Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

28.10.2020 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою вказуючи, що 14.07.2012 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що протягом останнього часу стосунки між подружжям погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сімейно - шлюбні відносини припинено починаючи з 20.01.2020 року, з цього часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Примирення і збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 104, 105, 110 -112 СК України, ст. ст. 4, 28, 175 -177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб зареєстрований 14.07.2012 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1352. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . 18.11.2020 року судом відкрито провадження у справі та судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження призначено без виклику сторін на 23.12.2020 року. 23.12.2020 року позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу в ухвалі суду про відкриття провадження від 18.11.2020 року було роз`яснено його право протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження подати письмову заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження та про подання відзиву на позовну заяву, що стверджено поштовим повідомленням. Згідно ч.1 ст.278 ЦПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. За вимогами ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову та в обов`язковому порядку копію відзиву та доданих до нього документів надсилає позивачу одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи прикладаються до відзиву. Ухвалу судді про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з додатками відповідач отримав 25 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Тобто строк для подання відзиву для відповідача сплив 11 грудня 2020 року. Всупереч наведених процесуальних вимог 22.12.2020 року на електронну адресу суду відповідач надіслав відзив з пропущенням процесуальних строків та не просить суд поновити їх. Окрім того відповідач до свого відзиву не приклав доказів надіслання чи надання позивачу відзиву. Стаття 120 ЦПК України визначає, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Отже за наведених обставин відзив [PERSON] слід залишити без розгляду, оскільки суд не може взяти до уваги обставини викладені ним для підтвердження чи спростування позовних вимог. Позивач не надала заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 14.07.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Позивач після реєстрації шлюбу стала носити прізвище « [PERSON] ». Шлюб зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї , про складено відповідний актовий запис № 1352 ( а.с.5). В шлюбі у них, народився син - [PERSON] , [INFO] ( а.с.6). Із змісту позовної заяви суд встановив, що через відсутність порозуміння, сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, починаючи з 20.01.2020 року проживають окремо. Про бажання примиритися сторони суд не повідомили. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ст. 112 ч. 2 СК України, зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і бажання позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Встановлені судом обставини вказують, що сім`я фактично розпалася, суд вважає, що подальше сумісне проживання подружжя неможливе. Строк на примирення надавати подружжю недоцільно. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 840 грн 80 коп, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved