Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

27.02.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON], зареєстрований 22 червня 2001 року у Зимноводівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №9 та малолітню дочку [PERSON], залишити проживати з нею. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 22.06.2001 року, від спільного подружнього життя у них народилася донька [PERSON], 2004 року народження. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. Протягом двох останніх років відповідач зловживає спиртними напоями, у результаті чого у сімї відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач вважає, що сварки між нею та відповідачем негативно впливають на психічний та емоційний стан їхньої доньки і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Також позивач переконана, що їхня спільна з відповідачем донька [PERSON] повинна проживати разом з нею, оскільки відповідач схильний до вживання алкоголю, що може негативно позначитися на вихованні доньки. Позивач в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.06.2001 року, який був зареєстрований у Зимноводівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №9, що стверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2001 року. Від шлюбу у сторін народилася донька, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], що видане 28.10.2004 року Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення сторін, те що судом сторонам було надано термін на примирення строком один місяці, однак примирення між сторонами не відбулося, суд вважає що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Згідно довідки про склад сімї виданої Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 24.02.2015 року № 810, вбачається що позивач [PERSON], разом з донькою [PERSON], зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, за доцільне визначити місце проживання малолітньої доньки з матірю.

Outcome: approved