Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

27.05.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.02.2010 року [PERSON], [PERSON] і [PERSON] отримали від [PERSON] гроші в розмірі 899832 грн., що було еквівалентно 112479 доларів США, які зобов'язалися повернути до 31.12.2012 року. Позичальники грошей не повернули, тому [PERSON] просить стягнути з них суму боргу, пеню та 3% річних, що загалом становить 3352667 грн. 75 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачки з ухваленням заочного рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між позивачем з одного боку та відповідачами з іншого боку укладено договір позики грошової суми, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 19.02.2010 року, зареєстрований в реєстрі за № 22. За умовами договору позивач передав відповідачам гроші в розмірі 899832 грн., що є еквівалентом 112479 доларам США за погодженим сторонами курсом 1 долар = 8 грн., кожному в рівних частинах, а саме по 299945 грн. що є еквівалентом 112479 доларам США за погодженим сторонами курсом 1 долар = 8 грн. Відповідачі зобов'язалися повернути отримані гроші до 31.12.2012 року. Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами, передбаченими в ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позики. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Позивач вказує на те, що відповідачами умови договору не виконані. З пояснень представника позивача вбачається, що від дня укладення договору й до теперішнього часу відповідачі не повернули позику, не сплатили жодної частини позичених грошей та не намагалися зв'язатися з позивачем для вирішення питань з приводу розстрочення або відстрочення виплати боргу. Станом на 20.05.2015 року заборгованість за договором позики становить 2390178 грн. 75 коп., що є еквівалентом 112479 доларам США за офіційним курсом національного Банку України 1 долар = 21 грн. 25 коп. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов`язаннь, встановлених договором. Пунктом 6 договору передбачено, що у разі, якщо позичальники своєчасно не повернуть суму позики, вони зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за кожен день прострочення, а також сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від простроченної суми за кожен день прострочення. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачам пені на загальну суму 791771 грн. 39 коп. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За весь час прострочення 3% річних складають 170717 грн. 71 коп. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Беручи до уваги, що відповідачі доказів належного виконання умов договору не надали, а також не надали доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з їх вини, суд не вбачає підстав для відмови у стягнення заборгованості, пені та 3% річних. Враховуючи, що відповідачі отримали від позивача гроші кожен в рівних частинах, то стягненню підлягають грошові суми також з кожного в рівних частинах, а саме: по 1117555 грн. 92 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654 грн., що підтверджується квитанцією № 136 від 26.05.2015 року. Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах по 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved