Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

28 березня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Криворізької сільської ради та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно - зазначений будинок. З метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак на теперішній час не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на будинок, у зв'язку з тим, що на правоустановчому документі на спадковий житловий будинок - договорі купівлі-продажу, посвідченому 22 вересня 1992 року за реєстром № 2514 Другою Добропільською державною нотаріальною конторою, відсутня відмітка про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за власником. Зазначає, що вказаний договір не може пройти на сьогоднішній день реєстрацію, так як власник будинку помер. Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 05 листопада 2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], на спадковий житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги, просила позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених в позові. Від представника відповідача, Криворізької сільської ради, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують. Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Суд вважає, що на спірні правовідносини поширюються норми Цивільного кодексу України 2004 року. Так, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в [ADDRESS]. 25 січня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до Другої Добропільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття та видачу спадщини на майно померлого [INFO] іі чоловіка [PERSON] (а.с. 55). Постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори від 05 листопада 2013 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] на спадковий житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами [ADDRESS], відмовлено на підставі того, що на правовстановлюючому документі на зазначене спадкове майно, відсутні відмітки про державну реєстрацію речового права (а.с. 13). Таким чином, подавши заяву до нотаріальної контори позивач [PERSON] прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами [ADDRESS], однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. У зв'язку з тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Разом з тим, аналізуючи норми цивільного законодавства, очевидним є те, що отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком спадкоємців, будь-які терміни для отримання свідоцтва чинним законодавством не встановлені, а його неотримання не позбавляє спадкоємців права на спадкове майно. Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, та має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні доведено позивачем неможливість оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та визнання за позивачем права власності на житловий будинок є єдиним способом захисту його прав отримати спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов'язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] на праві приватної власності.

Outcome: approved