Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

27 квітня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є власником будинку № 2 по вул. Курортній м. Словянська Донецької області на підставі договору купівлі продажу від 27.09.1984 року. Окрім позивача, у належному йому будинку зареєстрований його син [PERSON] У 2014 році відповідач виїхав з будинку разом зі своїми речами. З того часу в будинку не проживає, його речі відсутні. Перепон відповідачу у користуванні будинком позивач не чинив та не чинить на теперішній час. Місце знаходження відповідача йому невідомо. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме буд. № 2 по вул. Курортній м. Словянська Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечую проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Відповідно до договору купівлі - продажу від 27.09.1984 року, посвідченого державним нотаріусом першої Словянської нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-2651, власником будинку № 2 по вул. Курортній м. Словянська Донецької області, є [PERSON] (а. с. 4-5) Відповідно до довідки від 26.04.2018 року, яка видана [PERSON], про те, що у будинку № 2 по вул. Курортній м. Словянська Донецької області зареєстрований [PERSON] та сумісно з ним за зазначеною адресою зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а. с. 6) У відповідності до акту № 56 від 26.04.2018 року, складеного керівником комітету м-ну «Східний», [PERSON], у присутності сусідів [PERSON], що мешкає за адресою: м. Словянськ, вул. Майкопська, 1 та [PERSON], що мешкає за адресою: м. Словянськ, вул. Майкопська, 5, про те, що гр. [PERSON] не проживає у вказаному будинку № 2 по вул. Курортній м. Словянська з липня 2014 року та по теперішній час. (а. с. 7) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 2 по вул. Курортній м. Словянська, тому має право вільно розпоряджатися належною йому власністю. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що в спірному будинку, власником якого є [PERSON], зареєстрований відповідач [PERSON], фактично за цією адресою не проживає з липня 2014 року. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № 2 по вул. Курортній м. Словянська.

Outcome: approved