Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

27. 03. 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що сторони мешкали однією сімєю, вели спільне господарство, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах. 29. 11. 2008 року народилась дочка [PERSON], батьком якої є відповідач, про що свідчить актовий запис №15 від 08. 12. 2008 року, вчинений виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. [PERSON] проживає разом із матірю, тобто позивачем, та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, інших утриманців не має, є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання та виховання дочки, оскільки працює на підприємстві «Агро-Союз» Синельниківського району Дніпропетровської області. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], 29. 11. [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття. У відкрите судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження 29 листопада 2008 року [PERSON], Серія 1-КИ №209492, виданого 15 грудня 2008 року виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, підтверджено, що її батьками є сторони у справі, а Довідкою від 16 березня 2015 року Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], разом зі своєю матірю [PERSON] Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. В матеріалах справи знаходиться Довідка про доходи №87 від 29. 05. 2015 року, видана Приватним акціонерним підприємством «Агро-Союз», з якої вбачається, що в період з січня 2015 року по квітень 2015 року [PERSON], працюючому на посаді свинаря, нараховано заробітну плату у сумі 12510 грн. 97 коп., що свідчить про його платоспроможність. Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач в підтвердження позовних вимог надала суду копію Виписного епікризу неврологічного відділення для дітей старшого віку КЗ Дніпропетровської клінічної лікарні №5 ДОР, яким встановлено наявність у дитини [PERSON] в період з 09. 04. 2015 року по 20. 04. 2015 року діагнозу «Затримання фізичного розвитку», в результаті чого призначено курс лікування та рекомендовано здійснювати нагляд у лікаря ендокринолога та обстеження у гастрологічному відділенні. В обґрунтування свого заперечення проти позову, відповідач надав суду копію Довідки 134950 Сер. МСЕ-ДНА-01 від 25. 08. 1999 року, якою підтверджено факт наявності у [PERSON] третьої групи інвалідності по загальному захворюванню, що зумовлює для останнього постійні матеріальні витрати направлені на його лікування. Враховуючи викладене вище, суд приймаючи до уваги наявність захворювання як у дитини, так і стан здоровя відповідача (платника аліментів), прийшов до висновку про необхідність стягнення аліментів з [PERSON] в меншому розмірі, ніж про це просила суд позивач, а саме у ? частці від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 179 СК України зазначено, що аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів в розмірі ? частки на утримання дитини, щомісячно, враховує, що позивач та відповідач в подальшому не позбавлені права в разі зміни їх матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України чи про стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до положень ст. 185 СК України. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial