Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

28 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 р.,який рішенням суду від 10.07.2018 був розірваний. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Відповідач не утримує дитину, не надає їй належного виховання, розвитку, дозвілля, фактично після розірвання шлюбу весь тягар по утриманню, забезпеченню та вихованню дитини ліг на позивача. Оскільки відповідач має мінливий дохід, однак є здоровим та працездатним, тому позивач вважає, що він зможе сплачувати аліменти на рівні 2000 грн. в місяць, щоб забезпечити належний рівень життя дитини. 01.02.2019 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.02.2019 року відповідач, користуючись наданим правом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечував щодо задоволення позовних вимог, однак зазначив про те, що він бере активну участь у вихованні сина, цікавиться його інтересами, регулярно з ним спілкується, намагається забезпечувати належними матеріальними благами, сприяти його фізичному та моральному розвитку. Позивач у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів без здійснення фіксування судового засідання технічним засобом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 р., який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2018 розірваний. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] (а. с. 13, 14, 16-17). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 грн. щомісяця, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву. Суд також вважає, що визначений розмір аліментів у зазначеному розмірі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, відповідач визнав позов до початку до початку розгляду справи по суті, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача 50 відсотків судового збору в дохід держави.

Outcome: approved