Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

27 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їх спільні із відповідачем малолітні діти, проживають разом з нею та знаходяться на її повному утримані, відповідач після розірвання шлюбу поїхав на постійне проживання до м. Євпаторія АРК, рішення про стягнення з нього аліментів не виконує, участі у житті дітей не приймає. В судове засідання позивач не\~ зявилася, просила надала суду заяву в якій позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, так як отримані відомості про реєстрацію не дали можливості встановити зареєстроване місце проживання відповідача судом виклик відповідача здійснювався через оголошення у пресі та шляхом поміщення інформації про час та місце судового розгляду на сайті суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, через брак доказів ухилення від виконання батьківських обовязків. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, допитавши свідків, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області в книзі реєстрації народжень 18 листопада 2008 року зроблено актовий запис №125 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №140711. Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області в книзі реєстрації народжень 10 січня 2007 року зроблено актовий запис №01 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії 1-ВЛ №065667. Відповідно до Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 13.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.12.2005 року відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції АРК, актовий запис № 919, розірвано. Згідно виконавчого листа Золочівського районного суду Харківської області від 13.04.2012 року по справі № 2015/548/2012 з [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісяця з послідуючою індексацією відповідно до закону, починаючи з 19.03.2012 року та до досягнення дітьми повноліття. Постановою відділу ДВС Золочівського районного управління юстиції від 03.05.2012 року ВП №32425381 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Золочівського районного суду Харківської області від 13.04.2012 року № 2015/548/2012 про стягнення аліментів. З інформаційної довідки Золочівської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 3 відділу освіти Золочівської районної державної адміністрації Харківської області вбачається, що [PERSON] Нікіта та [PERSON] проживають з бабусею пенсіонеркою та матірю [PERSON], яка не працює. Батько дітей [PERSON] за час навчання дітей у даному навчальному закладі жодного разу не відвідав батьківські збори, не цікавився успіхами та здоровям дітей. З висновку органу опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 20.10.2016 року вбачається, що орган опіки та піклування, в звязку з тим, що заявниця не надала обґрунтованих доказів щодо невиконання батьком обовязків з виховання та забезпечення дітей вважав недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Довідкою управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації від 17 жовтня 2016 року засвідчено, що [PERSON] перебуває на обліку у Золочівському управлінні соцзахисту і одержувала тимчасову допомогу на дітей [PERSON], [PERSON], з 01.11.2012 р. по 31.12.2013 року. При вирішенні спору суд виходив з того, що вини врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства». Статті 32, 51 Конституції України передбачають, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статті 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» визначають, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обовязків щодо виховання дітей, захищає права сімї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.\~ Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Стаття 164 СК України\~ обумовлює підстави позбавлення батьківських прав, так, мати,\~ батько\~ може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України\~ право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак аналізуючи надані в якості доказів матеріали, суд вбачає підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та вважає, що таке позбавлення відповідає інтересами дітей, виходячи з наступного. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач як матір малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] мала право на звернення до суду з відповідним позовом, відповідно до положень ст. 165 СК України, обраний спосіб захисту відповідає допущеному порушенню. Відповідач, в порушення вимог статей 150, 157 СК України не виконує належним чином свої обовязки щодо виховання та розвитку дітей, не надає кошти на утримання, не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток Нікіти та Валерії, так як не відвідує на свята та у навчальному закладі, не цікавиться їх успіхами чи навпаки прогалинами у знаннях де діти потребує додаткової уваги з боку батьків. Він не приймає участі у забезпеченні здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готуванні їх до самостійного життя. Враховуючи викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а обраних спосіб захист адекватним допущеним порушенням та задовольняє у повному обсязі. Крім того, враховуючи задоволення судом позовних вимог відповідно до положень ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. Водночас суд зауважує, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про поновлення його батьківських прав у порядку ст. 169 СК України. Суд, перевіривши наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, постановляє рішення відповідно до інтересів дитини, у тому числі і про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved