Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

27.03.2018 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 15 128,29 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що концерн «Міські теплові мережі», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води відповідачу, яка є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] свої зобов'язання зі своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 15 128,29 грн. за період з 01.04.2014 року по 30.11.2017 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач до зали судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву, в якому просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). З матеріалів справи слідує, щоконцерном «МТМ» (виконавцем) було надано послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS], загальна вартість яких становить 15 128,29 грн. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2017 року № 106791448, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов'язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач у цій справі зобов'язання з оплати наданих послуг в період з 01.04.2014 року по 30.11.2017 року належним чином не виконала, у зв'язку з чим, за останньою утворилась заборгованість в сумі 15 128,29 грн. Факт наявності заборгованості в розмірі 15 128,29 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачем в ході її розгляду. Відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Статтею 256 ЦК України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Як встановлено вище судом та вбачається із доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, за відповідачем обліковується заборгованість за отриманні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2014 року по листопад 2017 року. В той же час, позивач у справі звернувся до суду із заявленими вимогами - 27.03.2018 р. Таким чином, оскільки плата за отриманні послуги повинна вноситись не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 1 722,93 грн. за період з квітня 2014 р. по лютий 2015 р. (прострочення зобов'язання за лютий 2015 р. починається з 21.03.2015 р.) заявлені із пропущенням строку позовної давності. За таких обставин, враховуючи відсутність клопотання позивача про поновлення строку позовної давності та не встановлення судом поважності причин такого пропуску, судом відмовляється у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 1 722,93 грн. заборгованості за надані послуги за наведений вище період. Вимоги позивача про стягнення з [PERSON] 13 405,36 грн. основного боргу за отриманні послуги з березня 2015 року по листопад 2017 року є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому задовольняються судом. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 561,33 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: partial