Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. У позовній заяві покликається на ту обставину, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 18.09.2015 року відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, за актовим записом №1477. Від шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.03.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що син часто хворіє, в звязку з чим вона постійно звертається до лікарів, внаслідок чого йому призначено фізпроцедури та медикаментозне лікування, нащо витрачає значні кошти, які вимушена позичати у батьків, так як в даний час не працює. Допомоги, яку вона отримує та аліментів, які стягуються з відповідача не достатньо для нормального лікування сина. Враховуючи погіршення стану здоровя, понесені нею витрати на підставі товарних чеків та вартості лікування, просить стягнути з відповідача у розмірі 3/4 частини від понесених нею витрат, що становить 6852 грн. додаткових витрат на утримання дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що дійсно сплачує аліменти на утримання дитини та не має заборгованості. Крім аліментів надає додаткову посильну допомогу на утримання дитини, а також вказує те, що сплатив позивачу 3000 грн. на додаткові витрати у звязку з хворобою дитини, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 18.09.2015 року відділом ДРАЦС Луцького МУЮ Волинської області, за актовим записом №1477 /а.с.3/. Копією свідоцтва про народження дитини серії І-ЕГ №244961 від 17.11.2016 року стверджується, що від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.03.2017 року з відповідача по справі на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви 27.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.5/. Згідно довідки про склад сімї та проживання №3310 від 25.09.2017 року, малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: с. Прилуцьке, вул. Соборності, 29, Ківерцівського району Волинської області. В судовому засіданні встановлено, що і не заперечується сторонами по справі, відповідач, [PERSON] сплачує аліменти своєчасно та заборгованості не має. Як вбачається з копії медичної документації на імя дитини, [PERSON], [INFO] хворіє на помірний міашонічний синдром налогового ґенезу /а.с.7-9/. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Судом встановлено, що позивач понесла додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема на придбання ліків нею згідно наданих копій фіскальних чеків затрачено 5057 грн. 92 коп. та згідно консультативних висновків за 5 прийомів лікарем невропатологом [PERSON] позивачем сплачено 1250 грн. (за кожен прийом по 250 грн.), що разом становить 6307,92 грн. Разом з тим, судом не беруться до уваги доводи позивача, щодо понесення витрат в сумі 2828,94 грн. у звязку із купівлею дитячого харчування, тощо, оскільки дані витрати враховуються судом при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які на даний час стягуються відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.03.2017 року. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач [PERSON] дізнавшись про хворобу дитину у травні 2017 року перерахував позивачу 3000 грн., що підтверджується квитанцією від 25.05.2017 року та не заперечується позивачем [PERSON] Отож, з врахуванням вищевикладеного відповідач зобовязаний як батько, брати участь у додаткових витратах на дитину, по стану здоровя та віку може їх нести, інших утриманців немає, тому суд визначає до стягнення з нього половину, понесених позивачем і підтверджених документально витрат на лікування сина і стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 153,96 грн., із розрахунку: (6307,92 грн. : 2) 3000 грн. = 153,96 грн. додаткових витрат понесених на малолітнього сина [PERSON] у зв'язку із його лікуванням. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. Тому судовий збір, у відповідності до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» розмір якого складає 640 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України.

Outcome: partial