Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

27.10.2016 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою та просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди та на право завершення процедури приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно, в тому числі на житловий будинок, який перебував у власності померлого на підставі договору купівлі-продажу, та на земельні ділянки, процес приватизації щодо яких не був закінчений. Позивачка звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини від свого чоловіка, проте у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлого [PERSON], їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності померлого на вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки. Тому позивачка була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надіслав до суду лист, в якому просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Як вбачається з копії спадкової справи № 122/2016, після смерті [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом на все майно спадкодавця є його дружина - [PERSON], яка вчасно звернулась до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці від прийняття спадщини після померлого відмовились на користь позивачки. Згідно листа державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори № 1099/01-16 від 30.04.2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], що належав померлому [PERSON] у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності [PERSON] на таке нерухоме майно. Згідно статті 328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до пункту 19 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, вбачається що до правовстановлюючих документів на будинки зокрема відносяться:договори купівлі-продажу, міни і дарування будинків (домоволодінь), а також договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного користування, посвідчені місцевими Радами депутатів трудящих в межах їх компетенції. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] підтверджується копією Договору купівлі-продажу будинку від 1 квітня 1988 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Маловільшанської сільської ради народних депутатів (а.с.32). Крім того, факт перебування вищевказаного житлового будинку у власності [PERSON] підтверджується витягами з погосподарської книги Маловільшанської сільської ради. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, з наведеного вбачається, що померлий [PERSON] за життя набув у власність житловий будинок, на підставі правочину (договору купівлі-продажу), який був зареєстрований на підставі діючого на момент його укладення законодавства. Крім того, спадкодавець [PERSON] за життя відповідно до вимог чинного законодавства України розпочав процедуру приватизації вищезазначених земельних ділянок, але не встиг отримати правовстановлюючі документи на них. Спір у справі виник внаслідок того, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та на земельну ділянку площею 0,36 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця [PERSON], що підтверджується відповідним листом нотаріуса № 1787/02-14 від 10.09.2016 року (а.с.63). Відповідно до рішення Маловільшанської сільської ради 6 сесії 5 скликання № 9- 58 від 19 грудня 2006 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,61 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Маловільшанської сільської ради 30 сесії № 5-14 від 9 вересня 2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам (згідно додатку) в с. Степок, в межах Маловільшанської сільської ради. Передано громадянам (згідно додатку) у власність земельні ділянки в с. Степок, в межах Маловільшанської сільської ради. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя виконав всі вимоги щодо приватизації земельних ділянок, так, розроблено та затверджено «Технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки; присвоєно кадастрові номери земельним; встановлено та погоджено межі земельної ділянки;рішеннями Маловільшанської сільської ради технічну документацію із землеустрою затверджено та земельні ділянки передано у власність [PERSON] Проте, як вказувалось вище, [PERSON] за життя не встиг завершити процедуру приватизації та провести державну реєстрацію права власності на землю. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права. Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. У разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] набув майнове право на земельні ділянки, оскільки за його життя було прийнято рішення компетентним органом про передачу земельних ділянок йому у власність, однак не набув права власності, оскільки не отримав правовстановлюючі документи та не провів їх державну реєстрацію, то, відповідно, і спадкоємець - позивачка у справі - набула лише майнове право в порядку спадкування на дані земельні ділянки. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивачки, яка є спадкоємцем померлого. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки іншим способом позивачка захистити свої права не має можливості.

Outcome: approved