Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

27.12.2017 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила стягнути аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24.06.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який фактично припинено з серпня 2017 року. Від шлюбу мають спільну дитину, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні - [PERSON], [INFO] Відповідач працевлаштований, є самозайнятою особою, на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, не надає матеріальної чи речової допомоги на утримання дитини, що є підставою звернення з позовом до суду. 29.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 02.02.2018 року. 02.02.2018 року позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, не зявився в судове засідання без повідомленням причини, не подав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, судом, в порядку\~ст.280-281 ЦПК України\~ухвалено про заочний розгляд справи.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі 24.06.2011 року зареєстрували шлюб в Амур-Нижньодніпровському районному у м.Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис №407. 18.11.2011 року від шлюбу сторін народилась [PERSON], яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Сторони по справі проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 10\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.ч. 1,2 чт. 184\~СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частинами 2,3\~ст. 183 СК України\~передбачено, у разі, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Пунктом 17\~Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення\~ст. 184 СК України, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме: щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 27 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд керується розміром прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який складає станом на 01.01.2018 року 1860 грн. та половину з цієї суми має забезпечити позивач. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial