Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

27 квітня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Увин Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] . [INFO] в с.Увин Радехівського району Львівської області померла мати [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017078158 від 08.09.2016 р., виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] . Оскільки у витязі про народження [PERSON] батьки записані з прізвищами [PERSON] та [PERSON] , а в свідоцтві про смерть обох померлих прізвища [PERSON] та [PERSON] , позивачем було направлено запит у Українське бюро лінгвістичних експертиз (Національної академії наук України) та отримано експертний висновок № 056/805-т, з якого вбачається, що попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними. Після смерті спадкодавців, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Також після смерті спадкодавця залишився та перебуває у володінні позивача будинок [ADDRESS] . Даним будинком позивач безперешкодно користується та оплачує комунальні послуги. Маючи намір оформити спадщину після смерті мами, позивач звернувся до приватного нотаріуса Луців І.П., однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини. Крім позивача, спадкоємцем за законом є сестра позивача, [PERSON] , яка має намір в судовому порядку відмовитись від прийняття спадщини на вказані земельні ділянки. Інших осіб, які б претендували на майно, ні за законом ні за заповітом немає. Позивач після смерті спадкодавця [PERSON] , яка в свою чергу вступила у володіння спадщиною після смерті свого чоловіка [PERSON] , фактично прийняв спадщину і надалі продовжує користуватись та розпоряджається майном, а саме городом, садом, земельною ділянкою загальною площею 2,2260 гектарів, земельною ділянкою загальною площею 3,3909 гектарів, які відповідно до Державних актів на право приватної власності на земельні ділянку, серії І - ЛВ №089236 та І-ЛВ №089237 належать спадкодавцям. Проте, на даний час з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в установленому законом порядку позивач до нотаріуса звернувся та отримав відмову. Також у позивача відсутні оригінали документів, оскільки вони втрачені, що унеможливлює подальше переоформлення. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме : факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І -ЛВ №089236, згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ № 089236, а саме земельну ділянку загальною площею 1,1283 гектарів, земельну ділянку загальною площею 0,8214 гектарів, земельну ділянку загальною площею 0,2763 гектарів. Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті його мами [PERSON] яка померла [INFO] , які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії І -ЛВ №089236, згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ № 089237, а саме земельну ділянку загальною площею 1,8025 гектарів, земельну ділянку загальною площею 1,3122 гектарів, земельну ділянку загальною площею 0,2762 гектарів. У судовому засіданні позивач та представник позивача з`явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача Увинської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.64). Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнала в повній мірі та просила їх задоволити, в свою чергу зазначила, що інших спадкоємців, окрім неї та її брата [PERSON] після смерті батька та матері немає та підтвердила, що на час смерті матері брат проживав із матір`ю, вона приїхала коли мати захворіла. Просить позовні вимоги задовольнити . За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в с.Увин Радехівського району Львівської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 05 липня 1996 року Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9). [INFO] в с.Увин Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 листопада 2006 року Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017078158 від 08.09.2016 р., виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.11). З копії експертного висновоку № 056/805-m, вбачається, що з урахуванням зазначеного прізвища Припутніцький/ [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ; витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, запис відомості про дитину [PERSON] , відомості про батька [PERSON] , відомості про матір [PERSON] та [PERSON] / [PERSON] (свідоцтво про смерть, державний акт на право приватної власності на землю, записи [PERSON] , державний акт на право приватної власності на землю, записи [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними (а.с.14). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ЛВ №089236, виданого 24.12.1999 року головою Радехівської районної ради народних депутатів на підставі рішення VІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 19.10.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3273, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,2260 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.15 - зворот). Згідно довідки № 46 від 22.02. 2018 року, виданої виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] із сім`єю в складі: Дружина - [PERSON] (а.с.17). Згідно довідки № 47 від 22.02.2018 року виданої виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що заповіт від імені померлого ( [PERSON] ) не посвідчувався (а.с.18). Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії I-ЛВ №089237, виданого 24.12.1999 року головою Радехівської районної ради народних депутатів на підставі рішення VІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 19.10.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3274, вбачається, що земельна ділянка, площею 3,3909 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.16 - зворот). Згідно Довідки № 48 від 22.02.2018 року, виданої виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] одна (а.с.19). Згідно довідки № 49 від 22.02.2018 року виданої виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався (а.с.20). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Луців І.П., однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини, що підтверджується листом від 15.11.2017 року №241, інформаційною довідкою із спадкового реєстру від 15.11.20017 р., № 49880378 (а.с.22,23). Факт спільного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , визнала в судовому засіданні відповідачка та підтвердив свідок [PERSON] , не довіряти показам яких у суду немає підстав. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до часткового задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: partial