Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

27.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 07.06.1987 року, посилаючись на те, що причиною розірвання шлюбу є різні погляди на одні і ті ж життєві ситуації, непорозуміння між ними, на ґрунті яких виникають сварки. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинено і сім'я фактично розпалась. На даний час позивач не бачить сенсу підтримувати сімейні відносини. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього 17-річного сина, який у випадку розірвання шлюбу між сторонами самостійно обере місце проживання. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Старосільською сільською радою народних депутатів Маневицького району Волинської області від 07.06.1987 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис № 6 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області від 15.04.1997 року (а.с. 7) Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини та про поділ майна на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved