Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

27 грудня 2013 року постановлене рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 12 спільного майна подружжя та його поділ, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, проведено розподіл майна подружжя. Разом з тим позивач заявляла вимогу про стягнення на її користь з [PERSON] судових витрат, однак в рішенні від 27 грудня 2013 року зазначена позовна вимога вирішена не була. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За таких обставин суд з власної ініціативи вважає за необхідне постановити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати. В судове засідання сторони по справі та їх представники не з'явилися, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом та просила постановити рішення яким визнати за нею право власності на 12 частину домоволодіння, вартістю 102 500 грн. розташованого за адресою: [ADDRESS] провівши його поділ, стягнути з відповідача на її користь 12 частину компенсації вартості автомобіля «Рено ЛОГАН» в сумі 50 000 грн., та виділити їй у власність і користування таке майно: пральну машину вартістю 1500 грн., телевізор вартістю 1500 грн., холодильник вартістю 1000 грн., пилосос вартістю 600 грн., м'який куточок вартістю 1500 грн., спальний гарнітур вартістю 1500грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., консервацію на суму 1000 грн., порося вартістю 500 грн., платтяну шафу вартістю 200 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., а всього на суму 12 500 грн., та стягнути судові витрати. Загальна сума позовних вимог на час подання позову склала 164 950 грн., сума сплаченого судового збору склала 1649,5 грн.(том1, а.с.1). Після проведення оцінки спірного домоволодіння (том 2, а.с.28) вартість будинку зменшилась та склала 117 700 грн., а відповідно половина його вартості - 58 850 грн., тому відповідно сума сплаченого судового збору за рахунок зменшення вартості будинку повинна була б зменшитись. В подальшому розмір позовних вимог змінювався за рахунок пред'явлення вимоги про визнання права власності на половину земельної ділянки, вартістю 16 594,17 грн., яка оплачена судовим збором в розмірі 165,94 грн. ( а.с.69) та визнання за позивачем права власності на автомобіль, вартістю 80 045 грн. Таким чином загальна сума позовних вимог на склала 167 989 грн., а відповідно сума сплаченого судового збору повинна складати 1 679,89 грн. Позивач сплатила судового збору на суму 1 815,44 грн., тобто на 135,55 грн. більше. Тому відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», надмірно сплачена сума судового збору повинна бути повернена позивачу. Судом задоволено вимог на загальну суму 138 895 грн., на 12 500 грн. позовних вимог залишено без розгляду за заявою позивача. Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не повертається якщо заяви залишені без розгляду у зв'язку з клопотанням позивача. Тобто в частині залишення позову без розгляду судові витрати в сумі 125 грн. не повертаються позивачу. Таким чином, з врахуванням наведеного судові витрати позивача складаються з витрат по сплаті судового збору відповідно до позовних вимог на момент постановлення рішення, оплати судових експертиз та правової допомоги. Судом встановлено, що на момент постановлення рішення позивачем понесено витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви 1554,89 грн., що підтверджується квитанцією (том 1, а.с.1) та сплату судового збору 114,70 грн. за вжиття заходів забезпечення позову, що підтверджується квитанцією від 21.11.2013 (том 2 а.с.53), проведено оплату судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 5 070 грн. відповідно до довідки експерта ( том 2 а.с.2) та квитанцій від 27.03.2013, 31.05.2013( том 2 а.с.57,58 ) та оплачено 1 500 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується квитанцією від 15.11.2013 ( том 2 а.с.60). Суд не може взяти до уваги вимогу про стягнення з відповідача судових витрат за проведення авто технічної експертизи в сумі 600 грн., оскільки ці витрати не підтверджені належними доказами: відсутній рахунок вартості даної експертизи, надана квитанція не містить належних реквізитів банку, які б свідчили про її оплату( том 2 а.с.59). Таким чином, враховуючи принцип пропорційності з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судових витрат на загальну суму 6 812,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved