Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

28.08.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», який в подальшому уточнив, та просив визнати незаконним і скасувати частину протоколу №04 від 24.03.2014 року голови профспілки «Управління «Укргазтехзв»язок» [PERSON], що стосується питання надання згоди на його звільнення за скороченням штатів, а також визнати незаконною та скасувати частину листа голови [PERSON] профспілки працівників нафтової і газової промисловості України, в якій дається правова оцінка виборів профорга Шебелинського ЦТЗ «Газтехзв»язок» «Управління «Укргазтехзв»язок» ПАТ «Укртрансгаз» від 27.03.2010 року, а саме про визнання виборів такими, що не відбулися. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він перебував у трудових відносинах з Харківським територіальним центром Газтехзвязок Управління «Укргазтехзв'язок» з 07 лютого 2002 року. Наказом Управління «Укргазтехзв'язок» від 26.03.2014 року № 130-к він був звільнений із займаної посади за скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали та просили його задовольнити. [PERSON] зазначив, що в протоколі №04 від 24.03.2014 року немає посилання на норму, яка дає право проводити засідання в селекторному режимі, його не було запрошено на ці профспілкові збори і вони відбулися без його участі та без наявності кворуму на зборах. В протоколі не зазначено, хто присутній, що є порушенням ст.43 КЗпПУ. Оскільки він був обраний профгрупоргом, то повинна була надаватися згода на звільнення його як профгрупорга, про що не зазначено в протоколі. Лист голови [PERSON] профспілки працівників нафтової і газової промисловості України [PERSON] незаконний, оскільки він фактично надав правову оцінку існуючим рішенням суду за його позовами. Представник відповідача позов не визнала. Підтвердила, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідчем, проте був звільнений з роботи у звязку із скороченням посади, яку обіймав. Зазначила про те, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015р. по справі № 610/1590/14-ц, залишеним без змін апеляційною інстанцією, було відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. В рамках даної судової справи вже було надано судом правову оцінку протоколу №04 засідання профкому. Подання даного позову не є належним способом судового захисту порушених прав, що передбачено ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, та ПАТ «Укртрансгаз» не є належним відповідачем. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~\~\~\~\~\~\~\~ В силу ч. 1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст.\~59, ч. 1, ч. 4 ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядом справи встановлено, що [PERSON] з лютого 2002 року перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Укртансгаз». Наказом по «Управлінню «Укргазтехзв'язок» ПАТ «Укртрансгаз» № 130-к від 26.03.2014р. [PERSON] був звільнений з роботи з посади водія автотранспортних засобів 1 класу вузла зв'язку [PERSON] Шебелинського цеху технологічного зв'язку Харківського регіонального центру «Газтехзв'язок» за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу посаду. Як свідчать матеріали справи і не заперечується самим позивачем, своє звільнення з роботи 26.03.2014р. він оскаржив в суді. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015р. по справі №610/1590/14-ц було відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ\~«УКРТРАНСГАЗ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 06.08.2015р. рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015р. залишено без змін. Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Дані норми також відображені в ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». 11.03.2014 року філією «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» було направлено лист №01/14-0422 голові профспілкового комітету філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» [PERSON] про надання дозволу на звільнення [PERSON] Згідно листа профспілки №28 від 18.03.2014р. голова профкому [PERSON] надіслав [PERSON] лист-запрошення прийняти участь у засіданні профспілкового комітету з розгляду питання про звільнення [PERSON], позивач ознайомився з даним листом та підтвердив підписом свою згоду бути присутнім на засіданні 24.03.2014р. Відповідачем надано суду повний текст протоколу № 04 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» від 24.03.2014 року, з якого вбачається присутність [PERSON] на засіданні профспілкового комітету 24.03.2015р., де розглядалося подання відповідача від 11.03.2014р. №01/14-0422. Зі змісту протоколу вбачається, що на даному засіданні заслухано думку [PERSON] з розгляду поставленого питання щодо надання згоди на його звільнення профспілкою, який заперечував проти скорочення та звинувачував адміністрацію в тиску. Також відповідач підтвердив, що засідання профкому проходило в режимі селекторного звязку аудіо-конференцією зважаючи на віддалене розташування Червонодонецького вузла звязку Шебелинського ЦТЗ, що не заборонено законом та статутом профспілки. Як вбачається із рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 16 червня 2015 року про відмову в задоволенні позову [PERSON] про поновлення на роботі, при звільненні останнього судом не встановлено порушень трудових прав працівника. Крім того, посилання [PERSON] на те, що розгляд питання про надання згоди профкому на його звільнення відбулося за його відсутності та порушення відповідачем вимог ч.8 ст. 43 КЗпП України було предметом розгляду апеляційним судом Харківської області. В своїй ухвалі від 06 серпня 2015 року колегія суддів зазначила, що для звільнення [PERSON] потрібна була згода профспілкового комітету філії «Управління «Укргазтехзв»язок» відповідно до вимог ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», яка й була надана 24.03.2014 року. З письмових доказів, досліджених судом, вбачається, засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» згідно протоколу №04 від 24.03.2014 року проведене за участю у засіданні цього органу більше половини його членів, за присутністю [PERSON], а отже є законним, та таким, що має юридичне значення. За таких умов, твердження позивача про порушення процедури звільнення без участі позивача на засіданні профспілки спростовуються письмовими доказами по справі. Також не заслуговують на увагу вимоги позивача, викладенні в заяві про уточнення позовних вимог про визнання незаконним листа від 03.04.2014р. №71/50 голови центральної ради профспілки працівників нафтогазпрому України [PERSON] в частині, що стосується виборів профгрупорга Шебелинського ЦТЗ 17.03.2010р. та визнання їх такими що не відбулися, оскільки, такі вимоги стосуються листування профспілки з [PERSON] Відповідно до ст.12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки, їх обєднання у своїй діяльності незалежні від державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавців, інших громадських організацій, політичних партій, їм не підзвітні та непідконтрольні. Профспілки самостійно організовують свою діяльність, проводять збори, конференції, зїзди, засідання утворених ними органів, інші заходи, які не суперечать законодавству. Забороняється втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх обєднань у статутну діяльність профспілок, їх органів та обєднань. Посилання позивача на протокол звітно-виборних зборів профгрупи Шебелинського ЦТЗ від 17.03.2010р., як на доказ його статусу профгрупорга та незаконності надання профспілкою згоди на його звільнення, не може бути взятий судом до уваги як належний доказ, оскільки дані обставини вже досліджувалися при розгляді справи № 610/2683/14-ц. Згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 18.08.2014 року по справі №610/2683/14-ц в повному обсязі відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до профспілкового комітету первинної профспілкової організації філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» ПАТ\~«УКРТРАНСГАЗ» про визнання статусу профгрупорга Шебелинського ЦТЗ на час звільнення з роботи. Рішення набрало законної сили ( рішення залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій). Зокрема, даними рішеннями встановлено, що посада профгрупорга не входить до складу виборного органу профспілкової організації, а підпорядковується голові цехового комітету, тому особа, яка її обіймає, не є працівником, який обирається до складу профспілкових органів підприємства та на яку поширюються вимоги ч.4 ст.41 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Згідно положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення. Таким чином, суд прийшов до висновку що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження та спростовані належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57, 58, 59, 61 ЦПК України, які містяться в матеріалах справи. Згідно ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на визнанні незаконними частини протоколу засідання профспілкового комітету Управління «Украгазтехзв»язок» та частини листа голови [PERSON] ради профспілки працівників нафтогазпрому України. Але чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права, оскільки листи не є правочином, а є способом здійснення листування та переписки, складовою частиною доказової бази, а отже, частина протоколу та лист не можуть бути самостійним предметом спору в цивільній справі. Також судом встановлено, що проведення зборів первинної профспілкової\~\~організації філії «Управління «Укргазтехзв'язок» Професійної спілки працівників нафтової і газової промисловості України є виключною компетенцією профспілки, а відтак, суди не можуть втручатися у діяльність профспілок. Тому предявлення даного позову [PERSON] не є належним способом судового захисту порушених прав, передбаченого ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Ці обставини підлягали доказуванню у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про поновлення на роботі та їх законність вже була встановлена рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.06.2015р. по справі № 610/1590/14-ц. Згідно ч.ч.2,3. ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А відтак, обставини, встановлені в рамках справи № 610/1590/14-ц про законність надання згоди профспілковим комітетом філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» відповідно до вимог ч.3 ст.41 Закону України про «Професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» на розірвання трудового договору з [PERSON] не доказуються на підставі ч.3. ст.61 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, суд приходить до висновку, що Протокол №04 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Управління «УКРГАЗТЕХЗВЯЗОК» від 24.03.2014 року, лист від 03.04.2014р. №71/50 голови центральної ради профспілки працівників нафтогазпрому України [PERSON] є законними, тому позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» є безпідставними та задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed