистої гігієни тощо. В березні 2018 року померла сестра, за життя якої усі витрати на утримання, догляд, лікування, а також на поховання несла позивачка самостійно. Вказала, що після поховання [PERSON], вона вперше дізналася про те, що у її сестри є донька - відповідачка [PERSON] (племінниця), яка була залишеною в пологому будинку, проте з того часу знайомства почала підтримувати з нею контакт. Так, на одній із зустрічей з [PERSON] обговорювалося питання щодо спадкування майна після смерті [PERSON], на що відповідачка в усній формі повідомила, що вона відмовилася від своєї долі у спадщині. Однак, в серпні 2018 року звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, їй було відмовлено з тих підстав, що спадкова справа уже заведена та повідомлено , що 05.04.2018 року заяву про прийняття спадщини подала відповідачка. На підставі викладеного та з урахуванням того, що вона як спадкоємець за законом другої черги спадкування після смерті сестри - спадкодавця [PERSON], тривалий час опікувалася останньою, несла повний тягар її матеріального забезпечення, просить суд визнати за нею ([PERSON]Р.) право на спадкування першої черги спадкоємців за законом, після смерті [PERSON], яка померла 23.03.2018 року. 01.11.2018 року представником [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача повністю заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що в силу проживання в іншій країні, позивачка фізично не мала змоги постійно, самостійно і особисто доглядати за своєю сестрою. Крім того, останньою не було надано належних доказів, які б підтверджували ту обставину, що стан [PERSON] був безпорадний. За свого життя спадкодавець мала можливість вчинити правочин щодо спадкового майна на користь позивачки, однак цього зроблено не було. Так, в одній із усних бесід з відповідачкою, позивачка обмовилась про існування особистого щоденника своєї сестри, який остання вела протягом свого життя та у який, зокрема, були внесеними записи про біль та душевні страждання, які супроводжували її у звязку з відмовою від єдиної дитини [PERSON], а тому слід зродити висновок, що про існування відповідачки [PERSON] було відомо. Звертає увагу на ту обставину, що у наданих позивачкою доказах містяться розбіжності, зокрема, згідно закордонного паспорта громадянина [PERSON] Білорусь та довідках про перетин кордону прізвище зазначено як «Бубенка», однак в самому позові її прізвище вказано як «Бубенко», інша ж їх частина оформлена та долучена до позову без додержання вимог ст. 100 ЦПК України. 06.11.2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що заперечення сторони відповідача нічим не обґрунтовані. Так, постійна особиста фізична присутність [PERSON] поруч із сестрою, виключала б можливість заробляти кошти і відповідно, забезпечувати [PERSON] матеріально, що є основною складовою здійснення догляду. Також, безпорадний стан сестри підтверджується медичною книжкою та показами свідків, про допит яких було заявлено відповідне клопотання. В супереч твердженням сторони відповідача, здійснення позивачкою матеріального забезпечення [PERSON] підтверджується витягами із виписок банківського рахунку шляхом оплати банківської карткою, а про безпосередню передачу сестрі готівкових коштів, можуть підтвердити свідки в присутності яких вони надавались. Разом з тим, безпідставним є посилання відповідача на розбіжність при зазначенні прізвища позивачки «Бубнка», оскільки таким чином прізвище вказане лише на латині. Вважає, що наведені у відзиві заперечення жодним чином не спростовують обставин та правових підстав позову, оскільки будь-яких доказів на яких вони ґрунтуються надано не було. Просить задовольнити позов [PERSON] по суті позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] в останні роки свого життя знаходилася у безпорадному стані, через надмірну вагу була обмеженою у пересуванні, а тому практично весь час знаходилася у квартирі. [PERSON] фактично кожного місяця, приїжджала в Україну (з Білорусії) та відвідувала [PERSON], з якою перебувала щоразу до тижня часу. Крім того, за сприяння позивачки догляд за її сестрою також здійснювали сусідка [PERSON] та похресник [PERSON], а за станом здоровя слідкував сімейний лікар [PERSON] Ствердив, що усі витрати по утриманню [PERSON] несла позивачка одноосібно. Відповідач в судовому засіданні зазначила, що вона з дитинства виховувалася у прийомних сімях. У лютому 2017 року почала цікавитися своїми біологічними батьками, внаслідок чого дізналась про необхідну інформацію відносно своєї біологічної матері. Надалі, вона знайшла [PERSON] у мережі «Фейсбук», де і продовжувала спілкуватися з нею. Ствердила, що її мати у безпорадному стані не перебувала, а за життя своїх батьків ([PERSON], [PERSON]В.) здійснювала за ними догляд. Вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а тому в їх задоволенні просила відмовити. В судовому засіданні представник відповідачки заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі посилаючись на обставини, які були викладені ним у відзиві на позовну заяву. Звернув увагу суду на ту обставину, що хоча й [PERSON] хворіла, однак у безпорадному стані не перебувала. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 16.07.1960 року, її батьками є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 9) 16.05.1962 року народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с. 5). З свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 438207 вбачається, що [PERSON] у звязку з одруженням з [PERSON] змінила своє прізвище на «Бубенко» (а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] Дана обставина стороною відповідача не оспорювалась. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження (наказу) від 25.11.1999 року № 388-р і зареєстрованого у відділі по приватизації житлового фонду під № 388-р/52, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 11). Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 27.08.2015 року (а.с. 7), а також смерті [PERSON], яка померла 13.04.2017 року (а.с. 8), вищевказана квартира була успадкована [PERSON] 23.03.2018 року [PERSON] померла, що підтверджується копією про смерть серії І-ЕГ № 214285 (а.с. 10). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. 07.08.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], як спадкоємцем другої черги, додатково повідомивши, що окрім неї ще є дочка спадкодавця [PERSON], про яку їй нічого не було відомо та про існування якої вона довідалась після смерті [PERSON] (а.с. 32). Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви було відмовлено у зв»язку з тим, що 05.04.2018 року [PERSON], як спадкоємцем першої черги, було подано заяву про прийняття спадщини (а.с. 92). Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00019883710 від 03.04.2018 року, [PERSON] народилася 21.04.1984 року, її матірю вказана [PERSON]. У даному витягу також зазначено, що мати від дитини відмовилась (а.с. 84-85). Стороною позивача не заперечується той факт, що відповідачка є рідною донькою [PERSON], дану обставину позивачкою беззаперечно визнає . Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7, розяснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Враховуючи вищезазначену норму матеріально права суд може змінити своїм рішенням черговість одержання права на спадкування за умови, що позивач протягом тривалого часу опікувалася спадкодавцем, матеріально його забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, внаслідок похилого віку, тяжкої хвороби чи безпорадного стану. Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Із вищенаведеного слід зробити висновок, що у законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, який не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження здійснення опіки над [PERSON], позивачкою надано: витяги (скріншоти) з програмного забезпечення інтернет-звязку «Skype», які підтверджують її постійне спілкування з сестрою в період часу з травня 2017 року по березень 2018 року (а.с. 35-51); відомості про перетин державного кордону [PERSON] Білорусь за період з 23.03.2008 року по 09.08.2018 року, що відображують час вїзду та виїзду, а також тривалість перебування [PERSON] на території України (а.с. 53). На підтвердження матеріального забезпечення [PERSON], позивачкою надано виписку з свого поточного (розрахункового) банківського рахунку за період з 01.01.2017 року по 11.09.2018 року (а.с. 58-61), у якій відображено суми коштів, які [PERSON] витрачала на придбання для своєї сестри продуктів харчування та речей першої необхідності. Як вбачається з копії бланку замовлення дверей металевих вхідних від 17.06.2015 року, та бланків комерційної пропозиції від 22.04.2016 року та від 21.06.2017 року, [PERSON] було придбано металопластикові вікна та вхідні металеві двері, а також сплачено послуги за їх монтаж в квартирі [ADDRESS] (а.с. 54-57), що підтверджує факт участі позивачки у наданні допомоги, яка має матеріальне вираження. Також суд звертає увагу на ту обставину, що усі витрати на організацію та проведення поховання [PERSON] були понесеними [PERSON] Дана обставина підтверджується Договором-замовлення, укладеного між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] (а.с. 62). Разом з тим, під час розгляду даної справи, у якості свідків були допитаними [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також позивач [PERSON], які були приведені судом до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України (а.с. 127, 128, 134, 135). Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сімейним лікарем та у звязку з професійною діяльністю вона з 1993 року спостерігала (лікувала, консультувала) за станом здоровя [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначила, що останні роки життя [PERSON] хворіла на ішемічну та гіпертонічну хворобу, які були ускладнені надміру зайвою вагою, у звязку з чим потребувала постійного стороннього догляду. Такий догляд [PERSON] забезпечувала сусідка та сестра, яка приїжджала до останньої з Білорусії. Оскільки [PERSON] за своїм станом здоровя не мала фізичної можливості відвідувати медичні заклади, останні роки свого життя вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Ствердила, що півтора місяці перед своєю смертю [PERSON] була у безпорадному стані, оскільки була обмеженою в пересуванні, а також не мала змоги самостійно забезпечувати побутові потреби. Свідок [PERSON] пояснив, що він є двоюрідним братом позивачки та померлої [PERSON] Зазначив, що [PERSON] в останні роки свого життя хворіла, її стан здоровя був ускладнений надмірно-зайвою вагою, яка становила понад 150 кг. Її опіку забезпечувала сестра [PERSON], яка приїжджала до неї, привозила кошти, ліки, продукти харчування тощо. Крім того, йому достовірно відомо, що саме позивачка домовилася з сусідкою про надання допомоги по догляду за [PERSON] на час її відсутності в Україні, проте й сама [PERSON] відвідувала свою сестру досить часто. Разом з тим, коли позивачка знаходилася в Білорусії, вона постійно розмовляла з сестрою за допомогою інтернет-звязку «Skype». Останні два роки перед смертю [PERSON] з квартири не виходила, будь-яких заробітків у неї не було, оскільки вона не працювала та не встигла за життя оформити пенсію, а тому весь тягар її утримання несла [PERSON] Вказав, що за кошти, які надавала позивачка, він особисто сплачував комунальні платежі за квартиру, де проживала [PERSON], купував останній продукти харчування, ліки тощо. Також, [PERSON] за свої кошти проводила ремонтні роботи в квартирі своєї сестри. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачку, її сестру та батьків вона знає тривалий час, оскільки проживає у сусідньому будинку. Зазначила, що близько чотирьох років тому їй стало відомо про захворювання [PERSON] та [PERSON], а тому вона стала допомагати [PERSON] у догляді за ними до моменту їх смерті, так як остання самостійно не справлялася. [PERSON] мала надлишкову вагу, що позбавляло її можливості пересуватися, а також обслуговувати себе у побутових потребах самостійно. Вказала, що вона мала ключі від квартири [PERSON], приходила та здійснювала догляд за нею, оскільки останній період свого життя [PERSON] перебувала у безпорадному стані. Допитана під час розгляду справи у якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що про існування у її сестри доньки вона дізналась вже після смерті останньої, а також вважає, що [PERSON] не може бути спадкоємцем. Так, [PERSON] будь-яких доходів не мала, а тому увесь тягар утримання сестри був покладений на неї. З початку літа 2017 року [PERSON] перебувала у безпорадному стані мала надлишково-зайву вагу, що позбавляло її можливості самостійно пересуватися, а також хворіла гіпертонічним захворюванням. Стан здоровя сестри не дозволяв їй самостійно доглядати за собою. Зазначила, що після смерті її батьків, вона відвідувала свою сестру 1-2 рази на півтора місяця, а будучи в Білорусії спілкувалась кожен день через інтернет-звязок. Також, за її сприянням догляд за [PERSON] здійснювала сусідка - [PERSON], а у разі виникнення такої необхідності, за її (позивачки) вказівками допомагали й інші родичі. Ствердила, що матеріальне забезпечення сестри було покладено на неї у повній мірі. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи зібрані під час розгляду даної справи докази, яким було надано належну правову оцінку, суд вважає, що позивачем доведено наявність юридичних фактів, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а саме: здійсненням опіки над сестрою, що виражалось у постійному спілкуванні засобами електронного звязку, систематичними та частими особистими відвідинами (з урахуванням обставини, що [PERSON] є громадянкою [PERSON] Білорусь, де остання і проживає), наданням моральної та фізичної підтримки, забезпеченням медичним доглядом (нематеріальні блага); здійсненням матеріального забезпечення сестри: оплатою рахунків та послуг, наданням грошової допомоги в розмірі 4000-6000 грн. на місяць; проведенням ремонтних робіт у квартирі [PERSON], придбанням для останньої ліків, продуктів харчування; допомогою в прибиранні житла, пранням особистих речей, білизни, допомогою в забезпеченні особистої гігієни. Позивачкою також доведено, що [PERSON] вищевказані заходи здійснювалися систематично та постійно, оскільки її сестра важко хворіла на ожиріння, що ускладнювало її пересування по квартирі та взагалі позбавило можливості залишати житло близько двох останніх років життя. Разом з тим, тривалість здійснення [PERSON] матеріального забезпечення [PERSON], також стверджується тим, що остання тривалий час перед своєю смертю була безробітною та не отримувала будь-яких доходів. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 1700910, останній запис у якій здійснено 01.04.2012 року директором ТзОВ виробничо-торгової фірми «Медсервіс-Оптика», а саме: Звільнено з роботи за згодою сторін (а.с. 19-25). Отже, здійснення протягом тривалого часу [PERSON]Р опіки над [PERSON], яка в останні роки перебувала у безпорадному стані, надання останній матеріальної допомоги (матеріального забезпечення) та будь-якої іншої допомоги, яка має матеріальне вираження повністю знайшло своє підтвердження у поясненнях свідків (а.с. 35-51). Таким чином, перевіривши та проаналізувавши наявність сукупності юридичних фактів, які були встановлені під час розгляду справи суд вважає, що у даному випадку наявні усі обставини для зміни черговості спадкування за законом після смерті [PERSON] Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Стороною відповідача під час розгляду справи, всупереч загальному принципу змагальності сторін, з урахуванням обовязку доказування і подання доказів, не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували чи поставили під сумнів встановлені судом обставини. Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання спадкоємцем першої черги за законом слід задовольнити у повному обсязі. На підставі ст. 1259 ЦК України,

Outcome: approved