Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

27.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (далі ПАТ «Криворіжіндустрбуд») про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що з 01.07.2004 року по 07.05.2018 року працював начальником ЦАРМ «Автодизель» ПАТ «Криворіжіндустрбуд». 07.05.2018 року звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, однак в день звільнення йому не було виплачено заробітну плату за період з квітня 2018 року по травень 2018 року, через відсутність грошових коштів, розмір якої становить 9485,16 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, у зв'язку з чим на підставі п. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позивач працював начальником ЦАРМ «Автодизель» ПАТ «Криворіжіндустрбуд» в період з 01.07.2004 року по 07.05.2018 року, та звільнений з роботи за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки - а.с.6-7, згідно довідки ПАТ «Криворіжіндустрбуд» від 04.07.2018 року № 305, заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає 9437,46 грн. (за березень 2018 року - 977,15 грн.; за квітень 2018 року - 4391,20 грн.; за травень 2018 року - 4069,11 грн.) - а.с.12. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Нормами ст.47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплат за трудовим договором та інші виплати. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану але не виплачену заробітну плату в розмірі 7626,08 грн. Позивачем не заявлено позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому виходячи з норми ч.1 ст.13 ЦПК України вказана вимога судом не розглядається. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно до п. 1. ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial