overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

26 травня 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що його мати [PERSON], національністю «еврейка» народилася [INFO] в м. Севастополь АР Крим, про що було складено актовий запис. [INFO] [PERSON] померла. Оригінал свідоцтва про народження матері заявник втратив, але йому необхідно вказане свідоцтво для виїзду за кордон. Отримати повторне свідоцтво про народження заявник не може, оскільки сухопутна територія АК Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією. У зв'язку з цим заявник просив встановити факт народження [PERSON] [INFO] в м. Сімферополь АР Крим та зобов'язати Дніпровський районний у м. Херсоні відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області поновити актовий запис про народження [PERSON], померлої [INFO], складений [INFO] ЗАГС міської ради м. Сімферополя АР Крим за № 68 із зазначенням у графі батько - [PERSON], національність еврей, мати - [PERSON], національність - еврейка. Заявник в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Дніпровського районного у м. Херсоні відділу ДРАЦС ГТУЮ в Херсонській області в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України в судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З копії свідоцтва про народження, наданої заявником вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] від батька - [PERSON] національністю «еврей» та матері [PERSON] національністю «еврейка». Згідно архівної довідки № 505 від 27.04.2011 року та адресній картотеці м. Сімферополя періоду німецько-фашистської окупації Криму за 1941-1944 роки значаться [PERSON], [PERSON] та їх дитина - [PERSON] 1937 року народження. З свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO], вбачається, що його батьком є [PERSON], матір'ю [PERSON]. З свідотцва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Висновком Дніпровського районного у м. Херсоні відділу ДРАЦС ГТУЮ в Херсонській області [PERSON] відмовлено у поновленні актового запису про народження матері [PERSON] Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку про встановлення факту народження [INFO] [PERSON] в м. Сімферополь АР Крим у батька - [PERSON], національність «еврей» та матері [PERSON], національність «еврейка». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

26 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, смт. Черкаське, вул. Лісна, 7/24. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.05.2016 р. об 11 год. 40 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.05.2016 р. об 11 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Підгайко лікарні КЗ „Новомосковської ЦРЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора не спить, висловлює маячні ідеї ревнощів, отруєння, відносини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

26 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юних Ленінців, 4/44. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.05.2016р. о 17 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.05.2016р. о 17 год. 28 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий вербальному контакту недоступний. На звернену мову не реагує. Відмічається моторне збудження. Неспокійний в межах ліжка. Скоює разкоординовані рухи, протидіє огляду. Напружений, вздрагує. Періодично щось незрозуміло бормоче. Орієнтування, анамнестичні данні виявити не вдається, інструкції не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний делірій не на фоні деменції. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. . Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

26 травня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесене рішення у справі за позовом керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа [PERSON], Державне підприємство «Новомосковське лісове господарство», Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковське міськрайонне управління юстиції Дніпропетровській області в особі Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровській області про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації, витребування земельної ділянки. З ініціативи суду поставлене питання про винесення додаткового рішення у справі стосовно судових витрат. Сторони в судове засідання не зявилися. На підставі ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати в звязку з чим, виникла необхідність у винесенні додаткового рішення. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

26 травня 2016 року Підволочиським районним судом було винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Воробіївська сільська рада Підволочиського району, в особі сільського голови - [PERSON], про визнання заповіту недійсним. Позов задоволено в повному обсязі. 13 червня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. з відповідачки [PERSON] у справі за її, [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостіхних вимог на предмет спору - Воробіївська сільська рада Підволочиського району в особі сільського голови [PERSON] позовом про визнання заповіту недійсним. Заявник, [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі і просить постановити рішення про стягнення на її користь 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого нею судового збору при зверненні до суду з позовом. При цьому повідомила, що вона одна виховує доньку, ніде не працює, аліментів не одержує, а тому для неї це є значна сума, тим більше, що її позовні вимоги судом були задоволені. [PERSON] якій було повідомлено про день і час розгляду заяви, в судове засідання не зявилася, однак це не може бути перешкодою для розгляду заяви. Заслухавши позивачку (заявницю), дослідивши матеріали цивільної справи № 2/604/152/16, суд приходить до переконання, що заява є підставною та підлягає до задоволення виходячи з таких міркувань. Пункт 4 частини 1 статті 220 ЦПК України зазначає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, котрі беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Ініціатива постановити додаткове рішення може виходити від суду або від будь-кого з осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали вищевказаної цивільної справи, із квитанції про сплату судового збору № [NUMBER] від 16 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] здійснила сплату судового збору у сумі 551. 20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок). Відповідно до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~сторони понесені\~нею і документально підтверджені судові витрати.\~Якщо\~\~ позов\~\~ задоволено частково,\~\~ судові\~\~ витрати присуджуються\~\~ позивачеві\~\~ пропорційно\~до\~розміру задоволених позовних вимог,\~а відповідачеві -\~пропорційно\~до\~тієї\~частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається, із рішення Підволочиського районного суду від 26.05.2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Воробіївська сільська рада Підволочиського району в особі сільського голови [PERSON], про визнання заповіту недійсним, позов задоволено повністю, однак не вирішено питання щодо відшкодування понесених позивачкою судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

26 травня 2016 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з названою позовною заявою, в якій вказав, що 23 грудня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 92. Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 23 грудня 2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 92 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначив, що між сторонами відсутні спільні інтереси, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Від терміну на примирення сторони категорично відмовились. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

26 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Вінницького районного суду із даним позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивувала тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 23 лютого 2014 року, актовий запис № 355 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, з січня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на підставі цього наладити нормальні стосунки неможливо. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе, в звязку з чим вона звернулася із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Романенко». Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає, просить суд розглянути справу у його відсутність. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 355, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії І-АМ №141299 (а.с.7). В період шлюбу в сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-АМ №286373 (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб\~припиняється\~ внаслідок\~ його\~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб\~припиняється\~ внаслідок\~ його\~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище «Романенко», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

26 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 08.02.2013 року зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Сумісне життя не склалося. Шлюбні відносини припинені. Місцезнаходження відповідача позивачу невідомо. Подальше збереження сімї неможливо та суперечить його інтересам. Представник позивача надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена через засоби масової інформації. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №56, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №442020 (а.с.8). Від шлюбу позивач з відповідачем дітей не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має, бо це суперечить його інтересам. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити, відповідачу залишити прізвище «Овчинникова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

26 травня 2016року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 08 лютого 1992року у Себинській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області він уклав шлюб з відповідачем. Позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], 01.07.1993року народження та [PERSON] 30 квітня 2005року народження. Позивач вказав, що в останній час шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через постійні сварки, різні погляди на життя, відсутність порозуміння у важливих аспектах сімейних відносин, втрату поваги та любові один до одного. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила залишити їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.02.1992року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №072460 виданим Себинською сільською радою Новоодеського району Миколаївській області 09.07.2003року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON], 01.07.1993року народження та [PERSON] 30 квітня 2005року народження, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Панфілова».

Outcome: approved