Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

28.03.2017 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, в період якого 25.03.1999 року у них народилася донька [PERSON], на утримання якої відповідач сплачував аліменти до повноліття дитини. Шлюб з відповідачем розірваний 25.09.2007 року. З 01.09.2016 року донька навчається за контрактом на 1 курсі денної форми архітектурного факультету Полтавського національного технічного університету. Позивачка вказувала, що вона не в змозі забезпечити потреби доньки по оплаті за навчання, комунальні послуги, проживання, користування інтернетресурсом, послуги мобільного зв»язку, проїзд на транспорті, витрати на непродовольчі товари, одяг, взуття, засоби особистої гігієни, продукти харчування, а дитина позбавлена змоги працювати та утримувати себе, оскільки навчається за денною формою навчання. Посилаючись на те, що відповідач працює, отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, не має інших неповнолітніх дітей, що потребують обов»язкового утримання, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача, щомісячно, з дня подання позову до виповнення їй 23 років, тобто до 25.03.2022 року, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, пославшись на те, що позивачка не мала права звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки, оскільки остання не проживає з позивачкою, досягла повноліття і повинна особисто звертатися до суду з позовом. Відповідач не має можливості утримувати спільну з позивачкою доньку, оскільки повністю утримує свою дружину, яка не працює, оскільки має ряд захворювань, що перешкоджають їй повноцінно працювати; відповідач, крім іншого сплачує витрати на оплату орендованого житла, комунальні послуги, має кредитні зобов»язання у ПАТ «ПриватБанк», надає матеріальну допомогу дружині з утримання її дітей. Третя особа, будучи належним чином сповіщеною про розгляд справи, до суду не прибула, надіслала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі \\а.с. 43, 44\\. Суд, вивчивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, вислухавши їх пояснення, дійшов висновку про виникнення між сторонами спору з обумовленого ст. 199 Сімейного Кодексу України обовязку батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, якщо батьки можуть надавати утримання. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 25.03.1999 року, її батьками в свідоцтві про народження записані позивачка і відповідач \\а.с. 6\\. 16.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 156 зареєстровано розірвання шлюбу між позивачкою і відповідачем \\а.с. 5\\. З паспортів громадянина України, довідок, виданих виконавчим комітетом Охтирської міської ради від 28.03.2017 року \\а.с. 3, 12, 45, 104, 105\\ вбачається, що позивачка та її донька [PERSON] зареєстровані і проживають в [INFO], з 19.09.2002 року. Позивачка працює в Охтирському УБР ПАТ «Укрнафта», де за останні півроку отримала у середньому в місяць по 7700.00 грн. \\а.с. 13\\, а згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року отримала дохід у середньому щомісяця по 12269.00 грн. \\а.с. 41\\. Судом враховано, що згідно Інформаційної довідки, наданої відповідачем для огляду в судовому засіданні 29.06.2017 року, позивачка має у власності будинок № 20 по вул.. Мішечкіна в м. Охтирка, який набула внаслідок поділу майна подружжя з відповідачем. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 25.09.2007 року у справі № 2-1450\\2007 на користь позивачки з відповідача були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частки його заробітку щомісяця, до досягнення повноліття дитиною, починаючи стягувати з 04.09.2007 року \\а.с. 8\\. З довідки від 16.03.2017 року № 070953 вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу архітектурного факультету Полтавського національного технічного університету ім.. [PERSON] (наказ № 229 від 04.08.2016 року), денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року \\а.с. 11\\. Викладені обставини підтверджуються договором від 10.08.2016 року № 07.03-16, укладеним, між Полтавським національним технічним університетом ім.. [PERSON] \\а.с. 106\\, укладеним навчальним закладом з позивачкою. Згідно п. 5 зазначеного договору загальна вартість освітньої послуги на весь строк навчання становить 60000.00 грн., з внесенням щосеместрово 7500.00 грн. не пізніше 15 серпня та 15 січня. З наданих позивачкою платіжних документів з установи банку вбачається, що позивачкою здійснено оплату витрат за навчання доньки в університеті, семінари з іноземної мови, тощо \\а.с. 47-51\\ . [PERSON] у 2016 році доходу не мала \\а.с. 42\\. З довідки від 05.04.2017 року № 64, виданої виконавчим комітетом Бакирівської сільської ради Охтирського району Сумської області, вбачається, що відповідач зареєстрований в [INFO], з 25.08.2009 року по теперішній час, але фактично не проживає \\а.с. 18\\. 17.03.2017 року відповідач одружився з [PERSON] \\а.с. 76\\. Син [PERSON] - [PERSON], [INFO], навчається в 11 класі Ліцею цивільного захисту Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) \\а.с. 69\\, його батьками в свідоцтві про народження записані [PERSON] і [PERSON] \\а.с. 75\\. Дружина відповідача - [PERSON] урегулювала взаємовідносини з колишнім чоловіком [PERSON] щодо обов»язку з утримання спільних дітей [PERSON] та [PERSON] шляхом укладення договору від 18.09.2015 року, за умовами якого з метою припинення обов»язку сплати аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] [PERSON] прийняла у власність квартиру № 75 по проспекту Василя Стуса (Комсомольському), 18, в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, площею 41.8 кв.м, житловою площею 26.7 кв.м., для неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] \\а.с. 70-72\\. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року [PERSON] отримав дохід у середньому щомісяця по 13796.00 грн. \\а.с. 41\\. З інформаційної довідки від 21.06.2017 року вбачається, що відповідач має у власності земельну ділянку площею 1.5 га для ведення особистого селянського господарства на території Бакирівської сільської ради Охтирського району. З наданого відповідачем договору оренди № 2 від 25.05.2017 року вбачається, що відповідач отримав в оренду [ADDRESS]»янське. Дружина відповідача [PERSON] не має у власності рухомого і нерухомого майна. З повідомлень управління соціального захисту населення Охтирської міської ради від 28.04.2017 року № 2787 \\а.с. 39\\, Охтирської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 05.05.2017 року \\а.с. 40\\ вбачається, що позивачка, відповідач та їх донька [PERSON] на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебувають, соціальних допомог не отримують; на податковому обліку в Охтирській ОДПІ, як фізичні особи-підприємці, станом на 03.05.2017 року не перебувають. З довідок, виданих Кам»янським об»єднаним управлінням пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 26.05.2017 року та Кам»янським міськам центром зайнятості від 22.05.2017 року вбачається, що [PERSON] не перебуває на обліках в указаних державних установах. В Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня інформація про доходи [PERSON] Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з того, що відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно приписів ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За приписами ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд визнав безпідставними посилання представника відповідача про те, що останній здійснює повне матеріальне утримання їх з відповідачем родини, в тому числі, несе витрати за орендоване житло, лікування дружини, яка має хронічні захворювання, оплачує комунальні послуги та витрати на проїзд до місця навчання [PERSON], має заборгованість перед установами банків, тощо. Так, з наданого стороною відповідача договору оренди житла суд встановив, що вказаний договір укладений відповідачем 25.05.2017 року, тобто, після відкриття провадження у даній справі; до договору оренди відповідачем не надано доказів про оплату ним орендної плати за наймане житло. Надані відповідачем рахунок на оплату за спожитий газ на суму 4137.83 грн. по квартирі № 75, просп. Василя Стуса (Комсомольському), 18, в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, виписаний на ім»я [PERSON], та рахунок за утримання будинку та прибудинкової території на вказану квартиру на суму 421.67 грн., суд вважає неналежними доказами, оскільки не свідчать про обов»язок відповідача означені витрати. Перевіряючи доводи відповідача про стан здоров»я його дружини та необхідність її повного утримання, суд встановив, що [PERSON] не має обмежень до працевлаштування, але не шукає роботу, про що свідчать надані нею докази про наявність ряду захворювань та не перебування на обліку в державній службі зайнятості. Рецепти та рахунки на придбання лікувальних препаратів та діагностичні дослідження на ім»я [PERSON] отримані нею у 2015-2017 роках, тобто, до досягнення донькою відповідача повноліття і задовго до звернення позивачки з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] на час її навчання. Суд визнав необґрунтованими посилання [PERSON] про те, що відповідач на законних підставах надає матеріальне утримання її сину [PERSON] через відсутність аліментів на утримання дитини від колишнього шлюбу, оскільки обов»язок з утримання цієї дитини законом покладається на його батьків. Існування за відповідачем заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», яку він систематично не сплачує протягом тривалого часу, на переконання суду, не свідчить про його важке матеріальне становище. За висновком суду не узгоджуються з приписами ст. 199 СК України твердження відповідача про те, що після досягнення повноліття його донька повинна самостійно звертатися до суду за стягненням аліментів за місцем свого проживання в м. Полтава, оскільки обов»язок батьків утримувати повнолітніх дітей, що продовжують навчання, передбачений вказаною нормою закону. Крім того, зі змісту ст. 199 СК України випливає, що умовою стягнення аліментів на утримання дитини за цим законом є продовження навчання повнолітньою дитиною та наявність можливості у батьків надавати утримання цій дитині. Суд вважає обґрунтованими посилання позивачки про те, що її спільна з відповідачем донька перебуває на її повному утриманні, оскільки вона навчається за денною формою навчання, доходів не отримувала. Те, що дитина, яка навчається в іншому місті, потребує матеріального забезпечення витрат на проживання, харчування, користування громадським транспортом, знайшло підтвердження наданими позивачкою та дослідженими в судовому засіданні платіжними документами і не спростований відповідачем чи його представником. За висновком суду позивачка належними і допустимими доказами довела право на стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної з відповідачем повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання, і що відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до закінчення їх спільною дитиною навчання у Полтавському національному технічному університеті ім.. [PERSON], але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. При визначенні розміру аліментів судом враховано його матеріальне становище, в т.ч. наявність у відповідача на утриманні його дружини [PERSON] Доказів, які б спростовували встановлені судом фактичні обставини та висновки суду, сторони не надали. На підставі ст. 367 ЦПК України суд визнає за обовязок допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць з часу звернення позивачки до суду з даним позовом. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України На підставі ст. ст. 180-182, 191, 199 СК України, ст. ст. 6, 10, 61, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

Outcome: approved