Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

27.02.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку було уточнено, до [PERSON] , треті особи Мангушський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Приморський відділ державної виконавчої служи Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 01.02.2016 по 31.01.2019 в розмірі 130 241, 18 гривень, мотивована тим, що сторони мають від спільного шлюбу п`ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 № 327-К місцем проживання дітей визначено зі [PERSON] , тобто з батьком. На підставі рішення Першотравневого районного суду Донецької області від листопада 2012 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно з розрахунками заборгованості по аліментах від 24.01.2019, від 30.01.2019, 07.02.2019, від 19.02.2019, виданих державними виконавцями, станом на 31 січня 2019 року заборгованість відповідача по аліментах на утримання дітей становить 130 241 грн. 18 коп., в зв`язку з чим позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримує та просять їх задовольнити. Відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, але на підтвердження зазначеної обставини будь-яких доказів не надав, тому суд вважає причину його неявки неповажною. Представник відповідача - ДоброхотоваА.А. в судове засідання не з`явилася. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою судді від 19.03.2019 відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 30.09.2019 було витребувано докази по справі. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 21.11.2019 було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - [PERSON] . Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 11.02.2020 було витребувано докази по справі. Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 11.03.2020 позовну заяву було залишено без розгляду. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03.06.2020 ухвалу Першотравневого районного сду Донецької області від 11.03.2020 скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою судді від 23.07.2020 у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Доброхотової А.А. про зупинення провадження у зазначеній цивільній справі було відмовлено. Ухвалою суду від 19.08.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, 14.08.2012 рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області, справа № 2/0519/2369/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] », зареєстрований 28.04.2001 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Першотравневого управління юстиції, актовий запис № 23, було розірвано (т. 1, а.с. 17). На підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 № 327-К «Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з батьком, [PERSON] » місце проживання малолітніх дітей було визначено з батьком, [PERSON] (т.1, а.с. 18). 13.11.2012 рішенням Першотравневого районного суду Донецької області, справа № 0539/1975/2012, провадження № 2/0539/474/2012, було стягнуто з [PERSON] аліменти щомісячно на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 жовтня 2012 року і до повноліття дитини (т. 1, а.с. 19). 30.07.2013 рішенням Першотравневого районного суду Донецької області, справа № 241/742/13-ц, провадження № 2/241/299/2013, [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т.1, а.с. 23-24). 23.05.2016 рішенням Першотравневого районного суду Донецької області, справа № 241/615/16-ц, провадження № 2/241/125/2016, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 21054, 98 гривень за період з 22.10.2012 по 31.01.2016 (т.1, а.с. 25-26). 01.12.2017 заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області, справа № 241/998/17, провадження № 2/241/356/2017, було збільшено розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 13.11.2012 з [PERSON] , та стягнуто аліменти у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку на кожну дитину, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 серпня 2017 року і до повноліття дітей (т. 1, а.с. 28-29). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 1634, виданого Мангушським районним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області 24.01.2019, загальна заборгованість по аліментам за період з лютого 2016 року по 20 серпня 2017 року складає 43924,72 гривень (т. 1, а.с. 7). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Мангушським районним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області 30.01.2019, загальна заборгованість по аліментам за період з 21 серпня 2017 року по серпень місяць 2018 року складає 56753,87 гривень (т. 1, а.с. 8). Згідно інформації № 2348, виданої Мангушським районним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області 07.02.2019, заборгованість по аліментам за період з 01.09.2018 по 06.09.2018 складає 1520,79 грн (т. 1, а.с. 9). Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам № 56213997, виданого Приморським відділом ДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області 19.02.2019, загальна заборгованість по аліментам за період з 07.09.2018 по 31.01.2019 складає 28041,80 гривень (т. 1, а.с. 10). Таким чином, заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 01.02.2016 по 31.01.2019 становить 130241,18 грн., виходячи з наступного розрахунку: 43924,72 грн. (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 1634 від 24.01.19) + 56753,87 грн. (розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 30.01.19) + 1520,79 грн. (інформації № 2348 від 07.02.19) + 28041,80 (розрахунок заборгованості по аліментам № 56213997 від 31.01.19) = 130241,18 грн. Враховуючи наявну заборгованість, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період 01.02.2016 по 31.01.2019 у сумі 130241,18 гривень. В свою чергу, відповідач [PERSON] посилається на обставини, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 2018 року проживають разом з бабусею по лінії матері [PERSON] , на що суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Так, судом встановлено, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 № 327-К «Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з батьком, [PERSON] » місцем проживання малолітніх дітей було визначено з батьком, [PERSON] (т.1, а.с. 18). Відповідач зазначає, що згідно Акту № 109, виданого КСН «Черьомушки» 09.07.2018 (т. 1, а.с. 232) та Акту № 121, виданого КСН «Черьомушки» 22.05.2019 (т. 1, а.с. 231) малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , починаючи з 2018 року проживають разом з бабусею по лінії матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 15 липня 2020 ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Мангушський районний відділ державної виконавчої служби Головного текторіального управління юстиції у Донецькій області, Приморський відділ державної виконавчої служби Головного текторіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами залишено без розгляду (т.1, а.с. 172). Таким чином, суд вважає, що оскільки місце проживання дітей було визначено в установленому законодавством порядку з батьком [PERSON] на підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради від 10 жовтня 2012 № 327-К та зазначене рішення комісії відповідачем не оскаржувалось, то посилання відповідача на ту обставину, що діти із батьком не проживають, суд не приймає до уваги з підстав їх недоведеності та розцінює їх як спосіб захисту. Доказів на спростування зазначених обставин ані відповідач, ані його представник не надали. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Нормою ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Здійснюючи розрахунок розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню, необхідно врахувати висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, згідно якого Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року, справа № 316/639/18, провадження № 61-14237св19. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак слід зауважити наступне. Так, відповідно до норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки штрафу, пені, застосовується позовна давність в один рік. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 27.02.2019 та просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період 01.02.2016 по 31.01.2019. Таким чином, суд має правові підстави для стягнення з відповідача пені в межах строку позовної давності за період з 27.02.2018 по 31.01.2019. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Сума заборгованості за конкретний місяць повинна множитися на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня звернення до суду з даною позовною заявою. Оскільки позивач звернувся з позовом 27.02.2019, а просить стягнути пеню по 31.01.2019, то суд вважає за необхідне враховувати останню дату - 31.01.2019. Розрахунок заборгованості проводиться за наступною формулою: сума заборгованості по аліментах * кількість днів заборгованості за період (з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти по день звернення до суду) х 1% та становить наступне. Так, за лютий 2018 року заборгованість по аліментам становить 4650,00 грн., період з першого дня наступного місяця - 01.03.2018 до 31.01.2019 становить 336 днів, тобто 4650, 00 (сума боргу) х 336 (кількість днів заборгованості за період) х 1% = 15 624, 00 грн. З таким принципом наведений подальший розрахунок пені: -01.03.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 336 х 1% = 15 624, 00 грн.; -01.04.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 305 х 1% = 14 182, 50 грн.; -01.05.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 275 х 1% = 12 787, 50 грн.; -01.06.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 244 х 1% = 11 346, 00 грн.; -01.07.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 214 х 1% = 9 951, 00 грн.; -01.08.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 183 х 1% = 8 509, 50 грн.; -01.09.2018 по 31.01.2019 - 4650, 00 х 152 х 1% = 7 068, 00 грн.; -01.10.2018 по 31.01.2019 - 6289, 39 х 122 х 1% = 7 673, 05 грн.; -01.11.2018 по 31.01.2019 - 4860, 00 х 91 х 1% = 4 422, 60 грн.; -01.12.2018 по 31.01.2019 - 5585, 20 х 61 х 1% = 3 406, 97 грн.; -01.01.2019 по 31.01.2019 - 6414, 00 х 30 х 1% = 1 924, 20 грн.; а всього на загальну суму 96 895, 32 гривень. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що вимоги позивача стосовно стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 96 895,32 гривень, та підпадають під вимоги норми ч. 1 ст. 196 СК України. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 968,95 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved