Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

28.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що 05 листопада 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано його шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу прийняла шлюбне прізвище [PERSON] - актовий запис № 244. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачкою виявився невдалим. У родині постійно виникали сварки з ініціативи відповідачки, через її безпідставні патологічні ревнощі, під час яких вона дозволяла собі принижувати його, взивати. Це викликало між ними відчуженість, після якої все важче було досягати морального примирення та відновлення почуттів. Це призвело до фактичного розриву відносин та звернення відповідача у суд з позовом до нього про розірвання шлюбу у 2013 році, коли вже вони мешкали порізно. Але згодом вони помирилися, шлюб не розірвали і продовжили жити однією сім'єю. Та це не змінило поведінки дружини у сім'ї. Вони проживали на найманій квартирі, сварки призвели до стійких неприязних стосунків. Крім того, від сварок потерпає їх малолітній син. Тож він та відповідачка стали чужими один одному людьми, і він у листопаді 2017 року перейшов мешкати у інше приміщення за іншою адресою. Він вважає, що вони не змогли побудувати міцну і щасливу родину, їхня поведінка не відповідає вимогам статті 55 Сімейного кодексу України про обов'язки подружжя турбуватися про сім'ю, де вказано, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Син проживає разом з відповідачкою, на його утримання він має намір сплачувати кошти за домовленістю з відповідачем. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Подальше перебування у цьому шлюбі не має сенсу, тому що сім'ї фактично не існує і залишатися у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Просить суд, розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 05 листопада 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 244. Позивач [PERSON] до початку проведення підготовчого судового засідання надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі, а позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] до початку проведення підготовчого судового засідання надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Заявлені позовні вимоги визнає, згодна на розірвання шлюбу, просить залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши у судовому засіданні надані позивачем письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 05 листопада 2005 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, виданого 05 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Серії [NUMBER] про що 05.11.2005 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 244 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 22 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що фактично подружжям припинено сімейні стосунки, примирення між сторонами неможливе, а також врахувавши позиції сторін, викладені у письмових заявах з приводу підтримання та визнання позову відповідно, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейногокодексу України,

Outcome: approved