Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

26 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про\~ визнання права власності на спадщину за законом. В позові зазначила, що 06.05.2017 року померла її мати- Матвієнко [PERSON] її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2.00 га, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, яку мати успадкувала після смерті свого сина та брата позивачки - [PERSON], померлого 20.03.2011 року. Заповіту на зазначену земельну ділянку на випадок смерті [PERSON] не складала. Інших спадкоємців першої черги за законом окрім позивача немає. В грудні 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області за оформленням спадкових прав, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки мати за життя не зареєструвала право власності на земельну ділянку, яку успадкувала після смерті свого сина [PERSON] В зв'язку з викладеним позивач просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку, кадастровий номер 4821155000:03:000:0715. В підготовче засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивача не заперечував. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 травня 2017 року в смт.Березнегувате Миколаївської області померла [PERSON]С, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії 1-ФП № 260493 виданого Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 53 (а.с.7). [PERSON] її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4821155000:03:000:0715, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, яку вона фактично успадкувала після смерті свого сина, брата позивача, [PERSON], який помер 20.03.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії 1-ФП № 129781 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 28 (а.с.8). Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 923363, виданого 15 травня 2008 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації №145 від 13 березня 2008 року (а.с.12). Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий номер 4821155000:03:000:0715, після смерті свого сина [PERSON] отримала, проте не засвідчила своє право власності на вказану земельну ділянку у територіальному органі Держкомзему (а.с.11, 14-16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 зазначеного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частини 1 та 3 ст.1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] підтверджується, що покійна [PERSON] є матір'ю позивача (а.с.5, 9). З копії спадкової справи №24/2017 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 24 убачається, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом яка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, чоловік та діти, написали заяви якими відмовились від прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] на користь її доньки - [PERSON] (а.с.35, 39). Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] на земельну ділянку площею 9,0555 га, розташовану на території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, кадастровий номер 4821155100:11:000:0078 (а.с.45). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4821155000:03:000:0715, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради Березнегуватського району Миколаївської області, приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області позивачу відмовлено, у звязку з відсутністю відмітки територіального органу Держкомзему про те, що [PERSON] засвідчила своє право власності на вказану земельну ділянку (а.с.17). У відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є спадкоємицею померлої за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору. \~\~

Outcome: approved