Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

28 лютого 2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа ОСББ «Радуга» про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим будинком. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Після реєстрації шлюби дочки позивача [PERSON] з [PERSON], останнього зі згоди [PERSON] зареєстровано у квартирі [ADDRESS]. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2012 року шлюб між [PERSON] з [PERSON] розірвано. З січня 2012 року [PERSON] не користується та не проживає у квартирі [ADDRESS], сторони спільне господарство не ведуть, відповідач оплату за комунальні послуги не здійснює. Наразі [PERSON] мешкає з батьками за адресою: [ADDRESS]. На усні прохання позивача знятись з реєстрації відповідач не реагую. У зв'язку з чим, просить визнати [PERSON], 1977 року народження, ІПН [NUMBER] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати відповідні компетентні органи зняти з реєстрації [PERSON], 1977 року народження, ІПН [NUMBER], за адресою: [ADDRESS]. 30 березня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області позовну заяву залишено без руху. 04 квітня 2018 року позивачем надана заява про усунення вказаних недоліків. 11 квітня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12 листопада 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні вимог, не заперечував проти постановлення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, на час розгляду справи відповідачем відзив до суду не надано, клопотань про розгляд цивільної справи за участю сторін до суду не надходило. Представник третьої особи - голова ОСББ «Радуга» Кладіті Н.І. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12145826 від 13.10.2006 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, що зареєстровано в реєстрі за № 5-1962 від 12.09.2006 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно з довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радуга» від 19.02.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], 1961 р.н. та [PERSON], 1977 р.н., який з 2012 року за місцем реєстрації не мешкає. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.09.2012 року у справі № 2/0519/3812/2012 розірвано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрованого 17.07.1999 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 400. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірному домоволодінні, останній добровільно не припиняє своєї реєстрації, тим самим порушує право позивача користуватись та розпоряджатись майном на свій власний розсуд, тому вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. При цьому суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року, органом реєстрації, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Враховуючи зазначене, вимоги щодо зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 319, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 150, 163 ЖК Української РСР, ЗУ «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання» ,

Outcome: approved