Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

27 лютого 2020 року адвокат Лисов Володимир Леонідович, який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 492576,13 гривень, з яких: сума позики - 46997,50 гривень; сума відсотків у розмірі 30% - 366580,50 гривень, сума інфляційних нарахувань - 52789,75 гривень, сума 3% річних - 26208,38 гривень. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 18 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей у розмірі 24000 гривень строком на 36 місяців. 12 грудня 2017 року між ними підписаний договір про зміну договору позики від 18.08.2017 року, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 46997,50 гривень, що еквівалентно 1709 доларів США на день укладення договору, з виплатою відсотків за ставкою у розмірі 7%, що становить 3300 гривень до 18 числа кожного місяця, та строком повернення боргу до 18.08.2020 року у розмірі 152597,50 гривень. Проте з 18 січня 2018 року відповідачка не виконує свої зобов`язання у частині щомісячної сплати відсотків у розмірі 7%. При цьому, сторони домовилися, що у разі затримки повернення боргу більш ніж на п`ять діб, відсотки за ставкою у розмірі 7% збільшуються до 30% від залишку непогашеної заборгованості. Тому з 18 січня 2018 року ставка процентів за договором позики змінилася до 30% , і розмір відсотків становить за 26 місяців 366580,50 гривень. Розрахунок індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до ст.. 625 ЦК України за період з 18.01.2019 року по 27.02.2020 року на суму боргу у розмірі 46997,50 гривень та щомісячних процентів у розмірі 366580,50 гривень складає 78998,13 гривень, в тому числі інфляційні нарахування 52789,75 гривень та 3% річних - 26208,38 гривень. Таким чином загальна сума заборгованості складає 492576,13 гривень (46997,50 гривень + 366580,50 гривень + 78998,13 гривень). Разом із позовом представником позивачка адвокатом Лисовим В.Л. до суду подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту. 22 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідачки [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову. 20 травня відповідачкою представником відповідачки адвокатом Бірюковою І.А. подане клопотання про об`єднання позовів. 20 травня 2020 року до суду надане клопотання представника позивача адвоката Лисова В.Л. про долучення доказів до матеріалів справи. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 лютого 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року за заявою Лисова В.Л. , діючого від імені та в інтересах [PERSON] , про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року у задоволенні клопотання [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, - відмовлено. Ухвалою суду від 20 травня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Бірюкової Ірини Анатоліївни про об`єднання справ в одне провадження, - відмовлено. Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року за клопотанням представника відповідача адвоката Бірюкової І.А. витребувано у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева А.Г. належним чином завірену копію заяви [PERSON] від 28.09.2018 року про проведення державної реєстрації, припинення обтяження та іпотеки на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року за клопотанням представника позивача адвоката Оснач Л.О. витребувано зі Слідчого управління Головного управління національної поліції в Донецькій області письмові докази. Позивач, допитаний у судовому засіданні в якості свідка, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що в забезпечення виконання зобов`язань відповідачкою була передана в іпотеку квартира [ADDRESS] . Оскільки з лютого 2018 року відповідачка перестала виконувати свої обов`язки з щомісячного повернення процентів, він 28 вересня 2018 року звернув стягнення на вказану квартиру та у лютому 2020 року продав її. В рахунок погашенння боргу отримав 182900 гривень. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача адвокат Оснач Л.О., діюча на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позові та наданим позивачем. Вважає, що оскільки відповідачка досі не виплатила суму боргу, з неї підлягають стягненню підвищені проценти за користування грошима, визначені у договорі, до 18.02.2020 року. Позовні вимоги щодо стягнення 3% річних не підтримала, оскільки вважає, що договором встановлений інший розмір відсотків. Зазначила, що у разі, якщо би відповідачка виплатила борг позивачу, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , був би розірваний у добровільному порядку. Не заперечувала того факту, що сума грошей, отримана від продажу квартири, не врахована при розрахунку заборгованості. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, від неї надана до суду заява про розгляд справи в її відсутності за участю її представника адвоката Бірюкової І.А. Представник відповідачки адвокат Бірюкова І.А., діюча на підставі ордеру, у судовому засіданні не визнала позовні вимоги. В обґрунтування заперечень посилалася на те, що у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики позивач отримав квартиру [ADDRESS] , вартість якої набагато більша, ніж сума боргу. Отже, заборгованості на даний час [PERSON] перед позивачем не має. Просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 18 серпня 2017 року було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., з якого вбачається, що [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 24000 гривень строком на тридцять шість місяців, до 18 серпня 2020 року, із сплатою 10% щомісячно за користування грошима. Повернення грошей зазначено за графіком: 35 місяців не пізніше 18 числа, кожного місяця - 2400 гривень, а 36-тий місяць - 26400 гривень. Розмір основного зобов`язання визначений в 110400 гривень з урахуванням відсотків. Відповідно до п. 3 вказаного договору, у разі затримки повернення боргу більш ніж на п`ять діб відсотки за ставкою у розмірі 10% збільшуються до 30% від залишку непогашеної заборгованості. (а.с. 84). 20 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про зміну договору позики від 18 серпня 2017 року, та посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. Відповідно до умов вказаного договору змінено п. 1 та 2 договору, а саме: [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошову суму у розмірі 46997,50 гривень строком повернення до 18 серпня 2020 року із сплатою 7% щомісячно за користування грошима. Повернення грошей зазначено за графіком: на залишившийся строк не пізніше 18 числа, кожного місяця - 3300 гривень, а не пізніше 18 серпня 2020 року - 50297,50 гривень. Розмір основного зобов`язання визначений в 152597,50 гривень з урахуванням відсотків. Інші пункти договору позики залишено без змін (а.с. 85). З метою забезпечення боргових зобов`язань 21 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого стала однокімнатна квартира жилою площею 16,8 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47-52). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. за реєстровим № 952. Відповідно до умов вказаного договору, цим договором забезпечується виконання грошових зобов`язань, що виникли у іпотекодавця на підставі договору позики грошей від 18.08.2017 року, укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем. 12 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про зміну договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. 21.08.2017 року за реєстровим № 952. За вказаним договором сторони домовилися, що іпотекою забезпечено зобов`язання за договором позики у розмірі 152597,50, з урахуванням відсотків. За згодою сторін вартість предмета іпотеки визначена у сумі 152597,50 гривень (а.с. 53). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник, відповідно до ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно до ст.. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як пояснив позивач у судовому засіданні, та з цим погодилася представник відповідачки, [PERSON] на виконання вищевказаного договору позики здійснила три платежі у розмірі 2400 гривень відповідно до договору позики від 18 серпня 2017 року та один платіж у січні 2018 року у розмірі 3300 гривень відповідно до договору позики зі змінами від 20 грудня 2017 року. Отже, останній платіж відповідачка здійснила у січні 2018 року, борг до теперешнього часу не повернутий, а тому проценти за користування грошима, визначені сторонами у договорі позики з 23 лютого 2018 року мають бути збільшені до 30%. Що стосується періоду нарахування відсотків за користування грошима, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2018 року, [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з вказаного договору, від імені [PERSON] (продавця) діяв [PERSON] на підставі довіреності, яку надала йому [PERSON] , 18.08.2018 року, а від імені [PERSON] - [PERSON] . При цьому, згідно заяви [PERSON] , адресованої державному реєстратору речових прав на нерухоме майно приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Слащеву А.Г. від 28.09.2018 року, останній зазначив, що [PERSON] свої зобов`язання за договором іпотеки від 21.08.2017 року виконала у повному обсязі, тому договір іпотеки припинив свою дію, у зв`язку з чим просив провести державну реєстрацію припинення обтяження та іпотеки на квартиру: [ADDRESS] (а.с. 119). Враховуючи викладені обставини у сукупності, суд розцінює дії [PERSON] як звернення стягнення на заставлене майно: квартиру [ADDRESS] , внаслідок невиконання зобов`язань [PERSON] . Крім того, як пояснив у судовому засіданні позивач, дійсно, у такий спосіб (шляхом укладання договору купівлі-продажу) від імені [PERSON] він звернув стягнення на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] та яка надавала довіреність на це при укладанні договору позики, внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за договором позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України». На підставі викладеного, суд приходе до висновку, що звернувши стягнення на заставлене майно відповідачки 28 вересня 2018 року, позивач змінив умови договору та достроково припинив його дію. Отже, проценти за користування грошима за договором позики від 18 серпня 2017 року зі змінами від 20 грудня 2017 року мають бути нараховані у розмірі 30% з 23 лютого 2018 року (з часу початку затримання боргу відповідачкою більш ніж на 5 діб) до 28 вересня 2018 року (до припинення позивачем дії договору внаслідок звернення стягнення на заставлене майно), що складає: 46997,50 гривень (сума боргу) х 30% х 7 місяців = 98694,75 гривень. Отже, загальна заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 28 вересня 2018 року складала: 46997,50 гривень (сума боргу) + 98694,75 гривень (відсотки) = 145692,25 гривень. Як вбачається з договору іпотеки від 21 серпня 2017 року зі змінами від 12 грудня 2017 року, за згодою іпотекодержателя та іпотекодавця вартість предмета іпотеки (квартири [ADDRESS] ) визначена в сумі 152597,50 гривень. Згідно п.4 договору купівлі-продажу вказаної квартири від 28 вересня 2018 року, відповідно до звіту про результати незалежної оцінки вартості нерухомого майна, виконаного 27.09.2018 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість квартири становить 182900 гривень. Таким чином, судом встановлено, що станом на день звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем (на 28.08.2018 року) вартість квартири [ADDRESS] становила 182900 гривень, в той час як заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 28.08.2018 року становила 145692,25 гривень, що є значно меншою, ніж отримана сума. Отже, оскільки заборгованість у відповідачки [PERSON] перед позивачем [PERSON] відсутня, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у повному обсязі, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 19910238141123, загальною площею 33,3 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вжиті відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 лютого 2020 року.

Outcome: dismissed