Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

28.04.2017 року ПрАТ «АСК «Інго Україна»» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.05.2016 року по вул. Будьонного в м. Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], та «ГАЗ», р/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Особою винною в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач. Автомобіль «Hyundai Elantra», р/н [NUMBER], застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування автотранспорту від 11.08.2015 року. Згідно умов Договору позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 16051,72 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16051,72 грн. та судові витрати. У клопотанні від 30.06.2017 року представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 11.08.2015 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна»» та ПАТ «[PERSON] Дніпро» було укладено договір страхування № 530510289.15, предметом якого є страхування транспортного засобу «Hyundai Elantra», р/н [NUMBER] (а.с. 4-7). 16.05.2016 року о 11:10 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Будьонного в м. Дніпрі, виконуючи рух заднім ходом на місце паркування, не врахував дорожню обстановку, через що скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], який належить ПАТ «[PERSON] Дніпро», що був припаркований (а.с. 9-10 оберт). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2016 року [PERSON] піддано адміністративному стягненню за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 10 оберт). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої відповідно до рахунку фактури № СЧ-0000012 від 16.05.2016 року, становить 16729,80 грн. (а.с. 11). ПАТ «[PERSON] Дніпро» звернулось до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 9). На підставі вищезазначеної заяви, страхового акту від 17.05.2016 року (а.с. 18 оберт) та розпорядження № 140142 від 17.05.2017 року (а.с. 19), позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи (678,08 грн.) у розмірі 16051,72 грн. (16729,80 грн. 678,08 грн. = 16051,72 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 3675 від 19.05.2016 року (а.с. 19 оберт). Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «АСК «Інго Україна»» законні, повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 3), тому з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, які ним було сплачено при поданні позову, а саме: судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved