Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

27.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Щепкіна, 1а, свої вимоги мотивує тим, що вищевказаний житловий будинок належить [PERSON]. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно залишила [PERSON]. 25.03.2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яка складається з вищевказаного майна. [PERSON] надала заяву, якою на спадщину не претендує. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмолено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору забудови від 17.07.1970 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого реєстрі № 2-2978 була відведена земельна ділянка площею 500 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Щепкіна, 1а. Відповідно до довідки № 9 від 18.01.2017 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Щепкіна, 1а побудований у 1976 році, є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 333018 від 26.03.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 25.03.2013 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Щепкіна,1а. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 28.05.1996 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4/2580, [PERSON] заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Щепкіна, 1-а [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 151614, виданого 16.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Тугаєва». Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45315554 від 05.10.2016 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON], заповіт [PERSON] від 28.05.1996 року, зареєстрований за № 4-2580 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою від 01.11.2016 року згідно якої повідомила, що спадщину у встановлений строк не прийняла, звертатись до суду для поновлення терміну про прийняття спадщини не буде, не буде заперечувати проти прийняття спадщини [PERSON], [INFO], донькою померлої. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] не прийняла спадщину за заповітом, то спадкування вищевказаного житлового будинку повинно здійснюватися за законом. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії IV- УР № 1190509, виданим 10.07.1962 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД № 407796, виданим 22.02.1986 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «Ільїна». Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі на будинок № 1а по вул. Щепкіна в м. Ізмаїл Одеської області. Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] № 02-14/727 від 10.11.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Вислухавши, думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved