Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

26 травня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір за №BLаЖГА00037888, за умовами якого відповідач, як позичальник, отримав від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 10 500 грн. строком користування на три роки до 26 травня 2014 року із встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 17% річних. При цьому, відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати отриманий кредит щомісячно згідно графіку погашення не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним та до повного погашення кредиту, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісію в строки та на умовах, передбачених договором. Позивач, посилаючись на вище зазначені обставини, в поданому позові також зазначає, що відповідач ухилився від виконання умов кредитного договору і станом на час звернення до суду заборгованість по кредитному договору складає 47 065 грн.41 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла письмова заява, згідно змісту якої представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Справу просив розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. При цьому від відповідача не надходило заяви про розгляд справи за його відсутністю, у зв'язку з чим суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позов частково з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із наданих позивачем доказів (а.с.5-23) судом встановлено, що 26.05.2011р. між сторонами дійсно був укладений кредитний договір за №BLаЖГА00037888, за умовами якого відповідач, як позичальник, отримав від позивача кредит на споживчі потреби у розмірі 10 500 грн. строком користування на три роки до 26 травня 2014 року із встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 17% річних. При цьому, відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати отриманий кредит щомісячно згідно графіку погашення не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним та до повного погашення кредиту, а також сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісію в строки та на умовах, передбачених договором. Разом з тим, як протягом дії даного кредитного договору, так і після закінчення терміну його дії відповідач ухилявся від виконання узятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим заборгованість по кредитному договору згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.4) складає 47 065 грн.41 коп., з яких: -заборгованість по сумі кредиту - 5 583,34 грн., -заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 516,52 грн., -заборгованість по комісії за користування кредитом - 3 123,75 грн., -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 35 841,70 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі позовні вимоги позивача в частині сплати заборгованості за кредитом, процентам та комісії. Разом з тим, щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, суд в цієї частині вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково з огляду на наступне. Так, згідно з положеннями ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно із ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що місце проживання відповідачки зареєстроване в зоні АТО, а згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.4) пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором була нарахована після 14 квітня 2014 року, а саме у період з березня по липень 2015 року, у зв'язку з чим суд вважає необхідним в задоволенні цієї частини позову відмовити за необгрунтованістю. При цьому суд зазначає, що позивачем не було надано будь-яких інших розрахунків нарахованої пені занесвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає: 5583,34+2516,52+3123,75 = 11 223 грн.61 коп. Вирішуючи позов таким чином, суд зазначає, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, що підтверджується відповідними доказами на а.с.25, а тому суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1218 грн. На підставі викладеного, ст.ст.509,525-527,536,541-543,1054 ЦК України, умов кредитного договору №BLаЖГА00037888 від 26.05.2011р.,

Outcome: partial