Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

27.12.2016 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.08.2005 року по справі №2-2927/2005, яким заявника було визнано безвісно відсутнім, оскільки заявнику лише в жовтні 2016 року стало відомо про існування вказаного судового рішення. При цьому вказане рішення не відповідає дійсності, а тому його слід скасувати. Ухвалою суді від 14.02.2017 року після усунення недоліків своєї заяви провадження по справі було відкрито, справа призначена до слухання суддею одноособово, оскільки нормами нової редакції ст. 124 Конституції України та ст.5 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» в Україні з 30.09.2016 року не передбачена наявність таких осіб, які здійснюють судочинство, як народні засідателі. В той же час ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України така категорія осіб, які мають право відправляти правосуддя як народні засідателі, станом на день відкриття провадження по справі залишилася. 31.10.2016 року пленум Верховного суду України у своїй постанові №21 від 31.10.2016 року «Про відмову у зверненні до Конституційного суду України з конституційним поданням щодо відповідності частини другої статті 18, частини четвертої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України частині п'ятій статті 124, частині першій статті 127, частині четвертій статті 129 Конституції України» зазначив, що «згідно з пунктом 1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції України. Це саме стосується і набуття чинності законом про внесення змін до Конституції України. Таким чином, положення частини другої статті 18 та частини четвертої статті 234 ЦПК України фактично втратили чинність після набуття чинності вказаним Законом України «Про внесення змін до Конституції України» як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції, у зв'язку з чим не можуть бути предметом розгляду Конституційного Суду України. Отже, положення частини другої статті 18 і частини четвертої статті 234 ЦПК України, на сьогодні є фактично не чинними». Зміни до ЦПК України з цього приводу були прийняті законом від 09.02.2017 року №1847-VIII «Про внесення змін до ЦПК України що розгляду справ за участю присяжних», який набрав законної сили 12.03.2017 року та відповідно до якого були внесені зміни до ч.2 ст.18 та ч.4 ст.234 ЦПК України, а саме відбулася зміна народних засідателів на присяжних. В той же час відповідно до п.2 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону, якщо справа розпочата слуханням або з народними засідателями або суддею одноособово, то вона повинна бути розглянута в тому складі, в якому вона була розпочата. Таким чином, справа буде розглядатися по суті суддею одноособово. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши при цьому заяву від 06.03.2017 року, в якій просив суд слухати справу без його участі та рішення суду про визнання його безвісно відсутнім скасувати (а.с.23). Заінтересована особа [PERSON] у судове засіданні не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася двічі належним чином (судові повідомлення повернулися у зв'язку із закінченням терміну зберігання на об'єкті поштового зв'язку), причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу по суті, враховуючи той факт, що особа, яка зверталася до суду із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, інтересу до розгляду даної справи не проявила. Згідно з ч.3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити судове рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Ріщенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.08.2005 року по справі №2-2927/2005, яке набрало законної сили 26.09.2005 року, заявник [PERSON], [INFO], РНОКПП - [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] був визнаний безвісно відсутнім (а.с.6). Підставою для винесення вказаного рішення стало те, що даних про [PERSON] за місцем його реєстрації не було з 2002 до 2005 року та той факт, що він виїхав у м. Алчевськ Луганської області, де його сліди загубилися. Заявник вказаний факт не оспорював, вказавши, що дійсно у вказаний період знаходився у м. Алчевськ Луганської області, однак за місцем реєстрації у м. Алчевськ не проживав. Судом безпосередньо перед судовим засіданням був досліджений паспорт заявника [NUMBER], виданий Первомайським РВ УМВС України в Харківській області 23.02.2010 року, який містив фотокартку заявника та не мав жодних ознак підробки, а також у якості письмових доказів копію довідки №543 від 19.04.2016 року відділу житлово-комунального господарства виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області про реєстрацію місця проживання, яка була видана безпосередньо заявнику (а.с.7) та довідку №03/4-а-296 від 22.09.2016 року, видану ГУ ДМС України в Харківській області про те, що [PERSON] 09.09.2016 року отримав виданий 28.10.2015 року на його ім`я паспорт громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] (а.с.10), що у сукупності повністю підтверджує факт того, що [PERSON] дійсно живий та проживає за місцем своєї реєстрації. Додатково суду була надана довідка №90/14.14-59/2 від 07.03.2017 року, видана Первомайським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Харківській області, в якій було зазначено, що виконавчих проваджень щодо заявника у вказаному відділі немає (а.с.25). Таким чином, рішення суду 2005 року про визнання заявника безвісно відсутнім підлягає скасуванню. Відповідно до ч.1 ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно з нормами ч.1 ст.250 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved