Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

28.08.2015 року позивач- публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 року в розмірі 71803,53 гривень (сімдесят одна тисяча вісім три гривні 53 копійки), яка складається з: сума заборгованості за кредитом 0,00 грн.: в т. ч. за строковим кредитом 0,00 грн., за простроченим кредитом 0,00 грн.; сума заборгованості по процентам 11712,14 грн., в т. ч. за строковим процентами 0,00 грн., за простроченим процентами 11712,14 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 0,00 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 0,00 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 3395,23 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 176,16 грн.; розмір штрафу 56520,00 грн.; звернути стягнення за іпотечним договором 1756 від 27.09.2012 року, шляхом визнання за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, п/р 373910011 в AT «Дельта Банк», МФО 380236) права власності на предмет іпотеки, що належить [PERSON] (61000, Україна, Харківські область, м. Харків, бульвар Потьомкіна, буд. 1 Б, кв. 75, ідентифікаційний код [NUMBER]) 4-х кімнатну квартиру № 13, загальною площею 81,00 кв. м., житловою площею 55,3 кв. м., розташована за адресою: Україна, Харківська область, місто Харків, проспект Леніна, будинок № 10. Визнати право власності за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, п/р 373910011 в AT «Дельта Банк», МФО 380236) наступне майно, а саме: 4-х кімнатну квартиру № 13, загальною площею 81,00 кв. м., житловою площею 55,3 кв. м., розташована за адресою: Україна, Харківська область, місто Харків, проспект Леніна будинок № 10. Всі витрати покласти на відповідача. 20.01.2016 р. від ПАТ «Дельта Банк», на підставі ст. 22 Господарського процесуального Кодексу України та на виконання ухвали господарського суду Житомирської області (аркуш справи 67 68), надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій банк просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 року в розмірі 71803,53 гривень, яка складається з 11712,14 грн. заборгованості по процентам, 3395,23 грн. пені, 176,16 грн. трьох процентів річних, 56520,00 грн. штрафу, звернути стягнення за іпотечним договором 1756 від 27.09.2012 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у виконавчому провадженні 4-х кімнатної квартири № 13, загальною площею 81,00 кв. м., житловою площею 55,3 кв. м., розташованої за адресою: Україна, Харківська область, м. Харків, проспект Леніна, будинок № 10, за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відшкодувати судові витрати з відповідача. В обґрунтування заявленого позову ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що 27.09.2012 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» був укладений кредитний договір № КЮ ВКЛ 2010906, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитну лінію в загальному розмірі 471000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 26.09.2015 р. ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» умови договору не виконує, тому станом на 14.08.2015 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 71803,53 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір № 1756 від 27.09.2012 р., відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. У звязку з невиконанням ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» умов кредитного договору, у банка виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дельта Банк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 28.03.2016 р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов на тих підставах, що в ньому викладені. Просила суд поновити строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу, оскільки строк був пропущений з поважної причини, у звязку зі скороченням штату працівників ПАТ «Дельта Банк», великою завантаженістю співробітників, які фізично не встигли підготувати позовну заяву, крім того ПАТ «Дельта Банк» в 2014 році перебував у дуже скрутному матеріальному становищі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вона пояснила, що договором кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. достроково була погашена заборгованість 06.02.2015 р., штрафні санкції банком нараховуються вже після повного погашення заборгованості. Вона не отримувала від банку повідомлення про дострокове погашення заборгованості, банк не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ «Юніфуд Інтернешнл», тобто вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. Також відповідач наполягала на застосуванні строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік та виключити суму штрафу в розмірі 27860,00 грн. з обсягу заборгованості, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Адвокат [PERSON], який діє від імені [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 12.04.2016 р., позовні вимоги визнав частково. Просив суд застосувати позовну давність та виключити суму штрафу 18840,00 грн. з обсягу заборгованості, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Зменшити загальну суму неустойки (пені та штрафів) до 20000,00 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за договором кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 року в розмірі 20005,35 грн. Третя особа ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» у судове засідання не зявилося, причину неявки суду не повідомило, про час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою правління Національного банку України від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» віднесено банк до категорії проблемних строком до 180 днів. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Тимчасову адміністрацію в AT «Дельта Банк» запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08.04.2015 р. № 71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в AT «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно. Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 р. № 147 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» по 02 жовтня 2015 року включно. Продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» [PERSON] по 02 жовтня 2015 року включно. Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку» розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі AT «Дельта Банк») з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452 VI Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 03.10.2016 р. ПАТ «Дельта Банк» перебуває в процесі припинення, відсутні дані в реєстрі про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про державну реєстрацію припинення юридичної особи є останнім етапом ліквідаційного процесу. Після здійснення всіх заходів ліквідаційного процесу юридична особа позбавляється статусу юридичної особи. На дату прийняття судом рішення, позивач перебуває в процесі припинення, але в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні дані про державну реєстрацію припинення юридичної особи, тобто в розумінні ч. 1 ст. 111 ЦК України голова ліквідаційної комісії має право на стягнення заборгованості з боржників юридичної особи, яка перебуває в процесі припинення. 27 вересня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Юніфуд Інтернешнл» укладений договір кредиту № КЮ ВКЛ 2010906. Відповідно до п. п. 1.1., 1.1.1. п. 1 договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. кредитор надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязуються своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобовязання за цим договором. Надання кредиту здійснюється окремими частинами, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості в сумі 471000,000 гривень (чотириста сімдесят одна тисяча гривень 00 копійок), зі сплатою процентів за користуванні кредитом в розмірі 27,99 % (двадцять сім цілих девяносто девять сотих процентів) річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 26 вересня 2015 року включно. Відповідно до п. п. 1.1.3. п. 1 договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. у випадку не виконання позичальником будь якого із зобовязань, передбачених п. 3.3.16. цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 30 % річних та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) виконання зобовязання та діє до дня (включно) виконання умов, передбачених п. 3.3.16. цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене встановлення розміру процентної ставки за користування кредитом по цьому договору не потребує додаткового двосторононнього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору. Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. п. 4 договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. у випадку прострочення позичальником строків сплата процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення від простроченої суми за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити в повному обсязі проценти і комісії, передбачені цим договором. У випадку порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1., 3.3.6. 3.3.16 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 2 % від максимального ліміту заборгованості визначеного п. 1.1.1. цього договору за кожний випадок порушення. 27 вересня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладений іпотечний договір. Відповідно до п. п. 2.1. п. 2 цього договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання позичальником зобовязання, що випливає з кредитного договору, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договорам, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира № 13, що складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 81,0 кв. м., житловою площею 55,3 кв. м., що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, проспект Леніна, будинок 10. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 19 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1877. Право власності на предмет іпотеки зареєстроване комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22 травня 2006 року за реєстраційним номером 12579426, про що зроблено відповідний запис № П 1 16166 в реєстрову книгу № 1 та надано витяг про державну реєстрацію прав № 10695202 від 22.05.2006 року. Відповідно до меморіального ордеру № 43335037 від 27.09.2012 р. ПАТ «Дельта Банк» перерахувало ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» кредит в розмірі 471000,00 грн. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх. Забезпечувальне зобовязання (взаємні права й обовязки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням). Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі статтею 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, у позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк» просить звернути стягнення на предмет іпотеки та визнати за ним право власності на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості, що передбачено пунктом 7.4.1. договору іпотеки від 27.09.2012 року. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження, зокрема пункт 7.4.1. в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV). ПАТ «Дельта Банк» не звертався до державного реєстратора для реєстрації права власності на іпотечне майно, не отримував відмову державного реєстратора в реєстрації права власності, тобто вимоги банку в частині визнання за ним права власності на іпотечне майно заявлені передчасно, тому у суду відсутні підстави для визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк» на іпотечне майно, а саме: квартиру за адресою: м. Харків, пр. Науки (Леніна)[ADDRESS], тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Як зазначає позивач в своєму позові, станом на 14.08.2015 р. розмір заборгованості ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» перед ПАТ «Дельта Банк» становить 71803,53 грн., яка складається з: сума заборгованості за кредитом 0,00 грн.: в т. ч. за строковим кредитом 0,00 грн., за простроченим кредитом 0,00 грн.; сума заборгованості по процентам 11712,14 грн., в т. ч. за строковим процентами 0,00 грн., за простроченим процентами 11712,14 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 0,00 грн.; сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту 0,00 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення процентів 3395,23 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 176,16 грн.; розмір штрафу 56520,00 грн. ТОВ «Юніфуд Інтернешнл» допустило не подання фінансової звітності тричі: 26.02.2015 р. не подана річна звітність; 21.04.2015 р. не подана звітність за 1 квартал 2015 року; 21.07.2015 р. не подана звітність на 2 квартал 2015 року, за вказані випадки порушення нараховано штраф у розмірі 28260,00 грн. Одноразово застосовано штрафні санкції за не переведення оборотів з 4 кварталу 2014 року по 2 квартал 2015 року в розмірі 9420,00 грн. Також ПАТ «Дельта Банк» нараховані штрафні санкції за порушення умов страхування за два випадки в розмірі 18840,00 грн.: перший випадок відсутній договір страхування з 28.09.2013 р. по 27.09.2014 р.; другий випадок відсутній договір страхування з 23.07.2015 р. Позивач [PERSON] наполягала на застосуванні позовної давності в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); ПАТ «Дельта Банк» в свою чергу просив суд поновити строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу, оскільки строк був пропущений з поважної причини, у звязку зі скороченням штату працівників ПАТ «Дельта Банк», великою завантаженістю співробітників, які фізично не встигли підготувати позовну заяву, крім того ПАТ «Дельта Банк» в 2014 році перебував у дуже скрутному матеріальному становищі. Суд не вбачає підстав для поновлення ПАТ «Дельта Банк» спеціального строку позовної давності, оскільки будь яких обєктивних перешкод, які б унеможливлювали банк звернутися до суду з даним позовом, у ПАТ «Дельта Банк» не було, банк не надав суду доказів цього. Відповідно до п. п. 3.3.16.2. п. 3.3.16. договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. позичальник зобовязаний протягом 10 календарних днів з дня укладання іпотечного договору/договору застави укласти в акредитованій банком страховій компанії договір страхування майна. Як зазначає ПАТ «Дельта Банк» був відсутній договір страхування з 28.09.2013 р. по 27.09.2014 р., тому були нараховані штрафні санкції в розмірі 9420,00 грн. Строк позовної давності для стягнення цього штрафу починається з 28.09.2013 р., з даним позовом банк звернувся до суду 25.08.2015 р., це дата поштового штемпелю на конверті, в якому був надісланий даний позов до суду, тому суд приходить до висновку, що строк звернення до суду з вимогою про стягнення штрафу в розмірі 9420,00 грн. пропущений, підстави для поновлення строку позовної давності відсутні, тому в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. У звязку з порушенням виконання умов кредитного договору № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р., а саме п. п. 3.3.16.2. та п. п. 3.16.3., начальник управління адміністрування активних операцій клієнтів СМБ [PERSON] просить встановити плату за користування кредитом у розмірі 30 % річних з 26.12.2012 р., клієнт ТОВ «Юніфуд Інтернешнл», що підтверджується розпорядженням № КЮ ВКЛ 2010906/1 від 13.08.2015 р. Доводи адвоката [PERSON], що підвищена процентна ставка 30 % була застосована банком в серпні 2015 року заднім числом за попередні два роки в розмірі 11706,87 грн. та неправомірно розрахований розмір пені за несвоєчасне повернення процентів не приймаються судом до уваги, оскільки умови договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р., а саме: п. п. 1.1.3. кредитного договору, передбачає зміну процентної ставки без додаткового двостороннього погодження за порушення умов п. п. 3.3.16. кредитного договору. Згідно п. п. 3.3.16.3. договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. позичальник зобовязаний в строк до 26 грудня 2012 року включно перевести обороти пропорційно кредитній заборгованості на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора. Для підтвердження виконання своїх зобовязань позичальник повинен щоквартально, не пізніше двадцятого числа місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору довідки/виписки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник. Із змісту розпорядження КЮ ВКЛ 2010906/1 від 13.08.2015 р. вбачається, що порушення п. п. 3.3.16.3. ПАТ «Дельта Банк» вперше встановив саме у грудні 2012 року, а з розрахунку позовних вимог видно, що таке порушення було лише одне. Отже, зобовязання з виплати штрафу мало виникнути 26.12.2012 року. Таким чином, враховуючи дату подання позову 25.08.2015 року, наявним є пропущення 1-річного строку позовної давності щодо штрафу в сумі 9420,00 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення штрафу за порушення вимог п. п. 3.3.16.3. договору кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. в розмірі 9420,00 грн., у звязку з порушенням строків звернення до суду. Таким чином, суд прийшов до висновку, що загальна сума штрафу та пені складає 41075,23 грн. (56520,00 грн. 9420,00 грн. 9420,00 грн. + 3395,23 грн.) За ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Як вбачається з розрахунку позивача, тіло кредиту та проценти за користування кредитом були повністю погашені у лютому 2015 року, за виключенням помилково забутої суми 5,27 грн. Все, що залишилось спірна сума підвищених процентів та штрафні санкції за порушення, які не призвели до жодних негативних наслідків (іпотечне майно є цілим, незважаючи на випадки не переукладення договорів страхування; не переведення оборотів позичальника в банк позивача та неподання ним фінансової звітності не вплинули на ступінь виконання основного зобовязання). В позовній заяві відсутні посилання на будь які збитки чи інші наслідки невиконання зобовязань. Оскільки розмір штрафу складає 41075,23 грн., що перевищує суму заборгованості по процентам в три з половиною рази, тому суд вважає за доцільне зменшити загальну суму неустойки до 20000,00 грн., враховуючи, що саме такий розмір неустойки був визнаний адвокатом відповідача. Тобто суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості за договором кредиту № КЮ ВКЛ 2010906 від 27.09.2012 р. складає 31888,30 грн.: сума заборгованості по процентам 11712,14 грн., сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів 176,16 грн.; розмір штрафу 20000,00 грн. Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності про визначення ринкової вартості майна ТОВ «Е. Р. [PERSON].», що діє на підставі сертифікату Фонду державного майна України № 16812/14 від 12.08.2014 р., ринкова вартість чотирикімнатної квартири № 13, загальною площею 81,00 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Леніна (Науки), буд. 10 та належить на праві приватної власності [PERSON], без врахування ПДВ, становить 1840000,00 (один мільйон вісімсот сорок тисяч) грн. на 16.02.2016 р. Даний висновок ніхто із сторін по справі не оспорював, на призначенні судової оціночно будівельної експертизи сторони не наполягали, тому у суду немає підстав сумніватися у правильності зробленої оцінки. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Враховуючи висновки субєкта оціночної діяльності про визначення ринкової вартості майна ТОВ «Е. Р. [PERSON].», суд приходить до висновку, що резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій), що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 23.12.2015 № 6 1205 цс 15, від 09.12.2015 року № 6 2479 цс 15, від 07.10.2015 року 6 1935 цс 15. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452 VI, Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898 IV, ст. ст. 258, 267, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial