Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

27.03.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 24.01.1998 року між нею та відповідачем. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не мають. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. У судове засідання позивач не зявився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, фактичні шлюбні відносини припинені з 01 листопада 2016 року, погодилася, щоб діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Лаптій». Відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги щодо розірвання шлюбу визнав, шлюбні відносини припинені з 01 листопада 2016 року, погодився, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з ним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 24 січні 1998 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №59. Подружжя має повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з заяв сторін, сторони погодилися, що діти залишаться проживати з батьком [PERSON] після розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з 01 листопада 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved