Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

28.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 47050 грн. та моральної шкоди в сумі 200000 грн. В подальшому позивачка зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути матеріальну шкоду в сумі 20000 грн. та моральну шкоду в розмірі 200000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.01.2016 року близько 08.45 год. [PERSON] на дворовій території магазину «Крамниця», що по вул.Героїв Небесної Сотні, 37 в с.Нове Село Ізяславського району, керувала автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], та рухалася заднім ходом у напрямку автодороги сполученням Ізяслав-Антоніни. Під час руху [PERSON] проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, скоїла наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], спричинивши їй несумісні із життям тілесні ушкодження, після чого вказаним автомобілем доставила потерпілу в Ізяславську ЦРЛ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її мати [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та живота, перелому грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, переломів 4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва та 2,3,4,5,6,7 ребер справа, синця в проекції лівої нирки, закритого перелому правого стегна, садна на шкірі обличчя, садна на правій гомілці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, внаслідок чого 11.01.2016 року вона померла в Ізяславській ЦРЛ. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.11.2016 року відповідачку визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідачка обіцяла за власні кошти придбати та встановити надгробний памятник на річницю загибелі її матері, на який вона вкаже, однак цього не зробила і в повному обсязі шкоду не відшкодувала. 26.05.2017 року з приватним підприємцем [PERSON] позивач уклала договір про придбання надгробного памятника вартістю 20000 грн., сплативши 50% його вартості. Крім того, неправомірними діями відповідачки їй було завдано і моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, які вона зазнала в звязку з втратою найдорожчої людини. Дізнавшись про те, що мати потрапила в ДТП, під час якої отримала чисельні тілесні ушкодження, страждає, знаходячись в лікарні, а потім померла, вона отримала тяжкий моральний стрес, який негативно відбився на стані здоровя (дискомфорт, погане самопочуття, нервування, порушення сну). Втративши матір, у неї стали напруженими відносини в сімї, значно погіршилися стосунки на роботі та з оточуючими людьми, для налагодження яких потрібно чимало часу. Крім того, добиватися захисту своїх прав позивачка змушена шляхом звернення до суду, оскільки добровільно відшкодувати збитки відповідачка не бажає. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди померла мати позивачки; відповідачка відшкодувала їй витрати на лікування матері та на поминальний обід; з відповідачкою було досягнуто домовленості, що вона встановить надгробний памятник за її погодженням, проте відповідачка на власний розсуд придбала памятник, який їй не подобається, в звязку з чим вона була змушена придбавати інший памятник вартістю 20000 грн. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, вважають, що відповідач повністю відшкодувала спричинену нею шкоду, оскільки під час розгляду кримінального провадження позивачка написала розписку, що претензій до неї не має. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смерю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдані фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. [PERSON] 04.01.2016 року близько 08.45 год. на дворовій території магазину «Крамниця», що по вул.Героїв Небесної Сотні, 37 в с.Нове Село Ізяславського району, керуючи автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], та рухаючись заднім ходом у напрямку автодороги сполученням «Ізяслав-Антоніни», проявила неуважність, порушила правила безпеки дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не обрала безпечної для руху швидкості та безпечний інтервал, не надала дорогу пішоходу [PERSON], яка мала перевагу в русі, в результаті чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], спричинивши їй несумісні із життям тілесні ушкодження, після чого вказаним автомобілем доставила потерпілу в Ізяславську ЦРЛ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та живота, перелому грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, переломів 4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва та 2,3,4,5,6,7 ребер справа, синця в проекції лівої нирки, закритого перелому правого стегна, садна на шкірі обличчя, садна на правій гомілці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, внаслідок чого 11.01.2016 року вона померла в Ізяславській ЦРЛ, що встановлено вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22.11.2016 року, яким відповідачку визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загибла [PERSON] була матірю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження VII-УР № 0662390, виданим Новосільською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області 05.07.1965 року та свідоцтвом про укладення шлюбу І-БВ № 403863, виданим Корчицькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області 17.07.1984 року. З метою встановлення надгробного памятника позивачка уклала договір купівлі-продажу товару у розстрочку від 26.05.2017 року про придбання надгробного памятника вартістю 20000 грн. та сплатила 50% вартості товару в сумі 10000 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 4/17 від 26.05.2017 року. Вказаний договір не визнаний недійсним у встановленому законом прядку, а відтак в силу ст.204 ЦК України є правомірним. Квитанція до прибуткового касового ордеру є належним доказом здійснення прибуткової касової операції, оскільки така передбачена Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою НБУ № 637 від 15.12.2004 року. Докази на підтвердження граничної вартості стандартного памятника у даній місцевості сторони суду не надали та надавати відмовилися, а суд в силу ст.10 ЦПК України позбавлений можливості самостійно збирати докази. Таким чином, враховуючи, що позивачкою були здійснені фактичні витрати на придбання надгробного памятника в сумі 10000 грн., суд вважає необхідним стягнути ці витрати з відповідачки. Судом не беруться до уваги посилання відповідача про те, що нею був придбаний надгробний памятник загиблій вартістю 4\~100 грн., оскільки такий памятник виготовлений без погодження з позивачкою та нею не прийнятий. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 11.01.2016 року Новосьльською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON] померла 11.01.2016 року. Судом встановлено, що смертю [PERSON] позивачці спричинено моральної шкоди, оскільки вона відчувала душевні страждання в звязку з спричиненням тілесних ушкоджень її матері та втратою близької людини, внаслідок чого погіршився стан її здоровя, що підтверджується випискою з її медичної картки. Разом з тим, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, що внаслідок смерті матері стали напруженими відносини в сімї позивачки та погіршилися стосунки на роботі та з оточуючими людьми, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження вказаних обставин. Звернення позивачки до суду для захисту свої прав, на думку суду, є звичайною практикою у цивілізованому суспільстві, а відтак не може задавати особі моральної шкоди. Враховуючи принцип розумності та справедливості, сплин тривалого часу після смерті матері позивачки, суд вважає необхідним стягнути в відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 100000 грн. Суд не бере до уваги розписку позивачки, складену під час розгляду кримінального провадження, про те, що остання не має претензій до відповідачки, оскільки зі змісту розписки вбачається, що вона стосується відшкодування витрат на лікування та на поховання [PERSON] Згідно ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.79 ЦПК України до складу судових витрат відносяться: судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.1 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги надання правової інформації, консультацій і розяснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами страви в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Правову допомогу позивачу у справі надавав адвокат [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 22.02.2017 року. Згідно розрахунку вартості правових послуг надання правової допомоги полягало у консультації позивача, ознайомленні та оцінці матеріалів у справі, складанні позовної заяви та представництві інтересів у суді, на що адвокатом затрачено 7 год., та за що було отримано гонорар в сумі 8000 грн. Витрати на правову допомогу підтверджуються квитанцією № 27/04 від 27.04.2017 року. Враховуючи, що розмір витрат на правову допомогу позивача не перевищує граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 4000 грн. Крім того, в силу ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial