Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

29.03.2021 позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 08.12.2020 року біля 19 год, 45 хв. в смт. Міжгір`я Закарпатської області по вул.. Гагаріна біля Міжгірської ЗОШ І-ІІІ ст.. ім.. А. Волошина водій [PERSON] керуючи автомобілем Мерседес-Даймлер д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України та заподіяв механічні ушкодження автомобілю SKODA FABIA. Винним у вчиненні ДТП визнаний водій [PERSON] , що підтверджується постановою Міжгірського районного суду від 16.12.2020 року. Внаслідок зазначеної ДТП позивачу, як власнику автомобіля SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] було завдано матеріальну шкоду у розмірі 37503 грн. 33 коп., яка визначена згідно Звіту № 89/20 від 25.12.2020 року про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу за результатами проведеного ремонту позивача автомобілю, який здійснювався на кузовному центрі «MY MASTER» за адресою за адресою [ADDRESS] . Згідно поданої заяви позивачем про страхове відшкодування 10.12.2020 року представником ПрАТ «УПСК» було проведено огляд його автомобіля та повідомлено, що у відповідності до ст.. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на протязі 90 днів отримає страхове відшкодування. Однак, з того часу пройшло 100 днів і жодних страхових виплат позивачу не надходило та жодних письмових повідомлень про узгодження суми відшкодування чи щодо прийняття рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування не надходило. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути майнову шкоду, спричинену діями відповідача [PERSON] внаслідок ДТП, а саме: з відповідача [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн., 4143 грн, 56 коп. втрати товарної вартості автомобіля, 1000 грн франшизи, 2860 грн витрат на послуги експерта автотоварознавця за визначення розміру збитку, - всього 8003 грн. 56 коп.; з відповідача ПрАТ «Урнаїнська пожежна страхова компанія» - 32359 грн 77 коп. майнової шкоди у вигляді вартості відновлювального ремонту. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.03.2021 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до вимог ст.ст. 19 ч.6, 274, 279 ЦПК України. Заперечення з приводу цього з боку відповідачів до суду не надходило. 05.05.2021 позивач подав суду заяву про те, що 30.04.2021 біля 15 год. відповідачем ПАТ «УПСК» на його особистий рахунок переведено кошти в сумі 31889,47 грн.. Відповідачі, у встановлений судом строк, відзив на позов не подали. Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, разом з позовною заяву [PERSON] вручена відповідачам, а саме [PERSON] 05.04.2021 р., та ПАТ «УПСК» 12.04.2021, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду та позовної заяви). Станом на 05.05.2021 відповідачі відзив на позов до суду не подали. Строк для подання відзиву (заперечення на позов) сплив, підстав для відкладення розгляду справи немає. З`ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.12.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. При розгляді даної справи гр.. [PERSON] обставини, зазначені в протоколі визнав в повному обсязі. Так, зі змісту вказаної постанови вбачається, що 08.12.2020 біля 19 год. 45 хв. в смт. Міжгір`ї по вул.. Гагаріна біля Міжгірської ЗОШ І-ІІІ ст. ім. А. Волошина, водій [PERSON] керував автомобілем Мерседес-Даймлер д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем SKODA д.н.з. [NUMBER] , не був уважним за зміною обстановки, недотримався безпечної дистанції. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3, 12.1 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 29.12.2020 року. Зі змісту позову слідує, що згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4027812 від 26.02.2020 року, заповненого на гр. [PERSON] , цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «DAIMLER BENZ» д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» за шкоду, заподіяну майну на суму сто тридцять тисяч гривень. 09.12.2021 позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в страхову компанію ПАТ «УПСК». 10.12.2020 було складено акт огляду транспортного засобу SKODA FABIA д.н.з. [NUMBER] . Згідно Звіту № 89/20 про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 25.12.2020, який замовив позивач [PERSON] та складений оцінювачем [PERSON] , становить 37503,33 грн. До цього розміру матеріального збитку включено вартість відновлювальних ремонтних робіт - 6768 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів - 10609 грн. 27 коп., вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту - 14982 грн. 50 коп., втрату товарної вартості - 4143 грн. 56 коп. Згідно акту виконаних робіт № 12 від 25.12.2020 на відновлювальний ремонт автомобіля «Шкода Фабія» за замовленням позивача здійснено ремонт автомобіля на загальну суму 30500 грн. без послуг ПДВ в ФОП [PERSON] в [ADDRESS] кузовний центр «MY MASTER». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Із договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і який діяв на момент скоєння ДТП, встановлено, що при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого, у сумі нанесених збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми. Положеннями вищезазначеного Закону передбачено межі ліміту відповідальності страхової компанії за шкоду, завдану майну, - 130 000 грн. Визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу відповідачами, слід виходити із вартості відновлюваного ремонту КТЗ та втрати товарної вартості ТЗ. Фактичні витрати позивача на відновлювальний ремонт склали 30500 грн., які він сплатив за підтверджуючими документами суб`єкту господарювання, що здійснив ремонтні роботи. Втрата товарної вартості автомобіля визначена суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] в сумі 4143 грн. 56 коп. Отже фактично підтвердженими витратами позивача для відшкодування матеріальної шкоди є : 30500 грн., 4143 грн. 56 коп., а також витрати на послуги оцінювача згідно договору і сплаченої суми 2860 грн., всього зазначених витрат 37503 грн. 56 коп. Позивачу відповідачем 2 (страховою компанією) фактично виплачено страхове відшкодування на суму 31889 грн. 47 коп. Отже, позивачу підлягає відшкодуванню 37503,56-31889,47 = 5614 грн. 09 коп. Беручи вищевикладене суд приходить до переконання, що стороною позивача частково доведено належними і допустимими доказами наявність матеріальної шкоди завданої, діями відповідача [PERSON] у межах суми 5614 грн. 09 коп. Натомість [PERSON] жодних доказів на спростування позову не надали, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача. Суд бере до уваги, що відповідач - страхова компанія, по суті до винесення цього судового рішення, відшкодувала позивачу матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Цими діями відповідач 2 визнав позов і вчинив дії для його повного і фактичного задоволення у межах заявлених вимог до цього відповідача. При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями ч.1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди » від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача. Суд враховує, що відповідач протягом тривалого часу не виконував домовленість щодо відшкодування шкоди, змусив позивача витрачати свій час на пошук експертів, юристів, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання. Враховуючи те, що дії [PERSON] знаходилися в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань за те, що належне йому майно було пошкоджено, останній за захистом своїх прав вимушений був звернутися до суду, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з [PERSON] на користь позивача 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді. В порядку положень, передбачених ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: partial