Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

28.03.2019 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що на утримання неповнолітньої доньки з відповідача стягуються аліменти, після останньої зміни, у розмірі 1 500 грн. щомісячно. Вказує на те, що її матеріальне становище змінилося, оскільки щодо неї був вчинений злочин, у результаті чого вона зазнала збитків на суму 300 000 грн. Зазначає, що працює лікарем та отримує середню заробітну плату. Дочка часто хворіє, у зв`язку з чим вона несе витрати на лікування. Її доходи є мінімальними, а тому вона не може в повній мірі забезпечити потреби дитини. Їх неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та коштів, так як збільшується потреби у навчанні, харчуванні, речах повсякденного вжитку, одязі, фізичному та духовному розвитку. Батько дитини працює лікарем-стоматологом, має власну стоматологічну практику, однак приховує свої доходи, а усе рухоме та нерухоме майно оформлює на батьків, а тому може надавати аліменти у більшому розмірі. 02.04.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи по суті проводити у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. 18.06.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує на те, що з часу останньої зміни розміру аліментів його матеріальне становище не змінилося, він продовжує працювати лікарем-стоматологом, право власності на майно не набував. Вказує на те, що аліменти він сплачує вчасно та у повній мірі, заборгованості не має. Зазначає, що завжди додатково приймає фінансову участь у розвитку своєї дитини. Відтак, підстав для збільшення розміру аліментів не вбачає. Разом з тим вказує на те, що позивач будує власну стоматологічну клініку, займається власною стоматологічною практикою, періодично подорожує за межами держави. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги позивача підтримала, з підстав викладених у позовні заяві, які просила задовольнити. Відповідач та його представник заявлені вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить наступного. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2018 року у справі № 285/1600/18 виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 766 грн. анульовано. Ухвалено стягувати аліменти у розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.05.2018 року до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги у даній справі позивач обгрунтовувала тим, що дитина часто хворіє та тим, що відповідач працює та має власну стоматологічну практику, однак свої доходи приховує, а усе рухоме та нерухоме майно оформляє на батьків (а.с.6). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази зміни матеріального або сімейного стану сторін у справі, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них після ухвалення рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2018 року про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки [PERSON] аліментів у розмірі 1500 грн. щомісячно, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів. При цьому безпідставними є доводи позивача про зміну її матеріального стану у зв`язку із вчиненням відносно неї злочинів, у результаті яких вона зазнала значного збитку, оскільки у розумінні 192 СК України, це не є підставою зміни розміру аліментів. При цьому, позивач не позбавлена права, у межах розгляду кримінальної справи, отримати відшкодування від понесеного збитку від злочину та відновити своє порушене право. Крім того, суд рахує за необхідне відхилити доводи позивача й про те, що відповідач приховує свої доходи, а усе рухоме та нерухоме майно оформлює на батьків, оскільки доказів з цього приводу суду не надано. Посилання позивача на ту обставину, що дитина часто хворіє також не може братися до уваги, оскільки ця обставина вже існувала під час розгляду позову про зміну розміру аліментів у справі № 285/1600/18. Та обставина, що дитина потребує значно більшого догляду та коштів, так як збільшується потреби у навчанні, харчуванні, речах повсякденного вжитку, одязі, фізичному та духовному розвитку, правового значення для вирішення даного спору не має, оскільки позивач має право вимоги до відповідача щодо додаткових витрат на дитину, в порядку ст. 185 СК України, яка передбачає обов`язок батьків брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Відтак, суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог.

Outcome: dismissed