Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

29.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої просив визнати за ним право власності на 3/4 частини домоволодіння №1 по вул.Магнітогорська в м. Дніпропетровську в порядку спадкування та законом після смерті батька [PERSON], померлого 24 травня 2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 31.05.2013 року він звернувся до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 24.05.2013 року. Іншим спадкоємцем після смерті батька є його мати [PERSON], яка 31.05.2013 року відмовилася від одержання спадкового майна на його користь. 04.02.2014 року постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул.Магнітогорська, буд.1, у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Заявою про прийняття спадщини від 19.06.2012 року [PERSON] прийняв спадщину своєї померлої 30.05.2012 року матері [PERSON], якій на підставі заповіту та угоди про розподіл спадкового майна належало усе спірне домоволодіння. 13.08.1997 року бабуся [PERSON] склала заповіт на користь своїх синів [PERSON] та [PERSON], відповідно якого заповіла своє майно останнім в рівних частках. Дядько позивача [PERSON] помер у 2011 році, раніше заповідача [PERSON], тобто спадщину після її смерті не приймав. В порядку ст.1266 ЦК України право на спадщину перейшло до його доньки [PERSON] Позивач вважає, що має право на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який успадкував цю частку за заповітом бабусі, та на ? частину в порядку спадкування за законом на не успадковану [PERSON] спадщину, а всього на ? частини вказаного домоволодіння. Відповідач [PERSON] з такими позовними вимогами не погодилась та звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, неодноразово уточнивши яку, просила: встановити факт прийняття спадщини [PERSON], який помер 08.02.2011 року, після батька, [PERSON], померлого 26.11.1996 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.08.1997 року, видане державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], після смерті [PERSON], померлого 26.11.1996 в частині визнання за нею права власності на 1/12 частину житлового будинку. визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.08.1997 року видане державним нотаріусом Сьомої Днінропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] смерті його батька, [PERSON], померлого 26.11.1996 року, в частині визнання за ним права власності на 1/12 частину житлового будинку; визнати частково недійсною угоду про розподіл спадкового майна від 13.08.1997 року, укладену між [PERSON] та [PERSON], в частині визнання за [PERSON] прана власності на 1/6 частину житлового будинку; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового буднику №1 по вулиці Магнітогорській у Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після батька, [PERSON], померлого 08.02.2011 року; визнати за [PERSON] право власності на 5/24 частини житлового будинку №1 по вулиці Магнітогорській у ж Дніпропетровську, в порядку спадкування за правом представлення після бабусі [PERSON], померлої 30.05.2012 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини земельної ділянки від 19.09.2014 року, видане державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті його батька, [PERSON], померлого 24.05.2013 року, загальною площею 0,0514 га, кадастровий номер 1210100000:02:141:0004, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у місті Дніпропетровську по вулиці Магнітогорській буд.1 в частині визнання за ним права власності на 1/8 частину земельної ділянки; визнати за [PERSON] (іпн. [NUMBER]) право власності на 1/6 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 08.02.2011 року; визнати за [PERSON] (іпн. [NUMBER]) право власності на 5/24 частини земельної ділянки в порядку спадкування за правом представлення після бабусі [PERSON], померлої 30.05.2012 року; усунути [PERSON] (іпн. [NUMBER]) перешкоди в користуванні житловим будинком № 1 по вулиці Магнітогорській у місті Дніпропетровську, шляхом забезпечення вільного доступу до зазначеного житлового будинку та заборони [PERSON] чинити перешкоди в користуванні зазначеним житловим будинком. Свої вимоги обґрунтовує наступним чином. Під час судового засідання 14.10.2014 року [PERSON] довідалася про те, що [PERSON] 19.09.2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини земельної ділянки по вулиці Магнітогорській, у місті Дніпропетровську загальною площею 0,0514 га., призначеною для обслуговування житлового будинку. 26.11.1996 року помер її дідусь, [PERSON], якому на підставі договору забудови, посвідченого в Третій дніпропетровській державній нотаріальній конторі від 02.11.1959 року належала ? частина житлового будинку по вулиці Магнітогорській, 1, решта належала його дружині, бабусі позивача [PERSON]. Житловий будинок складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 71,6 кв.м. та житловою 43,5 кв.м.: приміщення 1 - коридору площею 4,3 кв.м., приміщення II - кладової площею 1,0 кв.м., приміщення 1 - коридору площею 6,7 кв.м., приміщення 2 - коридору площею 5,6 кв.м., приміщення 3 - житлового приміщення площею 9,3 кв.м., приміщення 4 - житлового приміщення площею 17,6 кв.м., приміщення 5 - житлового приміщення площею 9,3 кв.м., приміщення 6 - житлового приміщення площею 7,3 кв.м., приміщення 7 - кухні площею 7,6 кв.м., приміщення 8 - санвузлу площею 2,9 кв.м. За життя дідусь заповіт не складав, а тому відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) його спадкоємцями першої черги є: [PERSON] та [PERSON], [PERSON], де кожному належить по 1/6 частині житлового будинку. Її батько [PERSON] з народження проживав в цьому житловому будинку, після смерті діда почав дбати за технічним станом житла, допомагав матері утримувати його, робив в ньому ремонт. Після смерті [PERSON], її батько [PERSON] дві неділі мешкав у будинку, тому фактично спадщину прийняв. 13.08.1997 року без відома [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, де кожному належить по 1/4 частині від 1/2 житлового будинку, що належав дідусю та уклали між собою Угоду про розподіл спадкового майна, відповідно до якої весь житловий будинок перейшов до бабусі [PERSON] Оскільки її батько [PERSON] спадщину після свого батька належним чином прийняв, то вищезазначені свідоцтва про право на спадщину за законом та угода про розподіл спадкового майна були видані з грубим порушенням спадкових прав [PERSON], який мав право на 1/6 частину домоволодіння. Тобто, предметом спадкування після смерті бабусі [PERSON] є не в цілому житловий будинок, а тільки 5/6 частин житлового будинку. 13.08.1997 року бабуся [PERSON] склала заповіт та заповіла все належне їй майно в рівних частинах своїм синам - [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що згідно цього заповіту успадковується 5/6 часток вищезазначеного житлового будинку, а саме: 5/12 частин отримує її дядько [PERSON] та 5/12 частин отримав би її батько [PERSON], якби не помер раніше 08.02.2011 року. 30.05.2012 року померла бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, на яку вона має право відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України. Вважає, що має право на 1/6 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який в свою чергу зазначену частку домоволодіння прийняв в спадщину після смерті дідуся [PERSON], померлого 26.11.1996 року та на визнання за нею в порядку спадкування за правом представлення після бабусі [PERSON] на ту частку, яку міг би отримати в спадок батько [PERSON], якби був живий на час відкриття спадщини. Враховуючи наявність іншого спадкоємця, її дядька [PERSON], частки діляться між братами порівну: 5/12: 1/2 =5/24. Отже, вона має право на спадкування 9/24 частин домоволодіння та земельної ділянки. Тому свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частини земельної ділянки, яке 19.09.2014 року отримав [PERSON], підлягає визнанню частково недійсним в частині, що перевищує частка відповідача в праві власності на домоволодіння. Строк позовної давності вона не пропустила, оскільки довідалася про існування свідоцтва та угоди від дядька тільки в середині серпня 2011 року, минуло півроку після смерті її батька та виявилося, що їй та її матері спадкувати нічого. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечували. Відповідач та представник відповідача зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечували. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, їх належність та допустимість, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.11.1996 року помер [PERSON] (свідоцтво І-КИ №108663), синами якого були [PERSON] (свідоцтво ЯТ №025428) та [PERSON] (свідоцтво серії УК №027739). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON], дружина спадкодавця, та [PERSON], син спадкодавця, які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.08.1997 року, оскільки фактично вступили у володіння спадщиною, проживали у [INFO]. /а.с.270/ В той же день, 13.08.1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про розподіл спадкового майна, на умовах якої до [PERSON] перейшло право власності на буд.1 по вул.Магнітогорській в м.Дніпропетровську в цілому, а [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ 968 М, д/н В0216 ДП. 13.08.1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за яким заповіла усе своє майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Даний заповіт за наданими сторонами доказами та встановленими в судовому засіданні фактами не скасований, сторонами не оспорюється. 13.08.1997 року [PERSON] при видачі [PERSON] та [PERSON] склав на імя нотаріуса заяву, відповідно якої засвідчив факт пропуску строку для прийняття спадщини, відсутність наміру поновлювати його в судового порядку. За даною заявою [PERSON] проживав за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Фрунзенський, 2 кв.159. Відтак, суд доходить висновку про обізнаність [PERSON] щодо розподілу спадкового майна між його матірю [PERSON] та братом [PERSON], який по день своєї смерті 08.02.2011 року (свідоцтво серії 1-КИ №391161) жодних дій, спрямованих на набуття права власності на спірний будинок, не вчиняв, та як власне зазначила у зустрічному позові [PERSON], був згоден із заповітом бабусі [PERSON] щодо поділу будинку в рівних частках між ним та братом [PERSON] Таким чином, суд вважає спростованими твердження позивача [PERSON] щодо поважності пропуску строку позовної давності з підстави необізнаності про існування свідоцтва про право на спадщину за законом та угоди про розподіл спадкового майна, оскільки її батько [PERSON] був присутній при їх видачі нотаріусом, висловлював свою згоду з таким розподілом спадщини, про що позивачем і зазначено. Разом з цим, оскільки [PERSON] спадщину після смерті батька не приймав, суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] про встановлення факту, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та угоди частково недійсними за відсутністю порушеного права позивача, а не за пропуском строку позовної давності. Відповідно до листа КП «ДМБТІ» ДОР від 13.12.2013 року №14695, право власності на буд.1 по вул.Магнітогорській в м.Дніпропетровську зареєстровано за [PERSON] з 10.12.1997 року. 30.05.2012 року померла [PERSON] (свідоцтво серії І-КИ №453328), після смерті якої відкрилась спадщина на спірний будинок 1 по вул.Магнітогорській в м.Дніпропетровську. 19.06.2012 з заявою про прийняття спадщини за заповітом та законом після смерті матері звернувся [PERSON] /а.с.13/ 06.07.2012 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась онука померлої - [PERSON], яка засвідчила, що інших спадкоємців за законом окрім неї немає. Крім цього, 15.11.2012 року з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON], дружина померлого 08.02.2011 року [PERSON] Проте, дана заява [PERSON], як особи, яка не є спадкоємцем за заповітом, не є спадкоємцем за законом за правом представлення або в порядку стст.1261-1265 ЦК України, не є підставою прийняття нею спадщини [PERSON], з якою у родинному звязку вона не знаходиться. Відтак, спадщину після смерті [PERSON], померлої 30.05.2012 року, прийняли [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неоохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК України. Заповітом [PERSON] від 13.08.1997 року охоплено усю спадщину, оскільки заповідано усе належне майно на день смерті, під призначення спадкоємця [PERSON] не здійснювалось, отже відповідач [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом, оскільки спадкування за правом представлення здійснюється у випадку спадкування за законом. Отже, ? частина житлового будинку, що залишилась неприйнятою померлим [PERSON] успадковується спадкоємцями [PERSON] на загальних підставах в рівних частках за законом: онукою [PERSON] за правом представлення батька [PERSON] та [PERSON], який помер 24.05.2013 року. 31.05.2013 року позивач [PERSON] прийняв спадщину, після смерті батька [PERSON], подавши нотаріусу 31.05.2013 року відповідну заяву. У відповідності до вимог ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, позивач [PERSON] успадкував ? частини спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], отже його позовні вимоги відповідають нормам закону, доведені встановленими фактичними обставинами справи та підлягають до задоволення. Вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/6 частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та на 5/24 частин будинку в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] задоволенні бути не можуть, оскільки встановлено, що остання спадкує ? частину спірного домоволодіння, в тому числі і земельної ділянки. Крім цього, за наведених обставин не підлягають до задоволення вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини земельної ділянки від 19.09.2014 року, оскільки частка, успадкована [PERSON] визначена вірно. Вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком задоволені бути не можуть, оскільки належними доказами не доводиться факт чинення перешкод, окрім того, право власності на нерухоме майно, а отже право на його захист, виникає після проведення відповідної державної реєстрації такого права, тобто дані вимоги заявлені передчасно. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, при повному задоволенні позову [PERSON] та частковому задоволенню позову [PERSON], належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1069,58 грн. (вартість усього домоволодіння 142610 грн., 1%=1426,10 грн., позовні вимоги стосуються ? частин майна), та з [PERSON] на користь [PERSON] 356,53 грн. (1% від вартості ? частини спірного домоволодіння), та при взаємозарахуванню цих вимог, остаточно, належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 713,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial