overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

28 січня 2009 року померла мати позивачки [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 175306, дата видачі 29.01.2009 року. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,61 гектарів, яка розташована на території Левадівської сільської ради Миколаївського району Одеської області (державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 052260, виданий Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 06.02.2004 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 264 кн. № 20). Відповідно до ст.1261 ЦК України позивачка, як дочка, є спадкоємцем першої черги і має право на спадкування за законом. Для отримання спадщини вона не змогла вчасно звернутися із заявою у нотаріальну контору так як необізнана у діючому законодавстві. Крім того вважала, що так як вона є дочкою померлої, вона автоматично є й новим власником ділянки. Нещодавно вона звернулась в нотаріальну контору з питання оформлення спадщини. Проте вона не може її оформити тому, що пропущений встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрились після смерті її мами [PERSON] , яка померла 28 січня 2009 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 175306, дата видачі 29.01.2009 року, в с. Левадівка Миколаївського району Одеської області, оскільки вона його пропустила з поважної причини, так як не обізнана в діючому законодавстві. Данні обставини підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.4), копією Свідоцтва про народження [PERSON] (в графі «мати» зазначено: [PERSON])(а.с.6), копією Свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5), копією паспорта громадянки України [PERSON] (а.с. 7-8), копією Державного акту на право приватної власності на землю на імя [PERSON] (а.с.10), заявою Левадівської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 17.02.2017р. (а.с.11), заявою [PERSON] від 17.02.2017р (а.с. 12). На підставі ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати додатковий строк, достатній для подання ним зави про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

28 січня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 30.09.2014 року в сумі 23632,40 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 13194,21 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 7868,67; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 967,98 грн.; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1101,54 грн. (процентна ставка), яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 243,60 гривень судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 28 січня 2010 року встановлені договірні відносини, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 30.09.2014 року в сумі 23632,40 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 13194,21 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 7868,67; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 967,98 грн.; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1101,54 грн. (процентна ставка), яку представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

28 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 29. У цьому шлюбі народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. В грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зазначивши, що у зв'язку з постійними сварками, приниженнями та неможливістю знайти спільну мову, з травня 2015 року вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, після припинення шлюбних відносин матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає та не приймає участі у їх вихованні. Посилаючись на ці обставини просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: доньки - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дітей. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що діти: донька - [PERSON] та син - [PERSON], народжені у зареєстрованому шлюбі сторін. Згідно свідоцтв про народження відповідач є батьком дітей. Діти проживають з матір'ю і знаходяться на її утриманні. Батько - відповідач проживає окремо. Не працює, але стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє надавати грошову допомогу на утримання дітей. Інших дітей у відповідача немає, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Згідно зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний ут\-римувати свою неповнолітню дитину. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову і постановити у справі рішення про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 180, ч. 3 ст. 181, 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

28 січня 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вимоги мотивують тим, що мати позивачів [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на її майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS], яку позивачі фактично отримали, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем до моменту відкриття спадщини за адресою [ADDRESS]. Позивачі мають право на спадкування за першою чергою спадкоємців за законом як діти. Інших спадкоємців немає. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO]. Рішенням Нововолинської міської ради від 20.12.2007 року №17/19 здійснено перейменування вулиці Горького на вул. У.Самчука. Вищезазначений будинок був придбаний в 1966 році гр.. [PERSON] за договором купівлі-продажу з гр. [PERSON]. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, в держнотконтору необхідно подати правовстановлюючі документи на спадкове майно, в т.ч. на вищезазначений будинок. Оскільки документ, який би засвідчував право власності на зазначений житловий будинок відсутній, тому для визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] та захисту своїх майнових прав, позивачі звернулися до суду. Просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять постановити рішення, яким визнати за позивачами право власності на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. Представник відповідача Киричук С.Є. в попередньому судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному об'ємі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити з попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як зазначено в ст.392 ЦК України, визнання права власності здійснюється шляхом пред'явлення позову. Відповідно до п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, до правовстановлюючих документів на жилий будинок належить рішення суду. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за [PERSON], [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

28 січня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову останній зазначив, що 14 лютого 2009 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння у подружньому житті, різні погляди на сімейне життя. Більше двох років проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши відповідача, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2009 року. Реєстрація шлюбу проводилась виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, більше двох років проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

28 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, в обґрунтування позову, зазначив, що 27 вересня 2003 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Реєстрація шлюбу проводилась Слов'янською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8. У шлюбі дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, відсутнє порозуміння у подружньому житті, склалися різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини не підтримують з вересня 2013 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2003 року. Реєстрація шлюбу проводилась Слов'янською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 8. У шлюбі дітей не мають. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

28 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики (за розпискою) в сумі 35 000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на такі обставини. 27 вересня 2012 року [PERSON] надав позику [PERSON] готівкою в сумі 35 000,00 гривень (тридцять п'ять тисяч гривень), що підтверджується борговою розпискою від 27.09.2012 року. Згідно з цією розпискою [PERSON] [INFO], паспорт серії [NUMBER] виданий 23.12.1997 р. Уманським РВ УМВС України в Черкаській області), отримала у [PERSON] гроші в сумі 35 тисяч гривень, які зобов'язалась повернути до 27 вересня 2013 р. У вказаний строк відповідач суму позики не повернув. У позасудовому порядку сторони спір не врегулювали. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, підтвердивши, що дійсно позичила в позивача 35 тисяч гривень, в обумовлений сторонами строк та на час розгляду справи в суді гроші [PERSON] не повернула. Заслухавши думку сторін, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 10, 31 ЦПК України відповідач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і має право визнати позов повністю або частково. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені останнім судові витрати на сплату судового збору в сумі 350 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

28 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТВБВ № 885 Хмельницька обласна філія АКБ «Укрсоцбанк» (який в подальшому було замінено на ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору поруки № 880/594-ПФО 245 від 08.09.2008 року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він ніби-то 08.09.2008 року підписав договір поруки № 880/594-ПФО 245, який слугує забезпеченням виконання кредитного договору № 885/70-31019 від 08.09.2008 року, за яким позичальником виступає його донька [PERSON] Позивач стверджує, що договір поруки не підписував і нікого на це не уповноважував, а тому просить визнати вказаний договір недійсним, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Тому відповідно до ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України суд за згодою представника позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи. Третя особа проти позову не заперечила вказавши, що під час укладення кредитного договору та договору поруки позивач був відсутній. Суд, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 08.09.2009 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 885/70-31019. В забезпечення виконання даного кредитного договору 08.09.2008 року було укладено договір поруки № 880/594-ПФО 245 з позивачем [PERSON] Згідно висновку експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ від 11.12.2014 року підписи від імені поручителя [PERSON] на договорі поруки № 880/594-ПФО 245 від 08.09.2008 року виконанні рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів; підписи від імені поручителя [PERSON] на договорі поруки № 880/594-ПФО 245 від 08.09.2008 року виконанні не [PERSON], а іншою особою. В даному випадку, оскільки встановлено, що [PERSON] оспорюваний договір поруки № 880/594-ПФО 245 від 08.09.2008 року не підписував, то відповідно порушені положення ч. 2 ст. 207 ЦК України, якими визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Отже, оспорюваний договір поруки № 880/594-ПФО 245 від 08.09.2008 року відповідно до ст. ст. 203, 207, 208, 215, 218 ЦК України, ст. ст. 3,4,143,144 ЦПК України є недійсним. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

28 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій вказав, що за рішенням суду на його користь стягнено з [PERSON] 64000 грн. боргу та 754 грн. 70 коп. судових витрат. Оскільки в [PERSON] відсутні кошти, під час здійснення стягнення у виконавчій службі вона погодилася передати [PERSON] у власність належну їй на праві власності частину житлового будинку з господарськими спорудами. Просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду і передати йому 77100 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] В суді [PERSON] доводи заяви підтримує. Боржник [PERSON] в суд не прибула. Представник боржника [PERSON] подав письмову заяву про розгляд заяви без його участі, доводи заяви визнає. Начальник державної виконавчої служби подала заяву про розгляд заяви без їх участі Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що вона підлягає до задоволення. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Полонського районного суду від 14 травня 2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу та судові витрати - всього на суму 64754 грн. 70 коп. Добровільно виконати рішення суду [PERSON] не має можливості із-за відсутності в неї коштів. [PERSON] на праві власності належить 77100 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] і вартість цієї частини будинку з господарськими спорудами становить 55 531 грн. 63 коп. [PERSON] погоджується добровільно передати у власність [PERSON] належну їй частину вказаного будинку за вказаною вартістю на погашення частини боргу. Вказані обставини встановлені із доказів, наданих [PERSON] - рішенням суду про стягнення боргу та судових витрат, виконавчим листом, свідоцтвом про право [PERSON] на спадщину за законом на житловий будинок, витягом з державної реєстрації прав [PERSON] на домоволодіння, заявою [PERSON] від 18 липня 2013 року про згоду передати [PERSON] домоволодіння та актом державного виконавця від 23 липня 2013 року про передачу [PERSON] домоволодіння [PERSON] у власність для погашення боргу. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання . З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що відсутність грошей у [PERSON] для виконання рішення суду може бути підставою для зміни способу і порядку виконання рішення суду, тому заява [PERSON] підлягає до задоволення.

Outcome: approved