Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

28 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 18 червня 2004 року уклав шлюб з відповідачкою, але шлюб виявився невдалим. Спільне життя з відповідачкою в них не склалося через непорозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Ці обставини створили умови, за яких з червня 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Від шлюбу сторони сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату, місце слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, про час, дату, місце слухання справи повідомлялась належним чином. Направила суду заяву, в якій позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. З копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що 18 червня 2004 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 13) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . (а.с.14) Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час подружнього життя між сторонами не досягнуто взаєморозуміння. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини сторони не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб і причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому шлюб між сторонами підлягає припиненню шляхом його розірвання. Судовий збір на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 9600 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно матеріалів справи, 13 серпня 2018 року між [PERSON] та АО «КПД Консалтинг» укладено договір про надання юридичних послуг - представництва інтересів в суді першої та апеляційної інстанції у справі про розірвання шлюбу. Вартість послуг складає 9600 грн. Згідно рахунку на оплату від 13 серпня 2018 року та квитанції про сплату від 15 серпня 2018 року [PERSON] сплатив за даним договором 4800 грн. Також представником позивача направлено до суду опис робіт наданих адвокатом під час розгляду справи про розірвання шлюбу від 05 травня 2019 року. Так, 16.11.2018 року адвокат витратив 3 години на підготовку проекту заяви про розірвання шлюбу, погодження проекту позовної заяви; 16.11.2018 року - 30 хв для підготовки проекту заяви про розгляд справи без участі позивача; 24.04.2019 року - 30 хв участь у судовому засіданні та 8 год на поїздку з м. Києва до м. Шостки для участі у судовому засіданні. Всього послуг надано на 9600 грн. Відповідач подав суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу. В своїй заяві посилається на те, що вказані витрати є завищеними, а також просить врахувати її майновий стан, а саме те, що вона отримує мінімальну заробітну плату, про що надала відповідні докази. Оцінивши вищенаведені докази в сукупності нормами закону, суд зменшує витрати позивача на професійну правничу допомогу до 2000 грн, оскільки вважає, що їх розмір є завищеним, виходячи з того, що справи про розірвання шлюбу є одними з найлегших категорій справ, які не потребують вивчення значного обсягу нормативно-правових актів та збору доказів. Більш того, адвокат приймав участь лише в одному підготовчому судовому засіданні та згідно договору його гонорар в такому розмірі підлягає сплаті за результатами розгляду справи, в тому числі, і в апеляційній інстанції. Як зазначає Верховний Суд у подібних правовідносинах у межах розгляду справ господарської юрисдикції, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved