Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

27.01.2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки №02-10/2919 від 14.07.2008 року припиненим. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №013/149-К, згідно якого остання отримала кредит у сумі 140000 доларів США з терміном погашення до 18.07.2018 року зі сплатою 14% річних за його користування. 14.07.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» і [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останній, на добровільних засадах, взяв на себе зобов'язання, які виникають з умов кредитного договору №013/149-К від 14.07.2008 року /а.с.3/. В подальшому, кредитор і позичальник уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою збільшили відсоткову ставку за користування коштами кредиту до 15% річних без згоди поручителя. В судове засідання представник позивача не з'явився, завчасно подав до канцелярії суду заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, позов підтримав у повному обсязі /а.с.43/. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки /а.с.42/. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду або заяв в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України завчасно подано до канцелярії суду не було. Третя особа не прибула в судове засідання, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду /а.с.40/. Повідомлення про згоду на участь у розгляді справи завчасно до суду не направляв. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,59 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що 14.07.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №013/149-К, згідно якого остання отримала кредит у сумі 140000 доларів США з терміном погашення до 18.07.2018 року зі сплатою 14% річних за його користування /а.с.4-7/. 14.07.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» і [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останній на добровільних засадах, взяв на себе зобов'язання, які виникають з умов кредитного договору №013/149-К від 14.07.2008 року /а.с.8-9/. Згідно додаткової угоди №1 від 20.10.2008 року про внесення змін до договору кредиту №013/149-К від 14.07.2008 року, АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] збільшили відсоткову ставку за користування коштами кредиту до 15% річних /а.с.10/. За договором поруки, у відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового). За приписами ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто, до припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов'язання, а лише такі, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання можуть виникнути через різні обставини: збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Наприклад, спочатку договором передбачалося поступове, поетапне погашення боргу, а після його новації встановлено, що борг має бути повернутий відразу у повному обсязі. Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду належних та допустимих доказів, які би містили інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження отримання згоди поручителя щодо зміни зобов'язання за укладеним кредитним договором або наявності попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражену в договорі поруки, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 243 грн 60 к. /а.с.2/, який відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved