Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

27 липня 2020 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.05.1996 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстраційним номером 6-5104, зареєстрованого в Дніпропетровському обласному бюро технічної інвентаризації 28.10.1996 року, записано в реєстрову книгу № 275п, за реєстровим № 16, в якому зазначено, що покупцем квартири [ADDRESS] є [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Чечелівським районним у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 2432 від 07.12.2018 року. За життя бабуся склала заповіт, згідно з яким все належне на час смерті майно вона заповіла заявниці - [PERSON] , [INFO] . Зазначений заповіт посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С. за реєстраційним номером 1088. Після смерті бабусі, вона звернулася до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, про що була заведена спадкова справа № 334/2019. 5 березня 2019 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . 5 березня 2020 року нотаріус надав їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де зазначив, що згідно з довідкою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДМР № 15482 від 20.09.2019 року та наданого спадкоємцем документу, що посвідчує право власності на майно - договору купівлі-продажу власником квартири є [PERSON] . Однак, варто зазначити, що 22 вересня 1979 року її бабуся будучи удовою після смерті першого чоловіка - [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Проте, у зв`язку з тим, що вони проживали у Грузії, паспорт громадянина СРСР на ім`я [PERSON] , не було погашено, питання про зміну прізвища і паспорту не виникало. У 1991 оці подружжя [PERSON] переїхало на постійне місце проживання у м. Дніпропетровськ, з якої причини бабуся не змінила вчасно прізвище і відповідно паспорт їй не відомо. Дійсно, 07.5.1996 року бабусею було придбано зазначену вище квартиру, в якій вона була зареєстрована з 26.07.1996 року і до дня смерті. 11 жовтня 2006 року бабуся отримала паспорт громадянина України, на прізвище [PERSON] . У зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою. Заявниця у судове засідання не з`явилася, але від її представника до суду надійшла заява, в якій вона вимоги підтримує, просить розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, але від них надійшла заява з проханням розглядати без участі їхнього представника. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 2432. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом, матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . 22 травня 2019 року [PERSON] звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . 5 березня 2020 року [PERSON] звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] . Однак, постановою державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. від 5 березня 2020 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що на час набуття права власності на спадкове майно, її прізвище було [PERSON] , а не [PERSON] , як зазначено в документі, що посвідчує право власності на спадкове майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 7 травня 1996 року, зареєстрованим в реєстрі за № 6-5104, посвідченого державним нотаріусом Сидоревич В.А. належала квартира [ADDRESS] . 22 грудня 1979 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, та прізвище дружини з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС Заводського району м. Тбілісі. Однак, одразу [PERSON] не змінила своє прізвище та паспорт не отримала. Лише 11 жовтня 2006 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Отже, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 07.05.1996 року, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальної конторою, реєстраційний номер 6-5104, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 28.10.1996 року, записаного в реєстрову книгу № 275п, за реєстровим № 16, належить померлій [INFO] [PERSON] , [INFO] . Оскільки від встановлення факту, який заявниця просить встановити у заяві, залежить виникнення у неї права власності, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved