Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

27 лютого 2017 року позивач Служба у справах дітей Хотинської РДА Чернівецької області в інтересах [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.12.2016р. до служби у справах дітей хотинської райдержадміністрації надійшло повідомлення з КМУ «Обласної дитячої клінічної лікарні» про те, що 16.12.2016р. у відділення патології новонароджених дітей і по даний час на стаціонарному лікуванні перебуває дитина [PERSON],[INFO]. Дівчинка була переведена з Хотинської ЦРЛ, причина госпіталізації - захворювання. Мати [PERSON] мешканка с. Млинки, Хотинського району (згідно даних ЦРЛ) залишила новонароджену дитину одразу після госпіталізації до КМУ «ОДКЛ» і до установи не повернулась. Таким чином, медичними працівниками КМУ «ОДКЛ», інспектором ЧВП ГУНП в Чернівецькій області, представником служби у справах дітей м. Чернівці був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. В подальшому службою у справах дітей було встановлено, що [INFO] в Хотинському пологовому будинку громадянка [PERSON] народила дівчинку [PERSON]. Дитина була зареєстрована в пологовому будинку, згідно свідоцтва про народження [PERSON], матір'ю є [PERSON], батько записаний по ст. 135 Сімейного кодексу України. Зі слів матері вона проживала зі співмешкаканцем [PERSON] у його господарстві в с. Млинки Хотинського району. Також встановлено, що [PERSON] зареєстрована в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області та була раніше позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою бабусі [PERSON]. Питання щодо позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] розглянуто на комісії з питань захисту прав дітей районної державної адміністрації, де вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітньої дитини [PERSON]. Враховуючи вищенаведене просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Представник позивача - Варвус О.П. - в судове засідання з'явилася, позов підтримує у повному обсязі, вважає його правомірним та обґрунтованим поданими доказами та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, але була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала. Тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], батько записаний зі слів матері - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.12.2016р. (а.с.4). Дані обставини також вбачаються зі змісту Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 5). Судом встановлено, що 16.12.2016р.медичними працівниками КМУ «ОДКЛ», інспектором ЧВП ГУНП в Чернівецькій області, представником служби у справах дітей м. Чернівці був складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я, а саме [PERSON] [INFO] (а.с.13). 26.12.2016р. Комунальна медична установа «Обласна дитяча клінічна лікарня» звернулась до Служби у справах дітей Хотинського району із письмовим повідомленням №01-06/вих..№1103, в якому зазначено, що з 16.12.2016р. у відділенні патології новонароджених дітей і по даний час на стаціонарному лікуванні перебуває дитина [PERSON], [INFO]. Дівчинка була переведена з Хотинської ЦРЛ, причиною госпіталізації було захворювання з діагнозом неонатальна енцефолопатія гострий період, синдром пригнічення. Мати [PERSON], мешканка с. Млинки Хотинського району Чернівецької області, залишила новонароджену дитину одразу після госпіталізації до КМУ «ОДКЛ» і до установи не повернулась. За таких обставин, адміністрація КМУ «ОДКЛ» звернулась за допомогою у вирішенні подальшої долі новонародженої [PERSON], [INFO] саме у службу у справах дітей Хотинського району (а.с. 11-12). За результатами цього повідомлення Хотинська районна державна адміністрація надала висновок №11-93-02-25 від 22.02.2017р., згідно якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жительку с. Млинки Хотинського району, стосовно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). Відповідно до листа №331/123/45/01-17 від 27.01.2017р. Кельменецького відділу ГУНП в Чернівецькій області станом на 27.01.2017р. громадянка [PERSON], [INFO] проживає в [ADDRESS], в господарстві [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває під опікою у баби [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS]. зі слів баби [PERSON] вона відмовляється від виховання [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). Відповідно до листа КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 25.05.2017р. малолітня [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в будинку дитини з 14.02.2017р.. З моменту влаштування і по теперішній час [PERSON] жодного разу не навідувала свою малолітню доньку, не цікавилась її розвитком та станом здоров'я, жодним чином не допомагала в її утриманні та вихованні. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, № 3 (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Звертаючись з даним позовом до суду позивач стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню доньки [PERSON], [INFO], що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенні до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що виразилась у її нехтуванні обов'язками матері по забезпеченню доньки необхідним харчуванням, медичним доглядом, оскільки дитина була залишена матір'ю з закладі охорони здоров'я одразу після госпіталізації дитини та не повернулась, а також не виявляла інтересу стосовно здоров'я доньки. Наведені обставини встановлені матеріалами справи, і суд приходить до висновку, що їх слід визнати винятковими, такими, що дають підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенні до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд роз'яснює відповідачу, що остання у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved