Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

28 листопада 2013 року до суду надійшла заява ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що відповідно до кредитного договору б/н від 14 липня 2006 року відповідач отримав від позивача кредит у сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому зобов'язався здійснити повернення кредитних коштів та сплатити відсотки на визначених договором умовах. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала передбачені договором зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, станом на 31 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості становить 21008 грн.59 коп., позивач просив стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість разом із сумою судових витрат. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на наведені у позові доводи. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надавши також письмові заперечення яких зазначила, що не отримувала копій Умов та правил надання банківських послуг. Також пояснила, що в наданій позивачем довідці про рух коштів по її кредитному рахунку зазначені банкомати, де вона начебто отримувала кошти, які розташовані в інших містах, в яких вона ніколи не була. Крім того, вважає, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності. У останнє судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про закінчення розгляду справи за їх відсутності, також підтвердивши вищенаведені позиції щодо позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 14 липня 2006 року був укладений кредитний договір б/н у вигляді заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-12), згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому зобов'язався здійснити повернення кредитних коштів та сплатити відсотки на визначених договором умовах. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписав заяву на отримання кредиту разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою (а.с. 8). При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно правил, встановлених для договору приєднання - договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах. Тобто доводи відповідачки щодо неотримання нею примірників Умов та правил надання банківських послуг спростовуються її особистим підписом у Заяві на отримання кредиту щодо визнання нею вказаних Умов та Правил. Відповідач не виконав належним чином зобов'язань щодо поетапного повернення кредитних коштів за умовами договору, сума основного боргу станом на 31 жовтня 2013 року згідно наведеного розрахунку складає 7755 грн. 72 коп., заборгованість за відсотками - 11776 грн. 27 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процента складова) - 976 грн. 60 коп., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 21008 грн. 59 коп. (а.с. 4-7). В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 п.6 кредитного договору б/н від 14 липня 2006 року, укладеного між сторонами по справі, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку невиконання зобов'язань за договором, за вимогою банка виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі прострочення кредиту та овердрафта), оплати винагороди банку. Згідно п.8.6 кредитного договору б/н від 14 липня 2006 року, укладеного між сторонами по справі, при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 9.12 кредитного договору б/н від 14 липня 2006 року, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Доводи відповідача щодо дислокації банкоматів спростовані поясненнями представника позивача, яка пояснила, що адреси розташування банкоматів визначаються за адресами відділень банку за якими ці банкомати закріплені і можуть не співпадати із місцем їх фактичного розташування. Щодо пропущеного позивачем, на думку відповідачки, строку позовної давності слід вказати, що відповідачка не заперечувала ті обставини, що користувалася банківською карткою протягом 2010 року, що підтверджується випискою із карткового рахунку наданої позивачем (а.с. 40-48). Згідно виписки 26 листопада 2010 року позивачка отримувала з кредитної картки готівкові кошти, а останнє поповнення карткового рахунку відповідачки відбулося 12 серпня 2011 року із карткового рахунку її чоловіка [PERSON], що також визнається відповідачкою. Таким чином, звернувшись до суду із цим позовом 28 листопада 2013 року позивач діяв в межах встановленого ст. 257 ЦК України загального трирічного строку позовної давності. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав зобов'язань, передбачених кредитним договором №б/н від 14 липня 2006 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь позивача сума заборгованості боргу за кредитом в загальному розмірі 21008 грн. 59 коп. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 229,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved