Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

27 лютого 2017 року позивач Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації м. Хотин, Чернівецької області звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову, посилається на те, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.10.2013 року, [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Розпорядженням Хотинської районної адміністрації від 11.05.2012 року № 432 - р. [PERSON], [INFO] був наданий правовий статус «дитина, позбавлена батьківського піклування», підставою для цього було рішення Кіцманського районного суду від 19.09.2007 року № 2о-93/2007 про визнання безвісно відсутньою його рідної матері [PERSON] та свідоцтва про смерть рідного батька [PERSON]. Зазначає, що після смерті батька [PERSON] був влаштований в КЗ «Хотинську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат № 2». 27.08.2012 року [PERSON], являючись рідною тіткою [PERSON] звернулася до суду із заявою про призначення її опікуном над племінником. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.03.2013 року заяву [PERSON] про усиновлення племінника [PERSON] задоволено, вирішено записати [PERSON], 1962 року народження матір'ю [PERSON], [INFO]. У 2014 році [PERSON] разом з усиновленим [PERSON] виїхала до Республіки Італія м. Мілан, де проживає і працює по даний час. У травні місяці 2016 року [PERSON] нехтуючи своїми батьківськими обов'язками, привезла [PERSON] до свого старшого сина [PERSON] в с. Малинці, Хотинського району, Чернівецької області начебто на два тижні, а сама повернулася назад до Республіки Італії в м. Мілан, тому [PERSON] змушений був повернутися до Хотинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат № 2, в зв'язку з тим, що [PERSON] - брат [PERSON], опікуватися ним не мав можливості, а мати приїжджати і забирати хлопця до себе не планує. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить суд винести рішення яким позбавити батьківських прав [PERSON], жительку с. Малинці, Хотинського району Чернівецької області відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник позивача - Кисельов Ю.В. який діє в інтересах [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву відповідача [PERSON], не заперечував щодо позбавлення її батьківських прав. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 22 жовтня 2013 року [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 квітня 2012 року вбачається, що батько [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 вересня 2012 року [PERSON] була призначена опікуном малолітнього [PERSON], оскільки його рідна мати [PERSON], на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2007 року визнана безвісно відсутньою (а.с. 7). Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 березня 2013 року вбачається, що [PERSON], тобто відповідачем в даній справі було усиновлено [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], складеного комісією в складі: Малинецького сільського голови Плаксивої З.Ю., члена виконкому сільської ради Медведюк Н.В., депутата сільської ради Бобик О.І. в присутності [PERSON] було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, в якій проживав на протязі трьох місяців (з червня місяця 2016 року по вересень місяць 2016 року) неповнолітній [PERSON], а саме за адресою: [ADDRESS]. Обстеженням встановлено, що сім'я складається з 6-ти чоловік: голова сім'ї: [PERSON],1961року народження, тимчасово не працює; співмешканка: [PERSON], 1962 року народження, зареєстрована, але фактично не проживає, виїхала за межі України; син [PERSON], 1988 року народження, тимчасово не працює; невістка [PERSON], 1988 року народження, не працює, здійснює догляд за дитиною до 3-х років; онук [PERSON], 2012 року народження; онук [PERSON], [INFO]. Із цього акту вбачається, що вищевказані особи проживають у власному житловому будинку, площею 70 кв.м., будинок знаходиться в задовільному стані, з частковими зручностями, санітарний стан задовільний. Користуються присадибною земельною ділянкою, площею 0,79 га. На момент обстеження в будинку [PERSON] не було. Зі слів [PERSON] [PERSON] знаходиться в Чернівецькому притулку, а його мати [PERSON] виїхала за межі України. Крім того, із викладеного в акті підтверджується той факт, що мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], не займається вихованням свого сина, залишила його та виїхала за межі України, а [PERSON] на території Малинецької сільської ради с. Малинці Хотинського району Чернівецької області не зареєстрований (а.с.10). Згідно характеристики від 11.01.2017 року, виданою виконкомом Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована на території Малинецької сільської ради, однак на протязі тривалого часу не проживає, за час проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони. Нарікань та скарг на [PERSON] до сільської ради від сусідів та жителів села Малинці не надходило (а.с.11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації № 22-94-02-25 від 22.02.2017 року, вбачається, що питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], жительку с. Малинці, Хотинського району, Чернівецької області було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вирішено та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від здійснення своїх батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина, не здійснює належного догляду за ним, не забезпечує необхідного медичного догляду, а також не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний і духовний розвиток, його навчання, не забезпечує необхідним харчуванням. За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком дитини, в даний час знаходиться за межами України, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. При цьому, судом при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав також враховується й наданий 22.02.2017 року висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її сина. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення її батьківських прав, вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640, 00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved