Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

27.10.2020 року до суду звернувся позивач ТОВ „ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача Незамай А,Д., з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача [PERSON] 08.12.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 09.12.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 09.02.2021 року. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 010/0136/82/0161241 від 08.10.2014 року в сумі 12844.66 грн., яка складається з наступного: - 12620,60 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 224.06 грн.. сума заборгованості за відсотками; Та понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 08 жовтня 2014 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 010/0136/82/0161241. Між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 010/0136/82/0161241 28.11.2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір відступлення права вимоги № 20171128 у відповідності до якого АТ «КІБ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах Боржників. Відповідно до п. 2.2. відступлення права вимоги за цим договором здійснюється відступлення права вимоги щодо Портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішення та визначеною ним періодичність у відповідності до критеріїв, визначених у Додатку 1 до Договору в межах загальної с уми, що становить 85 000 000.00 грн. за всіма сформованими портфелями заборгованості. Відповідно до реєстру боржників № 6 від 16.03.2018 року До договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28.11.2017 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до в відповідача в сумі: 12844.66 грн., яка складається з наступного: - 12620,60 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 224.06 грн.. сума заборгованості за відсотками; На виконання п.2.8 Договору відступлення права вимоги, згідно ст.. 512-514, 516 ЦК України на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, АТ «КІБ» направило повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» . Проте відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому за договором кредит, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 08 жовтня 2014 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0136/82/0161241 з встановленим кредитним лімітом на час його укладення 6400.00 грн., що підтверджується копією договору Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1,2.3 ст. 207 ЦК України - Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Таким чином судом встановлено, що договір між сторонами відповідає формі, передбаченій ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки вчинений у письмовій формі та підписаний уповноваженими особами. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 214 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Судом встановлено, що між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги відповідно до у мов якого до АТ «КІБ» перейшло прво грошової вимоги до в відповідача за кредитним договором 010/0136/82/0161241 28.11.2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір відступлення права вимоги № 20171128 у відповідності до якого АТ «КІБ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах Боржників. Відповідно до реєстру боржників № 6 від 16.03.2018 року До договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28.11.2017 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до в відповідача в сумі: 12844.66 грн., яка складається з наступного: - 12620,60 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 224.06 грн.. сума заборгованості за відсотками; Відповідно до ч. 1 ст. 518 ЦК України - Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідком неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у платі новому кредиторові. А може впливати на визначення боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредиторові за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Таким висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 555/2428/15-ц (провадження № 61-33585св18) Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача за договором № 010/0136/82/0161241 від 08.10.2014 року на підставі договору про відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Доказів сплати боргу первісному кредиторові відповідач суду не надав. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не надано доказів про належне виконання взятих на себе зобов`язань ні первісному, ні новим кредиторам. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 010/0136/82/0161241 від 08.10.2014 року в сумі 12844.66 грн., яка складається з наступного: - 12620,60 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу; - 224.06 грн.. сума заборгованості за відсотками; Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог, 2102.00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог

Outcome: approved