Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, тобто до 20.10.2032 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 травня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач проживають окремо, сімя фактично розпалась, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно, в іншій частині просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши надані сторонами пояснення та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 24 травня 2014 року, актовий запис № 650, - розірвано (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №281027 виданого виконавчим комітетом Вишенківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 2). Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює та не має стабільного заробітку. Доказів протилежного суду не надано. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини відповідно до ст. 184 СК України з визначенням його розміру у твердій грошовій сумі. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] судом не встановлено, про них також не повідомлено позивачем та відповідачем. Інших осіб на утриманні відповідача немає. В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року зазначається, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO], слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду 28.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Проти вказаного розміру аліментів не заперечує і відповідач. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 28.03.2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial