Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

29.01.2018 року позивач [PERSON], в особі свого представника адвоката [PERSON], яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги, звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою розташованою за адресою: вулиця Козацька, будинок №17-а, корпус №4, квартира №8, місто Енергодар, Запорізька область та зняти його з реєстраційного обліку, зазначивши підстави позову 71, 72 ЖК України, у спосіб захисту визначений ст.16 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). В обґрунтування позовних вимог, сторона позивача в позовній заяві зазначає, що рішенням Виконкому Енергодарської міської ради № 133 від 23.06.2006 року [PERSON] було видано ордер №103 на квартиру 8 корпус 4 в будинку 17а по вул. Козацькій в м. Енергодар, Запорізької області на сім'ю, яка складалась з 4 чоловік (дружина, батько та двоє дітей). На даний час в квартирі зареєстровані дружина позивача, позивач та їх син - [PERSON] (відповідача по справі), а фактично проживають лише позивач з дружиною. Квартира має статус неприватизованого житлового приміщення. В лютому 2015 року син [PERSON] поїхав працювати в Росію і з того часу в квартирі не проживає, речі його відсутні. У зв'язку з тим, що [PERSON] відсутній, не мають змоги вирішити питання про добровільне зняття його з реєстраційного обліку, а його реєстрація перешкоджає в повній мірі реалізувати своє право на користування квартирою, крім того, усі витрати за комунальні послуги та по утриманню квартири оплачує позивач з дружиною, у звязку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засідання позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, фактично підтвердив обставини зазначені у змісті позовної заяви додатково пояснивши, що його син - відповідач по справі, до 2015 року проживав в місті Запоріжжя, у звязку з навчанням, а у 2015 року пояснивши, що їде працювати, поїхав до Російської Федерації, куди саме не повідомив, місце його знаходження невідомо, оскільки стосунків не підтримуємо. Неприязних стосунків у позивача з сином не було. Перешкод у проживанні відповідачу не чинили. Речей відповідача в квартирі не має, так як він їх забрав, коли поїхав у 2015 році. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання третя особа: [PERSON] не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.27). В судове засідання представник третьої особи: сектору реєстрації Енергодарської міської ради не зявився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності (а.с.25). В судове засідання представник третьої особи: КП «Підприємства комунальної власності» ЕМР Запорізької області не зявився, про час та місце слухання справи були повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчить підпис на рекомендованому поштовому листі «Укрпошта» (а.с.53), заперечень на позовну заяву, заяв або клопотань про перенесення слухання справи до суду не надали. В судове засідання відповідач: [PERSON] не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзив або заперечень на позовну заяву до суду не надав, на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою «Укрпошти» «за не запитом» (а.с.39, 43, 49) та «за спливом терміну зберігання» (а.с.63), у звязку з чим відповідач викликався до суду через оголошення розміщене на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с.54). Представник третьої особи КП «ПКВ» в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причину неявки та не надав до суду заперечення проти позову. Відповідно до ч.1 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що згідно зі ст.ст.128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, суд, вислухавши думку сторони позивача, які не заперечували щодо розгляду справи в заочному провадженні, відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив провести розгляд справи у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи з наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що позивачу по справі [PERSON] було видано 26.06.2006 року, на сім`ю з 4 (чотирьох) осіб, ордер №103 на жиле приміщення, квартиру за адресою: вулиця Козацька, будинок №17-а, корпус №4, квартира №8, місто Енергодар, Запорізька область (а.с.7); станом на 23.01.2018 рік в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] (позивач по справі), його дружина [PERSON] (третя особа по справі) та їх син [PERSON] (відповідач по справі) (а.с.8). [PERSON] від 15.08.2017 р. (а.с.9-зворот), від 17.09.2017 р. (а.с.11-зворот), від 21.10.2017 р. (а.с.10), від 18.11.2017 р. (а.с.9), від 06.12.2017 року (а.с.11) та від 20.01.2018 року у спірній квартирі відповідач по справі не проживає. Під час розгляду справи, свідки [PERSON], [PERSON], яки є сусідами позивача, зазначили, що знайомі з родиною позивача понад десять років, підтримують дружні стосунки та не рідко бувають у гостях у квартирі родини позивача, підтвердили посилання сторони позивача, що відповідача не бачили понад два роки, у спірній квартирі речей відповідача не бачили. [PERSON] ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їх права та обов'язки - ст.78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. [PERSON] з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Під час розгляду справи, судом встановлено та підтверджено сукупністю досліджених доказів наданих стороною позивача у порядку та у спосіб встановленому законом, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад встановлені термін, добровільно покинув спірну квартиру забравши свої речі, спростування зазначеного суду не надано, у зв'язку з чим, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування спірною квартирою, а отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог сторони позивача щодо зняття [PERSON], з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [INFO], корпус №4, квартира №8, місто Енергодар, Запорізька область, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, саме рішення суду про визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням, , що набрало законної сили, і є підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку місця проживання. Отже, в разі відмови Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зняти відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, позивач має право оскаржити дії державного органу в порядку адміністративного судочинства. У звязку з зазначеним суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позивача в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial