Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

27 березня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], з вимогою стягнути на свою користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 17529,00 гривень, що є предметом позову. Позовні вимоги вмотивовані тим, що в 2006 році шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем. Відповідач [PERSON] за рішенням Дарницького районного суду від 22.04.2010 року сплачує аліменти, але ці кошти недостатні для постійного лікування, оздоровлення та розвитку здібностей дитини, який є часто хворіючою дитиною та має хронічні діагнози, тому потребує постійного лікування та оздоровлення. 19 січня 2018 року позивачем [PERSON] подано доповнення до позовної заяви, за змістом заяви позивач просила зменшити розмір додаткових витрат, які має виплатити відповідач, на утримання неповнолітнього сина до 8522,00 гривень, яка становить половину понесених позивачем додаткових витрат на розвиток здібностей, лікування та оздоровлення дитини починаючи з січня 2015 року і по теперішній час. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав до суду пояснення, відгук та заперечення проти позову, які долучено до матеріалів справи (а.с. 122-124). Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с. 4). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. При цьому, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснено у п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку стягнення виплат по додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (в тому числі хвороби) передбачених ст.185 Сімейного кодексу України, йдеться про фактично понесені або передбачувані витрати, які необхідно стягувати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. До особливих обставин з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Тому не можуть стягнуті з одного з батьків як додаткові витрати кошти, витрачені на одяг і взуття для дитини, страхування життя і здоров'я дитини, її харчування, відвідуванням кінотеатру, цирку, придбання літератури, на екскурсійні поїздки тощо, тому такі витрати не можуть бути стягнуті як додаткові витрати на дитину, оскільки такими в розумінні закону не являються. Згідно медичної документації [PERSON], [INFO], дитина знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: міопія високого ступеня обох очей, ПМК I ступеня, холепатія, рекомендовано щорічну диспансеризацію, «Д» нагляд офтальмолога, кардіолога, гастроентеролога. (а.с. 6, 7) За призначенням лікаря офтальмолога позивачем придбані контактні лінзи на загальну суму 2494,76 грн., що підтверджується фіскальними чеками (а.с.8-10). [PERSON] відвідує басейн, у зв'язку з лікуванням сколіотичної постави, понесені позивачем витрати складають 720,00 грн., що підтверджується фіскальними чеками. (а.с. 12-16). На відвідування [PERSON] секції баскетболу, позивачем понесені витрати в розмірі 5393,25 грн., що підтверджується фіскальними чеками. (а.с. 18-20). Відповідно до довідки №198 від 07.05.2015 року, виданої Київською дитячою школою мистецтв №2 ім. М.І. Вериківського, [PERSON] навчається в 7-му класі народного відділу по класу гітари. За 2014-2015 навчальний рік (з вересня 2014 року по травень 2015 року включно) за навчання було сплачено 1800,00 гривень. (а.с. 21) Відповідно до довідки №184 від 24.05.2016 року, виданої Київською дитячою школою мистецтв №2 ім. М.І. Вериківського, [PERSON] навчається в 8-му класі народного відділу по класу гітари. У 2015-2016 навчальному році за навчання сплачено 1800,00 гривень. (а.с. 22) Згідно наданих позивачем квитанцій було витрачено грошові кошти у сумі: 350,00 грн. благодійний внесок «Благодійний фонд в підтримку дитячої та юнацької творчості «XXI век» (а.с. 23); 648,00 грн. - вступний внесок учасника VI Міжнародного конкурсу-фестивалю гітарного мистецтва «ГітАс»(а.с. 23); 474,24 грн. - на придбання струн для гітари (а.с. 23); 350,00 грн. - участь у конкурсі «Ямаха запрошено» (а.с. 24); 3594,00 грн. - благодійний внесок гімназії №48 (а.с. 25-27); Відповідно до Довідки від 26.05.2015 року, виданої Київським палацом дітей та юнацтва, [PERSON] з 01 жовтня 2014 року по 31 травня 2015 року відвідував заняття в групі «німецька культура та мова» центру іноземних мов «Лінгва», оплата навчання в групах центру іноземних мов «Лінгва» становить 300 гривень на місяць. За час навчання [PERSON] було сплачено кошти на загальну суму 2100,00 грн. ( а.с. 28) [PERSON] відвідує заняття з англійської мови, вартість яких складає 1280,00 грн. за 4 тижні навчання впродовж першого семестру, що підтверджується Договором № 289-SIC від 05.10.2015 року про надання послуг з питань вивчення англійської мови (а.с.34-338) та 1376,00 грн. за 4 тижні навчання впродовж другого семестру, що підтверджується Договором №125-SIJ від 08.02.2016 року про надання послуг з питань вивчення англійської мови. За період з жовтня 2015 по лютий 2016 року позивачем сплачено за надані послуги з вивчення англійської мови 9760,00 грн. (а.с.33, 34-38, 39-43), а за комплект книг позивач сплатила 760,00 грн. (а.с. 33) На оздоровлення [PERSON] позивачем витрачено грошові кошти у сумі: 3510,00 грн. за дитячий відпочинок до 18 років та 600,00 грн. за транспортні послуги (а.с. 45); 4110,00 грн. за послуги дитячого відпочинку зг. р/ф №071507 від 01 липня 2015 року [PERSON] (а.с. 46); 112,00 грн. - договір комплексного страхування подорожуючих по Україні (а.с. 47); 1793,11 грн. - часткова оплата вартості путівки (30%) до УДЦ «Молода гвардія» (а.с. 48) Отже, документально підтверджені додаткові витрати позивача на лікування та розвиток здібностей сина складають 43025,36 грн. Таким чином, враховуючи що батьки мають рівні обов'язки щодо дітей, у тому числі й щодо витрат на їх розвиток та лікування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина витрачених нею коштів, підтверджених документально, в розмірі 21512,68 грн., однак, враховуючи позицію позивача, яка подала заяву про зменшення розміру додаткових витрат на дитину до 8522,00 грн., ця сума понесених витрат визнана відповідачем, про що викладено у запереченнях на позов, тому за наявності встановлених обставин, суд вважає доведеним факт понесених позивачем витрат на утримання дитини та підстав для задоволення позову в розмірі, визначеному позивачем. Згідно ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України,суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягає задовленню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини в загальному розмірі 8522,00 грн. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved