overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

29.06.2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Балтського районного суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування вимог зазначили, що 01.12.2007 року померла їх мати [PERSON], яка заповіла їм земельну ділянку згідно заповіту, посвідченого 10.05.2006 року секретарем Бендзарівської сільської ради Балтського району Одеської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вони не можуть, оскільки пропустили встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання матері. Посилаючись на викладене, вони просили суд ухвалити рішення про визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачі в судове засідання не зявилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у якій вказали, що позов підтримують. Відповідач - представник Балтської міської ради Одеської області у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла 01.12.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть. За життя заповіла позивачам земельну ділянку згідно заповіту, посвідченого 10.05.2006 року секретарем Бендзарівської сільської ради Балтського району Одеської області. Позивачі спадщину не прийняли через пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Згідно довідки Кодимської державної нотаріальної контори від 19.07.2016 р. № 604/01-16 спадкоємці після смерті [PERSON], померлої 01.12.2007 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви вбачається, що позивачі пропустили встановлений законом строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище внаслідок витрат на поховання матері. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визнати поважною причину пропуску позивачами терміну для прийняття спадщини та визначити позивачам додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

29.06.2016 року позивач подала у суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 27.08.2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей не надає. Діти знаходяться на утриманні позивача. Представник позивача надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та без присутності позивача. Позовні підтримала в повному обсязі. Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги визнає частково, згоден на сплату аліментів на кожну дитину по 800 гривен щомісячно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутність відповідача. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 27.08.2004 року. Під час перебування у шлюбі у сторін, 27 квітня 2005 року та 16 лютого 2008 року, відповідно народилися діти [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про народження дітей, в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітні діти мешкають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного Кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, є працездатною особою, не має інших аліментних зобовязань та приймає до уваги те що розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний Бюджет України на 2016 рік», який з 01.05.2016 року для дитини віком від 6 років до 18 років складає 1531 гривня на місяць та приходить до висновку, що оскільки обовязок по утриманню дітей лежить в рівній мірі на обох батьках, по 800 гривен аліментних платежів на кожну дитину щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

29.06.2016 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 22 вересня 2015\~ року у Міському\~ відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції\~ у Херсонській області,\~ актовий запис № 1125 розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. Рішення набрало чинності. 01.08.2016 року [PERSON] подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки при ухваленні рішення судом не вирішено питання про залишення позивачці дошлюбного прізвища Степаненко в порядку ст. 113 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. В судове засідання сторони не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним. Їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання по суті. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість ухвалення по справі додаткового рішення, яким після розірвання шлюбу змінити прізвище позивачці з «Тигранян» на «Степаненко». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

29.06.2016 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Представник позивача звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, оскільки судом не було стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4 000,00 грн. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

29.06.2017 [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, в якій просить надати їй право на шлюб з [PERSON] до досягнення нею шлюбного віку. Свою заяву заявник мотивує тим, що вагітна від [PERSON] і обоє бажають укласти шлюб, але у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області їм було відмовлено у прийнятті заяви про реєстрацію шлюбу, у зв'язку з тим, що шлюбний вік для жінки встановлений у вісімнадцять років. Батьки [PERSON]: [PERSON] та [PERSON], не заперечують проти укладення нею шлюбу із [PERSON]. В судовому засіданні заявник не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши що заяву підтримує повністю. Заінтересована особа [PERSON]у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши що заяву підтримує повністю. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви. У суді встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Терешки, Шполянського району Черкаської області, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданим Шполянським РС УДМС України в Черкаській області 12.07.2016 (а.с.5). Згідно з довідкою №203 від 26.07.2017, виданою Шполянською центральною районною лікарнею імені братів М.С. і О.С. Коломійченків, [PERSON], 2000 року народження, вагітна, 34-35 днів (а.с.4). В суді також доведено, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. Згідно з ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Таким чином, враховуючи добровільні наміри [PERSON] та [PERSON] укласти шлюб, те, що [PERSON] є вагітною, а також, що батьки [PERSON] не заперечують проти укладення ними шлюбу, суд вважає за доцільне надати заявниці право на укладення шлюбу, а тому її заява підлягає задоволенню. Підстави для звільнення заявника від сплати судового збору відсутні та відповідно до ч.7 ст.235 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

29.06.2017 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 30.03.2005 вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 229756, однак, у зазначеному державному акті була допущена помилка невірно зазначено її імя по батькові, а саме замість «Мойсіївна» вказано «Мусіївна». На даний час заявник має намір здати в оренду належну їй земельну ділянку, тому вона вимушена звернутись до суду за встановленням факту належності правовстановлюючого документу. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги свого довірителя підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась 18.03.1929 у с. Чайківка Радомишльського району Житомирської області (а.с.4). 30.03.2005 на імя «Мелещенко Лідія Мусіївна» видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 229756, у якому зазначено, що вона є власником земельних ділянок загальною площею 2,86 га, кадастровий номер 1825088600:02:000:0034 та 1825088600:02:000:0382, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Чайківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.5). При видачі вказаного державного акту була допущена помилка невірно зазначено імя по батькові заявника, а саме замість «Мойсіївна» вказано «Мусіївна». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику має для неї юридичне значення, оскільки остання хоче здати в оренду належні їй земельні ділянки. Отже, факт належності [PERSON] Державного акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 229756 знайшов своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів. Враховуючи, що не встановлення вищевказаного факту може призвести до порушення майнових прав заявника, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

29.06.2017 позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 06 травня 1995 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у них не склалось, мають різні погляди на сім'ю, більше десяти років проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач у наданій телефонограмі просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням справу слухати за її відсутності, позов визнала. У звязку з відсутністю сторін розгляд справи проводиться відповідно до ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.05.1995 року Виконавчим комітетом Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №\~2 (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

29.06.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою, за участю заінтересованої особи - Балтського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. На обґрунтування вимог заявник зазначила, що в 1988 році вона була прийнята на роботу до колгоспу «Путь к коммунизму» с. Пасицели Балтського району Одеської області. КП «Трудовий архів» Балтської районної ради Одеської області її було видано архівну довідку про стаж № М-384/01-15 від 27.06.2017 року та архівну довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № М-385 від 27.06.2017 року, в яких невірно зазначено її по батькові. У зв'язку з необхідністю правильного нарахування її пенсії вона просила суд встановити факт належності їй зазначених архівних довідок. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Представник Балтського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Одеської області в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій вказав, що заперечень по справі немає. (а.с.18) Вислухавши доводи заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. КП «Трудовий архів» Балтської районної ради Одеської області заявнику було видано архівну довідку про стаж № М-384/01-15 від 27.06.2017 року, в якій вказано, що в підсумкових книгах обліку стажу і заробітної плати колгоспу «Шлях до комунізму» с. Пасицели Балтського району Одеської області за 1988-1992 роки значиться «[PERSON]», дата народження [INFO], за 1993 рік - «[PERSON]». КП «Трудовий архів» Балтської районної ради Одеської області заявнику було видано архівну довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № М-385 від 27.06.2017 року, в якій вказано, що у книгах розрахунків по заробітній платі колгоспу «Шлях до комунізму» с. Пасицели Балтського району Одеської області за 1988-1989 роки значиться «[PERSON].», за 1990-1991 роки - «[PERSON]», за 1992-1993 роки «[PERSON]». В паспорті заявника (а.с.3) її по батькові записано російською мовою «Георгиевна». Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що архівна довідка про стаж № М-384/01-15 від 27.06.2017 року та архівна довідка про заробітну плату для обчислення пенсії № М-385 від 27.06.2017 року, видані КП «Трудовий архів» Балтської районної ради Одеської області, дійсно належать заявнику, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], копією трудової книжки заявника (а.с. 5-8). За таких обставин заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

29.06.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006р., одруження було зареєстровано у ВРАЦС по м. Словянську Словянського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 344.\~ Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, у звязку з тим, що кожен по різному дивиться на головні крітерії шлюбу. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Протягом останніх шести місяців відповідач має іншу сімю та проживає разом з нею. Відновлювати шлюбні стосунки не бажають.\~Спору про поділ майна та місце мешкання дитини не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю,\~просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шкільняк» та відмовилась від стягнення судового збору з відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. З наданих письмових доказів слідує наступне: [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Терешкевич) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 22.07.2006 року, одруження було зареєстровано у ВРАЦС по м. Словянську Словянського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 344\~(а.с.4), є батьками неповнолітнього сина [PERSON], 15.05.2007 (а.с.10). Згідно ч.1 ст.24 СК України, ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне залишити дитину [PERSON], [INFO] на виховання його матері [PERSON]. Після розірвання шлюбу\~ [PERSON] залишити прізвище «Шкільняк». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

29.06.2017 року [PERSON] звернувся в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначив, що 01 листопада 2016 року померла його мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якої є він [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що він вступив у фактичне управління спадщиною, похоронив матір, розпорядився її речами і був впевнений, що ці дії прирівнюються до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини два місяці. В судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає (а.с.17-19). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року померла [PERSON], яка по день смерті була зареєстрована в [INFO] (а.с. 5), спадкоємцем по заповіту якої є її син [PERSON] (а.с.10), який вступив у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через юридичну необізнаність. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved