Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

27.06.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н від 13.11.2009р., згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором станом на 30.04.2019р. становить 214 781,45 гривень, яка складається з: 4 195,82 гривень заборгованість за кредитом; 20 5086,16 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 499,47 гривень заборгованість за пенею та комісією. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 122504,65 гривень (4195,82 гривень заборгованість за кредитом та 122 504,65 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.11.2009 по 28.09.2018), та судові витрати. Ухвалою судді від 21.06.2019 позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). 12.12.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено заочне рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.11.2009р. станом на 30.04.2019р., яка складається з: 4 195,82 гривень заборгованість за кредитом та 122 504,65 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом (за період з 26.11.2009р. по 28.09.2018р.), а разом 122504,65 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. 15.02.2021р. на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від представника відповідача надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 12.12.2019р. 09.04.2021р. на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від представника позивача надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до якого просить відмовити у перегляді заочного рішення. 18.05.2021 р. ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відповідачу [PERSON] поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скасовано, справу призначено до судового розгляду, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Станом на 28.07.2021р. до суду не надходило жодних заяв від сторін по справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання та подання Публічному акціонерному товариству Комерційному Банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», письмової анкети-заяви б/н від 13.11.2009р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості, станом на 30.04.2019р. відповідач через неналежне виконання умов заяви від 13.11.2009р. має заборгованість у розмірі 214 781,45 гривень, яка складається з: 4 195,82 гривень заборгованість за кредитом; 205 086,16 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 499,47 гривень заборгованість за пенею та комісією. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку позивача, у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість за тілом кредиту позичальника [PERSON] перед позивачем станом 30.04.2019р. склала 126 700,47 гривень, з якого також простежується динаміка користування кредитними коштами відповідачем (а.с. 5-7). Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, що підтверджується відповідною довідкою підписаною особисто [PERSON] (а.с. 9). Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Факт користування Відповідачем кредитом підтверджується Випискою по картці (а.с. 69-73). Наявність заборгованості за простроченим тілом у зазначеному розмірі підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Відповідач доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості суду не надав. Разом з тим відсоткова ставка за вказаним договором змінювалась, однак відомостей про те, що відповідач був ознайомлений зі змінами відсоткової ставки і погодився з ними, суду надано не було, так само як і розрахунок заборгованості відсоткової ставки за період кредитування за умовами визначеними довідкою, яка підписувалась [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення позичальником умов кредитного договору, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором, яким умови кредитного договору не оспорювалися, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості. Разом з тим, у копії анкети-заяви позичальника від 13.11.2009р., долученої до матеріалів справи процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена (а.с. 8). Крім того, у цій копії анкети-заяви відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач до позовної заяви долучив Витяг з актуальних станом на час звернення до суду Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», що розміщені на його офіційному сайті. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума коштів за тілом кредиту, які були отримані відповідачем, що становить заборгованість за кредитним договором, позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту - 4 195,82 гривень є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 122 504,65 гривень є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано платіжне доручення №PROM4BQSD5 від 24.05.2019 року, яким підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 1921,00 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 4 195,82 грн., що становить 3,31 % (4195,82/126700,47*100) від заявленої позивачем суми, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з Відповідача на користь позивача, становить: 1921,00*3,31% = 63,59 грн.

Outcome: partial