Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

28 вересня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В прохальній частині позову позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстровано 27 листопада 2010 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та видано відповідне свідоцтво серії І-КИ №486140. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.11.2010 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Під час знаходження їх у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року проживають окремо, шлюбні взаємовідносини припинили своє фактичне існування, особисте життя кожного самостійне, не ведуть спільного господарства та стосунків. Більш ніж два роки позивачка проживає однією сімєю з іншим чоловіком, тобто у фактичних шлюбних відносинах, але без належної реєстрації шлюбу. В цей час позивачка та її майбутній чоловік має намір створити сімю та здійснити відповідну реєстрацію шлюбу, єдиною перешкодою в створенні нової сімї є наявність її реєстрації шлюбу з відповідачем (а.с. 2-5). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання (а.с. 13). В судове засідання призначене на 30 листопада 2018 року позивачка не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, також просила задовольнити позовні вимоги, після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] не змінювати (а.с. 20). Відповідач в судове засідання призначене на 30 листопада 2018 року не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 18,19). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 27 листопада 2010 року позивач [PERSON] (до шлюбу Мала) [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №455 та 27 листопада 2010 року видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу, свідоцтво серії 1-КИ №486140 (а.с. 8). З свідоцтва про народження серії І-КИ №316656, виданого 19 січня 2011 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що 11 січня 2011 року народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №41 (а.с. 9). Згідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами з січня 2015 року, враховуючи небажання позивачки та відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача та відповідача, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Питання судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь судового збору в сумі 704,80 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме в частині 50%, тобто в розмірі 352 грн. 40коп.

Outcome: partial