Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

27.09.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вищевказаній квартирі вона проживає разом зі своїми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (який має статус дитини-інваліда, внаслідок захворювання ДЦП), та матірю [PERSON]. Сама вона є інвалідом ІІІ групи. На заощаджені кошти, які вона збирала протягом трьох років, нею була здійснена установка вхідних дверей у зазначеній квартирі. 03.07.2016 року приблизно о 12-40 годин відповідачка [PERSON] деревяним приладдям для розкачування тіста нанесла багато ударів по вхідним дверям її квартири, таким чином пошкодивши її. У цей час вона з дітьми знаходилися у квартирі, від ударів по дверях вони прокинулися та перелякалися, при цьому у молодшого сина, що страждає на захворювання ДЦП стався нервовий зрив, що супроводжувався істерикою. Відчинивши двері, вона побачила відповідачку, яка дивилася на неї загрозливим поглядом. Згодом, не пояснивши таких своїх дій, вона пішла. Вважає, що такими діями відповідачки їй була завдана моральна шкода, що полягає у перенесених моральних стражданнях, у звязку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 580,00 гривень. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що неправомірними діями відповідачки їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 2000,00 гривень, матеріальної шкоди завдано не було. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Суду пояснила, що того дня дізналася, що її дитину образила мати позивачки [PERSON]. Обурившись неналежною поведінкою [PERSON] вона прибігла до їх квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та стала стукати у двері кулаком, з метою розібратися в конфлікті. Двері відчинила позивачка [PERSON] та стала кричати. Пошкодити їх двері вона не могла, так як стукала кулаком. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ № 16420258 від 25.10.2007 року /а.с. 5/. Відповідно до пенсійного посвідчення серії ААІ № 172581 [PERSON] є інвалідом ІІІ групи /а.с. 7/. Позивачка, разом зі своїми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (який має статус дитини-інваліда, внаслідок захворювання ДЦП), та матірю [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. Відповідачка [PERSON], разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO], та братом [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї № 251 від 06.06.2016 року, виданою ЖКП «Житло «Центр». Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сімї. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В матеріалах справи відсутні жодні докази, які б могли підтвердити факт завдання та перенесення позивачкою моральних, душевних страждань, також суду не надано будь-яких обєктивних та безперечних доказів спричинення позивачці матеріальної шкоди відповідачкою [PERSON]. Крім того, у судовому засіданні не було доведено і розмір моральної шкоди у сумі 2000,00 гривень, а тому позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позову, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, відмовляє позивачці у відшкодуванні на її користь понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed