Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

28.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача переплату пенсії в розмірі 1394 грн. 98 коп. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком. У зв`язку з розрахунковою помилкою програмного забезпечення відповідачу було переплачено пенсію в сумі 1394,98 грн. 05.03.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що виплата пенсії проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з його боку. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком. В березні 2019 року при проведенні масового перерахунку з 01.03.2019 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019 року № 124, якою був затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» програмне забезпечення не вірно визначило показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески (потрібно 3764,40 грн., а враховано 4404,35 грн.) з врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35, що призвело до нарахування більшої пенсії відповідачу аніж належно. Відповідно до п. 6 Порядку під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 року № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3) та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за № 374/7695. Відповідно до пункту 3 Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Положеннями статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Ця умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки та недобросовісності відповідача. Судом встановлено, що відповідач не допустив будь-якої недобросовісної поведінки, не подавав до органів ПФУ жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Щодо рахункової помилки при призначенні пенсії слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». Проте, у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової ) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Представник позивача не навів жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій. Отже, помилку програмного забезпечення не можна вважати рахунковою помилкою. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові №556/1231/17 від 5 лютого 2018 року. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». За таких обставин, оскільки позивачем не доведено факту допущення ними рахункової помилки, а також факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed