overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.08.2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились в 2012 році через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, спільне господарство не ведеться, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач, [PERSON], та її представник, [PERSON], надали заяви, де просили розглянути справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 10.08.2012 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №299. Від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з 2012 року не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по справі. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.12.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 877, між нею та [PERSON] Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сімейні стосунки не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, втрату нормальних відносин. Шлюбні відносини з відповідачем припинено 12.11.2010 року, тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження родини неможливо. На судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON], надав письмову заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 24.12.2005 року відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції м. Харкова зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №877, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №025358, яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 056234, копію якого долучено до матеріалів справи. На даний час донька проживає з матір'ю [PERSON] Протягом подружнього життя відносини не склалися через різні погляди на життя, ведення спільного господарства, виховання дитини, втрату нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено 12.10.2010 року, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо, при цьому позивач вважає, що відновити родину неможливо, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з [PERSON], відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки з [PERSON], суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом. Зазначала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач ухиляється від її утримання. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У звязку із цим позивачка просить стягувати на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-ОК № 093205 (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 28.08.2015 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано письмових заперечень проти позову і доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим будинком [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач вже понад 5 років не проживає в належному їй будинку без поважних причин. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Третя особа [PERSON] з позовом погодився. Відповідач і третя особа [PERSON] не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків [PERSON] і [PERSON], суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником 5/6 частин будинку [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрована й відповідач (а. с. 3, 5). Як убачається з матеріалів справи (а. с. 4) та показань допитаних судом свідків, які в сукупності узгоджуються між собою, відповідач постійно не проживає в цьому будинку без поважних причин з 2010 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведеністю факту не проживання відповідача в належному позивачу жилому будинку без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

28.08.2015 року позивачка [PERSON] \~ звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу\~ укладеного з [PERSON], який обгрунтовано таким. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 15.05.2010 року\~ між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який\~ зареєстрований\~ виконавчим комітетом Соймівської с/ради Міжгірського району за актовим записом\~ № 6. Під час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя\~ позивачки з відповідачем\~ не склалося від дня укладення шлюбу. Причинами цьому позивачка вказує пізне повернення відповідача додому, в зв'язку з чим між ними виникали постійні сварки, аморальний образ життя відповідача. Окрім цього, протягом спільного життя у сторін виникли зовсім протилежні погляди на сімейне життя.\~ Дані обставини змусили позивачку звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка \~ заявлений\~\~ позов підтримала, наполягає на розірванні шлюбу, суду повідомила, що у наданий судом повторний строк для примирення у шлюбі з відповідачем не примирилася. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач позов визнав, згідний на розірвання шлюбу, оскільки позивачка не бажає зберегти сім'ю та їх шлюб.\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд оцінивши позиції сторін та подані в справу докази дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та \~ позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити виходячи з такого. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.24 СК України \~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування \~до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони не живуть фактично в шлюбі з серпня 2015 року, не підтримують жодних стосунків з ознаками сім'ї, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За строк наданий судом сторонам для примирення у шлюбі сторони не примирилися. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №16 від 12.06.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, №3 від 30.03.2007 року шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя продружжя і збереження сім'ї стали неможливими.\~ \~\~\~\~\~ Відновлення шлюбу в даному випадку є неможливим, бо сторони наполягають на розірванні шлюбу та не бажають збереження сім'ї. \~ Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя\~ сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Судові витрати до стягнення з відповідача позивачкою не заявлені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28.08.2015 року позивачка звернулась в суд з даним позовом, пояснюючи, що вона є власником квартири за адресою мкр. Південний, 3/75 смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області. Відповідно довідки Новотроїцької селищної ради від 26.08.2015 року у вказаному житлі 28.09.2006 року зареєстрований [PERSON]. Відповідач у вересні 2012 року виїхав з вказаного житла та не повертається вже протягом майже трьох років, у житловому приміщенні відсутні його речі. Оскільки відповідач повідомив, що він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації та повертатися не збирається, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з, явився, належним чином був повідомлений про час слухання справи, що підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки, заперечень проти позову не надав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, оскільки в матеріалах справи є для цього достатньо підстав без особових пояснень відповідача. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім,ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка згідно договору дарування квартири від 25.01.2005 року є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON], [INFO] зареєстрований з 28.09.2006 року у вищевказаній квартирі, що підтверджується довідкою № 3032 від 26.08.2015 року, яка мається в матеріалах справи. Згідно акту матеріального побутового обстеження від 26.08.2015 року, [PERSON]О не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 10.09.2012 року. Вказані вище обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON]М та [PERSON]М та у суду немає підстав вважати їх пояснення неправдивими. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, оскільки відповідач не знявся з реєстрації, а позивачка продовжує сплачувати комунальні послуги за останнього, що порушує права позивачки. На підставі ст. 71 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

28.08.2015року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 26.06.2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], 19.06.2013р.н., доньку Ірину, 16.07.2014р.н., які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. В судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позов, відповідач позов визнав. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 26.06.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.6) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], 19.06.2013р.н., доньку Ірину, 16.07.2014р.н..(а.с.7-8) Як стверджує позивачка на теперішній час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Діти перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що [PERSON] не виконує свій обов'язок по утриманню дітей, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку ( доходу ) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ( ст. 183 СК України ) При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст. 182 СК України ) Суд враховує матеріальний стан відповідача, який немає постійного місця роботи, отже отримує нерегулярний дохід. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі1/3 частини всіх видів заробітку . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

28.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 417,25 грн. щомісяця до закінчення навчання, але не пізніше, ніж до досягнення сином 23 років. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду, в якій проти позову не заперечував та просив розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], який народився 30.04.1997 року і на даний час є повнолітнім. [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання на контрактній основі факультету іноземної філології Харківського національного педагогічного університету ім.Г.С.Сковороди. В звязку з навчанням [PERSON] ніде не працює, потребує матеріальну допомогу. Викладене підтверджується копією свідоцтва про народження, довідкою університету, копією паспорту [PERSON], договором на надання освітніх послуг на комерційній основі від 19 серпня 2014 року, письмовими поясненнями позивача та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, приймаючі до уваги стан здоровя і враховуючи матеріальне становище позивачки й відповідача, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання сина в розмірі 417,25 грн. щомісяця до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення сином 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

28.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 05.07.2003 року. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні. На утримання дітей відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку і до повноліття дітей, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для кожної дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не зявився за невідомої суду причини, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно копії свідоцтвпро народжень [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.9-10). Згідно довідки Комітету мікрорайону №35 від 27.08.2015 року, неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають разом з матірю [PERSON] за адресою: м. Краматорськ, вул. Горловська, 12. (а.с.11). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 28.08.2015 року до повноліття старшої доньки, а в подальшому в розмірі ? всіх видів доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття молодшого сина, підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved