Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

28 липня 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві посилався на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2007 року, від якого мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем на даний час припинені, сторони проживають окремо, причинами чого стало розбіжність поглядів на шлюбні та батьківські обов'язки, тощо. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а. с. 3-4). Позивач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути дану цивільну справу без його участі (а. с. 17). Відповідачка в судове засідання не з'явилася про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 квітня 2007 року, зареєстрованого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 189, від шлюбу мають дітей - доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а. с. 6, 7). Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище відповідачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved