Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

26 січня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що у даній квартирі крім неї зареєстровані також її матір - співвласник квартири [PERSON] та племінник - відповідач по справі [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач у спірній квартирі зареєстрований з 12 жовтня 2013 року, фактично ніколи не проживав у квартирі, не являвся членом її сім`ї, не вів спільного господарства, у квартирі ніякого його майна не було і немає, договір найму житла з ним не укладався, комунальні послуги не сплачує, участі у поточних ремонтах не бере. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , судові витрати зі сплати судового збору залишити за нею. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов позивач просила повернути з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, що становить 454,00 грн. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, погоджується з позовною заявою про визнання його таким, що втратив право на житлове приміщення (а.с.29). Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст.72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд позов задовольняє та визнає відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується документально (а.с.3), які просила залишити за нею в розмірі 50% сплаченого судового збору, що становить 454,00 грн., а 50% сплаченого судового збору, що становить 454,00 грн. просила повернути їй з державного бюджету. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 454,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, та залишити за нею 454,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved