Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

28.08.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним вище позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн., матеріальні збитки в сумі 126 520, 00 грн. та судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 30.07.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода на а/д Київ - Харків під час якої було пошкоджено належний йому автомобіль марки «СHEVROLET» д.н.з. [NUMBER], у зв'язку з чим йому завдано збитків у розмірі 126 520,00 грн. Особою відповідальною за завдані збитки є відповідач [PERSON], якого згідно постанови Баришівського районного суду Київської області від 07.08.2015 визнано винним у скоєнні ДТП. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 126 520, 00 грн. Крім того, зазначає, що в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу, йому з боку відповідача завдано моральної шкоди, яка полягає у тривалому стресі через протиправну поведінку відповідача, позбавленні його можливості реалізації звичок та бажань, докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, постійній напрузі та хвилюванні. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 5 000,00 грн. та просить її стягнути з відповідача. Також на підставі ст. 22 ЦК України просить стягнути з відповідача інші витрати, понесені ним внаслідок ДТП, а саме: судові витрати 1 508,80 грн. В судове засідання позивач не з'явився. Через канцелярію суду подав суду заяву, в якій просить розглядати справи у відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач на судове засідання не з'явився та свого представника для участі у розгляді справи не направив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином у порядку передбаченому ст. 74 ЦПК України. З урахуванням обставин справи, положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивач згідно поданої заяви. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним. Судом встановлено, що 30.07.2015 року о 12 годині 30 хвилин на 73 км + 900м а/д Київ - Харків Баришівського району Київської області з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «СHEVROLET» д.н.з. [NUMBER], належний на праві власності позивачу [PERSON] Протиправність та винність дій відповідача [PERSON], які полягали у порушенні п. 13.1 ПДР України, завданні механічних пошкоджень автомобілю «СHEVROLET» д.н.з. [NUMBER], причинно-наслідковий зв'язок між вказаними протиправними діями та завданням шкоди майну позивача встановлені постановою Баришівського районного суду Київської області від 07.08.2015 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу. Згідно висновку про визначення матеріального збитку від 13.08.2015 № 11-55/01 та звітом по визначення матеріального збитку від 13.08.2015 № 9/50, виконаного оцінювачем ПП «Пліч-опліч», вартість матеріального збитку заподіяного позивачу в результаті пошкодження автомобіля «СHEVROLET» д.н.з. [NUMBER] станом на 11 серпня 2015 складає 126 520,00 грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом вказаної норми відшкодуванню підлягають прямі збитки, які перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з протиправним діянням, що порушує цивільне право особи. Зважаючи на те, що відповідачем не оспорюються наведені фактичні обставини справи, відповідач будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, будь яких пояснень та доказів на їх підтвердження, суду не надав, а також враховуючи те, що відповідачем на час розгляду справи не відшкодовано позивачу завдану матеріальну шкоду, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 126 520,00 грн. Вирішуючи спір в частині вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що неправомірні, винні дії відповідача, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля «СHEVROLET» д.н.з. [NUMBER], призвели до змін у життєвих стосунках позивача, оскільки останній був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, крім того внаслідок вказаних дії відповідача позивач був змушений витрачати свій час та докладати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану, пов'язані із виплатою страхового відшкодування, ремонтом автомобіля та відстоювання своїх прав у суді. Таким чином суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, та згідно вимог ст. 1167 ЦК України вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, тривалість порушення та його наслідки, ступінь вини відповідача, та вважає, що характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, у відповідності до вимог розумності і справедливості відповідає розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 5000,00 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. У відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved