Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

27.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь щомісячно аліментів в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Позивач мотивувала свій позов тим, що вона є студенткою Житомирського технологічного коледжу, навчається на денній формі навчання і не має можливості працювати. Мати ніде не працює, отримує аліменти на меншу доньку. Відповідач має постійне місце роботи та отримує дохід, добровільно матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві, також пояснила, що кошти їй потрібні для проїзду, так як навчається в іншому місті, для оплати комунальних послуг в гуртожитку, на харчування, для купівлі речей та книг засобів для навчання. Вона отримує стипендію, але їх недостатньо, тому потрібні кошти і від відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, враховуючи те, що він сплачує аліменти в 1/3 частці на другу доньку, частка аліментів по даному позову повинна складати 1/6. Відповідач вказав, що він проживає окремо від позивача з матір'ю, не інвалід, тяжкими захворюваннями не хворіє, іншої сім'ї та утриманців не має, отримує заробітну плату близько 4000 грн. Позивач не заперечувала на зменшення частки аліментів до 1/6. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Між сторонами виник спір з приводу виконання обов'язку утримувати дитину в період навчання, який регулюється нормами сімейного законодавства, а саме положеннями глави 15-16 СК України. Сторони є донькою і батьком. [PERSON] повнолітня, є студентом денної форми навчання Житомирського технологічного коледжу. Навчається безоплатно, отримує стипендію зі слів більше 500 грн. на місяць. Постійно проживає і навчається в м. Житомирі, потребує коштів на проїзд, оплату комунальних послуг з житла, на харчування, підручники, одяг, взуття, особисті речі. Відповідач по справі працює, інших утриманців та іншої сім'ї не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Виходячи цієї норми, підставою для виникнення обов'язку батьків щодо утримання таких повнолітніх дітей є склад ряду юридичних фактів , а саме: докази родинного зв'язку дитини і батьків, продовження дитиною навчання, потреба повнолітньої дитини, в зв'язку з навчанням в матеріальній допомозі та здатність батьків таку допомогу надавати, які підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст..200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання дочки, має постійний регулярний дохід, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню так як обов'язок утримувати дитину покладено на обох батьків, а не на одного відповідача, крім того суд враховує те, що дитина навчається безоплатно, отримує стипендію, не сплачує за житло (крім комунальних послуг). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial