Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

27.10.2017 позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 23.09.1989 вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до рішення Голопристанського районного суду від 16.06.2017, даний шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі подружжям набуто у власність майно. Позивач просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя та стягнути в відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не зявилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлялися. В судове засідання відповідач [PERSON] чи його представник не зявилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлялися, письмових клопотань, заперечень чи відзиву на адресу суду не надходило. В судове засідання третя особа [PERSON] чи його представники не зявилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлялися. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 30.10.2017 було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 30.10.2017 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 24.11.2017 залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] [PERSON]. Ухвалою суду від 21.12.2017 задоволено клопотання [PERSON] про заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб І-КГ №414201, виданим Голопристанським райвідділом РАЦС Херсонської області, 23.09.1989 між [PERSON] та [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу Макарчук) [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №137, складений Голопристанським райвідділом РАЦС Херсонської області. Рішенням Голопристанського районного суду по справі №654/1528/17 від 16 червня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано та вирішено питання про поділ майна подружжя, а саме: залишено у власності [PERSON] придбане у шлюбі майно (3/4 бази відпочинку «Комплекс» (реєстраційний номер майна 17694193), 1/2 частину комплексу будівель і споруд (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 53890665223), 18/50 частин бази відпочинку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 119103565223), земельної ділянки за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 456980465223 (кадастровий номер 6522384300:02:001:0451), 1/2 частини житлового будинку літнього типу (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 426324065223) із покладанням на [PERSON] обовязку виплатити на користь колишнього чоловіка половину вартості спільного майна, яка була визначена за їх домовленістю. У звязку з прийняттям вказаного рішення, ухвалою від 17 липня 2017 року було закрито провадження у справі №654/1215/17, відкрите 11.05.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину нерухомого майна. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2017 року, рішення Голопристанського районного суду по справі №654/1528/17 в частині поділу майна подружжя скасоване з постановленням нового рішення про відмову в позові, оскільки, поділ майна в такий спосіб порушує інтереси кредитора відповідача [PERSON] В . Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи, у спільній власності сторін наявне наступне майно: - 3/4 бази відпочинку «Комплекс», реєстраційний номер майна 17694193, що розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Більшовик, вул. Приморська, будинок б/н (на підставі договору купівлі-продажу ВКС 405214 від 28.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON],зареєстрований за №1358); право власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17604821 від 04.02.2008 року; - 1/2 частина комплексу будівель і споруд, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 53890665223, що складається з: літній павільйон, А; блок для приготування їжі, Б; житловий будиночок, М; житловий будиночок, Н; житловий будиночок, О; житловий будиночок, П; житловий будиночок, Р; житловий будиночок, С; житловий будиночок, Т; житловий будиночок, У; житловий будиночок, Ч; житловий будиночок, Ф; житловий будиночок, Ц; житловий будиночок, X; блок для сміття, Д; адмінбудівля, Щ; огорожа, 1,2,3; водопровід, 4, який розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Більшовик, вул. Приморська, будинок б/н (договір купівлі-продажу від 30.04.2013 року, посвідчений державним нотаріусом Голопристанської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований за №296; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №3148909 від 30.04.2013 року); - 18/50 бази відпочинку, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 119103565223, що складається з: житловий будиночок, К; житловий будиночок, И; житловий будиночок, З; житловий будиночок, Ж; складське приміщення, Л-1; складське приміщення, Л-2; складське приміщення, Л; туалет, Е; душові кабінки, В; умивальники 18 шт.; водопровід загального користування, 4; мостіння, 1; цистерни для води, Г; трансформаторна підстанція, Ш, яка розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Більшовик, вул.Приморська, будинок б/н (договір купівлі-продажу від 30.07.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Голопристанської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований за №1419; витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7273470 від 30.07.2013 року); - земельна ділянка за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 456980465223, кадастровий номер 6522384300:02:001:0451, площею 0,1426 га, що розташована за адресою Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська (інформаційна довідка № 81091655 від 23.02.2017 року); - 1/2 житлового будинку літнього типу, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 426324065223, загальною площею 80 кв.м., житлова площа 50 кв.м., розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська, будинок б/н, літ А, на території бази відпочинку «Мрія» (витяг № 35314649 від 23.03.2015 року); Крім того під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів сторін було засноване Приватне підприємство «Корал» (код ЄДРПОУ 21292060) та Приватне підприємство «Юг сервіс» (код ЄДРПОУ 36860603). Частка [PERSON] в статутному капіталі ПП «Корал» складає 1 430 000,00 грн., а в статутному капіталі Приватного підприємства «Юг сервіс» - 1100000,00 грн., які внесені за рахунок наших спільних коштів. Рішенням Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 розяснено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 61 СК України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Щодо практичного застосування даного тлумачення, воно наведене в чисельних рішеннях Верховного суду України (від 2 жовтня 2013 року, справа № 6-79цс13, від 02 вересня 2015 року; від 19 лютого 2014 року тощо), суть якого зводиться до наступного: «у разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, учасником якого є один із подружжя, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобовязальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства». До зазначених висновків Верховний суд приходить виходячи з нижченаведеного: «Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Порядок здійснення подружжям права спільної сумісної власності та право подружжя на розпорядження спільним сумісним майном визначено у ст. ст. 63, 65 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового; для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (ч. ч. 2, 3 ст. 65 СК України). Одним із видів розпорядження власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення господарської діяльності. Під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1 ст. 3 ГК України). Відповідно до ст. 55 ГК України субєктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, та фізичні особи - громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці. Однією з організаційних форм господарювання є підприємство (ст. 62 ГК України). Підприємство, засноване на приватній власності засновника, є приватним підприємством (ст. 63 ГК України). Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (ст. ст. 62, 66 ГК України). Відносини стосовно майна приватного підприємства та прав учасників регулюються нормами ст. 115, 116 ЦК України та ст. ст. 66, 67, 113 ГК України. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, учасником якого є один із подружжя, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобовязальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства». Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, рівність часток презюмується (ч. 1 ст. 70 СК України). Як встановлено\~судом,\~права на\~вищеперелічене майно\~було придбано\~в період\~перебування сторін\~в зареєстрованому\~шлюбі,\~і за\~змістом ст.\~60\~Сімейного Кодексу\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, у відповідності до положень ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України,\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Стороною відповідача чи третьою особою до суду не надано доказів, які б спростовували доводи позивача. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Разом з цим, на підставі ст. 141 ЦПК України, на користь позивача [PERSON] також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у звязку зі сплатою судового збору в загальній сумі 1280,00 грн., що підтверджується наданими до суду платіжними документами.

Outcome: approved