Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

27 грудня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою, в якій просила стягну- ти з [PERSON] борг за договором позики, посилаючись на наступні обставини. 22.10.2015 р. відповідач під власноруч написану розписку позичив у неї кошти в розмірі 15000 грн., що становило згідно курсу національного банку України 663 дол.США, строком до 09.05. 2016 р. По завершенню строку повернення коштів вона неодноразово предявляла усні вимоги від- повідачу щодо повернення боргу, однак [PERSON] ніяк не відреагував, а навпаки ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання, що змусило її звернутися до суду з да- ною позовною заявою. Позивач у судове засідання не зявилася, направила заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності у звязку з розглядом справи за межами населеного пункту, в якому вона проживає, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу за його відсутності у звязку із зайнятістю на роботі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Розпискою (а.с.22) підтверджується, що [PERSON] отримав від [PERSON] 15000 грн., що становило по курсу НБУ 663 доларів США, та зобовязався повернути вказану суму до 09.05.2016 р. З копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 277880 (а.с.7) видно, що 26.07.2016 р. [PERSON], позивач у справі, уклала шлюб, після чого їй присвоєно прізвище «Тригуб». Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими озна- ками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родови- ми ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів пере- вищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян…, що перед- бачено ч.1 ст.1047 ЦК України. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені дого- вором. Розписка позичальника є доказом не лише укладення договору позики, але й посвідчує факт пе- редання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Саме такий правовий висновок про застосування ст.1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у спра- ві № 6-63цс13. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого, по- зивач передала [PERSON] в якості позики кошти в розмірі 15000 грн., що по курсу НБУ на мо- мент укладення вказаного договору складало 663 дол. США, з кінцевим строком повернення 09. 05.2016 р. Таким чином, сума основного боргу складає 663 дол. США, що за офіційним курсом НБУ ста- ном на 23.12.2016 р. становить 17427,62 грн. (663 дол. США х 26,2860 грн.) У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відпо- відно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за від- сутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зви- чайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ч.1 ст.625 цього кодексу, якою визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязан- ня. [PERSON] не виконав зобовязання у строк, встановлений договором, відсутність своєї вини за порушення зобовязання він не довів, як це передбачено ч.2 ст.614 ЦК України. Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості мають бути задоволені у повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved