Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

28.05.2015 року до суду надійшов вищевказаний позов, вимоги якого уточнювались у процесі розгляду справи і в якому позивач, посилаючись на порушення своїх прав, як споживача, просить визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № 490065651 від 23.04.2008 року, укладений між ним та закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк». Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на момент укладення даного договору, він був введений в оману ЗАТ «Альфа-Банк», щодо процентної ставки, визначення якої, є суттєвою умовою зазначеного кредитного договору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення. Відповідач свого представника в судове засідання не направив і доказів про поважність причин не направлення свого представника суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, представник відповідача повідомлявся під розписку, тобто, належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. На час розгляду справи, ЗАТ «Альфа-Банк» змінив своє найменування на ПАТ «Альфа-Банк». 23.04.2008 року між позивачем та ЗАТ «Альфа-Банк», укладено кредитний договір № 490065651 за умовами якого, позивачу був наданий кредит у доларах США в сумі: 17415,71 доларів США з номінальною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі: 13,5 %. Відповідно до наявного в матеріалах справи, розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, у відповідності з постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, складного 22.05.2015 року ТОВ «Аудиторська фірма «АудитІнформСервіс», реальна процентна ставка за оспорюваним позивачем кредитним договором, становить: 32,94 % і абсолютне значення подорожчання кредиту - 23505,20 доларів США. Зазначений і наданий суду позивачем, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, у відповідності з постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року, складений 22.05.2015 року ТОВ «Аудиторська фірма «АудитІнформСервіс», відповідачем конкретними правовими доказами, не спростований. Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів. Розмір номінальної процентної ставки: 13,5 % за користування кредитом, визначало ЗАТ «Альфа-Банк», а не позивач. Зазначене дає правові підстави для висновку, що на час укладення спірного кредитного договору, ЗАТ «Альфа-Банк» було відомо, що вказаний у цьому кредитному договорі розмір процентної ставки за користування кредитом, не відповідає реальному розміру процентної ставки. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову, був звільнений від сплати судових витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. При цьому, розмір судового збору суд визначає із ставки судового збору по якій позивач мав би сплатити судовий збір на час подання позову, якби не був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved