Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

26 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від зареєстрованого з [PERSON] шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , 2017 року народження. Навесні 2021 року сімейні відносини з відповідачем припинилися, проживають окремо. Відповідач перестав піклуватися про дитину, матеріальної допомоги на її утримання та розвиток не надає, з сином не спілкується, самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення сина. який мешкає разом з позивачем. В добровільному порядку вирішити питання з отримання регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не вдалося, а її заробітку не вистачає на утримання сина. У зв`язку із чим позивач звертається з позовом до суду. Позовна заява надійшла до суду 30 червня 2021 року поштовим відправленням. 02 липня 2021 року, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся з запитами до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області та Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про надання інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] 14 липня 2021 року до суду надійшла відповідь від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, згідно з якою [PERSON] зареєстрованим у м. Харкові не значиться. 19 серпня 2021 року до суду надійшла відповідь від відділу ЦНАП Миколаївської селищної ради, згідно з якою [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17 грудня 2004 року по теперішній час. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрито провадження у справі; призначено судове засідання; встановлено строки для подання заяв по суті. 09 грудня 2021 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 09 грудня 2021 року, за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причининеявки відповідач не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, за наявними у справі доказами в порядку заочного розгляду справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] з 20 травня 2017 року перебувають у зареєстрованому Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області шлюбі. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Отже, від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю позивачем [PERSON] за адресою її реєстрації, що підтверджується довідкою житлово-комунального відділу ДП ХЕМЗ та витягом з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання. Згідно зі ст. 8 Закону\~України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відтак, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно матеріалів справи місце роботи та дохід відповідача суду невідомий. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, з урахуванням вищевказаних положень законодавства та інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~2017 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дитини. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дітей, задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання. Отже, позов підлягає задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved