Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

27.02.2019 року представник позивача адвокат Самойленко П.М., який діє на підставі довіреності (а.с.24) звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 3 362,85 грн., судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. мотивуючи тим, що 22.09.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ЗАТ «ЕВРОФІНАНС» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А1/8550191. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ 110207-40», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 15.01.2016 року в м.Ізмаїл Одеської області по пр-ту Леніна, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ 110207-40», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу «Chevrolet», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2016 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КупАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого автомобіля «Chevrolet» - [PERSON] звернувся до страховика - ПрАТ «УПСК», з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АІ/8550191. Так, на підставі страхового акту № ОЦ/029/000/16/0007 від 15.03.2016 року власнику автомобіля «Chevrolet», ПрАТ «УПСК» було виплачене страхове відшкодування в розмірі 3 362,85 грн. Так як відповідач письмово не повідомив страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, з нього підлягають стягненню кошти виплачені страховиком в порядку регресу. 05.02.2019 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № А1/8550191 від 22.09.2015 року. Добровільно сплатити страхове відшкодування відповідач не бажає, тому позивач був вимушений звернутися до суду з цім позовом. Позивач [PERSON] та його представник до суду не з`явилися, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, із заявою про перенесення слухання справи до суду не звертався, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 вересня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ЗАТ «ЄВРОФІНАНС» (Страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8550191. У відповідності до умов вказаного ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ 11027-40», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 15 січня 2016 року о 23 годині 30 хвилин [PERSON] в м.Ізмаїл Одеської області на автостоянці торгового центра «Копійка», розташованій на пр-ті Леніна, рухаючись заднім ходом на автомобілі «Таврия» д/з [NUMBER] , не впевнився у відсутності транспортних засобів та здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet», д/з [NUMBER] , який знаходився позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Chevrolet», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових Інтересів страхувальників. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Встановлено, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди автомобіля «Chevrolet» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », - [PERSON] - звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АІ/8550191. Так, на підставі страхового акту № ОЦ/029/000/16/0007 від 15.03.2016 року ПрАТ «УПСК» було виплачене [PERSON] страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », в розмірі: 3 362,85 грн. (а.с.19), що підтверджується платіжним дорученням №101 від 15.03.2016 року (а.с.19 на звороті). Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно п.п. «ґ», «д» п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п.п. «ґ»); якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу вперіод, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування) (п.п.«д»), В свою чергу ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем взагалі не було письмово повідомлено ПрАТ «УПСК» (Страховика) про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 6 ст.261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 15 березня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 101 від 15.03.2016 року. Встановлено, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачеві [PERSON] було направлено Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, проте в добровільному порядку відповідач не погасив заборгованість. Судом встановлено, що 05.02.2019 року, між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем [PERSON] було укладено Договір № 05/02/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АІ/8550191 від 22.09.2015 року (а.с.5-8). Згідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншого особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги ФОП [PERSON] обґрунтовані, підтверджуються достовірними та належними доказами, тому позов підлягає задоволенню та стягненню з [PERSON] завданих збитків в порядку регресу у розмірі 3 362,85 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вищевказаних вимог, представником позивача - адвокатом Самойленком П.М., було подано до суду належним чином завірений договір № 30/01/19 від 30.01.2019 року про надання правової допомоги; додаткову угоду № 56 від 19.02.2019 року до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року; акт-здачі прийняття робіт (надання послуг) від 19.02.2019 року до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19/19 від 30.01.2019 року; квитанція до прибуткового касового ордеру №056 від 19.02.2019 року на суму 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. Тобто, представником позивача, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 767,80 грн. і підтверджені платіжним дорученням № Р24А564705716А51317 від 22.02.2019 року, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved