Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на: - земельну ділянка площею 6,02га (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) знаходиться на території Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта серії [NUMBER]. - земельну ділянку площею 4,85га (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) знаходиться на території Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта серії [NUMBER] - земельну ділянку площею 4,17га (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]) знаходиться на території Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області, що належала [PERSON] на підставі державного акта серії [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [PERSON], на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] належали три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 4,85 га, 4,17 га., та 6,02га, які розташовані на території Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області. [INFO] року [PERSON] помер. На момент смерті він проживав один, про що свідчить довідка Євсузької сільської ради Біловодського району від 9 липня 2015 року. Але у серпні 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого після його смерті [PERSON] наслідує зазначені вище земельні ділянки. Тому у липні 2015 року позивач подав заяву в нотаріальну контору про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, зазначені в заповіті [PERSON] Однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, на підставі того, що він не надав документів, що підтверджують право власності спадкодавця на майно - державних актів, які він не міг надати, так як вони були загублені [PERSON] Із заявою про видачу дублікатів державних актів на земельні ділянки, що належали [PERSON], [PERSON] звернувся у відділ Держземагенства в Беловдском районі Луганської області. У листі від 29 липня 2015 року відділ Держземагенства в Біловодському районі повідомив його про відмову у видачі держ. актів на земельні ділянки, тобто в даний час [PERSON] не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, визнати за собою право власності на успадковане майно. У судове засідання сторони не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи без них, [PERSON] просить позов задовольнити, Євсузьска сільська рада Біловодський району позов визнає, третя особа - відділ Держгеокадастру у Біловодському районі Луганської області просить прийняти рішення згідно чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходить із диспозитивності прав сторін за того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом загальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При досліджені і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування інших доказів та дослідження їх в судовому засіданні від сторін не надійшло. Судом постановлено рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Так судом встановлено, що дійсно [PERSON], на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER] належали три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 4,85 га, 4,17 га., та 6,02га, які розташовані на території Євсузької сільської ради Біловодського району Луганської області (а.с.6-8). 13 серпні 2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого після його смерті [PERSON] наслідує зазначені вище земельні ділянки (а.с.16). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.6), на той час він втратив вказані державні акти. Із заявою про видачу їх дублікатів [PERSON] звернувся у відділ Держземагенства в Беловдском районі Луганської області. У листі від 29 липня 2015 року відділ Держземагенства в Біловодському районі повідомив його про відмову у видачі державних актів на земельні ділянки, оскільки в цей час неможливо їх видати. (а.с.10), Згідно ст.1217 ЦК України [PERSON] ставиться до спадкоємців за заповітом, оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені в заповіті. [PERSON] у відповідності зі ст. 1269 ЦК України як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, у липні 2015 року подав заяву в нотаріальну контору про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, зазначені в заповіті [PERSON], але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.12) Тому суд вважає, що позовна заява[PERSON] підлягає задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів вірогідно підтверджує її законність і обґрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: approved