Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

29.02.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Одесаобленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 18.12.2014 року близько 06год.30хв. сталася дорожньо-транспортна пригода. Позивач потрапив на належному йому автомобілі - «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», Д/Н [NUMBER] в розриту яму на дорожньому полотні в м. Южному по вул. Гр. Десанту проти кута будинку 14 в напрямку перехрестя з вул. Приморською на відстані 16 м. від автомобіля. [PERSON] на момент ДТП був відповідальною особою, знаходився в трудових відносинах з відповідачем - Комінтернівським РЕМ ВАТ «Одесаобленерго» та в межах своїх обов'язків керував ремонтними роботами на зазначеній вище ділянці дороги, пов'язаними з відновлювальним ремонтом електричного кабелю. А саме: ремонтною бригадою була вирита яма. Згідно з актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 18.12.2014 року о 06год.30хв. майстер Комінтернівського РЕМ [PERSON] порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а також не вжив заходів, щодо своєчасної заборони обмеження руху при виконанні умов, які загрожують безпеці руху. Під час проведення ремонтних робіт були відсутні дорожні знаки 1.37 «дорожні роботи», 3.21 «в'їзд заборонено», чим порушив п.1.5 ПДР. Вказане порушення спричинило пошкодження транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», Д/Н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Зазначені обставини були встановлені при розгляді адміністративної справи, щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] Постановою Южного міського суду Одеської області від 28.01.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. на користь держави. В результаті ДТП автомобіль [NUMBER] отримав пошкодження. Вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля [NUMBER] складає 138799,62 грн., що підтверджується звітом № 055/01-15 від 23.01.2015 року, виконаного спеціалістом авто товарознавцем [PERSON], а також звітом акту прийому - передачі виконаних робіт від 23.01.2015 року та квитанцією №004 до прибуткового касового ордеру від 23.01.2015 року, відповідно до яких вартість послуги, щодо складання звіту складає 1500 грн. Оскільки [PERSON] знаходився з відповідачем у трудових відносних, та виконував службові обов'язки, якість яких призвела до дорожньо-транспортної пригоди, то обов'язок відшкодування матеріальної шкоди покладається саме на роботодавця - Комінтернівське РЕМ ВАТ Одесаобленерго. Оскільки, Комінтернівський РЕМ ВАТ Одесаобленерго є філією ПАТ «Одесаобленерго» та не має статусу юридичної особи, позивач вважає ПАТ «Одесаобленерго» належним відповідачем по справі. Просить стягнути з ПАТ «Одесаобленерго» на користь [PERSON] суму відшкодування матеріальної шкоди, а саме: вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] в розмірі 138799,62 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні також підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Оляш О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на підтвердження своєї позиції надав суду письмові заперечення (а.с.63-66), в яких просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до ст. ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право було порушене (упущена вигода). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вирішуючи позов про стягнення завданої майнової шкоди суд повинен з'ясувати наявність протиправної поведінки, розмір майнової шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою та вину заподіювача шкоди. Зі змісту ст. 1166 ЦК України випливає, що за зобов'язанням, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди, передбачається презумпція вини порушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, оскільки на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2014 року близько 06год.30хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, [PERSON] потрапив на належному йому автомобілі - «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», Д/Н [NUMBER] в розриту яму на дорожньому полотні в м. Южному по вул. Гр. Десанту проти кута будинку 14 в напрямку перехрестя з вул. Приморською на відстані 16 м від автомобіля. Вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля [NUMBER] складає 138799,62 грн., що підтверджується звітом № 055/01-15 від 23.01.2015 року, виконаного спеціалістом авто товарознавцем [PERSON], а також звітом акту прийому - передачі виконаних робіт від 23.01.2015 року та квитанцією №004 до прибуткового касового ордеру від 23.01.2015 року, відповідно до яких вартість послуги, щодо складання звіту складає 1500 грн. (а.с.9-31) 28.01.2015 року постановою Южного міського суду Одеської області було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП та визнано винним [PERSON], у зв'язку з тим, що 18.12.2014 року о 06.30 год. В м. Южне на вул. Гр.Десанта, 14 [PERSON] порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху на утримання автомобільної дороги, а також не вжив заходів щодо своєчасності заборони обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», Д/Н [NUMBER], під керуванням [PERSON], чим порушив п.1.5 ПДР (а.с.58) Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Але, відповідно до ст. ст. 16, 21 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міста та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за : 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3)розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об'єктів дорожнього сервісу та рекламо носіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. ст. 9, 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди,споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів належить у числі іншого, забезпечення безпечних,економічних та комфортних умов дорожнього руху, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами. Відповідно до п. п. 2, 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 р. №198, з наступними змінами та доповненнями, ремонт та утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо - експлуатаційними організаціями, що належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо - експлуатаційними організаціями. Власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постійний контроль за станом усіх елементів дорожніх об'єктів та негайне усунення виявлених пошкоджень здійснює власник доріг або уповноважені ним дорожньо - експлуатаційні організації, що відповідає вимогам Законів України «Про автомобільні дороги» та «Про дорожній рух», Єдиним правилам ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правилам користування ними та охорони, якими передбачено, що саме власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо - експлуатаційні організації повинні здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, чого ними не було зроблено. Не зважаючи на дані обставини та пропозиції суду в рамках ст. 10 ч.4 ЦПК України, обґрунтування позову та склад осіб, що, на переконання [PERSON], мають відповідати за позовом, не змінювався, заяв щодо залучення до участі у справі співвідповідачів в порядку ст. 33 ЦПК України не надходило. Як регламентує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходити за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Проте як чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки ремонт та утримання дорожніх об'єктів, що перебувають у комунальній власності здійснюється відповідними комунальними дорожньо - експлуатаційними організаціями, до яких ПАТ «Одесаобленерго» не належить, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Позивачем не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача ПАТ «Одесаобленрго» на належного відповідача дорожньо - експлуатаційну організацію Южненської міської ради. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, або заявленим клопотанням представника відповідача (а.с. 92-93). Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред'явити позов до належного відповідача.

Outcome: dismissed