Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

28 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить скасувати розпорядження Вітовської райдержадміністрації від 14 червня 2012 року № 390-р Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON]І. та розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 18 червня 2014 року, яким внесено зміни до попереднього розпорядження, просить визнати недійсними свідоцтва, що видані на ім'я [PERSON] про право власності на земельні ділянки кадрові номери 482333000:08:00:0216 та 482333000:08:00:0133 та просить скасувати у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записи про проведену державну реєстрацію прав власності [PERSON] на ці земельні ділянки. В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що розпорядженням Жовтневої РДА від 31 травня 2010 року № 304-р Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянці у власність їй був наданий дозвіл на замовлення в землевпорядній організації виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 0,08 га у власність для ведення індивідуального садівництва із земель державної власності (запасу) та земель загального користування СТ Заріччя в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Вказані земельні ділянки використовувалися позивачкою з 2007 року, а саме з часу прийняття її до складу членів садівничого товариства. На цих же ділянках розташовані належні їй на праві приватної власності об'єкти нерухомості. 28 грудня 2011 року розпорядженням Жовтневої РДА № 729-р Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність затверджено їй проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 139-А загальною площею 0,0879 га у власність для ведення садівництва із земель державної власності (запасу) та земель загального користування СТ Заріччя в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, розроблену ПП Укрприватзем та передано цю земельну ділянку у її власність. 21 березня 2012 року вона отримала Державний акт на право власності на землю серії ЯК № 838585, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 482330001002101. 17 грудня 2013 року зареєстровано право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно. В свою чергу, розпорядженням Жовтневої райдержадміністрації від 14 червня 2012 року № 390-р Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,0927 га, з якої: 0,2504 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності, не наданих у власність і користування в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та земельної ділянки площею 0,8423 га , що розташована в межах території Воскресенської селищної ради, розроблену Проектно-вишукувальною фірмою ЛІМБ. На підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 18 липня 2014 року № 209-р до розпорядження за № 390-р від 14.06.2012 року внесені зміни. На підставі зазначених розпоряджень, відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 48233383000:08:000:0216 площею 0,1885 га в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та земельну ділянку кадастровий номер 4823355300:02:000:0133 площею 0,8423 га що розташована в межах території Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, про що отримав свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Натомість при виготовленні проекту землеустрою [PERSON] мала місце помилка, через яку більш половини її ділянки за адресою: вул. Верхня 139-А СТ «Заріччя» площею 0,0879 га зазнала накладки на формовану для [PERSON] земельну ділянку. З цього приводу вона звернулась до Головного управління Держкомзему у Миколаївській області та за наслідками її звернення було створено комісію, якою встановлення наявність вказаних нею порушень та запропоновано призупинити вирішення питання про надання дозволу на приватизацію, але ці дії не були зупинені і у власність [PERSON] передано частину належної їй ділянки, чим порушено її права як власника вказаного майна. 22.04.2015 року було здійснено комісійне обстеження Миколаївською обласною державною адміністрацією вказаних ділянок та встановлено, що межові знаки в натурі на місцевості відсутні. Відповідачу було запропоновано звернутися до землевпорядної організації для визначення меж земельної ділянки та встановлення межових знаків. Посилаючись на прийняття незаконного розпорядження Жовтневою РДА, через яке одну й ту ж саму земельну ділянку передано у власність різних осіб, вона звернулась до суду із цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та послались на вище викладене. [PERSON] також пояснила, що до передачі у її власність, вказаною земельною ділянкою вона користувалась з 2007 року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що в 2009 році йому було надано розпорядження Жовтневою РДА про розробку землевпорядної документації. В 2010 році було зясовано, що земельна ділянка перебуває на території різних сільських рад, тому виготовлення документації затрималось. Його обмінний файл було виготовлено в 2010 році, а [PERSON] в 2011 році, тому на день виготовлення документації для формування його ділянки, не було відомо про перебування частини землі, що планувалась йому у власність, знаходилась у власності іншої особи. При встановленні меж земельної ділянки було зясовано про наявність накладення, але вважає , що через помилки органу, який передав у власність йому це майно, він не має нести відповідальності. Представник відповідача також проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що дозвіл на виготовлення технічної документації [PERSON] було надано раніше, ніж [PERSON], його ділянка була сформована раніше, а тому при виготовленні технічної документації [PERSON] вказане мало бути враховано. Представник Вітовської (Жовтневої) РДА позовні вимоги не визнала та пояснила, що на час прийняття рішення про передачу у власність [PERSON] вказаних земельних ділянок, райдержадміністрація не мала доступу до Державного Реєстру прав власності, а тому не була обізнана про перебування частини землі, що планувалася для [PERSON], у власності іншої особи. На час проведення реєстрації права власності [PERSON] щодо вищевказаного майна, така реєстрація через наявність накладень земельних ділянок не заборонялась. Представник СТ «Заріччя» просив позов [PERSON] задовольнити, пославшись на те, що переданням у власність [PERSON] вказаних земельних ділянок було порушено права позивача та інших садоводів. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, представників Вітовської РДА та СТ «Заріччя», дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. За даними виписки з протоколу загальних зборів СТ «Заріччя» від 10.05.2008 року [PERSON] у користування була передана земельна ділянка №139-А (а.с. 80 т. 1). Розпорядженням Жовтневої РДА від 31 травня 2010 року № 304-р Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянці у власність [PERSON] був наданий дозвіл на замовлення в землевпорядній організації виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтованою площею 0,08 га у власність для ведення індивідуального садівництва із земель державної власності (запасу) та земель загального користування СТ Заріччя в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с. 8 Т. 1). 28 грудня 2011 року розпорядженням Жовтневої РДА № 729-р Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 139-А загальною площею 0,0879 га у власність для ведення садівництва із земель державної власності (запасу) та земель загального користування СТ Заріччя в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, розроблену ПП Укрприватзем та передано цю земельну ділянку у її - [PERSON] власність (а.с. 9 Т. 1). 21 березня 2012 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на землю серії ЯК № 838585, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 482330001002101 (а.с. 13 т. 1). 17 грудня 2013 року зареєстровано її право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки (а.с. 10-11 т. 1). Розпорядженням Жовтневої РДА від 11.08.2009 року № 590-р, затверджено [PERSON] матеріали вибору земельної ділянки площею 0,2 га (ріллі), яка передбачається для надання у власність, дозволено [PERSON] замовлення в землевпорядній організації технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 4-м Розпорядження визначено про погодження проекту землеустрою із землекористувачами, територіальним органом з питань земельних ресурсів, містобудування та архітектури, і інших органів (а.с. 15 т. 1). Розпорядженням Жовтневої РДА від 20.04.2010 року № 239-р, внесено зміни до попереднього розпорядження, яким загальна площа земельної ділянки 0,2 га, розмежена на різні площі через місце їх розташування (а.с. 14 т. 1). Пояснення [PERSON] щодо її звернень з приводу наявних порушень її прав як власника стосовно вищевказаного майна до передання у власність [PERSON] спірних земельних ділянок підтверджується змістом листа Головного управління Держкомзему у Миколаївській області від 14.05.2010 року № Б-232-10/2.2-11, яким [PERSON] повідомленою, що здійснено виїзд до СТ «Заріччя» та встановлено, що площі земельних ділянок надані [PERSON] для оформлення приватизації, згідно з розпорядженням голови Жовтневої РДА від 20.04.2010 року №239-р «Про внесення змін та доповнень до розпорядження голови РДА від 11.08.2009 року № 590-р», не відповідають дійсності. Направлено лист до Жовтневої РДА з пропозицією зробити інвентаризацію земель СТ «Заріччя» та земельних ділянок [PERSON] До вирішення питання по суті, запропоновано зупинити дію розпорядження Жовтневої РДА від 20.04.2010 року № 239-р (а.с. 12 т. 1). Згідно листа Головного управління Держкомзему у Миколаївській області від 04.06.2010 року, на час наданні відповіді проводилась інвентаризація земель СТ «Заріччя», оскільки межі земельних ділянок під час утворення вказаного товариства та у користування якого перейшли землі, що надавались ще 1988 році Миколаївській філії науково-дослідного інституту, не збереглися (а.с. 63 т. 1). Не зважаючи на вказане, а також те, що земельні ділянки, які планувались для передачі у власність [PERSON] межували безпосередньо з земельними ділянками СТ «Заріччя», частина з яких в тому числі вже була передана а власність приватних осіб, розпорядженням Жовтневої РДА від 14 червня 2012 року № 390-р, тобто до закінчення інвентаризації земель СТ «Заріччя», було прийняте розпорядження про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення у власність, втому числі, спірних земельних ділянок, та передані у його власність (а.с. 87 т. 1). Розпорядженням Жовтневої РДА від 18.07.2014 року № 209-р, до попереднього розпорядження (від 14.06.2012 р.) було внесено зміни щодо більш детального визначення площ цих ділянок та з позначенням їх кадастрових номерів (а.с. 86 т. 1). Згідно проекту щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON], останній виготовлено у 2010 році (а.с. 107-161 т.1), та через наявність спорів з приводу користування вказаною земельною ділянкою, розгляд питання щодо затвердження вказаної технічної документації здійснено розпорядженням Жовтневої РДА лише 14 червня 2012 року за № 390-р (а.с. 174 т.1), до якого розпорядженням від 18 липня 2014 року № 209-р внесено зміни щодо розмірів вказаних земельних ділянок. Відповідно до копії [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 178 т. 1), кадастровий номер 4823355300:02:000:0133 площею 0,8423, що сформовано 27.02.204 року, зазначено про право власності вказаної ділянки як державну. Аналогічні дані станом на 27.02.2014 року зазначено і щодо земельної ділянки площею 0,1885 га, кадастровий номер 4823383000:08:000:0216 (а.с. 183 т.1). В той же час, згідно заяви [PERSON], 13.02.2012 року вона звернулася до державного реєстратора у Жовтневому районі із заявою про реєстрацію її права власності щодо земельної ділянки № 139-А в СТ «Заріччя» кадастровий номер 4823383000:08:000:0223 (а.с. 210 т. 1) 02.04.2012 року відкрито поземельну книгу. Здійснено реєстрацію прав власності щодо цього майна (а.с. 216 т. 1) за [PERSON] Внесено дані про правовстановлюючі документи та підстави їх видачі (а.с. 211-212 т.1). Підстави, з яких [PERSON] була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються змістом рішення Державного кадастрового реєстратора від 14.12.2016 року про відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру щодо земельної ділянки кадастровий номер 4823383000:08:000:0223 через наявні перетини вказаної ділянки із ділянкою кадастровий номер 4823383000:08:000:0216 на 33,9153 %, 4823355300:02:000:0133 на 21,6931 % (а.с. 143 т.2). Відповідно до ст. 126 ЗК України, в редакції чинній на час видачі [PERSON] державного акту про право власності на землю, Державний акт є документом, що посвідчує право власності особи на земельну ділянку. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» набув чинності з 01.01.2013 року. Відповідно до вимог ст.58 Конституції України, щодо дії нормативно-правових актів у часі, зі зміною законодавчих норм, право власності [PERSON] щодо вищевказаного майна не припинилося. 28.11.2013 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] щодо вищевказаної земельної ділянки (а.с. 10 т. 1). На час прийняття Жовтневою (нині Вітовською) РДА розпорядження про передачу у власність [PERSON] вищевказаних спірних земельних ділянок, земельна ділянка [PERSON] вже була сформована, дані про неї були внесені до Державного земельного кадастру, та на її імя вже було видано Державний акт. Відповідно до ч. 1\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до ч.2\~ст.3 Конституції України\~права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Частиною 2\~ст.19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. Згідно із ч.1\~ст.21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1\~ст.155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статями\~116,\~118 ЗК України\~визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статями\~116,\~118 ЗК України\~(правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-93цс13). Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому\~ЗК України\~(ч.5\~ст.116 ЗК України, в редакції, яка діяла на час видачі спірного правовстановлюючого документу на земельну ділянку). Згідно із ч.3\~ст.152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: - визнання прав; - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; - визнання угоди недійсною; - визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; - відшкодування заподіяних збитків; - застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи вище наведене, приймаючи до уваги, що у власність [PERSON] були передані спірні земельні ділянки, до яких увійшла частина земельної ділянки, належної [PERSON], розпорядженнями Жовтневої (Вітовської) РДА від 14.06.2012 року № 390 р та 17.08.2014 року № 209-р, було порушено права [PERSON] як власника земельної ділянки - кадастровий номер 4823383000:08:000:0223. Враховуючи наведене, не зважаючи на наявність чи відсутність вини органу, що видав вищевказані розпорядження, останні, з урахуванням непорушності права власності особи (ст.41 Конституції України), мають бути скасовані, як такі що порушують права [PERSON] як власника земельної ділянки, переданої у її власність 28 грудня 2011 року та на який 28.11.2013 року нею отримано Державний акт. За вище вказаного є обґрунтованими та підлягають задоволенню вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними свідоцтв про право власності на спірне майно, виданих на імя [PERSON] Щодо вимог про скасування державної реєстрації прав [PERSON] на спірні земельні ділянки, то відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно\~це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про обєкти та субєкти цих прав. Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім субєктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про визнання свідоцтв про право власності на нерухоме майно без зазначення у рішенні про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на спірне майно не можна вважати таким, що відбувся, реальний захист права власності позивача. Враховуючи про висновки суду щодо недійсності вищевказаних свідоцтв, то і реєстрація прав [PERSON] як власника вказаного майна має бути вилучена з реєстру. Щодо розподілу судових витрат (ст.88 ЦПК України), то приймаючи до уваги, що саме на Жовтневу (нині Вітовську) РДА було покладено функції розпорядника державного майна, та останнім, при прийнятті розпорядження, порушено право власності [PERSON], то саме на вказаного відповідача суд вважає необхідним покласти, здійснені позивачем судові витрати.

Outcome: approved