Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

27.08.2020 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, вимоги в якій уточнив 01.02.2021 року, і посилається на те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , мати якого - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] . Починаючи з 10 червня 2020 року, син відповідача фактично проживає з рідним братом, тобто позивачем, який надає йому належний догляд, дбає про те, щоб він не хворів, відвідував школу. Весь цей час малолітній [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні [PERSON] . Відповідач, яка батько, своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина не виконує, грошової допомоги на його потреби не надає, в зв`язку із чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів, не цікавиться станом здоров`ям дитини. [PERSON] є схильним до насилля, так як 17.05.2018 року в ході сварки з [PERSON] навмисно спричинив йому тілесні ушкодження. Відповідач не має регулярного доходу, адже не має постійного місця роботи. Посилаючись на ст.150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позивач [PERSON] , просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських праві відносно дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності та участі позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у письмовій заяві вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає, і просить розгляд справи здійснювати без його присутності. Представник третьої особи Сітало Н.М., до початку проведення судового засідання надала суду заяву про відсутність заперечень за вимогами [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі з 14 серпня 2007 року (а.с.7). В період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане 06.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області) (а.с.9). На підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2011 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , включно. [INFO] [PERSON] померла, що встановлено із наданої суду копії Свідоцтва про смерть, виданого 12.06.2020 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.8). З довідки та характеристики Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6, встановлено, що [PERSON] є учнем п`ятого класу. Його батько, [PERSON] за 2019-2020 навчальні роки участі у вихованні дитини не приймає, а також шкільним життям сина не цікавиться, батьківські збори жодного разу не відвідував, до школи взагалі не приходить (а.с.18,19). Висновком органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, прийнятного на підставі рішення від 27 січня 2021 року №20, зроблено висновок, яким визначено доцільним позбавити [PERSON] , 1983 року народження, батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина, не проявляє до нього належної турботи та уваги, тривалий період ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання дитини. У письмовій заяві, [PERSON] не мав заперечень проти позову [PERSON] , визнавши його у повному обсязі. Таким чином, викладені обставини мають наслідком позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] . В зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не можу бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved