Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

28.09.2016 року позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в [ADDRESS], [PERSON] (бабуся) та [PERSON] (дядько) на праві власності належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] дядько [PERSON] помер. [INFO] бабуся [PERSON] померла. Після смерті дядька [PERSON] в управління спадковим майном в ступила його мати [PERSON] (бабуся). Ще за життя бабуся [PERSON] посвідчила на ім'я позивачки заповіт. Позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (бабуся), оскільки до дня смерті спадкодавця проживала разом з нею. Відсутність документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове майно. У зв'язку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлої бабусі [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 4 Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 1990 рік за [PERSON], яка була головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно копії технічного паспорту від 08.07.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані у період з 1931 року по 1960 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті сина [PERSON], успадкуваши 1/2 частину спадкового домоволодіння, оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживала разом з ним, вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 621 від 05.07.2016 року (а.с. 8). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 647/01-16 від 05.10.2016 року (а.с. 53), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 402/01-16 від 30.09.2016 року (а.с. 27) та Дузінкевич С.М. № 01-16/928 від 10.10.2016 року (а.с. 30) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Ще за життя [PERSON] посвідчила на ім'я своєї онуки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 05.01.1996 року (а.с. 10). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], оскільки з березня 1998 року та на час відкриття спадщини ([INFO]) постійно проживала разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 621 від 05.07.2016 року (а.с. 8) та встановлено рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2016 року (а.с. 44-45), а також отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, успадкувавши право на земельну часку (пай) (а.с. 47). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 239/2016 від 03.06.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 30-51). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в цілому, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину даного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 842/02-31 від 16.09.2016 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved