Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

28.12.2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс», згідно з яким, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 07.06.2018 року, просять суд: стягнути з [PERSON] на їх користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 176 570,00 грн. в наступних пропорціях: на користь [PERSON] - 70 628,00 грн. (40/100 частки); на користь [PERSON] - 52 971,00 грн. (30/100 частки); на користь [PERSON] - 52 971,00 грн. (30/100 частки); стягнути з [PERSON] на їх користь відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 30 000,00 грн., а саме по 10 000,00 грн. на користь кожного позивача; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість шкоди, завданої меблям і рухомим речам в розмірі 47 935,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість послуг експерта, фахівця і поштові витрати у розмірі 11 377,56 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додатково завдану матеріальну шкоду в вигляді збитків у розмірі 110 021,79 грн.;стягнути з [PERSON] судовий збір та інші судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2007 року та Договору дарування від 19.06.2008 року [PERSON] є власником 40/100 частки квартири [ADDRESS] (надалі - квартира), а [PERSON] та [PERSON] - по 30/100 часток кожний. Разом з тим, позивачі вказують, що 03.11.2017 року відбулося затоплення належної їм квартири гарячою водою, яке, в свою чергу, у відповідності до Акту від 06.11.2017 року, складеного комісією Житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «Житло-Сервіс», сталося через поломку сантехнічного обладнання - пошкодження опалювального приладу радіатору стального типу в квартирі [NUMBER], де проживає [PERSON] При цьому, згідно з висновком №б/н від 15.11.2017 року, складеним експертом ПП «[PERSON]», вартість збитку, завданого власникам квартири, становить 224 505,00 грн. На підставі зазначеного,позивачі просять суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 70 628,00 грн., вартість шкоди, завданої меблям і рухомим речам в розмірі 47 935,00 грн. та вартість послуг експерта, фахівця за проведення діагностики електронної техніки, а також поштових витрат в розмірі 11 377,56 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 52 971,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 52 971,00 грн. Також, оскільки через проведення ремонту в квартирі позивач [PERSON] разом із сім'єю не мав можливості користуватися вказаним житловим приміщенням, позивачі просять суд стягнути з відповідача користь позивача [PERSON] понесені ним додаткові витрати в розмірі 110 021,79 грн., з яких: 90 000,00 грн. - оренда житла за період ремонтних робіт; 18 429,83 грн. - витрати пального протягом двох місяців; 795,00 грн. - вартість флеш носіїв для надання інформації для сторін та суду; 439,96 грн. - поштові витрати; 357,00 грн. - витрати на копіювання документів сторін. Крім того, оскільки через неправомірні дії відповідача позивачам було завдано моральну шкоду, яка виразилася у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, порушення звичайного способу життя та необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації, останні просять суд стягнути з відповідача на їх користь по 10 000,00 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 02.01.2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху. На виконання вимог вищенаведеної ухвали позивачами було подано до суду нову редакцію позовної заяви та оригінали квитанцій про сплату судового збору. Ухвалою від 19.02.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 07.06.2018 року до суду надійшла заява позивачів про збільшення позовних вимог. 07.08.2018 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 11.06.2018 року була повернута заявникам. 08.06.2018 року до суду надійшли доповнення позивачів до заяви про збільшення позовних вимог. Ухвалою від 12.09.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 21.12.2018 року дану цивільну справу було прийнято до свого провадження суддею Пономаренко Н.В. 04.03.2019 року до суду надійшли пояснення ТОВ «Житло-Сервіс», в яких третя особа зазначила, що відповідно до акту від 06.11.2017 року, складеного комісією ТОВ «Житло-Сервіс», причиною залиття квартири [NUMBER] було пошкодження опалювального приладу радіатору стального типу, встановленого в холі квартири [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 11.08.2006 року. Ухвалою від 20.03.2019 року було відмовлено представнику позивачів у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивачів проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 21.12.2007 року та Договору дарування від 19.06.2008 року [PERSON] є власником 40/100 частки квартири [ADDRESS] (надалі - квартира), а [PERSON] та [PERSON] - по 30/100 часток кожний. Також встановлено, що 03.11.2017 року відбулося затоплення належної позивачам квартири, яке, в свою чергу, у відповідності до Акту Інженера ПЦС Печерського РВ УПО в м.Києві про пере закриття приміщення з ОМГ від 03.11.2017 року за №6 та Акту від 06.11.2017 року, складеного комісією Житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «Житло-Сервіс», сталося через поломку сантехнічного обладнання - пошкодження опалювального приладу радіатору стального типу в квартирі [NUMBER]. При цьому, як вбачається із копії Свідоцтва про право власності від 11.08.2006 року від 07.08.2006 року, власником квартири [NUMBER], що знаходиться в будинку [ADDRESS] є відповідач по справі - [PERSON] В свою чергу, згідно положень ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім того, вимоги ст. 319 ЦК України встановлюють, що власність зобов'язує. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Тобто, оскільки згідно вищенаведених вимог ЖК України відповідач, як власник, несе обов'язок по забезпеченню схоронності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, яке стало причиною залиття, суд, враховуючи обставини, встановлені Актами від 03.11.2017 року та від 06.11.2017 року, приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачам має нести саме він. Так, згідно зі Звітом від 15.11.2017 року, складеним експертом ПП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власникам квартири, становить 224 505,00 грн., з яких: 176 570,00 грн. - оздоблення квартири; 22 652,00 грн. - меблі; 25 273,00 грн. - рухомі речі. Таким чином, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі у позовній заяві як на підставу для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи достатніх та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачів, з урахуванням їх частки у праві власності на квартиру, на користь [PERSON] (40/100 частки) підлягає до стягнення відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 70 628,00 грн. та вартість шкоди, завданої меблям і рухомим речам в розмірі 47 935,00 грн., а всього на загальну суму - 118 563,00 грн.; з відповідача на користь [PERSON] (30/100 частки) підлягає до стягнення відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 52 971,00 грн.; з відповідача на користь [PERSON] (30/100 частки) підлягає до стягнення відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 52 971,00 грн. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивачів про стягнення з відповідача на користь [PERSON] додатково завданої матеріальної шкоди в вигляді збитків у розмірі 110 021,79 грн., оскільки, враховуючи дату залиття квартири - 03.11.2017 року, та дату оренди будинку - 01.04.2018 року, де, як вказують позивачі, вони вимушені проживати через пошкодження квартири, тобто, фактично, за сплином 6 місяців після події, в судовому засіданні не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача [PERSON], яка виявилась в залитті квартири позивачів, і, як наслідок, спричинення матеріальної шкоди, - та вказаними додатковими витратами, пов'язаними з орендою житла. До того ж, будь-яких доказів, які підтверджують, що заявлені позивачем [PERSON] додаткові матеріальні збитки, зумовлені витратами на фахівця за проведення діагностики електронної техніки, поштовими витратами, витратами на копіювання документів для сторін та придбання флеш носіїв для надання інформації для сторін, є пов'язаними з розглядом саме даної справи, - матеріали справи не містять. Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що відповідачем була заподіяна позивачам моральна шкода в результаті пошкодження їх квартири, оскільки через ці пошкодження позивачі тривалий час переживали за погіршений стан своєї оселі, що спричинило їм значний душевний дискомфорт та порушило звичний спосіб життя. Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини по справі, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі по 10 000 грн. 00 коп. кожному занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 3 000,00 грн. кожному. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 139, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення відповідача на користь [PERSON] пропорційно до задоволених вимог 1354,67 грн. судового збору, а також понесені позивачем витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження, в сумі 10 000,00 коп., що підтверджується долученою до справи копією квитанцією (а.с. 57). При цьому, з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню по 1 137,92 грн. кожному, пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial