Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

27.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою - заявою, довідкою про умови кредитування, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Станом на 30.09.2019 року має заборгованість в сумі 197754,37 грн., яка складається з: 1664,71 грн. - заборгованість за кредитом, 190397,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5692,31 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість до стягнення становить в сумі 125802,30 грн., яка складається з: 1664,71 грн. - заборгованість за кредитом; 124137,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.07.2011 року по 31.12.2018 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що підтверджується Статутом АТ КБ «Приватбанк», затвердженим НБУ 06.09.2019 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, у зв`язку із не належним виконанням зобов`язань по кредитному договору у відповідача утворилася вищевказана заборгованість. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 К України. З матеріалів справи убачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка у розмірі 30 % на рік (2,5 % в місяць), що підтверджується довідкою про умови кредитовання з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду», підписаної відповідачем. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це ні є належним повідомленням відповідача про збільшення відсоткової ставки у розумінні ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. То ж, виходячи з процентної ставки за весь час користування кредитом 30 % річних та кількості днів за період з 01.09.2014 року (дати першого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 21.12.2018 року (кінець періода, за який позивач просить стягнути проценти), яка складає 1613 дня, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 2237,64 грн. з наступного розрахунку: 1003,94 грн.(поточна заборгованість за кредитом) х 30 % : 360 днів х 1613 день = 1349,46 грн.; 660,77 грн.(прострочена заборгованість за кредитом) х 30% : 360 днів х 1613 день = 888,18 грн.; 1349,46 грн. + 888,18 грн. = 2237,64 грн., та разом із заборгованістю за процентами станом на 01 вересня 2014 року (накопичувальним підсумком) у сумі 1216,09 грн. стягненню підлягає 3453,73 грн. (2237,64 грн. + 1216,09 грн.). Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за період з 27.07.2011 року по 31.12.2018 року (період за який просить позивач стягнути проценти) заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 3453,73 грн. З врахуванням викладеного, заборгованість складає 5118,44 грн., з яких: 1664,71 грн. - заборгованість за кредитом; 3453,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.07.2011 року по 31.12.2018 року. Таким чином, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково - з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 5118,44 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2017 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Позовні вимоги задоволено у розмірі 5118,44 грн., що складає 4,07 % від ціни позову (5118,44 *100:125802,30). Відповідно платіжного доручення судові витрати позивача за подання позовної заяви складають 1921 грн.. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 78,18 грн. (1921*4,07%) на відшкодування судових витрат.

Outcome: partial