Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

27 травня 2020 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та інфляційних збитків. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 10 червня 2020 року подано виправлену позовну заяву. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2020 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вони з відповідачем з 29 серпня 1998 року по 12 листопада 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Проте, відповідач аліменти в повному обсязі не сплачував та продовжує ухилятися від їх сплати. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Проте, відповідач продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів, тому станом на 01 січня 2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 85 266 гривень 76 коп. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 85 266 гривень 76 коп., а також інфляційні втрати в розмірі 12 131 гривні 04 коп., а всього 97 397 гривень 80 коп. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 29 серпня 1998 року зареєстрували шлюб (а.с. 15), від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 16), та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 18). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2014 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 19-19 оберт). Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 5-5 оберт). Відповідач аліменти не сплачує, тому станом на 01 січня 2020 року розмір заборгованості по їх сплаті становить 85 266 гривень 76 коп. (а.с. 6). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за простроченні їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. … В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з розрахунком неустойки (пені), який було здійснено позивачем, її розмір за період з 01 січня 2018 року по 01 грудня 2019 року складає 1 007 078 гривень 78 коп. (а.с. 7). З урахуванням положень абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, яким передбачено, що розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 85 266 гривень 76 коп. Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд приходить до такого висновку за наступних підстав. За загальним правилом спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами. Чинним законодавством України питання про нарахування при простроченні сплати аліментів врегульоване положеннями ст. 196 СК України, яка є спеціальною нормою з цього приводу по відношенню до інших норм права, в тому числі і до ст. 625 ЦК України. У вказаній нормі законодавцем чітко розмежовані наслідки прострочення сплати аліментів від наслідків прострочення оплати додаткових витрат на дитину. Зокрема, у разі прострочення сплати аліментів для боржника встановлена відповідальність у вигляді пені за кожен день прострочення. Натомість, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину встановлена відповідальність у вигляді виплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також нарахування 3 % річних із простроченої суми. Таким чином із вказаної норми вбачається, що законодавець чітко розмежував негативні наслідки порушення строків сплати цих двох різних фінансових обов`язків батьків, і для кожного з них встановив відповідні фінансові санкції: 1) при простроченні оплати додаткових витрат на дитину - сплачуються встановлений індекс інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних із простроченої суми; 2) при простроченні сплати аліментів - сплачується пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином застосування ст. 625 ЦК України і нарахування штрафних фінансових санкцій у виді інфляційних втрат на суму заборгованості з оплати аліментів не відповідають вимогам спеціального законодавства, при тому, що в самій ст. 625 ЦК України зазначена можливість її застосування лише у разі, якщо законом чи договором не передбачений інший розмір санкцій. За таких умов суд не вбачає підстав для застосування зазначеної норми в даному випадку, відповідно позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial