Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

27.09.2021 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що у вересні 2021 поштою від приватного виконавця Закорка В.В. позивачка отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2021. Підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис № 21228, виданий 16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яким з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» стягнуто заборгованість у сумі 6142,73 грн. На момент вчинення оскаржуваного напису нотаріуса між позивачем та відповідачем не існувало і не існує спору щодо нарахованих зобов`язань, що свідчить про відсутність безспірного списання взагалі. Вказаний виконавчий напис здійснено з порушенням процедури його вчинення. Правочин не був нотаріально посвідчений, нотаріусом не зазначено на підставі яких документів його було вчинено та з яких документів підтверджено розмір заборгованості та безспірність стягнення. Посилаючись на викладене просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 16.08.2021, зареєстрований у реєстрі за № 21228 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на загальну суму стягнення в розмірі 6142,73 грн. 28.09.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 29.09.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 16.08.2021, зареєстрованого у реєстрі за № 21228, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості на загальну суму стягнення в розмірі 6142,73 грн. до набрання рішенням законної сили. Відповідач правом на відзив на позовну заяву не скористався. 12.11.2021 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на правові позиції Верховного суду. Сторони в судове засідання не з`явилися. Суд дослідивши докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Встановлено, що 16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№1172 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 21228, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 6142,73 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. 08.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66754591 з виконання виконавчого напису № 21228, виданого16.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (а.с. 18) Крім того, 08.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. винесено постанови по виконавчому провадженню № 66754591 про стягнення з боржниці [PERSON] основної винагороди в сумі 614,27 грн. та визначення розміру мінімальних витрат по виконавчому провадженню в загальній сумі 490,00 грн. (а.с. 19, 20) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 13.09.2021 по виконавчому провадженню № 66754591 звернено стягнення на доходи боржниці [PERSON] (а.с.21-22). Згідно з вимогами\~ст. 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Як передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови,що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В свою чергу ні відповідачем, ні третьою особою, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, як і не надано доказів на підтвердження виникнення у товариства права вимоги до позивача. Документи, які надійшли від приватного виконавця стосуються іншої особи [PERSON] , а не позивача. Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст.\~77-80\~ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, для обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. В порушення зазначених процесуальних норм права, відповідачем не спростовано доводи позивачки, що зазначена заборгованість не є безспірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Крім того, суду не надано належних та допустимих доказів направлення боржниці вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивачка дізналася після вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження, доказів протилежного відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, в розмірі 6362 грн, з них 908 грн сплачений судовий збір за подання позовної заяви, 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову та 5000,00 грн витрати за правничу допомогу .

Outcome: approved