Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

28.08.2018 року [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, посилаючись при цьому на те,що у період з 04.11.2008 року по 08.08.2016 року він працював на посаді директора державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей». Наказом Міністерства освіти і науки України від 08.08.2016 року №367-к`Про звільнення [PERSON] »,08 серпня 2016 року його було звільнено з посади директора ліцею. Цим самим наказом виконання обов`язків директора ліцею було покладено на старшого майстра ліцею [PERSON] В день звільнення йому не проведено виплат всіх сум ,що належали йому від підприємства. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 23.07.2018 року з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» стягнуто на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 35317,25 гривень.24 липня 2018 року він звернувся із заявою на ім`я в. о. директора ДНЗ «Березанський професійний ліцей» Джури Ю.Б. в якій висловив прохання виконати рішення суду та забезпечити нарахування і виплату належної йому заробітної плати. Станом на момент подання цієї заяви рішення суду не виконано . Посилаючись на ст.,509,625 ЦК України,просить стягнути солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати(інфляційні витрати та 3% річних) у розмірі 11676,35 гривень. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення всієї суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати. Позивач подав до канцелярії суду заяву про зміну предмета позову та уточнення позовних вимог, яку обґрунтував тим,що зважаючи на скрутне матеріальне становище,відсутність роботи та стабільного джерела прибутків, а також наявність зобов`язань по забезпеченню належного існування членів його родини та сплаті спожитих комунальних послуг,09.08.2017 року ним було укладено угоду № SAMDNWFC00036589026 з АТ КБ «Приватбанк» про встановлення кредитного ліміту (рахунок [NUMBER] ). Використані кредитні кошти планував повернути банку за рахунок невиплаченої навчальним закладом при звільненні належної йому заробітної плати. Через безпідставну відмову відповідача виконати грошове зобов`язання та виплатити належну йому заробітну плату , він не зміг вчасно повернути банку використані кошти, що, в свою чергу ,призвело до нарахування банком та сплати ним відсотків за користування кредитним лімітом. Станом на жовтень 2018 року загальна сума сплачених ним відсотків складала 3017,19гривень.Таким чином , дії відповідачів стали причиною його матеріальних збитків у зазначеному розмірі. Посилаючись на статті 623,625 ЦК України,просить стягнути солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати(інфляційні втрати) у розмірі 9398,36 гривень(станом на 27.08.2018 року), а при невиплаті заборгованої заробітної плати до розгляду справи - по день її фактичної виплати. Стягнути солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] на його користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати (3% річних ) у розмірі 2277,99 гривень(станом на 27.08.2018 року),а при невиплаті заробітної плати до розгляду справи - по день її фактичної виплати. Стягнути солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] на його користь матеріальну шкоду(збитки) у розмірі 3017,19 гривень,а при невиплаті заборгованої заробітної плати до розгляду справи-по день її фактичної виплати. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 16.01.2019 року завершено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.05.2019 року ,зупинено провадження в цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №356/377/18. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24.09.2019 року провадження у справі відновлено. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі,посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві. Відповідачі, [PERSON] та ДНЗ «Березанський професійний аграрний ліцей» , в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяви розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзиви на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивача ,дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими ,що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наказом Міністерства освіти і науки України №367-к від 08.08.2016 року, [PERSON] звільнено з посади директора Державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей за угодою сторін згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України та достроково припинити контракт від 24.09.2015(а.с.8) В день його звільнення не було здійснено виплати всіх належних йому сум при звільненні , що підтверджується його заявами (а.с.9,11,12-13,15) Відповідно до рішення Березанського міського суду Київської області від 23.07.2018 року за позовом [PERSON] до Державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей», Міністерства освіти і науки України про стягнення заборгованості із заробітної плати , середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку ,стягнуто з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в розмірі 35 317,25 гривень(а.с. 18) Постановою Київського апеляційного суду від 23 січня 2019 року,рішення Березанського міського суду Київської області від 23 липня 2018 року залишено без змін(а.