overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

28 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 447 (а. с. 5), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 6, 7), і які проживають з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім`ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судовий збір суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

28 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину . Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно довідки Гадяцької міської ради від 27.08.2019 року №02-11/1198 [PERSON] проживає з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а саме батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей, тому з відповідача слід стягти аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

28 серпня 2019 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в якій просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності заявнику виданих на ім`я [PERSON] (мова оригіналу\~ російська мова) правовстановлюючих документів трудової книжки [NUMBER] , дата заповнення 02 серпня 1978 року, а також Атестату №1934 від 15 липня 1978 року про закінчення повного курсу технічного училища за професією друкар високого друку. В обґрунтування своєї заяви заявник послався на те, що у вказаній трудовій книжці, Атестаті, а також паспорті громадянина України на ім`я заявника допущена розбіжність в написанні по батькові останнього російською мовою « [PERSON] » в трудовій книжці та атестаті, «Иллич» в паспорті громадянина України, що на думку заявника викликано помилкою при перекладі його по батькові з української на російську мову. Необхідність встановлення заявленого юридичного факту заявником мотивована неможливістю оформлення ним пенсії за віком. Вказуючи, що вимоги заяви та викладені в ній фактичні обставини підтверджуються наданими заявником письмовими доказами низкою документів та довідок, заявник просив суд задовольнити його заяву в повному обсязі. В судове засідання учасники розгляду справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та з посиланням на підтримання вимог поданої ним заяви. За викладених обставин суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

28 серпня 2019 року до суду надійшла вказана заява. В заяві заявниця просить: встановити факт належності їй правовстановлюючого документу: договору дарування від 10.12.1993 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано у Ніжинському бюро технічної інвентаризації, запис в реєстрі за №2205. Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що в договорі дарування від 10.12.1993 року не вірно зазначено прізвище заявника, а внести виправлення в зазначений документ неможливо. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Борзнянської районної ради Чернігівської областів судове засідання не з`явився, відзив до суду не направив. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вислухавши заявника, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією паспорту, прізвище заявника [PERSON] , яка народилася [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.1993 року було укладено договір між [PERSON] та [PERSON] за яким [PERSON] подарувала [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Як зазначила заявниця, встановлення даного факту їй необхідне для можливості відчуження будинку, проте в інший спосіб виправити невірне написання прізвища немає можливості, так як на той час невірно було здійснено переклад прізвища на українську мову. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті Отже, в судовому засіданні доведено факт належності заявниці правовстановлюючого документу - Договору дарування від 10.12.1993 року, а тому суд вважає за можливе задовольнити заяву. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~28 серпня 2019 року позивач звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача\~про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати, присвоїти їй дошлюбне прізвище. Пояснила, що 15 липня 2016 року Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. [INFO] народилися дитина син [PERSON] . Відповідач не є біологічним батьком дитини , останній записаний батьком дитини за їх спільною заявою. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини на даний час повністю припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, а тому сім`я розпалася остаточно. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. \~ \~ \~ \~Не заперечив щодо розірвання шлюбу, зауважив , що він не є біологічним батьком дитини. \~ \~ \~ \~У свідоцтві про народження дитини він записаний батьком за спільною заявою його та позивача. \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~заслухавши учасників справи, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані\~ докази в межах заявлених позовних вимог, вважає,\~ що позов\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 110\~ Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. \~ \~ \~ \~ \~ \~Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 липня 2016 року підтверджується те, що сторони з 15 липня 2016 року\~ перебувають у шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 81 (а.с.7). Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають в стійких неприязних стосунках\~ і майже не спілкуються, сторони\~ не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає,\~ що сім`я розпалася остаточно. \~\~ \~ \~ \~ \~З відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,40 грн.\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

28 серпня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач в період з 1 лютого 2009 р. по 30 червня 2019 р. надав\~у зазначену квартиру послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Оплата за вказані послуги не здійснена, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 24\~241,49 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1\~921 грн. Ухвалою суду від 30 серпня 2019 р. позовну заяву залишено без руху, недоліки позивачем усунуті в зазначений час. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено перше судове засідання. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подал, в зв`язку з чим відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач надавав в квартиру [ADDRESS] вказані житлово-комунальні\~послуги,\~вартість яких\~за період\~з 1 лютого 2009 р. по 30 червня 2019 р. розмірі 24\~241,49 грн. не сплачена. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Згідно зі ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наведених підстав суд вважає, що відповідач повинен сплатити позивачеві заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Згідно \~розрахунку,\~ наданому\~ позивачем,\~ заборгованість\~ за\~надані послуги\~за період\~з 1 лютого 2009 р. по 30 червня 2019 р. складає 24\~241,49 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1 921, 00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

28 серпня 2020 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтована тим, що з 17 вересня 2004 р. перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , під час перебування в якому у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . У період перебування в шлюбі позивачкою та відповідачем було придбано наступне майно: двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 400 000,00 гривень, та автомобіль Peugeot 308, легковий універсал В, 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , зареєстрований за відповідачем, вартістю 250 000 гривень. Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва № 759/12685/19 від 05.09.2019 р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу спільні з відповідачем неповнолітні діти проживають разом з позивачкою. Посилаючись на те, що вище перелічене майно є спільною власністю позивачки та відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

28 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати, зареєстрований 17 листопада 2011 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останньою не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 29 вересня 2020 року відповідач подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу вона визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що 17 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області, актовим записом № 67 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням положень частини 1 статті 142 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

28 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] була її матір`ю. Встановлення даного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини, оскільки через наявність розбіжностей у написанні імені матері у свідоцтві про народження заявника державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. \~ \~ \~ \~Заявниця в судовому засіданні просила її вимоги задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечили щодо задоволення вимог [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Факт родинних відносин між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] повністю підтверджується наявними у справі доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть від 24 березня 2020 року, копією заповіту, в якому [PERSON] заповіла усе своє майно дітям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , витягом із погосподарської книги с. Сьомаки Старосинявського району, в якому зазначено, що [PERSON] проживала і була зареєстрована на день смерті за адресою в [ADDRESS] , в період з 1958 року по 2020 рік разом із нею проживали діти [PERSON] , 1958 року народження, дочка [PERSON] , 1958 року народження, дочка [PERSON] , 1960 року народження, однак в період з 1996 по 2000 рік ім`я голови двору [PERSON] « [PERSON] » було закреслено та записано ім`я [PERSON] « [PERSON] », копією державного акту на право власності на земельну ділянку, копією свідоцтва про право власності на майновий пай від 10 січня 2003 року, довідкою Старосинявської селищної ради від 13.08.2020 року, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є одна і та ж сама особа, яка постійно проживала і була зареєстрована на день своєї смерті за адресою [ADDRESS] . За заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в Старосинявській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №74-2020. 1 серпня 2020 року державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] з підстав розбіжності імені спадкодавця зазначеному у свідоцтві про смерть та в свідоцтвах про народження спадкоємців. Згідно ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин. Враховуючи, що факт родинних відносин між заявником та її матір`ю [PERSON] має значення для оформлення спадщини та іншим способом це встановити не можливо, суд приходить до висновку, про можливість задоволення поданої заяви, оскільки такий факт родинних відносин був підтверджений належними та допустимими доказами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

28 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві вказав, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2009 року, який був посвідчений відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом №58. Від шлюбу дітей сторони не мають. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння та довіри. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, направив до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечує та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, заяв, клопотань, заперечень проти позову до суду не подавала. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

28 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач згідно уточнень просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить проводити розгляд без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідні обставини підтверджуються, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідач, будучи батьком дитини відповідно до вимог ст.180 СК України зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітня дитина проживає разом із позивачкою, перебуває на її повному утриманні, потребує належного утримання в розмірі достатньому для її гармонійного розвитку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved