overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають та надалі будуть мешкати з відповідачем. Проте сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, шлюбні відносини остаточно припинені взимку 2016 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за її відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 01 березня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 85 (а.с. 4). Подружжя має двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітніх дітей на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначив, що 18 серпня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 35, зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними склалися неприязні стосунки один до одного, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій прохає справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву, якою прохає розглянути справу за її відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 35 (а.с. 3). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 640 грн. 00 коп. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 07 червня 2013 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 167. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з серпня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Також, просить змінити її прізвище на дошлюбне - Філімонова. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07 червня 2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 167 (л.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 10). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з серпня 2016 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 вересня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, через різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність почуття любові та взаємної поваги. Позивач зазначає, що на даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Від шлюбу дітей не мають. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність, проти винесення рішення в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 вересня 2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції Донецької області (актовий запис №33) (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення Позивач не згодна. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. З огляду на наведене позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №15 по вулиці Садова в селі Шахтарське (с.Тельмана) Павлоградського району Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON], який є сином позивача, та відповідач [PERSON], який є онуком позивача, зареєстровані у вищевказаному будинку, проте з березня 2015 року не проживають за місцем реєстрації, комунальні послуги не оплачують, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають. Позивач в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд справу розглянути без її участі. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 475 належить будинок № 15 по вулиці Садова в с. Тельмана (село Шахтарське) Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.4). Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 08.06.2017 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.12,13). Відповідно до акту від 10 травня 2017 року, складеного комісією виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою [INFO] з березня 2015 року, в будинку відсутні їх особисті речі (а.с.7). Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що відсутність відповідачів в будинку № 15 по вулиці Садовій в с. Шахтарське (с.Тельмана) Павлоградського району Дніпропетровської області складає більш ніж рік, що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 25 серпня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №543. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 25 серпня 2007 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №543 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 10 серпня 1996 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до січня 2017 року. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті чого між ними постійно виникають сварки.Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10 серпня 1996 року зареєстрували шлюб у Білопільському відділі реєстрації актів громадянського стану Білопільського районного управління юстиції в Сумській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 6). Як вбачається з позовної заяви, однією сімєю сторони проживали до січня 2017 року. З цього часу сімя фактично розпалася. Основою розпаду сімї послугувало те, що між [PERSON] та [PERSON] відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого між ними виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сімї. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. Від стягнення судових витрат з відповідача позивач відмовився, про що зазначив у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2016 року. Відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання. Тому, позивач просить суд з урахуванням уточнень стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні позову, судом ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Матеріальну допомогу на утримання дружини, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює - [PERSON] не надає. Доходів позивача в теперішній час не достатньо для свого самостійного утримання, оскільки позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Позивач інших доходів немає. Відповідач є працездатним. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності вважає, можливим позовні вимоги задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із зазначеною позовною заявою до [PERSON]. 23 жовтня 2017 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва. шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з нею. Сімейні стосунки припинені з 2009 року, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦК України, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, до суду не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 221 (а. с. 3), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), яка проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved