Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

28.07.2014 року до Волноваського районного суду Донецької області звернулись [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивачів [PERSON] до [PERSON], третя особа секретар Володимирівської селищної ради Чепіжко І.В., приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] про визнання правочину частково недійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що на час смерті чоловіка та батька [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку, розташованого по [ADDRESS], в склад якого входять квартира № 1, жилою площею 43,10 квадратних метрів з господарськими будівлями та спорудами. В шестимісячний строк після відкриття спадщини вони та відповідач по справі звернулись до приватного нотаріуса із заявами про відмову від спадщини на користь третьої особи [PERSON]. При цьому ні секретар Володимировської селищної ради ні приватний нотаріус Волноваського районного нотаріального округу не вказали в заявах про їх дійсні наміри відмовитись від спадщини на користь [PERSON] На їх звернення про внесення доповнень до заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] відповів відмовою, вказавши, що їх відмови від спадщини безумовні і беззастережні. Оскільки позивачі вчинили правочин відмови від спадщини в результаті помилки своїх прав відмовитися від спадщини на користь [PERSON], підписавши заяву про відмову взагалі від спадщини, вважають такий правочин недійсним та визнати односторонні правочини про відмову від спадщини визнати недійсними та поновити строк на прийняття спадщини. Позивачі в судове засідання не з'явились, в заявах, надісланих до суду, просили справу розглянути без їхньої участі. В судовому засіданні третя особа на стороні позивачів [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування своїх заперечень відповідач пояснила, що 18.12.2013 року відповідачем після смерті її сина була подана заява про відмову від прийняття спадщини. Однак, у зв'язку з тим, що у віці 87 років вона залишилась без житла, в якому прожила понад 30 років, через непорозуміння з позивачем [PERSON] 13.03.2013 року, до закінчення встановленого шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, відкликала раніше подану заяву та подала заяву про прийняття спадщини. Таким чином спадкове майно належить їй та третій особі [PERSON] в рівних долях, по ? частині кожній. Вважає, що помилка позивачів внаслідок власного недбальства та незнання закону чи його неправильного тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності та зазначив, що всі подані заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] були вільними та відповідали їх внутрішній волі, про можливість відмови від спадщини на користь іншої особи та про право відкликати заяву до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що підтверджено змістом усіх заяв, в яких вказані статті 1273, 1274 Цивільного Кодексу України(далі-ЦК України), та які до підписання були прочитані ними особисто та підписані власноручно. Відповідно до положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивачів, та третьої особи які повинні брати участь у справі. Суд вислухавши пояснення третьої особи з боку позивачів, допитавши свідків, дослідивши, проаналізувавши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] помер [PERSON] (а.с.13). З довідки про склад сім'ї від 26.11.2013 року, виданої Володимирівською селищною радою Волноваського району вбачається, що на день смерті [PERSON] з ним проживала дружина [PERSON] та матір [PERSON] (а.с.32) Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], в склад якого входять квартира № 1, жилою площею 43,10 квадратних метрів з господарськими будівлями та спорудами, яку померлий отримав за договором дарування 14 серпня 2000 року від своєї матері - відповідача по справі [PERSON](а.с. № 15). Спадкоємцями першої черги у відповідності зі статтею 1261 ЦК України в даному випадку є матір померлого - відповідач по справі [PERSON], дружина - позивач по справі [PERSON] та доньки: позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] 27.11.2013 року по заяві [PERSON] №318 відкрита відповідна спадкова справа №106/2013. Водночас були подані заяви про відмову від прийняття спадщини позивачем [PERSON], [PERSON] та 18.12.2013 року відповідачем [PERSON], які наявні в матеріалах справи. Дані заяви подані приватному нотаріусу Волноваського районного нотаріального округу [PERSON] та з яких суд встановив, що вказані вище особи від прийняття спадщини відмовились, дана відмова є безумовною та беззастережною, що їм відомо про право відкликати заяву до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто до 18 березня 2014 року. Заяви [PERSON] та [PERSON] були зокрема посвідчені секретарем Володимирівської селищної ради І.В. Чепіжко (а.с.8,33). Згідно з частиною 1 статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з часу відкриття спадщини). Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно пункту 2 статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що 13.03.2014 року відповідачем [PERSON] подана приватному нотаріусу [PERSON] заява про відкликання раніше поданої заяви від 18.12.2013 року про відмову від прийняття спірної спадщини та відповідно про прийняття спадщини за законом після смерті сина [PERSON] (а.с.34) 16.05.2014 року, тобто після закінчення шестимісячного строку, [PERSON] та [PERSON] подали заяви приватному нотаріусу [PERSON] про внесення змін в їхні заяви про відмову від прийняття спадщини, додавши що вони відмовляються від спадщини на користь [PERSON] (а.с.7,9). 17.05.2014 року приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено в прийнятті вищезазначених заяв через пропущення [PERSON] та [PERSON] шестимісячного строку з дня відкриття спадщини (а.с.5,10) Згідно з частинами 5 статті 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 223 цього Кодексу. В даному випадку позивачі посилаються на помилку, щодо обставин, які мають істотне значення, як на підставу для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 6 листопада 2009 року, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Згідно з частиною 5 статті 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець не має права ставити відмову від успадкування своєї частки у майні померлого власника в залежність від будь-яких умов чи застережень. Твердження позивачів про те, що при написанні ними заяв про відмову у прийнятті спадщини їм було роз'яснено лише право відкликати заяви до закінчення шестимісячного строку та пояснення свідків [PERSON], [PERSON] про те, що вони чули про намір позивачів відмовитись від спадщини на користь [PERSON], спростовуються самими заявами, з яких вбачається, що особи були ознайомлені про можливість відмови від спадщини на користь іншої особи та про право відкликати заяву до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що підтверджено змістом усіх заяв, в яких вказані статті 1273, 1274 Цивільного Кодексу України, та які до підписання були прочитані ними особисто та підписані власноручно. Зокрема суду не наведено жодних поважних причин пропуску строку відкликання заяви. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що обставини, зазначені позивачами не можуть бути підставою для визнання правочинів частково недійсними та поновлення строку для прийняття спадщини, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. На підставі викладеного, статей 229, 1270, 1273, 1274 ЦК України, та

Outcome: dismissed