Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

26 лютого 2021 року до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою звернулася [PERSON] . На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Виявивши бажання продати дане майно, позивачка виявила, що вчиненню даного правочину перешкоджає зареєстроване обтяження, у виді заборони на відчуження нерухомого майна. Будь-які незавершені чи відкриті виконавчі провадження відсутні. Припускає, що вказане обтяження зумовлене, тим, що її чоловік [PERSON] , у 06.08.2003 році уклав договір застави у Миргородському відділенні Полтавського ГРУ АТ КБ «Приватбанк». Заставодержателем АТ КБ «Приватбанк», який залучений у справі в якості відповідача. Наявне обтяження перешкоджає їй у здійсненній права власності відносно належного майна, а тому прохала суд їх скасувати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі (а.с.16). У встановлений судом строк представник відповідач подав відзив, в якому зазначив про відсутність будь-яких доказів, порушення відповідачем прав позивача. У банку відсутня інформація, щодо непогашених кредитів померлого [PERSON] . Прохав у задоволенні позову відмовити. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав клопотання та письмові заперечення в якому виклав прохання провести розгляд справи у його відсутність, окрім того зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем, а тому прохав у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.12.2018 року (а.с.7) є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.7). З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що відносно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] зареєстровано обтяження № 29734227 та 29734171 у виді заборони відчуження (а.с.10). З витребуваних судом матеріалів з Полтавського обласного державного нотаріального архіву вбачається, що підставою накладення обтяжень слугували Договори застави нерухомого майна. Договір застави нерухомого майна від 06.08.2003 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (майновий поручитель) з приводу забезпечення належного виконання зобов`язань, боржника [PERSON] , по кредитному договору № PL03 від 06.08.2003 року (а.с.41). Договір застави нерухомого майна від 19.10.2002 року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (майновий поручитель) з приводу забезпечення належного виконання зобов`язань, боржника [PERSON] по кредитному договору № 189 від 18.10.2002 року (а.с.42). Окрім того, до даних документів долучено довідку за підписом начальника Миргородського відділення Полтавського ГРУ Приватбанк Цись О.Г. про повне погашення кредиту [PERSON] кредиту по кредитному договору № 189 від 18.10.2002 року (а.с.44). Застава являється одним із заходів забезпечення належного виконання основного зобов`язання і має акцесорний характер. Основні зобов`язання містять чіткий строк їх виконання: до 06.08.2004 року (кредитний договір №PL03 від 06.08.2003 року) та 17.10.2003 року (кредитний договір №189 від 18.10.2002 року). Представники відповідача у заявах по суті, заперечують наявність будь-яких претензій майнового характеру Банку до позивача, [PERSON] , та померлого [PERSON] . Будь-які виконавчі провадження про стягнення боргів з [PERSON] на примусовому виконанні у Миргородському міськрайонному відділ державної виконавчої служби відсутні (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стосовно доводів відповідача, щодо того, що АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем у справі, суд зауважує наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Враховуючи, що обтяження нерухомого майна, є прямим наслідком укладених договорів застави, що є заходом забезпечення виконання цивільного зобов`язання на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого виступає АТ КБ «ПриватБанк», тому суд вважає, що позовні вимоги звернуті до належного відповідача. Суд наголошує, що в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист права людини та основоположних свобод, тривале обмеження особи у здійсненні права власності стосовно належного майна, за відсутності правової підстави такого обмеження, втрачає легітимну мету і може мати наслідок порушення права такої особи на мирне володіння майном. Правової підстави для продовження обмеження власника у здійсненні права власності, щодо належного йому майна у ході судового розгляду здобуто не було. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved