Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій, згодом уточнивши свої вимоги, просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на її користь утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1100 грн. щомісячно до повноліття дитини та додаткові витрати на лікування та обстеження доньки в сумі 800 грн. щомісячно, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1600 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яку відповідач визнає своєю, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає і не бере участь у додаткових витрата, повязаних зі станом здоровя дитини, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. [PERSON], відповідач має неповнолітнього сина [PERSON], на утримання якого за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі ? частини від доходів на користь третьої особи по справі [PERSON] Позивач і її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені в уточненій позовній заяві, та просили задовольнити. Додатково вказали, що неповнолітня [PERSON] від народження хворіє вродженим пороком серця, з 23 травня 2016 року знаходиться диспансерному обліку, проходила стаціонарне лікування, що підтверджується випискою та дитина потребує постійного лікування і обстеження. На її утримання необхідно не менше 1900 грн., так як позивач щомісяця повинна витрачати на їжу для дитини 600 грн., на одяг 500 грн. та додатково на ліки і обстеження 800 грн. Відповідач у судове засідання 15 травня 2017 року не зявився, надавши 10 квітня 2017 року заяву про розгляд справи у його відсутності за участю представника [PERSON] (а.с.93-95). Також у процесі розгляду справи в суді [PERSON] не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів у визначених позивачкою розмірах, про що свідчать його заяви та надані у судових засіданнях пояснення. Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію свого довірителя щодо позову. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] вважали заявлені вимоги частково обґрунтованими, вказуючи, що дійсно по закону батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину, але заявлені [PERSON] вимоги є завищеними та їх задоволення у повному обсязі може негативно вплинути на права і інтереси неповнолітнього [PERSON], враховуючи те, що відповідач мешкає окремо від сина та офіційно не працевлаштований. Заслухавши думки учасників процесу та перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із чч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.89р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.5,37). Згідно довідки № 05, виданої Курилівським сільським головою [PERSON] 03.01.2017 року, [PERSON] мешкає без реєстрації спільно з відповідачем [PERSON], його родиною та донькою [PERSON], [INFO], за адресою: Харківська область Купянський район с. Курилівка, вул. Лугова,5 ( а.с. 11). В ч. 2 ст. 51 Конституції України та статтями 180, 181, 182 і 183 Сімейного кодексу України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі / ч.3 ст. 181 СК України/. У відповідності до ч.1 і 2 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вивченням відомостей щодо сторін судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, хоча є працездатним, згідно копій інформаційних довідок з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. доходів не отримував (а.с.98,101), хоча у судовому засіданні пояснював, що має щомісячний мінливий дохід в розмірі 2000-2500 грн. Відомостей про його незадовільний стан здоровя суду не надано. На підставі рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2014 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2014 року і до повноліття [PERSON] (а.с.79). Дані про працевлаштування і отримання позивачкою [PERSON] будь-яких доходів немає. Позивачка і відповідач мешкають спільно за однією адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.11) Крім того, у ході розгляду справи щодо третьої особи було зясовано, що [PERSON] окрім сина [PERSON], якому відповідач сплачує аліменти, ще має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.56-59). [PERSON] у період 2015-2017 р.р. неодноразово звертався до дитячої поліклініки сел. Ківшарівка, проходив лікування. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря-хірурга з діагнозом: пахова грижа ліворуч. Потребує хірургічного лікування у ОДКЛ №1 м. Харкова і подальшої реабілітації (а.с.60-77). Таким чином, оскільки відповідач не працює та не має регулярного доходу, позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі відповідають нормам діючого сімейного законодавства. Щодо розміру аліментів, то суд виходив з наступних обставин. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, дочки, сина. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України, яка зазначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положеннями ч.3 ст.70 закону «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний розмір усіх відрахувань із доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими листами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у вигляді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%. Даних про офіційне працевлаштування [PERSON] немає, але у процесі розгляду справи він вказував про отримання ним неофіційного доходу в розмірі 2000-2500 грн. в місяць, що також зазначив і у зустрічному позові (а.с. 97). Незважаючи на такий дохід, відповідач у судовому засіданні визнавав позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів і додаткових витрат в загальній сумі 3500 грн. Зі змісту статей 141, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України відповідач зобов'язаний в рівній мірі утримувати своїх неповнолітніх дітей, які обоє потребують постійного нагляду лікарів та придбання медичних препаратів. Його позицію по визнанню даного позову [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі, що у півтори рази перевищує заявлений ним дохід, суд вважає намаганням у подальшому зменшити розмір аліментів, які стягують сина [PERSON]. Це підтверджується також поданням зустрічної позовної заяви про зміну способу сплати аліментів на утримання сина [PERSON], яка не була прийнята судом до спільного провадження ( а.с.96) Суд приймає до уваги згоду відповідача з позовними вимогами, однак виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб обох дітей, які обоє мають хронічні захворювання та потребують періодичних лікувань і обстежень, а також можливостей відповідача, суд вважає доцільним частково задовольнити вимоги в частині стягнення аліментів та присудити на утримання доньки [PERSON] аліменти до досягнення нею повноліття в розмірі 500 грн., а також аліменти на дружину в сумі 400 грн., оскільки з позиції суду вказані суми є обґрунтованими, прийнятними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а також будуть достатніми для задоволення потреб дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікуванні обстеження неповнолітньої [PERSON] слід зазначити наступне. Як передбачає стаття 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих копії медичної документації на імя [PERSON] вбачається, що дитина має вроджений порок серцево-мязовий синдром тонусних порушень, знаходиться на диспансерному обліку по ділянці АОПСМ с. Курилівка, потребує диспансерного нагляду спеціалістами кардіологом, невропатологом і педіатром та проведення стаціонарного лікування у відділенням ОДКЛ м. Харкова 1-2 рази на рік. У період 04.07.2016-07.07.2016 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня», дитині рекомендований періодичний нагляд і контроль у кардіоцентрі ОДКЛ. З 07.11.2016 р. по 26.11.2016 року знаходилась на денному стаціонарі у КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1», звідки була виписана з покращенням та рекомендацією нагляду зазначених вище лікарів і періодичних обстежень (а.с.38,49-55). Вимоги про щомісячне стягнення 800 грн. додаткових витрат на утримання доньки позивачка визначила виходячи з розрахунку витрат на їжу, одяг, а також стан здоровя дитини, її ліки і обстеження, які повинна вона здійснювати щомісяця. Наданими суду доказами підтверджена наявність у неповнолітньої [PERSON] вродженого пороку-серця, що є особливою обставиною у контексті ст. 185 СК України. Разом з тим, інші посилання позивача не конкретизовані і належно не обґрунтовані, оскільки будь-яких доказів і розрахунків необхідності майбутніх витрат не надано. Зважаючи на доведеність необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування і обстеження неповнолітньої [PERSON] та визнання цих обставин відповідачем, суд, з урахуванням майнового стану сторін, захищаючи права обох неповнолітніх дітей відповідача, вважає доцільним частково задовольнити заявлені вимоги в цій частині та стягнути 200 грн. щомісячно у відшкодування додаткових витрат. Законом прямо передбачено проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. А саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію,

Outcome: partial