Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

27.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, згодом 04.04.2019 року, до проведення підготовчого судового засідання, подала заяву про зміну предмету позову до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області та [PERSON] в якій просила: здійснити тлумачення заповіту, посвідченого 05.12.2007 року Беспалько Світланою Іванівною, секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, реєстровий №226, відомості про який було внесено до Спадкового реєстру відповідно до витягу про реєстрацію №13775299 від 25.03.2008 року, від імені [PERSON] , відповідно до якого земельну ділянку площею 13,03 гектарів, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області він заповів [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 11.12.2018 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні зв`язки [PERSON] та [PERSON] на рівні діда та онуки, та наявністю спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту, а тому тлумачення заповіту, допоможе їй (позивачу) узаконити своє право власності на належну померлому [PERSON] земельну ділянку. Відповідач подав до суду відзив, в якому заперечив відносно наведених позивачем обставин, зазначив про відсутність у спадкодавця та позивача родинних зв`язків на рівні дідуся та онучки. Вважає, що в супереч закону, позивач на власний розсуд тлумачить волю спадкодавця на свою користь, вважає, що він (відповідач) єдиний спадкоємець першої черги після смерті батька - [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час і місце слухання справи, її представник в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце слухання справи, його представник в судовому засіданні заперечив відносно наведених представником позивача обставин, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, 12.03.2019 року подав письмову заяву про проведення судового розгляду справи у відсутністю представника третьої особи, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює в.о. старости с. Миколаївка, раніше працювала на посаді секретар виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. У 2007 році [PERSON] звернувся до селищної ради, щоб скласти заповіт, яким заповідає своє майно своїй онучці і з його слів заповіт було складено. Вона знала, що [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації з [PERSON] що є бабусею позивача [PERSON] , яку [PERSON] з дитинства вважав за свою онучку. Вона до школи проживала з ними. Після складання зазначеного заповіту [PERSON] щодо складання іншого заповіту до сільської ради не звертався. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є рідною бабусею позивача [PERSON] З [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік і жінка більше 27 років і позивач народилась за час їх сумісного проживання. Вона до школи проживала з ними, а коли пішла до школи приїжджала до них на канікули. [PERSON] за життя називав її онучкою, мав її за рідну і сам склав на неї заповіт, про що позивач узнала пізніше. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є сусідом [PERSON] , яка проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінка близько 28 років. [PERSON] є рідною онукою [PERSON] , але [PERSON] теж вважав її рідною онучкою. З народження вона проживала у них, а коли пішла до школи і переїхала в місто, то постійно приїздила до них в гості. У них були гарні відносини, [PERSON] любив [PERSON] як рідну онучку, хоча вона не є його ріднею. Батьком [PERSON] є [PERSON] . Вислухавши представників сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У державному акті на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №562, виданого 26.08.2003 року Казанківською районною держадміністрацією громадянину України [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 .04.2003 року №101, де зазначено, що йому передано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, площею 13.03 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За заповітом [PERSON] від 05.12.2007 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Беспалько С.І., спадкоємцем на земельну ділянку, площею 13.03 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] , виданого 26.08.203 року Казанківською районною держадміністрацією і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №562 за заповітом є внучка [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (актовий запис про смерть №96 від 12.04.2018 року). Статтями\~1233, ч.1 ст.1235,\~1254 ЦК України\~встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями\~225\~і\~231\~цього\~Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Заповіт [PERSON] від 05.12.2007 року, посвідчене секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Беспалько С.І., не скасований повністю або в частині.\~Внаслідок смерті [PERSON] , за заповітним розпорядженням, відкрилася спадщина на спадкове майно - земельну ділянку площею 13.03 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] відповідно до ч.1 ст.12323\~ЦК України, так як право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1256 ЦК України\~встановлено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 1225 та статтею 1233 ЦК України\~встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Для визначення справжньої волі спадкодавця за заповітом [PERSON] необхідно брати до уваги мету правочину, подальшу його поведінку (ч.4\~ст.213 ЦК). У\~статті 1236 ЦК України\~зазначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Виходячи з аналізу положень норм ст.ст.213,\~1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому, частина 3\~статті 213 ЦК України\~не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. У заповітному розпорядженні [PERSON] від 05.12.2007 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Беспалько С.І., зазначено, що земельну ділянку, площею 13.03 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області та належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] , виданого 26.08.203 року Казанківською районною держадміністрацією і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №562 він заповідає своїй внучці [PERSON] . Позивач [PERSON] не може іншим шляхом, підтвердити волю спадкодавця [PERSON] про її спадщину, як спадкоємця за заповітом, як шляхом тлумачення заповіту судом. Вирішуючи питання тлумачення правочину судом враховується, що цивільне судочинство направлене на захист прав та інтересів громадян. Встановлені судом обставини, що підтверджуються письмовими доказами, обґрунтовують та підтверджують волю спадкодавця за заповітним розпорядженням [PERSON] на те, щоб спадкоємець [PERSON] успадкувала після його смерті земельну ділянку, площею 13.03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. При встановлених обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області та [PERSON] про тлумачення заповіту в частині спадкового майна, - підлягають задоволенню, як обґрунтовані. Враховуючи викладе,

Outcome: approved