Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

29.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Зміївська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником будинку № 27а, розташованого по вул. Калініна в м. Змієві Харківської області, в якому зареєстрований відповідач. Однак більше ніж 18 років [PERSON] у вказаному будинку не проживає, мешкає за іншою адресою. Реєстрація відповідача позбавляє [PERSON] отримати пільги по сплаті комунальних послуг. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: м. Зміїв, вул. Калініна, буд. 27а. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Від третьої особи Зміївської міської ради Харківської області пояснень стосовно позову не надходило. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2018 року було постановлено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії Договору, позивач [PERSON]М, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Калініна, 27А. Зазначене підтверджується Договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно з житловою площею не більше 60 кв. м, укладеним 16 березня 1976 року між мною та Зміївською міською Радою депутатів трудящих, посвідченим та зареєстрованим 16 квітня 1976 року нотаріусом Зміївської нотконтори [PERSON] під № 1171. (а.с. 6 - 7) Згідно довідки № 3260 від 23.05.2018 року виданої Зміївською міською радою Харківської області, за адресою: м. Зміїв, вул. Калініна, 27а зареєстровані: власник - [PERSON], [PERSON] [INFO] (син), [PERSON], [INFO] (дружина). (а.с. 8) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.05.2018 року, складеному секретарем Зміївської міської ради Харківської області в присутності свідків, за адресою: м. Зміїв, вул. Калініна, буд. 27а, [PERSON] відсутній. Останній на протязі 18 років за адресою реєстрації не проживає. (а.с. 9) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично там не проживає, [PERSON], як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.\~\~\~\~ Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 163 ЖК Української РСР, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не проживає в [INFO], понад строки, визначені нормами закону, якими гарантовано збереження такого права. Крім того, реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає позивачу у володінні, розпорядженні його власністю. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Позивач при розгляді справи просив віднести судові витрати за його рахунок, таким чином, судовий збір належить не стягувати з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved