Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

27.02.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», Запорізька регіональна дирекція, [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, який мотивовано тим, що продюсер вказаної філії [PERSON] порушила права позивача, що виразилось в наступному. З 01.10.2013 по 07.05.2015 позивач працював у вказаній телерадіокомпанії. У листопаді 2019 р. директор Запорізького муніципального театру-лабораторії «Ві» направила запит до філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України», на який [PERSON] у листі від 06.11.2019 повідомила дати прийому та звільнення позивача з роботи, займану посаду та причину звільнення, чим поширила персональні дані позивача, на що він згоди не надавав. Крім того, у вказаному листі [PERSON] зазначила неправдиві відомості про низький фаховий рівень позивача. Відповідні свідчення [PERSON] надала і в суді під час розгляду іншої цивільної справи. Вказані дії відповідача призвели до моральних страждань через завдання шкоди його гідності, честі, діловій репутації. Просив стягнути на його користь компенсацію моральної шкоди по 10\~000 грн. з кожного відповідача. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2020 позовну заяву [PERSON] залишено без руху із наданням строку на усунення її недоліків (а.с. 1213). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, позивачеві продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 18). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 23). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2020 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція». Отже, предметом розгляду у цій справі є вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Від відповідача [PERSON] заяв по суті справи не надходило. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.11.2019 за вих. № 214 Запорізьким муніципальним театром-лабораторією «ВІ» на адресу менеджера Філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція» Курмака С.А. направлено запит про надання інформації, в якому просив з метою підготовки відзиву на позовну заяву у справі № 335/11839/19 за позовом [PERSON] до Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» про визнання дій незаконними повідомити, чи працював [PERSON] та надати характеристику (а.с. 34). Листом від 06.11.2019 № 368 за підписом продюсерки філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція» Андреєвої Н. на адресу директора-художнього керівника Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» Лещової О.О. надано відповідь на інформаційний запит від 06.11.2019 № 214, за змістом якої [PERSON] працював освітлювачем Запорізької обласної державної телерадіокомпанії (на даний час філія ПАТ «НСТУ» «Запорізька регіональна дирекція») з 01.10.2013 по 07.05.2015, був звільнений за згодою сторін. Звільненню передували чисельні недоліки в роботі, порушення внутрішнього розпорядку, некоректне ставлення до ведучих та гостей телевізійних програм. [PERSON] показав себе спеціалістом низького рівня, який не виконував вказівки свого безпосереднього керівництва та режисерів-постановників (а.с. 5). Крім того, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходилась цивільна справа № 335/11839/19, провадження № 2/335/2817/2019, за позовом [PERSON] до Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» про визнання дій незаконними, під час розгляду якої була допитана як свідок [PERSON] , та яка пояснила, що [PERSON] під час роботи освітлювачем показав себе спеціалістом низького рівня, не виконував вказівки свого безпосереднього керівництва, дозволяв вживати нецензурну лексику, робив зауваження телеведучим, сперечався з гостями прямих ефірів, а також часто був відсутній на робочому місці під час прямого ефіру, у зв`язку із чим йому було запропоновано звільнитися або за згодою сторін, або за невідповідністю займаній посаді. У 2015 р. [PERSON] звільнений з посади за згодою сторін (а.с. 6 - зворот). Позивач вважає, що листом від 06.11.2019 № 368 [PERSON] розповсюдила персональні дані [PERSON] без його згоди та розголосила конфіденційну інформацію щодо нього. Крім того, зазначивши у листі та у судовому засіданні у вищевказаній справі неправдиву інформацію, [PERSON] спричинила позивачеві моральну шкоду, яка полягає у шкоді його честі, гідності та діловій репутації. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3\~ст. 23 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5\~ст. 23 ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.п. 5, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з\~Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001р., № 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач зазначає про протиправність дій відповідача, посилаючись на розповсюдження відповідачем його персональних даних, що становлять конфіденційну інформацію, та неправдивих відомостей щодо негативної характеристики його роботи, у тому числі і низького фахового рівня. Правовідносини у сфері надання інформації про фізичних осіб врегульовані Законами України «Про інформацію», «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації». За визначенням, наданим у ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані \- відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно з ч. 2 ст. 5 цього Закону персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~14\~цього Закону\~поширення персональних\~даних передбачає\~дії щодо\~передачі відомостей\~про фізичну\~особу за\~згодою суб`єкта\~персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. У листі від 06.11.2019 № 368 за підписом відповідача відсутня інформація про національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження позивача. Отже, вказаний лист не містив конфіденційної інформації про позивача. Суд не погоджується із твердженням позивача, що вказаний перелік конфіденційної інформації не є вичерпним, оскільки, на його думку, на це вказує прислівник «зокрема», вжитий у ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», що має значення «включаючи, в тому числі». Разом із тим, вказана думка позивача є помилковою, оскільки прислівник «зокрема» має значення «окремо», «особисто». Тобто, у вказаному положенні Закону випадки віднесення інформації до конфіденційної виокремлені, а тому наведений у ньому перелік є вичерпним. Проте, суд погоджується із твердженнями позивача про те, що дати прийому і звільнення з роботи, інформація про займану посаду і причину звільнення, що також були наведені у вказаному листі, є персональними даними, оскільки становлять сукупність відомостей, які дозволяють ідентифікувати позивача. Доказів того, що позивач надавав згоду на розповсюдження цих відомостей, матеріали справи не містять. Однак, за визначенням, наведеним у ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», розпорядником персональних даних є фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця. Таким чином, [PERSON] , яка підписала вказаний лист як продюсерка філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька обласна дирекція», не може вважатися розпорядником персональних даних щодо позивача і відповідати за вказаними позовними вимогами. У даному випадку таким розпорядником є ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України», до якої позивачем позовні вимоги не заявлялись. У відзиві на позовну заяву філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція» зверталась увага позивача на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки філія не має статусу юридичної особи та не має цивільної процесуальної право- та дієздатності. Однак, позивач на викладене уваги не звернув, і правом на заміну відповідача в порядку та строки, визначені ЦПК України, не скористався. Стосовно доводів позивача про те, що у вказаному листі та у судовому засіданні з розгляду іншої цивільної справи [PERSON] були надані неправдиві відомості щодо низького фахового рівня [PERSON] та поширено іншу негативну інформацію, чим завдано шкоди честі, гідності і ділової репутації позивача, суд зазначає наступне. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою\~статті 277 ЦК\~України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спрямовуючи листа від 06.11.2019 № 368 на адресу директора-художнього керівника Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» Лещової О.О. Андреєва Н.М. діяла як продюсерка філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція», тобто виступала від імені вказаної філії, а не від свого власного імені, а отже, не діяла як фізична особа. Філією публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція» на підтвердження наведеної у вказаному листі інформації надано суду копії наказів № 08/осн від 19.01.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » (а.с. 35), № 17/осн від 24.02.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » (а.с. 36), пояснювальні записки режисера [PERSON] від 16.01.2015 (а.с. 72), творчої групи програми «Ранок. Кава. Позитив» від 16.01.2015 (а.с. 73), редактора [PERSON] від 23.02.2015 (а.с. 74), інженера [PERSON] від 18.02.2015 (а.с. 75), які підтверджують наявність істотних недоліків у роботі [PERSON] , його неетичну поведінку, порушення ним вимог виробничої та трудової дисципліни та ін. Отже, у даному випадку достовірність поширеної інформації доведена в порядку частини третьої статті 277 ЦК України. Натомість, позивачем, з урахуванням принципу змагальності цивільного судочинства, не спростовано вищенаведених доказів, а також не наведено підстав вважати їх неналежними та недопустимими. Незгоду із вказаними пояснювальними записками позивач мотивував лише власними поясненнями та своєю власною оцінкою роботи вказаних працівників філії публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Запорізька регіональна дирекція». Натомість, жодних доказів, які б підтверджували вказані пояснення позивача, останній суду не надав. Також, позивач посилався, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не свідчать про його низький фаховий рівень, оскільки стосуються порушень ним вимог трудової дисципліни. Разом із тим, суд зауважує, що вказані накази містять факти невиконання [PERSON] трудових обов`язків, не дотримання ним правил ввічливості та ділової етики, порушення трудової дисципліни тощо. Ці накази, які позивачем не спростовані, у сукупності із іншими доказами, на переконання суду підтверджують факти, що були наведені у листі від 06.11.2019 № 368. Стосовно поширення відповідачем [PERSON] негативних відомостей про позивача під час її допиту в якості свідка в судовому засіданні, суд зауважує, що допит свідка є процесуальною дією, передбаченою ст. 230 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 69 ЦПК України з`явлення свідка до суду за викликом та надання показань є його процесуальним обов`язком. В силу вимог ст. 90 ЦПК України показання свідка є доказом у справі, який підлягає оцінці під час ухвалення судом рішення у справі. Таким чином, показання, надані свідком під час судового засідання, не можуть вважатися поширенням інформації у розумінні ст. 277 ЦК України, оскільки такі показання отримані судом в результаті процесуальної діяльності з розгляду цивільної справи. Крім того, позивачем не надано суду повного тексту рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2019 у справі № 335/11839/19, 2/335/2817/2019 за позовом [PERSON] до Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» про визнання дій незаконними, а надано лише його перший аркуш, що унеможливлює зазначення висновків суду у вказаній справі в частині оцінки показань свідка [PERSON] та здійснення висновку щодо їх правдивості або неправдивості. Також, ненадання рішення суду у повному обсязі також позбавляє суд можливості з`ясувати, чи надавалась у рішенні оцінка листу від 06.11.2019 № 368 як доказу у вказаній справі, адже цей лист був складений саме на виконання інформаційного запиту Запорізького муніципального театру-лабораторії «ВІ» з метою підготовки відзиву на позов [PERSON] у вказаній справі. При цьому, ані позивач, ані відповідач не заявляли клопотань про витребування вказаного судового рішення з архіву суду, а також не посилались на обставини, встановлені вказаним рішенням, в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Натомість, суд з урахуванням принципу змагальності сторін, не наділений правом самостійного витребування доказів у справі з власної ініціативи. Перевіряючи наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, суд також враховує, що позивач не зазначив, в чому саме полягає наявність моральної шкоди, не надав відповідних доказів її заподіяння, зокрема, доказів понесених позивачем моральних страждань, переживань, втрат немайнового характеру тощо, не довів наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями її заподіювача, не надав доказів на підтвердження вини відповідача у її заподіянні. Крім того, позивач, визначаючи в якості компенсації моральної шкоди суму у розмірі 10\~000 грн., не зазначив, з яких обставин він виходив при визначенні такого розміру. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що законні підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди відсутні, з огляду на що в задоволенні цього позову слід відмовити повністю. Підстави для стягнення судових витрат, визначені ст. 141 ЦПК України, відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed