Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

27 липня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 82163 грн. 41 коп. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 27 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 182/2-31, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 131434 грн., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,77 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 квітня 2016 року. Зобовязання за договором відповідач не виконав, станом на 20 січня 2016 року заборгованість у відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 82163 грн. 41 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 42659 грн. 09 коп., суми заборгованості за відсотками 14285 грн. 42 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту 11678 грн. 72 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4362 грн. 92 коп., інфляційні витрати за кредитом 6427 грн. 93 коп., інфляційні витрати за відсотками 2749 грн. 33 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 182/2-31, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 131434 грн., з виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,77 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 10 квітня 2016 року (п.1.1., 1.1.1.). Відповідно до п.п.3.3.7. кредитного договору позичальник зобовязаний забезпечувати своєчасно та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1., 2.4. цього договору. Відповідно до п.4.1. кредитного договору у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п. 1.1., 2.4., 2.7. цього договору, комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1., 3.2.3., 3.3.16. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Однак зобовязання передбачені зазначеним кредитним договором відповідач не виконала. Станом на 20 січня 2016 року заборгованість у відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 82163 грн. 41 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом 42659 грн. 09 коп., суми заборгованості за відсотками 14285 грн. 42 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту 11678 грн. 72 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4362 грн. 92 коп., інфляційні витрати за кредитом 6427 грн. 93 коп., інфляційні витрати за відсотками 2749 грн. 33 коп. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При постановленні судового рішення суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2879цс16, у якому Верховним Судом України визначено, що відповідно до статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року\~№ 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у редакції, чинній на момент розгляду справи в суді, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статі 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Виходячи з того, що місто проживання відповідача - місто Донецьк, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р., пеня розрахована за період, який утворився після 14 квітня 2014 року, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: partial