с.92-94) Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Позовні вимоги в частині стягнення солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати(3% річних) у розмірі 2277,99 гривень(станом на 27.08.2018 року),а при невиплаті заборгованої заробітної плати до розгляду справи-по день її фактичної виплати,не підлягають задоволенню з наступних підстав. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року під час розгляду справи №6-2759цс15. Позовні вимоги про стягнення солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] матеріальної шкоди(збитків) у розмірі 3017,19 грн.(станом на жовтень2018 р.),а при невиплаті заборгованої заробітної плати до розгляду справи-по день її фактичної виплати задоволенню не підлягаю з наступних підстав. Згідно з частиною першою ст. 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. Приписами ч. 2 ст.22ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Як вбачається з матеріалів справи позивач, як на докази розміру збитків надав укладену ним угоду від 09.08.2017 року № SAMDNWFC00036589026 з АТ КБ «Приватбанк» про встановлення кредитного ліміту (рахунок [NUMBER] . Через безпідставну відмову відповідача виплатити належну йому заробітну плату, він не зміг вчасно повернути банку використані кошти, що, в свою чергу ,призвело до нарахування банком та сплати ним відсотків за користування кредитним лімітом. Станом на жовтень 2018 року загальна сума сплачених ним відсотків складала 3017,19гривень. При розгляді справ про передбачену статтями 614,623 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання , як стягнення збитків слід з`ясувати наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення зобов`язання; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; 4) вина. Системний та логічний аналіз вказаної норми матеріального права, яка регулює правовідносини, які виникли між сторонами, свідчить про те, що пред`явлення вимог про відшкодування збитків покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані у разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання, проведені з цією метою приготування. Відповідно до ст.ст. 76, 80, 81 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи,які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази,які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмету доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.ст.76,80,81 ЦПК України , позивачем не надано належних та допустимих доказів,щодо наявності причинного зв`язку ,щодо сплати ним відсотків за користування кредитним лімітом відповідно до угоди від 09.08.2017 року № SAMDNWFC00036589026 з АТ КБ «Приватбанк» про встановлення кредитного ліміту (рахунок [NUMBER] та невиплатою заробітної плати Державним навчальним закладом «Березанський професійний аграрний ліцей». Позовні вимоги в частині стягнення солідарно в рівних частинах з державного навчального закладу «Березанський професійний аграрний ліцей» та [PERSON] компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати(інфляційні втрати) у розмірі 9398,36 грн.(станом на 27.08.2018р.),а при невиплаті заборгованої заробітної плати до розгляду справи - по день її фактичної виплати не підлягають задоволенню з наступних підстав. 1 січня 2001р. набув чинності Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000р. № 2050-III. Згідно зі ст. 1 цього закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтями 2, 3 вказаного закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001р. № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Пунктами 2, 3 цієї постанови встановлено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів,нарахованих громадянам за період,починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:пенсії(з урахуванням надбавок,доплат,підвищень до пенсії,додаткової пенсії,цільової грошової допомоги на прожиття,щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат; соціальні виплати(допомога сім`ям з дітьми ,державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам,допомога по безробіттю,матеріальна допомога у період професійної підготовки,перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю,допомога по тимчасовій непрацездатності(включаючи догляд за хворою дитиною,допомога по вагітності та пологах,щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності,що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під сакс вагітності, тощо;стипендії; заробітна плата(грошове забезпечення).Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць(після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця,за який виплачується дохід,до уваги не береться). Рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу, статей 1,12 закону України «Про оплату праці»,визначено ,що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням,використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою,необхідно розуміти усі виплати,на отримання яких працівників має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій,встановлених законодавством для осіб,які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем,незалежно від того,чи було здійснене нарахування таких виплат Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається,що позивач надав особисто проведений ним розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати(інфляційні втрати та 3% річних)з серпня 2016 року по 27.08.2018 р. включно , розрахунок він проводив із заборгованості із заробітної плати :згідно з п.3.4.2 контракту-2393,90грн.;за наказами про преміювання-35317,25грн., без надання доказів суми нарахованої ,але не виплаченої позивачу заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін у термін дії Закону,на який він посилається в обґрунтування позову. Позивачем надані роздруківки з «кредіт агріколь банку» (а.с.10) та ПАТ «Приватбанку»(а.с.14) ,щодо зарахуванням сум по заробітній платі на його рахунок. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України,обставини,встановлені рішенням суду у господарській,цивільній,або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 23.07.2018 року встановлено,що в той же час , з врахуванням положень Інструкції з діловодства у державному навчальному закладі «Березанський професійний аграрний ліцей» ,затвердженої наказом Ліцею від 02.07.2012 року №155,з наданих суду витягів з журналу обліку вхідної документації вбачається, що відповідні накази про преміювання,на які посилається позивач,не надходили до установи,відтак суд вважає доведеним той факт,що невиплата відповідних сум при звільненні позивача мала місце не з вини установи.Разом з тим , як було встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи,всупереч вимогам ст.11 КЗпП України, в день звільнення позивача 08.08.2016 року навчальний заклад не провів з ним розрахунок по інших належних йому до сплати неоспорюваних сумах, а саме заробітній платі за 4 робочі дні в сумі 14 012,59 грн. із загального фонду, а також заробітній платі 901,77грн. із спецфонду,фактичний розрахунок по яким був проведений 23.08.2018 та 30.08.2018 року відповідно. Окрім того, як встановлено судом,після звільнення позивача навчальним закладом було прийняте рішення про донарахування п`ятнадцятивідсоткової різниці між встановленим п.3.4.2 Контракту від 24.09.2015 року розміром надбавки за престижність педагогічної праці(20%) та розміром вказаної надбавки,що був визначений штатним розписом Ліцею на 2016 рік(5%),в сумі 2393,90 грн.,що фактично мало місце 27.09.2018 року(а.с.75). Постановою Київського апеляційного суду від 23 .01.2019 року встановлено,як пояснив позивач у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції накази про преміювання за рахунок коштів спеціального фонду надходили до підприємства та були передані головним бухгалтером йому особисто. Тобто,перебуваючи на посаді директора ліцею позивачу було відомо про наявність даних наказів,але не здійснив дій для їх своєчасного виконання. Як зазначено в посадовій інструкції головного бухгалтера №4 від 08.02.2013 року головний бухгалтер безпосередньо підпорядкований та підзвітний у своїй роботі директору ліцею. Отримує від директора ліцею інформацію нормативно-правового,організаційно-розпорядчого та організаційно-методичного характеру. Ознайомлюється(під підпис) з відповідними документами. Надає директору ліцею письмовий звіт про свою діяльність по закінченню кожного навчального року. З викладеного слідує,що позивач знаючи про наявність відповідних наказів про преміювання працівників мав можливість надати вказівку головному бухгалтеру ліцею про їх виконання та перевірити, чи було виплачено зазначені кошти працівникам. Крім того,з наданих суду витягів з журналу обліку вхідної документації вбачається,що відповідні накази про преміювання,не надходили до установи. Тому ,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,що позивачем не доведено,що невиплата йому відповідних сум при звільненні мала місце з вини відповідача. Стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості . Так, з урахуванням імперативних вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.12.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому,за правилами ч1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на приписи ст.ст.2,3 Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000р. № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, накази про преміювання позивача не надходили до установи,по них не проводилось нарахування. Розрахунок заборгованості по преміюванню [PERSON] , як директора ДНЗ «Березанський професійно-технічний ліцей» проведено Березанським міським судом Київської області під час розгляду справи №356/184/18 та викладений в рішення по даній справі від 23.07.2018 року, яке набрало законної сили 23 січня 2019 року. Щодо стягнення компенсації із заборгованості із заробітної плати згідно з п.3.4.2 Контракту-2393,90 гривень, суд встановив наступне, інформації коли нарахована заробітна плата ,за який період виникла заборгованість по нарахованій ,але не виплаченій заробітній платі, та з чого вона складається в матеріалах справи відсутня. Відсутність належних та допустимих доказів про розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) унеможливлює розрахунок компенсації та є підставою для відмови у позові через його недоведеність. Враховуючи зазначене, суду прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати через недоведеність обставин, які повинні бути враховані при нарахуванні компенсації. На основі викладеного,

Outcome: dismissed