Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

28.02.2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На час смерті останньому належала 3/10 житлового будинку по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок розташованій на земельній ділянці, яка перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і батька позивача. Всі співвласники земельної ділянки отримали державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] з цільовим призначенням 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд (кадастровий № [NUMBER] ) та 0,0084 га для ведення садівництва (кадастровий № [NUMBER] ). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2012 року були визначені частки всіх співвласників спільної сумісної власності земельних ділянок і проведений реальний розподіл земельних ділянок між співвласниками, та за [PERSON] було визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] частин, що становить 325 кв.м., а також було визначено реальний розподіл земельної ділянки між співвласниками, відповідно до висновку судового експерта [PERSON] О, який зберігається в матеріалах цивільної справи №2/1622/5594/2012. Оскільки вказане рішення суду не було зареєстровано за час життя [PERSON] ні в реєстрі нерухомого майна, ні в земельному реєстрі, то 26.07.2018 року позивачу було відмовлено у державній реєстрації. Відсутність реєстрації належної частки земельної ділянки, виділеної батькові позивача, призвела до того, що 19.09.2018 року державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду та просила визнати право власності у порядку спадкування за позивачем та відповідачем [PERSON] Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 05.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, а саме ухвалити рішення суду, яким визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що належало її батькові [PERSON] , а саме на Ѕ частину належної йому відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2012 року у справі № 2/1622/5594/2012 р. частину земельної ділянки розміром 325 кв. м, яка відповідно до акту про право перебуває у спільній сумісній власності за адресою [ADDRESS] , а саме земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий № [NUMBER] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та земельна ділянка площею 0,0084 га, кадастровий № [NUMBER] , цільове призначення для ведення садівництва. Іншу половину цієї земельної ділянки визнати за відповідачем [PERSON] У судове засідання відповідачі та третя особа не з`явилися. Від відповідачів надійшли заяви, у яких вони просили суд розглядати справу у їх відсутність, позов визнають у повному обсязі, проти його задоволення не заперечують. Третя особа направила заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи поклалися на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 28). На час смерті [PERSON] належала 3/10 частина житлового будинку по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, яка перебуває у спільній сумісній власності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлого [PERSON] Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 24.11.2009 року площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 24.11.2009 року площею 0,0084 га з цільовим призначенням для ведення садівництва належить співвласникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с.8-11). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у праві спільної сумісної власності, реальний розподіл земельної ділянки (провадження №2/1622/5594/2012) визначені частки всіх співвласників спільної сумісної власності земельних ділянок і проведений реальний розподіл земельних ділянок за адресою [ADDRESS] , між співвласниками. За [PERSON] визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] частин, що становить 325 кв. м, а також було визначено реальний розподіл земельної ділянки між співвласниками відповідно до висновку судового експерта [PERSON] , який зберігається в матеріалах вказаної цивільної справи (а.с. 16-18). Після смерті [PERSON] відрилася спадщина та Першою полтавською державною нотаріальною конторою 23.11.2017 року заведено спадкову справу № 388/2017 щодо його майна, відповідно до матеріалів якої після смерті останнього прийняли спадщину доньки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Вказані спадкоємці отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку у спадщині, яка складається з 3/10 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за номером [ADDRESS] який належав спадкодавцеві на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Полтави 15.12.21990 року, право власності на який зареєстрований Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.12.1990 року в реєстровій книзі № 3, за реєстровим № 64. Свідоцтво про право на спадщину на 3/20 частки вказаного майна видано позивачу [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на 3/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належні [PERSON] ,. зареєстровані за № 1647821753101 (а.с. 7). 26.07.2018 року позивач отримала рішення про відмову в державній реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим № [NUMBER] \~та №\~ [NUMBER] \~ з огляду на те, що в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від суду 24.09.2012 року (провадження № 2/1622/5594/2012) в резолютивній частині не вказані кадастрові номера земельних ділянок, що позбавило можливості державного реєстратора встановити набуття речових прав на заявлене нерухоме майно (а.с.12-13, 14-15). Відсутність реєстрації належної частки земельної ділянки, виділеної батькові позивача, призвела до того, що постановою від 19.09.2018 року № 2376/02-31 державним нотаріусом відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та частку земельної ділянки площею 0,0084 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення садівництва, розташованих за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] їх батька [PERSON] (а.с. 19-20). Згідно з ч. 4 ст.\~25\~Цивільного кодексу\~(далі\~ ЦК)\~України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому питання щодо оформлення права власності на нерухоме майно можливо вирішити лише за спадкоємцями померлої особи в судовому порядку. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.\~\~ Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У відповідності до положень ст. 1269 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. У відповідності до норм ч. 2, 4 ст. 120 ЗК\~України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Верховний Суд України висловив аналогічну позицію з аналізу норм ст. 120, 125 ЗКУ при розгляді справ № 6-841цс16, №334/2465/14-ц, та інших, при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Стаття 131 ЗК України передбачає таку підставу набуття права власності на земельну ділянку як її успадкування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до складу спадкового майна за померлим [PERSON] входить частина земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка відповідно до Державних актів перебуває у спільній сумісній власності та складається із двох земельних ділянок: одна площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та другої площею 0,0084 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: для ведення садівництва. Оскільки рішенням суду було визначена за [PERSON] частка земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності, а також встановлений її реальний розподіл, то вказані права та обов`язки щодо земельної ділянки переходять до спадкоємців. Отже, до складу спадкового майна входить 3/10 земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , яка відповідно до Державного акту перебуває у спільній сумісній власності та складається із земельних ділянок площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, та площею 0,0084 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для ведення садівництва. Розмір цієї земельної ділянки становить 325 кв.м, яка виділена відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2012 року (провадження № 2/1622/5594/2012 р.), та успадковується доньками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, а саме по Ѕ частки земельної ділянки. Отже суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині визнання права власності у порядку спадкування за позивачем [PERSON] , оскільки позовні вимоги в цій частині підтверджені належними та допустимими доказами, наданими позивачем. Водночас суд позбавлений такої можливості визнавати право власності за відповідачем [PERSON] На підставі викладеного та ст. ст. 16, 1216, 1218, 1220,1222,1223,1225,1261 ЦК України, ст. ст. 89, 120,131 ЗК України,

Outcome: partial