Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

27 серпня 2015 року [PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 113117 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено 27.11.2013 року попередній договір, за яким відповідач мала продати позивачу нерухоме майно, однак в подальшому відмовилась. За умовами вказаного попереднього договору позивач передав відповідачу забезпечувальний платіж, який підлягає поверненню у звязку з невиконанням відповідачем умов попереднього договору. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. 27 листопада 2013 року між [PERSON], Сторони 1, та [PERSON], Сторони 2, укладено попередній договір, згідно умов якого сторони зобовязались у строк до 12 год. 00 хв. 09 січня 2014 року укласти в нотаріальній формі договори купівлі-продажу квартири №1, що складається з житлового будинку з житловою прибудовою та надвірними побудовами, та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м.Донецьк, вул.Собінова, 41. Даний договір було посвідчено нотаріально. Відповідно до п.6 вказаного вище договору покупець на забезпечення виконання зобовязань за цим попереднім договором сплатив продавцю забезпечувальний платіж у розмірі 39965 грн., що еквівалентно 5000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання попереднього договору, який підлягає поверненню в сумі не нижчій за заначений еквівалент, в день підписання основних договорів. Сторони встановили, що передбачений у цьому пункті забезпечувальний платіж не є одним із видів забезпечення виконання зобовязання, які передбачено ст.546 ЦК України. Відповідно до п.8.2 вказаного вище договору сторони домовились, що у випадку, якщо невиконання умов цього попереднього договору станеться з вини Сторони 1, Сторона 1 зобовязана повернути Стороні 2 забезпечувальний платіж. Згідно з ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем, [PERSON], своїх зобовязань за попереднім договором від 27 листопада 2013 року. Таким чином, позов є таким, що підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved