Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

27 лютого 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: визнати припиненими правовідносини поруки з 08.02.2010 року за договором поруки №014/3796/74/65392 від 05.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], за яким останній поручився за зобов'язаннями [PERSON] перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/3796/74/65392 від 05.12.2007 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір №014/3796/74/65392, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 50 750,00 доларів США зі сплатою14,25% річних за користування кредитними коштами, строком до 05.12.2027 року включно. 05.12.2007 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був підписаний договір поруки №014/3796/74/65392 для забезпечення належного виконання зобов'язань Позичальника за зазначеним кредитним договором. Як зазначає позивач, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2010 року позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON] задоволено, стягнуто солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором. Позивач вважає, що порука за договором є припиненою на тій підставі, що в договорі поруки не встановлений строк, після якого порука припиняється, а умова договору про його дію до повного виконання зобов'язання не є встановленням строку припинення дії поруки, а тому так як Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, порука вважається припиненою. З вимогою про дострокове повернення залишку кредиту банк звернувся 08.08.2009 року та надав місяць для погашення заборгованості, а з позовом звернувся тільки 26.05.2010 року, тобто після спливу шестимісячного строку, який закінчився 08.02.2010 року і тому порука підлягає визнанню судом припиненою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, врахувавши пояснення третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк, правонаступником якого є відповідач) та [PERSON] (далі - Позичальник), було укладено Кредитний Договір №014/3796/74/65392, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 50 750,00 доларів США зі сплатою14,25% річних за користування кредитними коштами, строком до 05.12.2027 року включно (п.1.1, 1.2, 1.4 Договору). Додатковою Угодою №1 від 05.12.2007 року до Кредитного договору №014/3796/74/65392 від 05.12.2007 року було зменшено відсоткову ставку за кредитним договором на 1,25% після надання Позичальником право установчого договору документу на об'єкт кредитування (іпотеки) банку. 05.12.2007 року між [PERSON] (далі - Поручитель) та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) укладено Договір поруки №014/3796/74/65392, згідно якого сторони договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням боржника - [PERSON], які виникають з Кредитного договору №014/3796/74/65392 від 05.12.2007 року в повному обсязі цих зобов'язань. Пунктом 5.1 Договору поруки передбачено, що Договір поруки набирає чинності з дати його підписання і діє до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитними договорами. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст.554 ЦК України). Частина 1 статті 559 ЦК України визначає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, поручитель не надавав згоду на продовження строку користування кредитними коштами, що призвело до збільшення обсягу відповідальності. Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2009 року [PERSON], направлялась Претензія (вимога) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Банк вимагав в місячний строк з дня одержання претензії достроково погасити заборгованість за Кредитним договором в загальній сумі 51 563,20 доларів США. Таким чином, відповідач скористався своїм правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання. Правовою позицією у справі №6-190цс14, яка є обов'язковою для суду зазначено, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Як зазначив позивач, 09.08.2012 року йому була направлена претензія, проте позов пред'явлено лише в травні 2010 року, як вбачається з матеріалів справи. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (постанова Верховного Суду України від 23.05.2012 року №6-33цс12). Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що Банком змінено строк виконання основного зобов'язання; після зміни строку виконання основного зобов'язання Банк не звернувся протягом шести місяців із позовом до поручителя про стягнення заборгованості, тому суд приходить до висновку, що порука позивача припинилась, а заявлені вимоги позивача є обґрунтованими на законі та такими, що підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved