Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

28.01.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Гребенюка О.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 25486,03 грн., а також - судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 23.01.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] встановлених договором зобов`язань утворилась заборгованість станом на 28.11.2019 року в сумі 25486,03 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності у разі неявки відповідача. 05.02.2020 року суддя відкрив спрощене провадження по справі (а.с. 48). 16.03.2020 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не вказаний тип картки, яка йому видавалась, не зазначений номер картки, умови надання кредитну, розмір ліміту, процентна ставка. Він не підписував Умови та Правила надання банківських послуг, не знайомий із його змістом (а.с. 50-58). 06.08.2020 року представник позивача Ванжа Н.В. подала до суду відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач, підписавши анкету-заяву погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а тому був обізнаний про умови кредитування. Банківська картка, видана [PERSON] , мала термін до останнього дня травня 2021 року (а.с. 77-85). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про його час та місце, заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 23.01.2015 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 16, 95). Термін дії картки до травня 2021 року. 06.04.2018 року кредитний ліміт був збільшений до 13000 гривень. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Як зазначає позивач у позові, через неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору станом на 28.11.2019 року за вказаним договором утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 25486,03 грн., і складається з наступного: -16178,82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -2259,70 грн. - заборгованість за відсотками; -5357,70 грн. - заборгованість за пенею; -500 грн. - штраф (фіксована частина); -1189,81 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до положень статей 633, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 23.01.2015 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, посилаючись на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ як невід`ємні частини спірного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Тому до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України. Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. До аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафів задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 16178,82 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Банк надав суду докази того, що відповідач отримав банківську картку (а.с.95), термін дії картки - до останнього дня травня 2021 року. В 2018 році кредитний ліміт був збільшений до 13000 гривень. З виписок руху коштів по банківськім карткам [PERSON] (а.с. 87-94) видно, що відповідач знімав кошти з картки, самостійно поповнював її готівкою через термінал самообслуговування, тобто користувався кредитним коштами. Заперечень щодо суми основного боргу від [PERSON] не надходило. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом було задоволено 63,48% від вимог позивача, що становить 1334,34 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial