Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

28 липня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вимогами про усунення перешкод у користуванні ? частиною квартири [ADDRESS], шляхом її вселення у зазначену квартиру та зобов'язання відповідачів не перешкоджати у користуванні квартирою. Позивач декілька разів уточнювала позовні вимоги, то згідно остаточного уточненого позову (т.2 а/с 194) просить суд стягнути з відповідачів грошову компенсацію вартості ? частки вищезазначеної квартири у розмірі 347442 грн., а у випадку неможливості усунути перешкоди у користуванні ? частки квартири [ADDRESS], шляхом встановлення порядку користування квартирою між співвласниками , надавши позивачу у користування ізольовану кімнату площею 12,4 кв.м та лоджію площею 2,4 кв.м, залишивши у загальному користуванні кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та шафи, та вселити позивача у вищезазначену квартиру з урахуванням визначеного порядку користування та зобов'язати відповідачів не перешкоджати позивачу у вселенні та користуванні квартирою. Також позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 100000 гривень моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в рахунок погашення заборгованості [PERSON] набуте право власності на ? частину квартири [ADDRESS] однак вселитись та користуватись належним на праві власності майном позивач не може у зв'язку із тим, що відповідачі як співвласники квартири перешкоджають вселенню, чим спричиняють моральну шкоду. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації вартості майна у розмірі, визначеним висновком будівельно-технічної експертизи №3161 від 10.02.2017 року у розмірі 347442 грн., та моральної шкоди. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти вселення позивача у квартиру, та погодились сплатити компенсацію за належну позивачу ? частку квартири у розмірі визначеним висновком експерта №01/2018 від 19.02.2018 року у розмірі 240886,00 грн., та повністю не визнають вимоги про стягнення моральної шкоди. Співвідповідач [PERSON] ( змінила прізвище на [PERSON]) у судове засідання не з'являлась, повідомлялась про час і місце розгляду справи у відповідності до вимог діючого Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою суду від 06.08.2015 року відкрито провадження по цивільної справі (т.1 а/с 21). У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді, та з метою недопущення порушення строків розгляду справи, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу, справа розподілена на суддю Луняченко В.А. (т.1 а/с 54). Ухвалою від 13.06.2016 року, за клопотанням позивача, по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, та на вирішення експертам Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз, поставлені наступні питання: які варіанти виділу в натурі ? частини квартири [ADDRESS] яка ринкова вартість зазначеної ? частини квартири, та запропоновано визначити порядок користування квартирою відповідно до часток співвласників, провадження по справіі на час проведення експертизи було зупинено (т.1 а/с 88). Після отримання висновку експертів та поновлення провадження по справі за клопотанням позивача у судовому засідання було допитано свідка [PERSON] (т.2 а/с 216), та за клопотанням відповідачів у судовому засіданні пояснення щодо висновку надав експерт Буднік Віктор Андрійович (т.3 а/с 20). З урахуванням пояснень експерта, що він проводив переважно будівельно-технічне дослідження, враховуючи для визначення вартості загально відому інформацію з інтернет-мережі, так як у нього немає доступну до бази спеціальної інформації агентств нерухомості, та враховуючи надану відповідачами звіту про оцінку майна (т.3 а/с 1), яким визначено вартість спірного майна яка значно відрізняється від визначеної у експертному висновку №3161, ухвалою від 24.11.2017 року (т.3 а/с 33) була призначена будівельно-технічна (оціночна) експертиза на вирішення якої поставлено питання про ринкову вартість ? частки квартири [ADDRESS] Правовідносини, яки виникли між сторонами у зв'язку із захистом права власності, виділення у натурі частки із спільної часткової власності, визначення порядку користування часткою у спільної часткової власністю, та стягнення моральної шкоди врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК). Так відповідно до вимог ч.1 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК). Статтею 321 ЦК визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Зазначені норми кореспондуються із частиною першою статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст. 356 ЦК). Згідно ч.1,3 ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За частинами 1,2 статті 364 ЦК співвласник має право на виділ у натурі частки його майна, що є у спільної часткової власності. Якщо виділ в натурі із спільного майна не допускається, або є неможливим, співвласник, якій бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Верховним Судом України надавались роз'яснення судам про судову практику розгляду справ щодо використання права спільної часткової власності. Так, згідно до п.6 Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року « Про практику застосування судоми законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», ( у редакції чинної на момент розгляду справи), якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями ( квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Відповідно до п.14 Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах про захист права приватної власності», ( у редакції чинної на момент розгляду справи), квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Статтею 23 ЦК визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частина перша статті 1167 ЦК проголошує, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як встановлено у судовому засіданні, 19.06.2014 року позивач, в рахунок погашення заборгованості з [PERSON], отримала права власності на належне останньому ? частину квартиру [ADDRESS] Іншими співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дані обставини визнаються сторонами, а тому у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно висновку №3161 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2017 року виділити ? частку в натурі не має можливості (т.1 а/с 91). Сторони не досягли згоди стосовно можливості сумісного користування спільною частковою власністю, однак і позивача наполягала у судовому засіданні, і відповідачі погодились із необхідністю сплатити позивачу вартість належної їй ? частини вищезазначеної квартири. Таким чином у судовому засіданні фактично розглядався спір стосовно розміру вартості даної частки, яка підлягає сплати як компенсація позивачу. У судовому засіданні позивачка наполягала на вартості встановленої висновком № 3161 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2017 року у розмірі 347442 грн. ( т.1 а/с 95 - аркуш дев'ять висновку). Відповідачі висловлювали згоду на виплату компенсації у розмірі визначеним висновком експерта №01/2018 від 19.02.2018 року ( т.3 а/с 44) - 240886 грн. Суд, при визначенні розміру компенсації за належну позивачки ? квартиру [ADDRESS] враховує наступне: Висновки експертів, згідно яких визначалась вартість квартири та сума компенсації ? частки, були проведені на підставі порівнювального метода з урахуванням відомостей про вартість об'єктів аналогів цін з продажу житлової нерухомості - квартир, а тому мають свої відмінності від об'єкту оцінки і вимагають зіставлення і коригування, а також пов'язані із динамікою правочинів на ринку житлової нерухомості та змін попиту і пропозиції на об'єкти нерухомості. Наприклад під час проведення виконавчих дій по виконанню рішення суду від 20 грудня 2011 року по справі №2-860/11, щодо стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованості (т.2 а/с 7) , та ухвали суду від 28.09.2012 року ( справа №1512/9595/2012) якої було встановлено спосіб виконання рішення суду від 20.12.2011 року шляхом дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, а саме ? частину квартири [ADDRESS], належну боржнику [PERSON] (т.2 а/с 8), не виявилось бажаючих викупити зазначену частку за заявлену ціну у 105900 грн., а тому відповідно до свідоцтва від 08.07.2014 року [PERSON] виявила бажання залишити за собою непродане майно (т.1 а/с 10). Враховуючи наведене, при визначенні вартості компенсації за частку спільного часткового майна, суд враховує принцип пропорційності, визначений у ст. 11 ЦПК України, з урахуванням балансу інтересів сторін, особливості предмету спору і визначає розмір у вигляді середнього між двома висновками експертів - 294164,00 грн. ( (347442+240886) : 2). Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд враховує відсутність будь яких доказів, наданих позивачем, щодо офіційного намагання позивачки вселитись у квартиру та недоведеності перешкод у вселенні з боку відповідачів, тому вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди за перешкоди у володінні і користуванні власністю такими що не підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] - знайома позивачки підтвердила факт приходу із позивачкою до квартири відповідачів для перемов, та той факт, що двері квартири їм не відчинили, однак відсутні будь які данні саме офіційного намагання вселення в квартиру, зі складенням відповідних актів та підтвердження відмови відповідачів у допуску до квартиру. Крім того, сама позивачка підтверджує що перемови із відповідачами проводились, у тому числі у квартирі. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Пояснення з боку позивачки про наявні у неї складнощі у поверненні позичених коштів які негативно відобразились на рівні її життя, у зв'язку із тривалим строком неповернення заборгованості та невиконання рішення суду про стягнення коштів, пов'язані з діями іншої особи а ні відповідачів, а тому не приймаються до уваги про розгляді цієї справи. Відповідачі , які є родичами ( батьками та сестрою) повнолітнього і дієздатного боржника не несуть відповідальності за дії або бездіяльність останнього, а тому і будь-яка моральна шкода заподіяна діями [PERSON] не може бути стягнута з відповідачів по даної справі. При розгляді питання про судові витрати, розподіл яких врегульовано вимогами ст. 141 ЦПК України, суд враховує часткове задоволення позову, витрати сторін при розгляді справи - у тому числі пов'язані із проведенням експертних досліджень, яки були враховані при винесенні рішення, та вважає доведеними і підлягаючими стягненню з відповідачів, у рівних частках з кожного, на користь позивачки 2836 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial