Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

28.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, і уточнивши 17.06.2014 року раніше заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача 6502 грн 77 коп., які безпідставно списано на погашення заборгованості за договором строкового кредиту від 30.12.2005 року № DNH4KS50790677 з його зарплатного рахунку № [NUMBER] в період з 23.11.2012 року по 08.08.2013 року, та заборонити відповідачу здійснювати списання коштів із зарплатного рахунку на погашення вказаної вище заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що він не надавав відповідачу згоду на списання заборгованості за договором строкового кредиту, яку не визнає, з його зарплатного рахунку. Також зазначив, що відповідач здійснював списання коштів після закінчення строку позовної давності. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача позов не визнали. Вони стверджують, що списання коштів із зарплатного рахунку відбувалося з дотриманням Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими погодився позивач під час укладання кредитного договору, та в межах встановленим цими Умовами 5-річного строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 30.12.2005 року сторони уклали кредитний договір № DNH4KS50790677 відповідно до якого відповідач надав позивачеві кредит на придбання мобільного телефону в розмірі 1970 грн 36 коп., строком на 12 місяців, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 2.09% від суми залишку. (а.с. 4). 24.08.2008 року сторони уклали кредитний договір з використанням кредитної картки «Універсальна» з визначенням кредитного ліміту в розмірі 1000 грн (а.с. 57, 58). Як убачається з наданих відповідачем виписок по зарплатному рахунку позивача (а.с. 41 зв. - 43, 55, 56), за період з 23.11.2012 року по 31.07.2013 року включно із зарплатного рахунку позивача відповідачем було утримано всього 5579 грн 35 коп. З цієї суми 3733 грн 16 коп. - утримано в рахунок погашення заборгованості за договором строкового кредиту від 30.12.2005 року № DNH4KS50790677; решта суми в розмірі 1847 грн 20 коп. - утримана в погашення заборгованості за кредитним договором з використанням кредитної картки «Універсальна» від 24.08.2008 року. Оскільки позивач не оскаржує правомірність списання відповідачем грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором з використанням кредитної картки «Універсальна» від 24.08.2008 року, в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 1847 грн 20 коп. слід відмовити. Вирішуючи питання правомірності списання відповідачем із зарплатного рахунку позивача грошових коштів в сумі 3733 грн 16 коп. в рахунок погашення заборгованості за договором строкового кредиту від 30.12.2005 року № DNH4KS50790677 (далі - Договір) суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 10.02.2012 року (а.с. 31), після закінчення строку позовної давності позивач знищив документи, що підтверджують належне виконання умов Договору. Відповідач не спростував доводи позивача і не надав суду жодного доказу на підтвердження неналежного виконання позивачем умов Договору та наявності заборгованості по сплаті кредиту і нарахованих відсотків після закінчення строку його дії. За таких обставин, дії відповідача по списанню з зарплатного рахунку позивача грошових коштів на погашення заборгованості за Договором в розмірі 3733 грн 16 коп. є такими, що не узгоджуються з матеріалами справи та приписами чинного законодавства України, що є підставою для стягнення цієї суми з відповідача. Згідно із статтею 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, підставою для захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб судом є доведення позивачем факту їх порушення на момент звернення до суду з позовом. Захист прав, свобод чи інтересів фізичних осіб від можливих порушень в майбутньому законом не передбачено. Вимога позивача про заборону відповідачу здійснювати списання коштів із зарплатного рахунку на погашення заборгованості за Договором є формою захисту прав «на майбутнє», а тому не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Outcome: partial