Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

27.02.2018 року позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 13.10.2007 року було укладено шлюб, в якому у них 17.07.2008 року народився син [PERSON]. 23.01.2017 року шлюб між ними розірвано. На даний час, їй самій важко утримувати дитину, доходу який вона отримує не вистачає для повноцінного матеріального забезпечення сина. Розмір доходів та місце праці відповідача їй невідомі, а тому вважає, що необхідно визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 грн. 23.03.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов у якому відповідач вказує на те, що на даний час офіційно ніде не працює, має тимчасовий заробіток, і розмір його доходу не перевищує 4000 грн. в місяць. Згідно ЗУ «про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 грн., а обовязки матері і батька по матеріальному забезпеченні є рівними, то вважає вимогу позивачки щодо стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. незаконною та необгрунтованою. Погоджується на сплату аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка просила позов задоволити з підстав, які викладені у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково з підстав викладених у відзиві на позов. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано 23.01.2017 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. У даному шлюбі у сторін 17.07.2008 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-СГ №161958. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу сину, однак самостійно не може повноцінно його утримувати, оскільки несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, працездатного віку), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дитини, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дітей) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Разом з цим, суд вважає за необхідне розяснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved