overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона від відповідача [PERSON] має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач позов визнав у частині стягнення аліментів в сумі 310 гривень, що передбачено чинним законодавством та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Житомирі, в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для часткового задоволення позову. При встановленні розміру аліментів, суд виходить із встановленого розміру прожиткового мінімуму на утримання дитини віком до 6 років в 2015 році.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала із підстав зазначених в ньому. Відповідач позов визнав та не заперечував проти стягнення аліментів. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2005 року (а.с.3) [PERSON] народився [INFO] в м.Житомирі, в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для часткового задоволення позову. При встановленні розміру аліментів, суд виходить із встановленого розміру прожиткового мінімуму на утримання дитини віком від 6 років до 18 років в 2015 році.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що він не може оформити право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), яка залишилася після смерті матері [PERSON], у зв'язку з тим, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме: будучи єдиним спадкоємцем, вважав, що прийняв спадщину. Просить визначити додатковий строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після її смерті. В судовому засіданні позивач підтримав позов і пояснив, що не оформив спадщину з тієї причини, що працює водієм і постійно їздить у рейси на тривалий час. Інших спадкоємців на майно немає. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що сільська рада позов визнає. Згідно з довідкою Бубнівської сільської ради № 57 від 25.02.2015 року спадкоємцем майна - земельної ділянки є позивач (а.с. 9). Постановою завідувача Локачинської держнотконтори від 26 лютого 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 10). Спадкова справи після смерті [PERSON] була відкрита за заявою позивача 25.05.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання такої заяви. Позивач, як спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину в зв'язку з тим, що пропустив строк для її прийняття. Суд вважає, що позивач строк подачі заяви про прийняття спадщини пропустив з поважної причини. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 січня 2003 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони не можуть знайти спільної мови при вирішенні сімейних питань, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов визнає повністю. Вислухавши пояснення сторін , всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 січня 2003 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Зберегти сім'ю в подальшому неможливо. Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

27 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Відповідач не працює, не забезпечує утримання сім'ї, зловживає спиртними напоями, нехтує сімейними цінностями, в зв'язку з чим між ними виникають суперечки. Вказуючи на те, що шлюб носить формальний характер, а подальше збереження сім'ї суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, позов визнав. Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25 жовтня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 364, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, що відповідачем у заяві про розгляд справи без його участі та визнання позову, не заперечувалося. Суд вважає, що за таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

27 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 07 липня 2007 року у Червоногвардійському відділі РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 145, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили у березні 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 145, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Червоногвардійським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.15). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Червоногвардійським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.16), з березня 2014 року мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

27 лютого\~ 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 29 липня 2006 року було зареєстровано його з відповідачкою [PERSON] (до шлюбу Литвин) Д.С. шлюб. В шлюбі, 28 березня 2010 року народився їх син Назар, а 25 березня 2012 року син [PERSON]. Разом з тим його сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони припинили шлюбні стосунки з лютого 2015 року і мешкають окремо один, тому звернувся до суду із цим позовом та просив шлюб між ними розірвати. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте про час та місце судового розгляду повідомлена належно, про що свідчать дані зворотніх поштових повідомлень (а.с. 14, 19), у звязку з чим, суд допустив розгляд справи за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №010387, виданого Михайло-Ларинсьою сільською радою Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 29 липня 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №5. Під час укладення шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Литвин» на «Катренко» (а.с. 5). В той же час, шлюбні стосунки між сторонами не склалися та вони фактично припинили відносини і мешкають окремо один від одного. Згідно копій свідоцтв про народження І-ФП №118072 та І-ФП № 163566, сторони мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та Арсена, [INFO] (а.с. 6-7), які залишилися проживати біля матері. Про спір між сторонами щодо місця проживання їх дітей, чи розподіл спільного майна, на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

27 лютого 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні характери та погляди на спільне життя. Шлюбні відносини між ними припинились, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). У судовому засіданні сторони зазначили, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Зазначили, що примирення між ними неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом позивач зазначила, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

27 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, вказуючи, що вона являється багатодітною матір'ю, після народження її дітей, уповноваженими особами органу реєстрації актів цивільного стану, при заповненні бланків свідоцтв про їхнє народження, було допущено ряд помилок у їхніх прізвищах, іменах та по батькові. Через свою неосвіченість вона була позбавлена можливості своєчасно виявити та згідно чинного на той час законодавства усунути дані протиріччя, зокрема: в свідоцтві про народження сина, [PERSON], в графі мати записано по батькові [PERSON] замість Ільківна; у свідоцтві про народження доньки, [PERSON] (дошлюбне прізвище -[PERSON]) [PERSON], в графі мати записано по батькові [PERSON] замість Ільківна; в свідоцтві про народження доньки, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], в графі мати прізвище зазначено [PERSON] замість [PERSON]; в свідоцтві про народження доньки, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], у графі мати їмя, по-батькові зазначено [PERSON], замість - [PERSON]; ім'я, прізвище, по-батькові покійного сина у свідоцтві про смерть зафіксовано [PERSON], вона ж у його свідоцтві про народження в графі мати записана [PERSON] [PERSON], замість - [PERSON]. Заявниця в судове засідання не зявилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість зявитись в судове засідання, просила суд розглянути справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити (а.с. 34). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Морозівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] надіслав до суду лист про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду (а.с. 34). Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO], дійсно є матірю: [PERSON], [INFO]; [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO], [PERSON] (дошлюбне прізвище - -[PERSON]) [PERSON], [INFO], [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO], [PERSON], померлому 19.09.2011 року, зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

27 лютого 2017 року [PERSON] звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У позові вказала, що сторони перебувають у шлюбі з 29 жовтня 1993 року,який було зареєстровано Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 21. Від даного шлюбу мають дитину, Тетяну, [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Відповідач з сім'єю не проживає, участі в утриманні доньки не приймає, офіційно не працевлаштований, однак має постійний дохід. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Позивачка у судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі,який було зареєстровано 29 жовтня 1993 року Висунською сільською радою Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 21, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають дитину, Тетяну, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Донька проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки про склад сім'ї Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.6). Відповідач проживає окремо від сім'ї, не надає допомоги на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадку визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що донька проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, суд задовольняє позовні вимоги та ухвалює стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дитини. Відповідно до ст.88 СК України, суд ухвалює стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved