Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

27 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Криворізької сільської ради та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Добропільський район, [ADDRESS]. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак на теперішній час не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з тим, що на правоустановчому документі на будинок договорі купівлі-продажу, посвідченому МЮ Української РСР Добропільською державною нотаріальною конторою 12.06.1992 року реєстраційний номер 1589, відсутня відмітка про державну реєстрацію в Добропільському БТІ. Зазначає, що вказаний договір не може пройти на сьогоднішній день реєстрацію, так як власник будинку помер. Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 22 вересня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], на спадковий житловий будинок № 5 з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача, Криворізької сільської ради, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вимоги позивача підтримують. Таким чином, на підставі ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Суд вважає, що на спірні правовідносини поширюються норми Цивільного кодексу України 2004 року. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], відкрилась спадщина, до її складу входить житловий будинок №5 з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS]. 13 січня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільської державної нотаріальної контори із заявою № 7 про прийняття спадщини на майно померлого [INFO] її чоловіка [PERSON], на підставі даної заяви було відкрито спадкову справу №3 за 2014р. 22 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільської державної нотаріальної контори із заявою №323 та наполягала на видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка. В матеріалах справи мається копія спадкової справи №3/2014 від 10.01.2014р., заведена після смерті [PERSON], в якій маються заяви від [PERSON] та [PERSON], які приходяться дочками померлому [PERSON], в яких вони відмовились від своєї частини на спадщини, яка належить їм за законом, на користь своєї матері [PERSON] Також мається постанова державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 22 вересня 2015 року [PERSON], якою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на спадковий житловий будинок, яка уявляє собою будинок № 5 з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS] було відмовлено на підставі того, що на правовстановлюючому документі (договір купівлі-продажу) на зазначене спадкове майно, відсутні відмітки про державну реєстрацію речового права в БТІ. Таким чином, подавши заяву до нотаріальної контори позивач [PERSON] прийняла спадщину у вигляді житлового будинку № 5 з надвірними побудовами та спорудами, який розташований в [ADDRESS], однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. У зв'язку з тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Разом з тим, аналізуючи норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно. Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на те, що п.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача сторони правочину, за яким виникло право уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках передбачених цим Законом. Тобто право власності на дане майно може бути зареєстровано тільки власником, тому спадкоємець немає можливості здійснити реєстрацію в органах БТІ. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав суб'єктів права власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов'язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права. На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні доведено позивачем неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та визнання за позивачем права власності на житловий будинок є єдиним способом захисту її права власності. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання за позивачем права власності на житловий будинок №5 з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS], яке належало померлому [PERSON] на праві приватної власності.

Outcome: approved