Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

28.04.2014 КС «Інтер-Інвест» звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON]. про розірвання кредитного договору № 210213-2645216267 від 21.02.2013 та стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором у сумі 8692,06 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 21 лютого 2013 року член кредитної спілки [PERSON] надала до КС письмову заяву про видачу кредиту на суму 5700,00 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 72 % річних для споживчих потреб, та у якості забезпечення кредитного договору нею була запропонована фінансова порука члена Кредитної Спілки - [PERSON]. без майнового забезпечення. 21 лютого 2013 року, відбулось засідання Кредитного Комітету КС, де на порядку денному розглядалась заява [PERSON] про надання кредиту, яка була задоволена і оформлені належні документи та підписаний кредитний договір на вищезазначених умовах. Однак, свої зобов'язанні [PERSON] не виконує і у досудовому порядку врегулювати спір між КС «Інтер-Інвест» та відповідачами не виявилось можливим, тому КС вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, яка станом на 18 квітня 2014 року становить 8692,06 грн. 16 червня 2014 року Чугуївським міським судом винесено рішення, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі. 10 січня 2018 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.08.2014 по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Інтер-Інвест» до [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 січня 2018 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.08.2014 по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Інтер-Інвест» до [PERSON] та [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. 16 лютого 2018 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог в обґрунтування якої зазначив, що з часу подання позовної заяви 18 квітня 2014 року по 22 березня 2018 року (дата на яку призначене судове засідання) заборгованість складається з 1434 днів прострочення та з урахуванням інфляційних збитків, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованость за кредитним договором в сумі 35448, 02 грн. Відповідачем [PERSON] наданий відзив на уточнену позовну заяву, в якому вказано, що в договорі поруки від 21.02.2013 вона вказана «поручителем» та на підтвердження особи поручителя наданий паспорт [NUMBER], виданий Чугуївським РВ УМВС в Харківській області 09.03.2005, однак такого документу на день заключення договору поруки не існувало. Згідно довідки Чугуївського РВ ГУДМС в Харківській області № 6355/13309 від 28.02.2018 вищевказаний паспорт 25.06.2012 замінений на паспорт [NUMBER] в зв'язку із зміною прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]», а попередній паспорт знищений згідно з актом № 7 за 2012 рік про знищення паспортів. Таким чином вважає, що договір поруки був сфальсифікований. В судовому засіданні представники позивача за довіреністю Бочарова О.М. та Король Є.О. уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення уточненого позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про дату, час та місце його проведення повідомлялась належним чином, шляхом виклику через офіційний сайт Судової влади України. Вислухавши учасників судового розгляду, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, як такі, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. 21 лютого 2013 року член кредитної спілки [PERSON] надала до КС «Інтер-Інвест» письмову заяву про видачу кредиту на суму 5 700,00 грн. на строк 24 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 72 % річних для споживчих потреб (а.с. 6). У якості забезпечення кредитного договору [PERSON] була запропонована фінансова порука члена КС [PERSON]. без майнового забезпечення. 21 лютого 2013 року, відбулось засідання Кредитного Комітету КС «Інтер - Інвест», де на порядку денному розглядалась заява [PERSON] про надання кредиту у розмірі 5700,00 грн., строком на 24 місяці під 72 % річних з виплатою відсотків щомісяця, та тіла кредиту ануїтетом, що підтверджується протокол № 17 від 21 лютого 2013 року (а.с. 7). У зв'язку з тим, що кредит не має майнового забезпечення, Кредитний Комітет вирішив звернутись до Спостережної Ради КС «Інтер-Інвест», щодо вирішення питання про надання кредиту із забезпеченням фінансовою порукою члена Кредитної спілки. На засіданні Спостережної Ради КС «Інтер-Інвест» прохання [PERSON] на отримання кредиту у сумі 5700,00 грн. задоволено, на підтвердження чого наданий протокол засідання № 17-К від 21.02.2013, та доручили Голові Правління КС Антоновій Л.В. оформити належні документи та підписати кредитний договір з [PERSON] на вищезазначених умовах (а.с. 8). 21 лютого 2013 року між КС та [PERSON] укладений кредитний договір № 210213-2645216267, згідно якого КС зобов'язалася на умовах платності, зворотності, строковості та забезпеченості в порядку та на умовах договору, надати [PERSON] кредит у розмірі 5 700,00 грн. (а.с. 9). У якості фінансового забезпечення кредитного договору 21 лютого 2013 року між КС «Інтер-Інвест» в особі Голови Правління Антонової Л.В. та [PERSON]. був укладений договір поруки (а.с. 10). КС відповідно до п.1.1. кредитного договору № 210213-2645216267 від 21.02.2013 та відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, свої зобов'язання перед [PERSON] виконала у повному обсязі, надала кошти у сумі 5700 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер № 220 від 21.02.2013, відповідно до якого [PERSON] отримала кошти у сумі 5700,00 грн. (а.с. 11). Відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язана своєчасно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредитного зобов'язання у строк та розмірах, встановлених умовами кредитного договору, проте вимоги кредитного договору не виконує з липня 2013 р., про що свідчить особова картка позичальника, згідно якої кошти були сплачені відповідачем [PERSON] лише 18.03.2013, 22.04.2013 та 19.07.2013 (а.с. 23). В досудовому порядку врегулювати спір між КС та відповідачами не виявилось можливим. Відповідачам 27.01.2014 направлялися письмові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором та попередження про звернення з позовом до суду, але відповідачі не вживають ніяких дій щодо виконання вимог кредитного договору та договору поруки (а.с. 12-15). Відповідно до заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16.06.2014 з відповідачів було стягнуто солідарно суму заборгованості за кредитним договором в сумі 8692,06 грн., з яких [PERSON] було погашено частину заборгованості а саме: 25 жовтня 2017 року - 500 грн.; 30 листопада 2017 року - 500 грн.; 27 лютого 2018 року - 500 грн., які було зараховано в рахунок заборгованості по додатковим відсоткам. Таким чином враховуючі ці платежі залишок заборгованості становить 7192,06 грн., з яких тіло кредиту - 4793,06 грн., відсотки за користування кредитними коштами - 2398,74 грн., отже з часу подання позовної заяви 18.04.2014 по 22.03.2018 заборгованість складається з 1434 днів прострочення. Виходячи з п. 8.2 Кредитного договору у випадку прострочення виконання Позичальником своїх зобов'язань на нього покладається обов'язок сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 120 % річних за весь період прострочення, кредит був виданий під 72 % річних, таким чином річна процентна ставка для нарахування додаткових відсотків у разі прострочення складає 48 % для нарахування. Таким чином відповідно до наданого в уточненій заяві розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22.03.2018 загальна сума заборгованості становить 35 448,02 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 4 793,32 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом за 1434 дні у сумі 13 565,64 грн., заборгованості по додатковим відсоткам за 1434 дні затримки у сумі 9034,20 грн. та інфляційних збитків за період з травня 2014 року по січень 2018 року в сумі 5 656,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового роту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в йому обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані прострочення збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідачем та його представником суду не надано в порядку ст.83 ЦПК України доказів які би могли підтвердити ті обставини на які вони посилаються, так відповідач [PERSON] ([PERSON]) не заперечує, що вона можливо підписала договір поруки Оцінивши всі докази в сукупності, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають повному задоволенню, оскільки відповідачі жодних клопотань відносно договору поруки, які заявлялися під час розгляду заяви про скасування заочного рішення, не заявили і заперечень щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором не надали. На підставі ч.1ст. 141 ЦПК України, з відповідачів солідарно підлягає стягненню судовий збір та витрати пов'язані з публікацією оголошення у ЗМІ на користь позивача . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved