Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

28.10.2016 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON]М.(далі також позивач) з позовною заявою до ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля (далі також відповідач), про відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою працездатності. Свій позов обґрунтував тим, що з відповідачем знаходився у трудових відносних по 16.09.2013 року, працював на різних посадах в ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК» Добропіллявугілля під землею з повним робочим днем у шахті. 16.09.2013 року був змушений звільнитися з підприємства за п.2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоровя, через шкідливі умови праці. Після проведення медичних обстежень, 08.10.2013 року був поставлений основний діагноз: «Хронічний бронхіт пилової етіології. Легенева недостатність першого ступеня. Встановлено професійний характер захворювання». 26.11.2013 року після проведення медичних обстежень був поставлений діагноз: «Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем пониження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON]І.» Встановлено професійне захворювання вперше. [PERSON] №16 від 22.10.2013 року, №21 від 18.12.2013 року, щодо розслідування причин хронічного професійного захворювання, вищезазначені захворювання були визнані професійними, такими, що звязані з виробництвом. Причиною виникнення професійних захворювань, це довгострокова праця на шахті «Білозерська» ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Внаслідок професійних захворювань було заподіяно фізичний біль, фізичні і душевні страждання, був вимушений тривалий час лікуватись, був відірваний від нормального способу життя, порушився сон, постійно відчуває біль у всьому тілі, не може виконувати роботу у побуті по господарству, не може тривалий час ходити або сидіти. Позивачу доводиться фізично і морально пристосовуватись до життя з урахуванням інвалідності і обмежень, крім того внаслідок професійного захворювання, був звільнений з підприємства. Вважає, що є всі підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди. Просить стягнути з ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на його користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2017 року до справи було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державне підприємство «Добропіллявугілля». Позивач до останнього судового засідання не зявився, але в матеріалах справи мається його письмова заява про розгляд справи за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача теж не зявився в останнє судове засідання, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача на останнє судове засідання також не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В зазначеному клопотанні підтримує заперечення на позов, відповідно до якого, вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] працював на різних посадах в ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з 17.12.1984 року, але ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» було створене та зареєстроване тільки 25.10.2010 року. Позивач працював у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» з 05.08.2012 року по 16.09.2013 року та за рік праці його стан здоровя раптово погіршився, внаслідок того, що підприємством не виконувались вимоги по охороні праці, вважають такі висновки суперечать матеріалам справи, та на час отримання [PERSON] захворювання, ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» не існувало. Просять відмовити [PERSON] в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди. Представник третьої особи, Державного підприємства «Добропіллявугілля», не зявився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи, причини неявки не відомі. Але 12.04.2017 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, який також підтримує заперечення на цивільний позов, відповідно до яких, не погоджується з вимогами [PERSON], оскільки він працював в ДП «Добропіллявугілля» з 1984 року по 2012 рік. Вважає, що в матеріалах існують суперечливості щодо виникнення професійного захворювання, не існує законних підстав для відшкодування моральної шкоди у звязку з професійним захворюванням. Задоволення позову за рахунок ДП «Добропіллявугілля» буде суперечити вимогам Конституції України та іншим Законам. Просить відмовити [PERSON] в задоволені позову про відшкодування моральної шкоди ДП «Добропіллявугілля» в повному обсязі. Таким чином, на підставі ч.2 ст.158\~та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач працював на шахті «Білозерська» з 26.02.1976 року по 04.08.2012 року на посадах електрослюсаря підземного дільниці ВТБ, учень ГРОЗ дільниці №1, ГРОЗ дільниці №1, машиністом гірничих виїмкових машин дільниці № 4, ГРОЗ дільниці №4, МГВМ дільниць №4, №2, №3, №1, МДГО-2 з однаковими умовами праці, тобто з повним робочим днем у шахті. З 05.08.2012 року по 16.09.2013 року позивач працював машиністом гірничих виїмкових машин дільниці №2 на ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] та наданої представником третьої особи копії інформаційної довідки від 05.08.2013 року № 2163 (а.с.29-32). За записом №19 трудової книжки [PERSON], його було звільнено у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя п.2 ст.40 КЗпП України, з виплатою одномісячного середнього заробітку (а.с.32). Під час роботи в ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля він отримав професійне захворювання, яке підтверджується [PERSON] №16 від 22.10.2013 року по формі П-4, а саме: Хронічний бронхіт пилової етіології. Легенева недостатність першого ступеня. Встановлено професійний характер захворювання. Також позивачу було встановлено друге професійне захворювання, яке підтверджується [PERSON] №21 від 18.12.2013 року по формі П-4, а саме: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем пониження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON]І (а.с.8-11). Відповідно до копії довідки МСЕК серії 10 ААА №136151 від 28.10.2014 року, було встановлено ступінь втрати працездатності в розмірі 50% безстроково. Також позивачу була встановлена третя група інвалідності безстроково за наслідками професійного захворювання, відповідно до копії довідки МСЕК серії 10 ААБ № 401205 від 28.10.2014 року (а.с.12-13). Медичним висновком Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласної клінічної лікарні профзахворювань», про наявність професійного характеру захворювання від 08.10.2013 року за № 2023/1841, [PERSON] встановлено діагноз: Хронічний бронхіт пилової етіології, легенева недостатність першого ступеня, встановлено професійний характер захворювання. Обґрунтування діагнозу профзахворювання: динаміка спостереження по ХОЗЛ, згідно виписки з амбулаторної картки, відсутність стійкого ефекту від лікування з приводу бронхіту, дані функціональних методів обстеження, у т.ч. зниження швидкісних та обємних показників (ОФВ1 64,4%, ФЖЄЛ 67,8), тривалий підземний стаж роботи в умовах дії виробничого пилу (37 років 7 місяців електрослюсар підземний, гірник очисного вибою, машиніст гірничих виймальних машин), параметри якого перевищували ГДК, згідно представленої санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 719/02 від 24.09.2013 року (а.с.14). У відповідності до медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 26.11.2013 року за №41/1875, [PERSON] встановлено діагноз: Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірною ступінню пониження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON], так само встановлено професійний характер захворювання. Обґрунтування діагнозу професійного захворювання: підставою для встановлення професійної етіології захворювання послужили клініко-діагностичні дані, динаміка захворювання, його початок під час роботи; умови праці, надані в санітарно-гігієнічній характеристиці № 719/02 від 20.08.2013 року, згідно якої хворий під час роботи підлягав дії шуму вище ГД (до 92 дБА, при нормі 80 дБА); профмаршрут (приблизно 38 років підземного стажу) (а.с.17). Також в матеріалах справи маються інші медичні виписки із амбулаторної картки, довідки та повідомлення, відповідно до яких підтверджуються вищезазначені діагнози позивача, які вважаються професійними захворюваннями (а.с.15, 16,18-26). Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Приписами статті 13 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Правовідносини сторін регулюються статтею 237-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Відповідачем ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» не надано доказів щодо відсутності вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди. Відповідно до розяснень, наданими в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними\~Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу, покладено на власника або уповноважений ним орган. [PERSON]\~ст.38 Гірничого закону України від 06.10.1999 №1127-XIV до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року N1-рп/2004\~ зазначено, що ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричиняє порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці, крім того при прийнятті позивача на роботу підприємство повинно було впевнитись у стані здоровя майбутнього працівника, тому суд робить висновок, що стан здоровя позивача влаштовував відповідача при прийнятті на роботу. Частина 4\~статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.\~\~ Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із професійним захворюванням, яке є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у звязку з ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих звязків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведено дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, довідками МСЕК, медичними висновками та іншими медичними документами. Також є безпідставними доводи відповідача про ненадання позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, оскільки сам факт ушкодження здоровя, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань. Що стосується заперечень представника третьої особи, суд не може прийняти їх до уваги, оскільки вони не спростовують вищевикладених обґрунтувань суду. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоровя, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його житті, потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні. Відповідно до частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, відповідає засадам добросовісності розумності та співмірності, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. [PERSON] ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved