Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

27.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання з відповідачем вони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Родинні відносини припинені. Дитина знаходиться у неї на утриманні. Відповідач грошову допомогу на її утримання не надає і добровільно відмовляється її надати. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримування сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати за їх відсутність, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку від доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Вислухавши пояснення відповідача, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.189 СК України, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч.2 ст.182 СК України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч.2 ст.184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільних відносинах, та відповідно до свідоцтва про народження є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до позову та довідки з місця праживання, дитина проживає разом із позивачкою. Як убачається з позову відповідач, матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці не надає. Сторони у добровільному порядку не уклали договір про сплату аліментів на дитину, кожен підтримує свої вимоги. Аналізуючи матеріальне становище дитини, виходячи з наданих суд позивачкою доказів, суд приходить до висновку, що дитина потребує допомоги батька. Платник аліментів, а саме: [PERSON] будь-яких відомостей про свій стан здоров'я, сімейного стану суду не надав, будь-яких зобов'язань іншого характеру не має, суд вважає, що він може надавати допомогу своєму сину, про що останній не заперечував. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку від його доходу. Суд вважає, що цей розмір аліментів, виходячи з доходу батька буде сприяти забезпеченню потреб дитини. Розглядаючи питання про час з якого присуджуються аліменти, суд відповідно до ст.191 ч.1 СК України, де йдеться про те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, суд вважає, що початок стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки повинен бути з 27.05.2016 року, тобто з дня пред'явлення позову /а.с.1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, та позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у доход державного бюджету м. Краматорська в сумі 551грн. 20коп.

Outcome: approved