Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

27.01.2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ««ПриватБанк»» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11 321,44 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 15.04.2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. В подальшому 25.12.2008 року був збільшений кредитний ліміт до 7 800 грн., 10.01.2009 року зменшено кредитний ліміт до 6 830 грн., 27.01.2009 року встановлено кредитний ліміт 6 830 грн. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і рішенням Вознесенського міськрайонного суд від 28.09.2011 року стягнено з відповідача заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.05.2011 року в сумі 17 073,57 грн., але у зв'язку з тим, що зобов'язання не припинилося банк здійснив нарахування процентів на залишок заборгованості за період з 29.09.2011 року по 30.11.2014 року в сумі 15 742,55 грн. та штрафів в сумі 250 грн. (фіксована частина), 527,21 грн. (процентова складова), заборгованість по комісії в сумі 5050,05 грн., позивач просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнення позовних вимог в частині розміру відсотків, що підлягають стягненню в сумі 8729,45 грн., зменшує розмір заборгованості по комісії. Яка підлягає стягненню до 2 866,5 грн. та вказує на недопустимість повторного стягнення штрафів, які були стягненні за рішенням суду від 28.09.2011 року, надає згоду на винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 15.04.2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов'язався вчасно повернути суму кредиту, а також інших сум згідно Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. В подальшому 06.09.2008 року був збільшений кредитний ліміт до 7000 грн., 26.12.2008 року кредитний ліміт - 7600 грн., 10.012009 року зменшено кредитний ліміт до 7000 грн., 27.01.2009 року встановлено кредитний ліміт 7000 грн. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. Рішенням Вознесенського міськрайонного суд від 28.09.2011 року стягнено з відповідача [PERSON] заборгованість за цим кредитним договором станом на 31.05.2011 року в сумі 17 073,57 грн. Даних про виконання ним рішення суду матеріали справи не містять. Зобов'язання припиняються з підстав передбачених договором або законом (частина 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє права кредитора на отримання процентів за користування кредитом, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2014 року у боржника є заборгованість по кредитному договору: а саме заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8 729,45 грн., заборгованість по комісії в сумі 2 866,50 грн., а всього 11 595, 95 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved