Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

27.01.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Токівський гранітний кар`єр» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, середнього заробітку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що починаючи з 15.11.1983 року по 02.09.2013 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 02.09.2013 року вона була звільнена по ст.38 п.1 КЗпП України за згодою сторін. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 41948,81 грн. та компенсація за невикористану відпустку тривалістю 168 календарних дні в сумі 26031 грн. 47 коп., всього заборгованість складає 67980,28 грн. Наказом про звільнення була також передбачена виплата компенсації за невикористану щорічну відпустку тривалістю 168 календарних днів, тому просить стягнути з відповідача компенсацію за всі дні невикористаної відпустки в сумі 26031,47 грн. В зв`язку із затримкою виплати заробітної плати розмір компенсації складає 118694,17 грн., тому просить стягнути з відповідача компенсацію в зв`язку з порушенням терміну виплати нарахованої заробітної плати в сумі 118694,17 грн. Також позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при її звільненні, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 1852 робочих днів, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 580490,88 грн. (середньоденна заробітна плата 313,44 грн. х 1852 дні). Тому, на підставі викладеного просить позов задовольнити. 26.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого просить позовну заяву задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки в сумі 26031,47 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 1877,04 грн. із обов`язковим відрахуванням обов`язкових податків та зборів, в іншій частині позовних вимог - відмовити, оскільки вважає, що у розрахунку компенсації втрати частини доходів позивачем допущені помилки, а саме - не визначено, яка саме сума підлягає стягненню за вирахуванням податків та зборів, оскільки відповідач по справі є податковим агентом і саме на нього покладено обов`язок утримувати податок із суми доходу працівника. Для обрахунку компенсації втрати частини доходу працівника має бути взято його заробітну плату без відрахування податків, вважає, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати складає 1877,04 грн. Вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду в розмірі 580490,88 грн. відповідач не визнає у повному обсязі, оскільки заборгованість із заробітної плати у розмірі 41948,81 грн. на користь позивача є майже в 13 разів меншою ніж розмір середнього заробітку, заявленого до стягнення позивачем у розмірі 580490,88 грн. Вважають, що зазначена сума позивачем не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтованою оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити. Починаючи із 2013 року господарська діяльність ДП «Токівський гранітний кар`єр» не здійснюється. Були порушені карні справи стосовно попереднього директора та головного бухгалтера. Фактично відповідач знаходиться на початку процедури банкрутства. Фінансовий стан є збитковим, що підтверджується податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2020 рік. Апостолівським районим відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито понад 165 виконавчих проваджень, поточні рахунки арештовані, стягнення з відповідача вказаних позивачем у позовній заяві сум призведе до збільшення грошових зобов`язань, які \\ несправедливими у відношенні до інших рацівників, які також мають заборгованість по невиплаченій заробітній платі і складає загалом 329000,00 грн. 05.04.2021 року позивач надала суду відповідь на відзив відповідача, згідно якого зазначає, що вона не згодна з розрахунком відповідача, оскільки відповідач допустив помилки в розрахунку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати. Зазначила, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці за який виплачується дохід до розрахунку не включається. У своєму розрахунку відповідач не визначив величини приросту індексу споживчих цін яка визначається шляхом множення індексів споживчих цін за період невиплаченого грошового доходу мінус 100. Сума компенсації визначається шляхом множення доходу не виплаченого за відповідний період після утримання податків та обов`язкових платежів на приріст індексу споживчих цін і діленням на 100. Відповідач у своїх розрахунках суми компенсації визначив шляхом множення доходу не виплаченого за відповідний період після утримання податків та обов`язкових платежів на індекс споживчих цін і діленням на 100, що не відповідає Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Обчислення суми компенсації несвоєчасної виплати зарплати розраховано на день пред`явлення позову до суду, січень 2021 року. Всього компенсації сума компенсації до утримання податків та обов`язкових платежів становить 119758,91 грн., сума компенсації до виплати після утримання податків та обов`язкових платежів становить 96405,92 грн. У зв`язку з тим що, відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 1852 робочих дні, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку який на момент звернення до суду складає 580490,88 грн. (середньоденна заробітна плата 313,44грн.х1852 дні). Тому, на підставі викладеного просить стягнути відповідача на її користь грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки в сумі 26031,47 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати 96405,92 грн. та виплатити з врахуванням затримки фактичного розрахунку, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день звернення до суду в сумі 580490,88 грн. та виплатити з врахуванням затримки фактичного розрахунку. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Ухвалою суду від 26.02.2021 року витребувано докази від ДП «Токівський гранітний кар`єр». Ухвалою суду від 26.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву, згідно якої просять розгляд справи провести без участі відповідача, позовні вимоги відповідачем визнаються у обсязі, визначеному у відзиві на підставах, що викладені у ньому. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 15.11.1983 року по 02.09.2013 року, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я позивача, копією наказу №106/13-К про припинення трудового договору від 02.09.2013 року. Згідно довідки №68 від 28.09.2020 року виданої Державним підприємством «Токівський гранітний кар`єр», на день припинення трудових відносин за Державним підприємством «Токівський гранітний кар`єр» рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу в сумі 67980,28 грн., а саме: -липень 2012 року - 2470,61 грн.; -серпень 2012 року - 5745,43 грн.; -вересень 2012 року - 5473,78 грн.; -жовтень 2012 року - 5439,72 грн.; -листопад 2012 року - 5565,52 грн.; -грудень 2012 року - 5934,64 грн.; -липень 2013 року - 5637,27 грн.; -серпень 2013 року - 5681,84 грн.; -вересень 2013 року - компенсація за невикористану відпустку 168 к.дн. 26031,47 грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до приписів ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином, на підставі вищевказаних норм права та встановлених в судовому засіданні обставин, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в розмірі 118694,17 грн., виходячи з наступного розрахунку: -липень 2012 року: 2470,61 грн. х175,2:100=4328,51 грн.; -серпень 2012 року: 5745,43 грн. х174,9:100=10048,76 грн.; -вересень 2012 року: 5473,78 грн. х174,9:100=9573,64 грн.; -жовтень 2012 року: 5439,72 грн. х175,2:100=9530,39 грн.; -листопад 2012 року: 5565,52 грн. х174,7:100=9722,96 грн.; -грудень 2012 року: 5934,64 грн. х174,2:100=10338,14 грн.; -липень 2013 року: 5637,27 грн. х175,2:100=9876,58 грн.; -серпень 2013 року: 5681,84 грн. х175,2:100=9954,58 грн.; -вересень 2013 року: 26031,47 грн. х174,1:100=45320,79 грн., всього в розмірі 118694,17 грн. Вказана сума обрахована судом без врахування сплати податків та інших обов`язкових платежів. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 580490,88 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в розмірі 67980,28 грн. Станом на час розгляду справи фактичний повний розрахунок з позивачем не проведено, що не оспорюється сторонами. Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Аналіз статей 116, 117 КЗпП України, які передбачають обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні навіть ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 30.09.2020 року, справа № 120/1407/19-а). Таким чином, вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є передчасними, відтак, у їх задоволенні слід відмовити. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У довідці, виданій Державним підприємством «Токівський гранітний кар`єр», зазначено, що позивач має 168 календарних днів невикористаної відпустки, розмір компенсації за яку становить 26031,47 грн. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства «Токівський гранітний кар`єр» на користь позивача компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 26031,47 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: partial