Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

27 липня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що між банком та [PERSON] укладено договір, згідно якого їй надано кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] погашення кредиту не здійснювала і станом на 30 червня 2016 року має заборгованість по кредиту у розмірі 10762 грн. 48 коп. Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав. Не заперечує отримання [PERSON] кредиту у позивача, однак вважає, що подання нею анкети-заяви на отримання кредиту не можна вважати укладенням договору між сторонами, а тому цей договір є нікчемним, не створює ніяких правових наслідків та не є підставою для стягнення процентів та штрафних санкцій. Ніякі додаткові угоди про збільшення процентної ставки між банком та відповідачкою не укладались. Суму заборгованості по тілу кредиту [PERSON] повернула у повному обсязі і на час звернення до суду закінчилися строки для звернення позивача до суду з вказаним позовом. Також просив врахувати, що на утриманні відповідачки перебуває хвора дитина та у неї відсутні кошти на сплату банку сум, зазначених у позові. Посилаючись на викладені обставини, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27 лютого 2009 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із анкети-заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на її зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30,00% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, відповідно до змісту анкети-заяви позичальника, при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором, позичальник зобовязаний сплатити банку штрафи у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Згідно з розрахунком, станом на 30 червня 2016 року заборгованість за даним кредитним договором складає 10762 грн. 48 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4857 грн. 71 коп., заборгованість за процентами - 5154 грн. 48 коп., штрафи - 250 грн. (фіксована частина) та 500 грн. 59 коп. (процентна складова). У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Твердження представника відповідачки про відсутність належним чином укладеного кредитного договору між сторонами та про повне погашення відповідачкою суми кредиту суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. 27 лютого 2009 року [PERSON] подала анкету-заяву про отримання кредиту на своє імя на платіжну картку «Універсальна», підписанням якої вона підтвердила, що ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомленя в письмовому вигляді. Підписанням вказаної заяви [PERSON] також надала згоду на нарахування зазначених вище відсотків за користування кредитом та зобовязалася сплатити штрафи. Факт отримання [PERSON] кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку не заперечувався в судовому засіданні представником відповідачки, а тому суд вважає цю обставину доведеною. Таким чином, відповідачка уклала вищевказаний кредитний договір та вчинила підпис на заяві власноручно, маючи при цьому необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення її було вільним та в письмовій формі, як того вимагає ст. 203 ЦК України. Укладання договору здійснювалося за принципом укладення між банком та відповідачкою договору приєднання, відповідно до вимог ст.634 ЦК України. При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно зі статтею 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором у розмірі 4857 грн. 71 коп. підтверджується розрахунком позивача. Натомість, представником відповідачки не надано суду жодних доказів на підтвердження його доводів про повне погашення вказаної суми заборгованості по кредиту. Також безпідставними є доводи представника відповідачки про пропуск позивачем строку для звернення до суду з вказаними вимогами. Відповідно до статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог, зокрема для стягнення неустойки, законом ( п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України) встановлена спеціальна позовна давність, в даному випадку в один рік. Відповідно до статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята\~статті 261 ЦК України). Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.3 Умов, строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення строку дії картки, вона продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше не надійшла заява про закриття картрахунку. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] було видано наступні кредитні картки: 02 березня 2009 року - № 5577212901882822 на строк по грудень 2011 року, та 17 січня 2012 року - № 5211537304298354 на строк по листопад 2015 року. Виходячи з даних перевипущеної картки, кінцевий строк повернення кредиту визначено 30 листопада 2015 року. Крім того, відповідно до приписів ч.ч. 1, 3\~ст. 264 ЦК\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку. Після переривання строк позовної давності починається заново. Як вбачається з виписку по рахунку позивачки за вказаним кредитним договором, остання проплата в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором була здійснена відповідачкою в липні 2015 року, тобто вона вчинила дії, які відповідно до приписів ч.1\~ст. 264 ЦК України, свідчать про визнання боргу та відповідно переривають строк позовної давності. Отже, за змістом зазначених правових норм та умов договору, яким установлено кінцевий строк повного погашення кредиту, трирічний строк для стягнення заборгованості по кредиту та відсотках спливає 30 листопада 2018 року, а річний строк для стягнення неустойки (штрафу) у листопаді 2016 року. Банк звернувся до суду з позовом у липні 2016 року, тобто без пропуску строку позовної давності, а тому немає правових підстав для його застосування. Посилання представника відповідачки на складний матеріальний стан останньої суд не може прийняти до уваги, оскільки вказана обставина не є підставою для звільнення від виконання зобовязань за кредитним договором. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила умови кредитного договору, а тому вимоги про стягнення з неї заборгованості по кредиту є обґрунтованими. Разом з тим, з розрахунку позивача вбачається, що розмір ставки для нарахування процентів збільшено позивачем з вересня 2014 року до 32,4% річних, з квітня 2015 року до 42% річних. Однак договором - заявою та Правилами надання банківських послуг не передбачено збільшення процентної ставки до вказаних розмірів. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази погодження з відповідачкою збільшення процентної ставки. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Таким чином, суд вважає що ПАТ КБ «Приватбанк» збільшив розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства, а тому проценти на суму заборгованості по кередиту слід стягнути виходячи з 30,00% річних, а саме: на суму заборгованості 5152 грн. 55 коп. за період з 01 вересня 2014 року по 14 вересня 2014 року, тобто за 14 днів, що складає 59 грн. 22 коп. (5152,55 х 30,00% : 365 х 14); на суму заборгованості 5029 грн. 03 коп. за період з 15 вересня 2014 року по 16 вересня 2014 року, тобто за 2 дні, що складає 8 грн. 26 коп. (5029,03 х 30,00% : 365 х 2); на суму заборгованості 5091 грн. 43 коп. за період з 17 вересня 2014 року по 01 жовтня 2014 року, тобто за 15 днів, що складає 62 грн. 70 коп. (5091,43 х 30,00% : 365 х 15); на суму заборгованості 5132 грн. 34 коп. за період з 02 жовтня 2014 року по 07 жовтня 2014 року, тобто за 6 днів, що складає 25 грн. 32 коп. (5132,34 х 30,00% : 365 х 6); на суму заборгованості 5006 грн. 88 коп. за період з 08 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року, тобто за 27 днів, що складає 111 грн. 24 коп. (5006,88 х 30,00% : 365 х 27); на суму заборгованості 4976 грн. 79 коп. за період з 04 дистопада 2014 року по 09 листопада 2014 року, тобто за 6 днів, що складає 24 грн. 54 коп. (4976,79 х 30,00% : 365 х 6); на суму заборгованості 5188 грн. 79 коп. за період з 10 листопада 2014 року по 25 листопада 2014 року, тобто за 16 днів, що складає 68 грн. 16 коп. (5188,79 х 30,00% : 365 х 16); на суму заборгованості 5106 грн. 37 коп. за період з 26 листопада 2014 року по 01 грудня 2014 року, тобто за 6 днів, що складає 25 грн. 20 коп. (5106,37 х 30,00% : 365 х 6); на суму заборгованості 5024 грн. 57 коп. за період з 02 грудня 2014 року по 06 грудня 2014 року, тобто за 5 днів, що складає 20 грн. 65 коп. (5024,57 х 30,00% : 365 х 5); на суму заборгованості 5282 грн. 57 коп. за 07 грудня 2014 року, тобто за 1 день, що складає 04 грн. 34 коп. (5282,57 х 30,00% : 365 х 1); на суму заборгованості 5298 грн. 73 коп. за період з 08 грудня 2014 року по 06 березня 2015 року, тобто за 89 днів, що складає 388 грн. 04 коп. (5298, 73 х 30,00% : 365 х 89); на суму заборгованості 5144 грн. 22 коп. за період з 07 березня 2015 року по 24 березня 2015 року, тобто за 18 днів, що складає 76 грн. 14 коп. (5144,22 х 30,00% : 365 х 18); на суму заборгованості 5144 грн. 09 коп. за період з 25 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, тобто за 28 днів, що складає 118 грн. 44 коп. (5144,09 х 30,00% : 365 х 28); на суму заборгованості 5033 грн. 34 коп. за період з 22 квітня 2015 року по 28 липня 2015 року, тобто за 98 днів, що складає 378 грн. 47 коп. (5033,34 х 30,00% : 365 х 98); на суму заборгованості 4863 грн. 06 коп. за період з 29 липня 2015 року по 22 серпня 2015 року, тобто за 25 днів, що складає 100 грн. 00 коп. (4863,06 х 30,00% : 365 х 25); на суму заборгованості 4857 грн. 71 коп. за період з 23 серпня 2015 року по 30 червня 2016 року, тобто за 313 днів, що складає 1248 грн. 87 коп. (4857,71 х 30,00% : 365 х 313), що всього за вказаний період складає 2719 грн. 59 коп. Відповідачкою сплачено процентів за вищевказаний період на суму 2257 грн. 09 коп., тобто залишок несплачених процентів станом на 30 червня 2016 року складає 462 грн. 50 коп. Крім того, підлягають стягненню проценти, нараховані до 01 вересня 2014 року згідно розрахунку у розмірі 276 грн. 30 коп., а всього 738 грн. 80 коп. Відповідно, штраф (процентна складова) підлягає стягненню у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами ( 4857,71 + 738, 80), що становить 279 грн. 83 коп. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 6126 грн. 34 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4857 грн. 71 коп., заборгованість за відсотками 738 грн. 80 коп., штрафи - 250 грн. (фіксована частина) та 279 грн. 83 коп. - (процентна складова). Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1378 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 784 грн. 40 коп.

Outcome: partial