Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

27 червня 2013 року, позивач звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька з зазначеним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № DOK0RX00580235 від 22 вересня 2006 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3175,36 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним та банком договір, про що свідчить відпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із порушеним зобов'язанням за кредитним договором позивач просить стягнути заборгованість, яка станом на 05 червня 2013 року складає 43968,46 грн., з яких: - 31175,37 грн. заборгованість за кредитом; - 16262,27 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; - 514,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 21446,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 2069,93 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача за довіреністю Сичова Я. О. у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із заяви [PERSON] від 22 вересня 2006 року, він звернувся до установи банку з заявою про надання строкового кредиту у сумі 3175,37 грн. строком на 12 місяців, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0 % на місяць. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № DOK0RX00580235 від 22 вересня 2006 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05 червня 2013 року складає: - 3175,37 грн. заборгованість за кредитом;- 16262,27 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом;- 514,44 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;- 21446,45 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором,а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг:- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);- 2069,93 грн. штраф (процентна складова). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України ( ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не впливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошті у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Вимогами ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , з урахуванням положення пункту 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що цивільне право ПАТ КБ «Приват Банк» порушено, але перебіг позовної давності почався зі спливом строку виконання 22 вересня 2007 року, а позов про стягнення боргу подано до суду лише 27 червня 2013 року, тому в позові слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності - 5 років. ПАТ КБ «Приватбанк» про поважність причин пропущення позовної давності не зазначив.

Outcome: dismissed