Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

27 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки та житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 травня 2013 року померла його мати [PERSON], яка за життя все своє майно заповідала йому. 19 листопада 2013 року зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з: - земельної ділянки для ведення товарно сільськогосподарського виробництва площею 11,8591 гектарів, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, [PERSON] сільська рада, за межами населеного пункту. Згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 836432, виданого 29.12.2011 Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області, яка належала померлій на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області; - земельної ділянки для ведення товарно сільськогосподарського виробництва площею 1,3550 гектарів, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, [PERSON] сільська рада, за межами населеного пункту. Згідно з державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 836433, виданого 29.12.2011 Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області, яка належала померлій на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області; - житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в с.Маловарварівка, Миколаївського району, Миколаївської області по вул. Миру, 42. Згідно з свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради, який належав померлій на підставі рішення Миколаївської районної ради народних депутатів; - земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 гектарів, яка розташована по вул.Миру, 42 в с.Маловарварівка, в межах території [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 147687, виданого 09.11.2009 [PERSON] селищною радою, Миколаївського району, Миколаївської області, яка належала померлій на підставі рішення XXV сесії п'ятого скликання [PERSON] селищної ради, Миколаївського району, Миколаївської області; - земельної ділянки для ведення особистого сільськогосподарського господарства площею 0,2253 гектарів, яка розташована по вул.Миру, 42 в с.Маловарварівка, в межах території [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 152380, виданого 09.11.2009 [PERSON] селищною радою, Миколаївського району, Миколаївської області, яка належала померлій на підставі рішення XXV сесії п'ятого скликання [PERSON] селищної ради, Миколаївського району, Миколаївської області. Позивач зазначив, що постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 05.07.2016 йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті матері, у зв'язку з відсутністю оригіналів документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на зазначене вище належне їй майно. Оскільки у позивача відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті[PERSON] на: - земельну ділянку для ведення товарно сільськогосподарського виробництва площею 11,8591 гектарів, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, [PERSON] сільська рада, за межами населеного пункту; - земельну ділянку для ведення товарно сільськогосподарського виробництва площею 1,3550 гектарів, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, [PERSON] сільська рада, за межами населеного пункту; - житловий будинок з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в с.Маловарварівка, Миколаївського району, Миколаївської області по вул. Миру, 42; - земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 гектарів, яка розташована по вул.Миру, 42 в с.Маловарварівка, в межах території [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області; - земельну ділянку для ведення особистого сільськогосподарського господарства площею 0,2253 гектарів, яка розташована по вул.Миру, 42 в с.Маловарварівка, в межах території [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 08.12.2016 подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив розглядати справу за його відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, при цьому 08.12.2016 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, при цьому 08.12.2016 також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі і просив розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії I-ФП № 356613 (а.с.8). 19 листопада 2012 року [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2166 (а.с.9). 01 травня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ФП № 166243 (а.с.10). Після смерті [PERSON], Приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], на підставі заяви позивача [PERSON], 09 вересня 2013 року, заведено спадкову справу № 24/2013. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2016 Приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на належне їй майно. При цьому, відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 836433, наданого на вимогу суду Управлінням Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області, [PERSON] на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 29 грудня 2011 року № 657-р, дійсно є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 4824281500:05:000:0118, площею 1,3550 гектарів, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, [PERSON] сільська рада, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням: для ведення товарною сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 836432, наданого на вимогу суду Управлінням Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області, [PERSON] на підставі розпорядження Миколаївської районної державної адміністрацієї від 29 грудня 2011 року № 657-р, дійсно є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 4824281500:05:000:0289, площею 11.8591 гектарів, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, [PERSON] сільська рада, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 147687, наданого на вимогу суду Управлінням Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області, [PERSON] на підставі рішення XXV сесії п'ятого скликання [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області від 09.11.2009 за № 2, дійсно є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 4824281500:05:003:0017, площею 0.2500 гектарів, розташованої по вул. Миру, 42 в с. Маловарварівка, в межах території [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області. З цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господірських будівель і споруд. Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 152380, наданого на вимогу суду Управлінням Держгеокадастру у Миколаївському районі Миколаївської області, [PERSON] на підставі рішення XXV сесії п'ятого скликання [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області від 09.11.2009 за № 2, дійсно є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 4824281500:05:003:0018, площею 0.2253 гектарів, розташованої по вул. Миру, 42 в с. Маловарварівка, в межах території [PERSON] сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії дублікату свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [PERSON] дійсно є власником житлового будинку № 42 по вулиці Миру, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в с. Маловарварівка, Миколаївського району, Миколаївської області. Згідно з довідкою наданою на вимогу суду Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Маловарварівка, вул. Миру, буд. 42 станом на 28.12.2012 право власності дійсно зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 05.09.1990, зареєстрованого в бюро технічної інвентеризації 15.10.2010. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент смерті останньої. Відповідачем визнається право власності спадкодавця [PERSON]набуте за життя на земельні ділянки та житловий будинок. Отже, в силу ст. 61 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) зазначені обставини не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved