Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

27 квітня 2015 року ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» звернулось до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що 02 жовтня 2013 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1/10/P3GK/07-07-11/0413, згідно якого відповідач отримав кредитну суму у розмірі 8260 грн 90 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом. Згідно п. 1.1. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 25%. Згідно п.1.3. та п.4.4.3. Кредитного договору відповідач зобовязаний здійснювати повернення суми кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту, але не пізніше 01 жовтня 2015 року. Згідно п.п.4.1. у разі затримки сплати частини кредитного договору на 1(один) календарний місяць банк набуває право вимагати від відповідача достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а відповідач зобовязаний виконати таку вимогу банку і право повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30(тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. Банком було виконано всі умови кредитного договору, відповідач в свою чергу зобовязання взяті не себе не виконував. У зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24 лютого 2015 року складає 11924 грн. 86 коп. та складається із: - суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 765 грн 89 коп.; - суми неповерненого кредиту у розмірі 5306 грн 46 коп.; - пені по простроченій основній позичковій заборгованості у розмірі 1116 грн 26 коп.; - пені по несплаченим відсоткам у розмірі 358 грн. 01 коп.; - комісії за обслуговування рахунку у розмірі 247 грн. 80 коп.; - суми штрафу у розмірі 4130 грн. 45 коп.; У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, а також просить стягнути судові витрати. 11 червня 2015 року електронною поштою, та 17 червня 2015 року поштою судом отримано уточнену позовну заяву, де позивач збільшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по договору кредиту, яка станом на 10 червня 2015 року складає 13908 грн 63 коп. та складається із: - суми неповерненого кредиту у розмірі 5306 грн 46 коп; - суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 1123 грн 37 коп; - пені по простроченій основній позичковій заборгованості у розмірі 2455 грн 26 коп; - пені по несплаченим відсоткам у розмірі 780 грн. 09 коп; - комісії за обслуговування рахунку у розмірі 113 грн. 45 коп; - суми штрафу у розмірі 4130 грн. 45 коп; У судове засідання представник позивача не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Судом були вжиті заходи щодо виклику представника позивача щодо зясування всіх обставин справи та надання ним пояснень у порядку, встановленому ст. 169 ЦПК України, однак представник позивача у судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. У звязку з цим, суд вирішує позов на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він дійсно уклав договір кредиту, як то зазначено у позовній заяві., при цьому він розумів умови кредитування та умови повернення кредиту. Також пояснив, що він є інвалідом другої групи по психічному захворюванню, хворіє на шизофренію, недієздатним не визнаний. У нього була пенсійна картка у банку «Капітал», з якої банком знімалися щомісячно кошти на погашення кредиту. Однак під час проведення АТО безпосередньо на території м. Словянська, коли місто було захоплено незаконними збройними формуванням протягом двох місяців він не отримував пенсію, а тому не мав можливості сплачувати кошти по кредиту. Після закінчення військових дій , у липні 2014 року він почав отримувати пенсію, і банк в рахунок погашення заборгованості по кредиту майже всю пенсію за липень та серпень перерахував з його карткового рахунку на свій. Після чого йому взагалі не залишилося на проживання та придбання ліків. Він і кредит взяв, оскільки йому треба було лікуватися. У звязку з цим, він перевів свою пенсію та став отримувати її по пошті. При цьому певний період часу перестав платити кредит, тому що йому не вистачало коштів, а потім знову став платити. Також хоче зазначити, що банк на даний час перебуває у стані ліквідації, а тому він навіть не знає, куди саме ці кошти сплачувати, він декілька разів приходив до відділення банку у м. Словянську, однак там було закрито, а в даний час і вже немає банкомату. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з копії кредитного договору № 1/10/P3GK/07-07-11/0413 від 02 жовтня 2013 року, між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал», та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 8260,90 грн. строком до 01 жовтня 2015 року (а.с.6-7) Згідно п. 1.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 25% За умовами кредитного договору [PERSON] була нарахована кредитна сума у розмірі 8260,90 грн. Згідно п.1.3. та п.4.4.3. Кредитного договору відповідач зобовязаний здійснювати повернення суми кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту, але не пізніше 01 жовтня 2015 року. Згідно п.4.1.1. у разі затримки сплати частини кредитного договору на 1(один) календарний місяць банк набуває право вимагати від відповідача достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а відповідач зобовязаний виконати таку вимогу банку і право повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30(тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. У звязку з тим, що відповідач не дотримувався умов кредитного договору щодо погашення кредиту, 18 грудня 2014 року банком було надіслано на адресу [PERSON] вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом(а.с.13). Як вбачається із представлених відповідачем роздруківок, дійсно відповідач сплачував кошти по договору кредиту, однак повністю сплати були зупинені у червні 2014 року. При цьому дійсно, видно з руху коштів, що у червні 2014 року пенсія на рахунок відповідача не поступала, а у липні 2014 року на рахунок відповідача поступила пенсія за два місяці у розмірі 2098 грн. 00 коп., з яких з відповідача на користь позивача в рахунок погашення заборгованості по договору кредиту були стягнуті кошти в сумі 1288 грн. 12 коп.. У серпні 2014 року відповідач отримав 1049 грн. 00 коп. пенсії, при цьому у рахунок погашення заборгованості по договору кредиту з відповідача було стягнуто 315 грн. 33 коп. та 310 грн. 73 коп. (а.с.35-38). Згідно із наданими відповідачем платіжними квитанціями, відповідач у рахунок заборгованості по кредитному договору сплатив 19 травня 2015 року 300 грн, 22 червня 2015 року 300 грн., 10 вересня 2015 року у рахунок погашення заборгованості по комісії 41 грн. 30 коп., у рахунок погашення простроченої заборгованості 82 грн. 60 коп., у рахунок погашення прострочених відсотків 76 грн. 10 коп. (а.с.54-58). У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, станом на 10 червня 2015 року, відповідач має заборгованість за кредитним договором перед позивачем, яка складається з наступного: - суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 1123 грн 37 коп; - суми неповерненого кредиту у розмірі 5306 грн 46 коп; - пені по простроченій основній позичковій заборгованості у розмірі 2455 грн 26 коп; - пені по несплаченим відсоткам у розмірі 780 грн. 09 коп; - комісії за обслуговування рахунку у розмірі 113 грн. 80 коп; - суми штрафу у розмірі 4130 грн. 45 коп;(а.с. 8). При цьому як вбачається із даних про сплату відповідачем коштів у рахунок повернення кредиту, останній платіж, врахований у вказаний розрахунок заборгованості відбувся 08 серпня 2014 року(а.с.47). Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У звязку із викладеним, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, за яких відповідач не виконав свої зобовязання по кредитному договору, внаслідок чого утворилась заборгованість по договору кредиту. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що відповідачем сплачена частина коштів по договору кредиту, а тому вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача кошти з урахуванням сум, які позивач вже сплатив, а саме: 5306 грн. 46 коп. -82 грн. 60 коп.(сплачені у відповідності до квитанції № 271764.67.449 від 10 вересня 2015 року, а.с.55) 5223 грн. 86 коп.- заборгованість по кредиту; 1123 грн. 57 коп. 76 грн. 10 коп.(сплачені у відповідності до квитанції № 271764.67.449 від 10 вересня 2015 року, а.с.56)= 1047 грн. 27 коп. 113 грн. 80 коп. 41 грн. 30 коп.(сплачені у відповідності до квитанції № 271764.67.449 від 10 вересня 2015 року, а.с.55) = 72 грн. 50 коп.. Суд також зазначає, що у відповідності до ст.2 ЗУ від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення АТО», якою передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053р був визначений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, де був також вказаний м. Словянськ Донецької області. При цьому Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079р, дію вищевказаного розпорядження зупинено. Отже у період часу з 30 жовтня 2014 року по 05 листопада 2014 року, на час дії Розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053р нарахування пені та штрафу прямо заборонено законом. У звязку з цим, суд приходить до висновку, що пеня повинна бути зменшена з цих підстав, виходячи з наступних розрахунків. 336 грн. 91 коп .(сума коштів, які відповідач повинен був сплатити за 31 день жовтня 2014 року) : 31 дн.Х2=21 грн. 74 коп. 346 грн.07 коп. -21 грн. 74 коп.=324 грн. 33 коп. Х 0,0050Х29 дн.= 47 грн. 03 коп.. 53 грн. 64 коп. 47 грн. 03 коп. = 6 грн. 61 коп .(розмір пені за 30-31 жовтня 2014 року, нарахування яких заборонено законом) 353 грн. 80 коп.(сума коштів, які відповідач повинен був сплатити за 28 днів листопада 2014 року): 28 дн.Х5=63 грн. 18 коп. (346 грн. 07 коп. -21 грн. 74 коп.)+(353 грн. 80 коп. -63 грн. 18 коп.)Х0, 0050Х25 дн.= 76 грн. 87 коп. 102 грн. 45 коп. -76 грн. 87 коп.= 25 грн. 58 коп.(розмір пені за 01-05 листопада 2014 року, нарахування яких заборонено законом) 2455 грн. 26 коп. 32 грн. 19 коп.= 2\~423 грн. 07 коп. 106 грн. 76 коп.(розмір процентів, які відповідач повинен був сплатити за 31 день жовтня 2014 року): 31 днХ2=6 грн. 89 коп. (117 грн. 29 коп. 6 грн. 89 коп.)Х0, 0050Х29 дн.= 16 грн. 00 коп. 89 грн. 90 коп.: 29Х5=15 грн. 50 коп.89.90-15.50=74 грн. 40 коп. 110 грн. 40 коп. + 74 грн. 40 коп.=184 грн. 80 копХ0, 0050Х25 дн.=23 грн. 10 коп. (18 грн.18 коп.+34 грн. 18 коп.)- (16 грн. 00 коп.+23 грн. 10 коп.)=13 грн. 26 коп. 780 грн. 09 коп. 13 грн. 26 коп.=766 грн. 83 коп. Щодо нарахованого штрафу у розмірі 4130 грн. 45 коп., то враховуючи, що в даному випадку вказаний штраф нараховується одноразово за невиконання вимог, яким охоплюється весь період прострочення платежів, у тому числі і період від 30 жовтня по 05 листопада 2014 року, у відповідності до п.5.2 Договору, за яким вказана сума становить фіксований розмір 50 % від суми виданого кредиту (а.с.7), то суд приходить до висновку, що в даному випадку підстав для зменшення розміру штрафу з врахуванням положень ст.2 ЗУ від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» та Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053р, яке діяло лише у період часу з 31 жовтня по 05 листопада 2014 року, у суду немає. Разом з тим, суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо зменшення розміру неустойки(пені) та штрафу, оскільки із матеріалів справи вбачається, що розмір пені та штрафу значно перевищує розмір збитків, завданих позивачеві. При цьому як достовірно встановлено у судовому засіданні відповідач є інвалідом другої групи, хворіє на психічне захворювання, внаслідок чого повинен постійно придбавати ліки, перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Судом також встановлено, що на даний час банк перебуває у ліквідаційній процедурі, а тому відповідач позбавлений був можливості здійснити виплати банку у звичний для нього спосіб (сплатити у відділенні банку по місцю проживання відповідача) навіть під час перебування даної цивільної справи у суді, що для людини із вадами здоровя на думку суду також створює певні проблеми. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на викладене, з врахуванням того, що розмір неустойки у виді пені та штрафу більший за розмір збитків, з врахуванням тієї обставини, що відповідач є інвалідом другої групи, хворіє на психічне захворювання, внаслідок чого повинен постійно проходити лікування, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки та визначити розмірі пені в сумі 600 грн. 00 коп., а штрафу у розмірі 500 грн. 00 коп.. Суд при цьому зазначає, що відповідач здійснив платежі у сумі 600 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості по договору кредиту(а.с.57-58), при цьому із квитанцій не вбачається в рахунок яких зобовязань були здійснені вказані виплати, у звязку з цим, суд у відповідності до вимог п.3.6 Договору кредиту зараховує вказані кошти в рахунок погашення заборгованості по пені, оскільки саме у такій послідовності сторони домовилися погашати заборгованість по договору кредиту(а.с.6(зворотня сторінка)). Щодо клопотання відповідача відносно розстрочення судового рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час вирішення питання про розстрочку рішення суду) за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання. Ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Таким чином, системне тлумачення положень ст. ст. 217, 373 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Судом не встановлено істотних обставин, які унеможливлюють виконання відповідачем [PERSON] судового рішення або ускладнюють його виконання. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Склад та розмір судових витрат входить до предмету доказування по справі. Як вбачається із квитанції про сплату судового збору позивач при зверненні до суду сплатив 243 грн. 60 коп. судового збору(а.с.3). У відповідності до розяснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір,(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). З огляду на викладене, суд вирішуючи питання про розмір судових витрат у виді судового збору, виходить з наступних розрахунків ( 6843 грн. 63 коп. - це сума задоволених позовних вимог, яка становить 49 %, від вимог, який заявляє позивач. Отже 49 % від 243 грн. 60 коп. судового збору становить 119 грн.36 коп.). Згідно із нормами ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони, звільнені від оплати судових витрат, то вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. У відповідності до розяснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. У звязку з викладеним, оскільки відповідача, який є інвалідом другої групи безстроково звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 119 (грн. 36 коп. компенсуються позивачеві за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України На підставі викладеного та

Outcome: partial