Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

27 березня 2015 року позивач\~\~звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2011 року, позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти за договором позики в розмірі 15000 доларів США, що є еквівалентом 118875 грн., моральну шкоду 5000 грн., у відшкодування судового збору 1688 грн. 75 коп., та у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а разом стягнуто 170683 грн. 75 коп. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.11.2011 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2011 року скасоване в частині стягнення моральної шкоди і стягнення судових витрат. Відмовлено в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1188 грн. 75 коп. та по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 грн., а всього стягнуто 1308 грн. 75 коп., в решті рішення залишено без змін. \~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки вказане рішення суду не виконується та відповідач не сплатив присуджені позивачу грошові кошти, позивач, на підставі статей 509, 526, 598-601, 604-609, 625, 1048, 1050 ЦК України, просить, з врахуванням уточненої позовної заяви, стягнути з відповідача на свою користь суму інфляційних витрат за період з 01.04.2012 до 26.03.2015 року у сумі 58955 грн. 72 коп.; три відсотків річних від простроченої суми боргу за період з 01.04.2012 до 26.03.2015 року в сумі 10708 грн. 52 коп.; та процентів від суми позики за період з 29.06.2011 по 26.03.2015 в сумі 39727 грн., а всього стягнути 109\~391 грн.31 коп. Також стягнути з [PERSON] витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 1093 грн.91 коп. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, заявлені вимоги, з врахуванням уточненої позовної заяви, підтримують в повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує щодо витрат від інфляції в сумі 58955 грн. 72 коп., що стосується інших позовних вимог, то зазначив, що вони є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вислухавши доводи сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти за договором позики в розмірі 15000 доларів США, що є еквівалентом 118875 грн., моральної шкоди 5000 грн., у відшкодування судового збору 1688 грн. 75 коп.,та відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а разом стягнуто 170683 грн. 75 коп. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.11.2011 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 17.06.2011 року скасоване в частині стягнення моральної шкоди і стягнення судових витрат. Відмовлено в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати по сплаті державного мита в сумі 1188 грн. 75 коп. та по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120 грн., а всього стягнуто 1308 грн. 75 коп., в решті рішення залишено без змін. 16.03.2012 року на виконання рішення Апеляційного суду Київської області виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 120183 грн.75 коп. 28.03.2012 року постановою відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження. Відповідно до довідки виданої 18.03.2015 року відділом державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київській області, зазначено, що у відділі знаходиться на виконанні рішення суду від 17.06.2011 року № 2-970/11 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 120183 грн.75 коп., станом на 18.03.2015 року рішення суду не виконано. Відповідно до наданого судом розрахунку витрати від інфляції за період з 01.04.2012 до 26.03.2015 року становлять 58955 грн. 72 коп.; три відсотки річних від простроченої суми боргу за період з 01.04.2012 до 26.03.2015 року становлять 10708 грн. 52 коп.; та проценти від суми позики за період з 29.06.2011 по 26.03.2015 року становлять 39727 грн., а всього сума заборгованості становить 109\~391 грн.31 коп. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог про наявність у відповідача перед ним боргу у розмірі 120183 грн.75 коп., надав суду копію рішення Обухівського районного суду від 17.06.2011 р., копію рішення Апеляційного суду Київської області від 16.11.2011 року, постанову відділу ВДВС Обухівського МУЮ в Київській області про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2012 року та довідку ВДВС Обухівського МУЮ Київської області про заборгованість у сумі 120183 грн.75 коп., яка станом на 18.03.2015 року не погашена. Таким чином він підтвердив розмір заборгованості відповідача перед ним. Відповідач частково заперечував проти позову, разом із тим не надав жодного доказу до своїх заперечень. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України). Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно з вимогами ст. 625 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В звязку з тим, що в договорі позики не визначений розмір і порядок одержання процентів від суми позики, то дана вимога задоволенню не підлягає, а сам договір вважається безпроцентний. На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, вивченими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~ обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, отже підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 696 грн. 64 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial