Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

28 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, яка померла [INFO] у м. Кіровське Донецької області. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті від [INFO] № 137, що видані медичним закладом, який знаходиться на території непідконтрольній державній владі України, та свідоцтвом про смерть недержавного зразка. Померла [PERSON] є відчужувачем, а заявниця [PERSON] - набувачем за договором довічного утримання. Оскільки [PERSON] померла на території, що Верховною Радою України визнана тимчасово окупованою, заявниця не має належних медичних документів, передбачених законодавством України, для реєстрації факту смерті [PERSON] Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті [PERSON] та подальшого отримання в державному органі України свідоцтва про смерть. У жовтні 2017 року заявниця звернулася до заінтересованої особи із заявою про отримання свідоцтва про смерть [PERSON], однак отримала відмову, оскільки надані документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому заявниця вимушена звернутися до суду. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити заяву. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частиною 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Стаття 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачає, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у заяві про встановлення факту смерті зазначила, що [PERSON] померла у м. Кіровське Донецької області, свідоцтво про смерть видане Кіровським міським відділом ЗАГС Державної реєстраційної палати та недійсне на території України, встановлення факту необхідне їй для державної реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть [PERSON] До заяви [PERSON] додала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію свідоцтва про смерть [PERSON], лікарське свідоцтво та довідку про причину смерті № 137 та відповідь Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану про відмову у проведенні державної реєстрації смерті. Із копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS], фактично проживає у [ADDRESS]. Судом встановлено, що 28 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Кіровської державної нотаріальної контори Кардашевською М.В., зареєстрований в реєстрі за № 96, згідно якого відчужував [PERSON] передає, а набувач [PERSON] отримує у власність житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], обтяжувачем є [PERSON]. На підтвердження факту смерті заявницею до суду надано: лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті [PERSON] № 137 від [INFO] та свідоцтво про смерть недержавного зразка. Згідно медичних документів [PERSON] померла [INFO], причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією. Із копії свідоцтва про смерть, виданого Кіровським міським відділом ЗАГС Державної реєстраційної палати 12 вересня 2017 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], померла [INFO] у віці 94 років, про що складено запис акту про смерть № 231, місце смерті м. Кіровське. Вищезазначені документи видані на тимчасово окупованій території України, у зв'язку з чим не відповідають встановленим вимогам законодавства України. Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] не була проведена на території України, оскільки відповідно до наданої суду Відмови у проведенні державної реєстрації смерті Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 12.10.2017 року, заявницею для підтвердження факту смерті пред'явлено медичний документ форма якого, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Між заявницею [PERSON] та померлою [PERSON] було укладено договір довічного утримання, та встановлення факту, що має юридичне значення необхідне для проведення реєстрації смерті державним органом влади на території України та подальшого отримання законного свідоцтва про смерть, що буде створювати правові наслідки на території України. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявницею [PERSON] доведено факт смерті [PERSON], [INFO] на тимчасово окупованій території України, у зв'язку з чим її заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved