Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

28 лютого 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить: - розірвати договір від 27 грудня 2018 року, укладений між ним та ФОП [PERSON] про організацію робіт по виготовленню та передачі у власність ПВХ-конструкцій за розцінками виконавця, - стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за договором у розмірі 8840 грн, пеню у розмірі 7160 грн 40 коп, витрати на правничу допомогу. Позивач посилається на те, що договір від 27 грудня 2018 року був укладений поза торгівельним та офісним приміщенням за місцем його проживання, при цьому він знаходився під нав`язливим впливом представників виконавця ФОП [PERSON] , які отримали номер його карткового рахунку, здійснили списання коштів з його картки у сумі 993 грн через Приват24 та відібрали в нього зобов`язання щомісячної сплати цієї суми до повного погашення вартості продукції. 03 січня 2019 року позивач направив відповідачу за місцем його реєстрації та місцем здійснення діяльності письмову претензію з вимогою розірвання договору, однак відповіді не отримав. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснив, що до нього додому прийшов представник ФОП [PERSON] , який запропонував укласти договір на встановлення металопластикових вікон з розстрочкою платежів, запевнивши, що умови договору вигідні для нього, а вікна будуть встановлені через 20 днів. Він погодився та підписав договір, представник ФОП [PERSON] взяв його кредитну картку і за допомогою терміналу, що був у нього із собою, уклав з Приватбанком договір розстрочки платежу. Наступного дня він пішов у магазин і побачив, що ціна на металопластикові вироби значно дешевша, ніж у договорі, звернувся до адвоката та за його допомогою склав претензію про розірвання договору, направивши її на адресу реєстрації та фактичного місцезнаходження відповідача. Відповіді на претензію він не отримав, вся сума за договором була знята Приватбанком з його кредитної картки та перерахована відповідачу. Однак металопластикові вікна до теперішнього часу у його квартирі не встановлені. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.53). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2018 року між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] був укладений договір, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ-конструкцій за розцінками виконавця. Вартість виробів складає 8840 грн (а.с.6-7). Того ж дня Приватбанком було надано [PERSON] сервіс «миттєва розстрочка» за кредитом у розмірі 8840 грн на 12 місяців з оплатою кожного місяця суми 993 грн 03 коп та було здійснено перший платіж (а.с.8). Приватбанком перераховуються суми за договором на користь ФОП [PERSON] (а.с.33-36). Договір від 27 грудня 2018 року був укладений поза офісним приміщенням ФОП [PERSON] , а саме за місцем проживання позивача, предметом договору є речі (ПВХ-конструкції), які мають бути виготовлені та передані у власність позивача, тому до даного договору застосовуються положення ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно вимог зазначеної норми закону, у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Позивач скористався своїм правом на розірвання договору, укладеного поза офісним приміщенням, про що направив письмову претензію на адресу відповідача 03 січня 2019 року (а.с.9-16). Відповіді на претензію не було надано, сплачена за договором сума, перерахована відповідачу, не була повернута. Даних про те, що металопластикові вироби були виготовлені під розмір замовника, у судове засідання не надано, тому договір від 27 грудня 2018 року підлягає розірванню за вимогою споживача. Згідно з умовами сервісу «Миттєва розстрочка» оплата суми за договором 8840 грн здійснюється шляхом щомісячного платежу у розмірі 993 грн 03 коп. Перший платіж у розмірі 993 грн 03 коп було здійснено 27 грудня 2018 року. 03 січня 2019 року позивачем була направлена претензія про розірвання договору, яку відповідач отримав 19 січня 2019 року. Протягом тридцяти днів з дня отримання претензії, тобто до 19 лютого 2019 року відповідач не вжив заходів щодо розірвання договору і не повернув сплачені за договором кошти. У січні, лютому, березні, квітні, травні 2019 року продовжувалося перерахування коштів з кредитної картки позивача на користь ФОП [PERSON] . по 993 грн 03 коп щомісячно. Загальна сума перерахувань на виконання договору за шість місяців складає 5958 грн 18 коп. Сума пені, що підлягає стягненню з відповідача підлягає стягненню згідно розрахунку: З 19 лютого 2019 року по 19 червня 2019 року (день розгляду справи) 120 днів, 1% від сплаченої за договором суми 5958 грн 18 коп складає 59,58 грн х 120 = 7149 грн 60 коп. Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру позовних вимог. Витрати позивача на правничу допомогу адвоката у сумі 500 грн підтверджуються квитанцією (а.с.20) та підлягають стягненню з відповідача згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial