Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

28 липня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом (уточнений згідно заяви від 06 серпня 2020 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніформ-Плюс», в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату після звільнення, в сумі 36 730 грн 34 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач, у порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів повний розрахунок і не сплатив усі належні до виплати суми, чим порушив його трудові права. Ухвалою судді від 31 липня 2020 року дану позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). 06 серпня 2020 року, на виконання вимог ухвали судді від 31 липня 2020 року, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 07 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 27.08.2020. 27.08.2020 розгляд справи відкладено на 22.09.2020, у зв`язку з витребуванням доказів. У судове засідання, призначене на 22.09.2020, позивач не з`явився, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача, який повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Уніформ-Плюс» та обіймав посаду інженера-електроніка, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 7-9). На підставі наказу № 113-к від 30 червня 2020 року позивач звільнений з роботи за угодою сторін, відповідно до пункту першого статті 36 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі Товариства з обмеженою відповідальністю «Уніформ-Плюс» перед позивачем становить 36 730 грн 34 коп., що підтверджується розрахунковими листками долученими позивачем до позову. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Частиною другою статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у сумі 36 730 грн 34 коп., яка не спростована відповідачем, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved