Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

26 травня 2020 року [PERSON] , який є представником [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: витребування у товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «АроКОН» земельної ділянки разом з багаторічними насадженнями загальною площею 2,16 га за кадастровим номером 4825184000:01:000:0292 за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позову зазначив, що позивачка жодних договорів з відповідачем не укладала, а відтак він безпідставно використовує належну їй земельну ділянку. Оскільки ТОВ «АгроКОН» відмовляється повертати землю в добровільному порядку, позивачка змушена звернутися до суду. Представник позивачки в судовому засідання позов підтримав, пояснив, що його довірителька не має наміру укладати договір оренди з відповідачем, бажає повернути ділянку. Також зазначив, що земельна ділянка набута [PERSON] з багаторічними насадженнями - виноградником, а тому має бути повернута в такому самому стані. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що у 2010 році ТОВ «АгроКОН» придбало у СЗАТ «Родіна» біологічні активи рослинництва - багаторічні насадження винограднику на площі 126, 35 га, розташовані за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, територія Солончаківської сільської ради, а тому вважав, що підстав для витребування земельної ділянки разом з багаторічними насадженнями немає. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що розпорядженням Очаківської райдержадміністрації від 13 грудня 2004 року № 505 [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,16 га, кадастровий номер 4825184000:01:000:0292, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Солончаківської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а.с. 5). Як вбачається з відповіді ТОВ «АгроКОН» від 28 березня 2020 року №15, наданої на адвокатський запит, на спірній земельній ділянці, що належить позивачці, у 2003 році були висаджені багаторічні насадження (виноградники) (а.с. 11 - зворотній бік). Вказане свідчить про те, що на час набуття позивачкою у 2005 році права власності на спірну земельну ділянку на ній вже були багаторічні насадження - виноградник. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що Договір оренди земельної ділянки [PERSON] з ТОВ «АгроКОН» не укладала. З відповіді Головного управління Держгеокадастру слідує, що належна [PERSON] земельна ділянка перебувала в оренді у СЗАТ «Родіна» на підставі договору, зареєстрованого 03 серпня 2009 року строком на 5 років (а.с. 10 - зворотній бік). За змістом договору купівлі продажу багаторічних насаджень від вересня 2010 року, СЗАТ «Родіна» відчужило ТОВ «АгроКОН» біологічні активи рослинництва - багаторічні насадження винограднику (а.с. 33). Отже, відчуження винограднику на користь відповідача відбулось у період, коли належна позивачці земельна ділянка перебувала в оренді у СЗАТ «Родіна». Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. За змістом статті 19, частини другої статті 22 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), багаторічні насадження - це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України, право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться. Згідно з частиною третьою статті 373 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Враховуючи викладене, у правовідносинах, що склалися між сторонами, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Таким чином, навіть у разі перебування багаторічних насаджень на балансі підприємства, це не може вважатися підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації). Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів від 10 травня 2018 року у справі №495/3710/13-ц. Отже, [PERSON] разом із земельною ділянкою були передані й розміщені на них багаторічні насадження, та з цього часу позивачка стала відповідно власником і багаторічних насаджень. Згідно з частиною першою статті 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України в редакції на теперішній час). Відповідно до ст. 125 ЗК України в редакції, яка діяла на час передачі позивачці земельної ділянки у приватну власність, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст.ст. 321, 387 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його реалізації. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З урахуванням того, позивачка є власницею спірної земельної ділянки з розташованими на ній багаторічними насадженнями, однак договору оренди з відповідачем не укладала, суд дійшов висновку, що ТОВ «АгроКОН» без законних правових підстав користується земельною ділянкою, а тому позовні вимоги про витребування земельної ділянки разом з багаторічними насадженнями (виноградниками) є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачена позивачкою сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved