Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

28 листопада2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів, в якому зазначала, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 листопада 2013 року із [PERSON] стягнуто на її користь 141\~207 грн. у відшкодування шкоди. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 квітня 2014 року із [PERSON] стягнуто на її користь ще 203 517 грн. Таким чином, вона є кредитором [PERSON] на загальну суму 350\~724 грн. За її заявами Київським ВДВС Полтавського МУЮ в установленому законом порядку відкриті виконавчі провадження, проте, за відсутністю коштів або постійного заробітку у [PERSON] судові рішення не виконані, виконати їх без звернення стягнення на майно боржника неможливо. Відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], на яку під час здійснення виконавчого провадження накладено арешт. Інше майно, на яке можливо звернути стягнення під час виконання судових рішень у [PERSON] відсутнє. Посилаючись на ст.366 ЦК України, просила суд визначити розмір частки [PERSON] у спільній сумісної власності на квартиру № 30 по вул. П.Юрченка в м.Полтаві, перевести право на частку у зазначеної спільній власності із [PERSON] на [PERSON] і визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, зменшити суму боргу [PERSON] за виконавчими листами на її користь на суму вартості ? спірної квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. Відповідачі та їх представник позову не визнали, на визначення часток у праві спільної сумісної власності та відчуження частки боржника не погоджувалися, посилаючись на те, що квартира є їх єдиним житлом та на ст.47 Конституції України. Треті особи у справі - Управління комунальним майном Полтавської міської ради та Київського ВДВС Полтавського МУЮ просили розглянути справу у їх відсутність відповідно до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення сторін і перевіривши їх доводи наданими доказами, дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2013 року із [PERSON] стягнуто на її користь 141\~207 грн. у відшкодування шкоди (а.с.14-17, 68-71). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 4 квітня 2014 року із [PERSON] стягнуто на її користь ще 203 517 грн. (а.с.72) Таким чином вона є кредитором [PERSON] на загальну суму 350\~724 грн. За її заявами Київським ВДВС Полтавського МУЮ в установленому законом порядку відкриті виконавчі провадження (а.с.18-19, 41-44,119). Між тим, [PERSON] постійного заробітку не має, на цей час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, належний йому автомобіль «Шевроле Авео» від виконавчої служби переховується та перебуває у розшуку (а.с.37,39,117-118). Таким чином, за відсутністю достатніх коштів або постійного заробітку у [PERSON] судові рішення не виконані, виконати їх без звернення стягнення на майно боржника неможливо (а.с.64-65, 115-116,117-118,141). Відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], на яку під час здійснення виконавчого провадження накладено арешт ( а.с.30-31). Інше майно, на яке можливо звернути стягнення під час виконання судових рішень у [PERSON] відсутнє 9а.с.117-118). З урахуванням викладеного, позивачка є кредитором співвласника майна, що перебуває у спільній сумісній власності, а правовідносини між ними регулюються ст.ст.371, 366 ЦК України. Відповідно до ст.371 ЦК Ц\\України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. Згідно до ст.366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. З огляду на п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. З огляду на викладене та висновки судово-технічних експертів (а.с.24-31,101-104) спірну квартиру таким чином поділити не можна. [PERSON] письмово зверталася до відповідачів рекомендованими листами із розясненням вимог ст.366 ЦК та пропозицією або продати частку [PERSON] у спірній квартирі задля погашення боргу або щодо можливості [PERSON] викупити частку боржника із наступним погашенням його боргу перед позивачкою (а.с.22-23). Проте позитивної відповіді сторони відповідачів [PERSON] не отримала, заперечували вони щодо застосування вимог закону і протягом справи. На підставі абзацу 2 ч.2 ст.366 ЦК України у разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Таким чином вимоги позивачки ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Посилання сторони відповідачів на ст.47 Конституції України є безпідставними. Дійсно, як убачається із ч.3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Проте, ст.366 ЦК України як раз й є спеціальною нормою, що регламентує звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, а спір перебуває на судовому розгляді. Крім того, на підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, а виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Порушення передбаченого абзацом 2 ч.2 ст.366 ЦК України права кредитора співвласника майна у разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку не узгоджується із правом особи на справедливий суд та виконання судового рішення у розумні строки у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З рахуванням викладеного позивачка має право вимагати переведення на неї прав та обов'язків співвласника ? частини спірної квартири та визнання права власності на зазначену частку. Згідно висновку судово-технічної експертизи (а.с.104 на звороті) ринкова вартість ? частини квартири [ADDRESS] складає 269\~342 грн. та саме ця сума підлягає зарахуванню у погашення заборгованості [PERSON] перед позивачкою за судовими рішеннями. З огляду на ст.88 ЦПК України, відшкодуванню із [PERSON] на користь позивачки підлягають 2 690,34 грн. судового збору і 1\~000 грн. за проведення судово-технічної експертизи (а.с.8,126,130-а). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved