Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

27 січня 2021 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що з 20.03.1987 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.10.2019 шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто у власність майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та добудовою загальною площею 135,2 кв. м, житловою площею 81,6 кв. м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок зареєстровано за відповідачем. Згідно висновку про вартість майна № 8230 від 25.08.2020 вартість житлового будинку становить 91500 грн. Земельна ділянка на якій знаходиться даний житловий будинок з господарськими будівлями належить на праві власності відповідачу. Спільної згоди щодо поділу майна колишнім подружжям не досягнуто, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 08.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судовий розгляд справи неодноразово відкладався в зв`язку з задоволенням клопотання відповідача, яка наполягала на безпосередній участі в судовому засіданні, однак не могла з`явитись через карантинні обмеження Івано-Франківської області. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач надав пояснення, що колишня дружина [PERSON] на його прохання розділити спільне майно в позасудовому порядку відмовила, саме тому він звернувся з цим позовом до суду. Доводи відповідача про її згоду здійснити розподіл майна у нотаріуса на час розгляду справи судом, не відповідають її попередній позиції. Тому [PERSON] наполягає у вирішення заявлених вимог і захисті своїх прав в судовому порядку. Відповідач проти задоволення позову заперечень не мала. Пояснила, що вона згідна здійснити поділ вказаного в позові майна без звернення до суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.03.1987, який розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.10.2019 (а.с. 7-8). Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Волочиською міською радою 02.12.1996, відповідачу на праві особистої власності належить житловий будинок з належними до нього будівлями, спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Волочиської міської ради № 291 від 28.11.1996 та здійснено запис в реєстраційну книгу № 16 під реєстраційним № 2506 (а.с. 9). Відповідно до довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна від 17.08.2020 № 798, загальна площа вказаного житлового будинку 135,2 кв. м, житлова площа - 81,6 кв. м. Разом з добудовою та підвалом загальна площа будівель становить 257,2 кв. м (а.с. 10). З копії будівельного паспорту на будинок [ADDRESS] вбачається, що рішенням виконкому Волочиської районної ради народних депутатів від 11.12.1989 № 184, надано дозвіл на проведення індивідуального будівництва [PERSON] , на земельній ділянці розміром 0,08 га в районі нової забудови (а.с. 12). Земельна ділянка площею 0,0833 га по [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 045713 від 09.11.2005 (а.с. 25). Згідно копії висновку про вартість майна № 8230 від 25.08.2020, ринкова вартість (без ПДВ) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, цегляною добудовою, що розташований по [ADDRESS] 91500 грн. (а.с. 26). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції чинній на час набуття спірного майна, Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Так, за правилом ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Схожі за змістом положення містяться у статті 60 СК України згідно з якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Дослідивши наявну у справі копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та інші письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив, що під час перебування сторін у шлюбі ними було набуто право спільної сумісної власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та добудовою, який розташований по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] визнала, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу. За вимогами ст.ст. 12, 13, 89, 264 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінку усім доказам здійснює суд. Суд, розглянувши позов [PERSON] у заявлених ним межах, вважає його обґрунтованим і доведеним, так як доводи позивача знайшли своє підтвердження належними і допустимими доказами. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне. Згідно з частинами 1-2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 915 грн. Про інші судові витрати сторонами не заявлялось. При цьому, сума судового збору, що підлягала сплаті при зверненні до суду із позовом про визнання за сторонами права власності по Ѕ частки в майні кожному становить 908 грн. Враховуючи принцип пропорційності цивільного процесу, задекларований в ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що судові витрати між сторонами слід розподілити в рівних частках. Тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 454 грн.

Outcome: approved