Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

27 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що є власником вище вказаної квартири, в якій залишились зареєстрованими попередні власники. Дану квартиру позивач придбав 31 березня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, в даній квартирі не проживають з моменту продажу, участі у її утриманні та сплаті комунальних послуг не приймають, в той же час їх реєстрація за вказаною адресою обмежує майнові права позивача з розпорядження даним майно та тягне для нього невиправдані витрати з утримання житла. За вказаного, позивач просить про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивача. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував (а.с. 33). Відповідачі в судове засідання не з`явилась. У зв`язку з відсутністю відповідачів за відомою суду адресою, їх сповіщення про дату, час та місце судового засідання здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади (а.с.31,32) . Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від них заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідачів. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~ Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 31 березня 2020 року, [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). Відповідно до п. 21 даного Договору продавці стверджують, що мають інше житлове приміщення, в якому проживають. Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області №1877 від 13.10.2020 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] на даний час є зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживають (а.с. 28). \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, вирішуючи питання про правову норму, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, суд виходить з наступного. Квартира [ADDRESS] є особистою власністю позивача. Відповідачі не є членами сім`ї позивача, тобто є для позивача сторонніми особами. За такого суд вважає, що в даному випадку, підлягають застосуванню положення\~статей 317, 319, 391 та 406 ЦК України, які\~визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини між власником жилого приміщення та сторонніми особами. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.\~ За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.\~ Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За частиною другою ст. 406 ЦК України, житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вище встановлені обставини, приймаючи до уваги, що наявне у відповідачів право на проживання у даному будинку ними не реалізується з квітня 2020 року, в той час як викликає для позивача невиправдані витрати, зокрема додаткову оплату комунальних послуг, позбавляє можливості скористатись пільгами з цих послуг, приймаючи до уваги, що відповідачі не є членами сім`ї [PERSON] , тому, за наведених обставин, також з урахуванням роз`яснень, що містяться в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, суд дійшов висновку про те, що право відповідачів на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати.

Outcome: approved