Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

28 квітня 2016 року, селянське фермерське господарство «Золотий Колос» ( далі СФГ «Золотий Колос» , звернулось до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом [PERSON] , третя особа відділ Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача, після зменшення позовних вимог прохав їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив , що за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року з [PERSON] на користь СФГ «Золотий Колос» було стягнуто шкоду у розмірі 59.077 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2011 року рішення суду першої інстанції було змінено та з [PERSON] на користь СФГ «Золотий Колос» с тягнуто 54 172.90 грн. Рішення набуло законної сили та передано на виконання. Тривалий час рішення суду знаходилось на виконанні але виконано не було. В 2015 році виконавчий лист було повернуто стягувану без виконання , у зв'язку з відсутністю майна боржника на яке може бути звернено стягнення. В січні 2016 року виконавчий лист був у друге переданий на виконання. До теперішнього часу рішення суду не виконано в повному обсязі. За даними ВДВС [PERSON] за цей час сплатив лише 4 686.96 грн. Враховуючи викладене , борг [PERSON] на сьогоднішній день становить 49 485.94 грн., який в добровільному порядку сплатити не бажає. Тому вимушені звернутися до суду та просять , на підставі положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути інфляційні витрати за не виконання рішення суду в сумі 37 839.29 грн. які підраховані згідно наданих розрахунків,а також три відсотки річних у розмірі 8 489.07 грн. а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1368 грн. В судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували. В обгрунування заперечень представник відповідача зазначив ,що позовні вимоги не ґрунтуються на законі та судової практики. До даних правовідносин не можливо застосовувати положення ст. 625 Цивільного кодексу України на які посилається позивач, так як там річ йде про грошові зобов'язання, а не відшкодування шкоди. В даному випадку йдеться про стягнення яке призначено судом. Тому вважає ,що позов задоволенню не підлягає. Представник ДВС в судовому засіданні при вирішенні спору покладався на розсуд суду . Зазначив ,що дійсно з 2011 року на виконані у відділу знаходилось виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь СФГ «Золотий Колос» 54 152.90 грн. Останнім було сплачено 4 686.96 грн. та перераховано позивачу. В 2015 році виконавчий лист було повернуто стягувачеві у зв'язку з відсутністю майна боржника. В січні 2016 року виконавчий лист знов прийнятий до провадження та по ньому проводяться виконавчі дії. На теперішній час рішення суду не виконано в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників судового процесу ,дослідивши матеріали справи дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається,що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року з [PERSON] на користь СФГ «Золотий Колос» було стягнуто шкоду у розмірі 59.077 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 квітня 2011 року, рішення суду першої інстанції було змінено та з [PERSON] на користь СФГ «Золотий Колос» с тягнуто 54 172.90 грн. Рішення набуло законної сили та передано на виконання. В судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт ,що рішення суду [PERSON] виконано частково. а саме останнім сплачено 4 686.96 грн. Відповідно до ст.124 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання на усієї території України. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача зазначив ,що до даних правовідносин не можуть бути застосовні положення ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України . З такими доводами сторони у справі суд погодитися не може. За правилами ч 1 ст. 360-7 Цивільного кодексу України висновки Верховного Суду України щодо застосування норми , права викладений у постанові , має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З правового висновку викладеного в постанові Верховного суду України від 6 липня 2016 року у справі 6- 194 цс/15 вбачається ,що ст. 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 Цивільного кодексу України, а тому і ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення ,зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Дані правові правовідносини виникли з приводу стягнення на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області і відповідають правової природі грошового зобов'язання та визначені законодавством підставами для їх виникнення. Відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України за невиконання грошового зобов'язання виникають наслідки, передбачені цією статтею. Таким чином на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов'язання, не виконання такого зобов'язання зумовлює застосування положень ч.2 ст. 62 Цивільного кодексу України. До суду позивачем наданий відповідний розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних витрат ( а.с.78-79). Відповідачем та його представником протилежного суду не надано.. Оцінивши надані суду докази у їх сукупності ,надавши їм належну правову оцінку суд вважає ,що позовні вимоги СФГ «Золотий Колос» підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі в частині задоволених вимог.

Outcome: partial