Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

27 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначила, що 26 січня 2002 року через універсальну товарну біржу «РІКо - Альянс» між ними було укладено договір купівлі продажу житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок зареєстровано Березнегуватською філією МБТІ 14.02.2002 року за реєстровим № 600. У цьому будинку, на даний час, вона проживає разом із своїм сином. Маючи намір подарувати будинок вона звернулася до нотаріуса, який роз`яснив, що договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований на товарній біржі, не є правовстановлюючим документом, тому запропонував звернутися до суду. Посилаючись на викладене вище, позивачка просила суд визнати дійсним, договір купівлі продажу житлового будинку розташованого по [ADDRESS] укладений між нею та відповідачем 26 січня 2002 року зареєстрований Універсальною товарною біржею «РІКо- Альянс», у Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю за № 5-16. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 26 січня 2002 року між сторонами було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований того ж дня на Універсальній товарній біржі «РІКо -Альянс» в «Журналі реєстрації біржових угод» за № 5-16 за яким позивачка купила у відповідача житловий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS] , житловою площею 39,3 кв.м. позначеного на плані літерою А, який складається в цілому з: літньої кухні - Б, сараїв Е,З, вбиральні Ж, гаражу Ж, споруд №2,І,ІІ, огорожі №3-6 (а.с.6,7). В подальшому, 14 лютого 2002 року Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за позивачкою було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення, записаного в реєстрову книгу за № 600 (а.с.8). 26 листопада 2019 року завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачці було відмовлено у прийняті в якості правовстановлюючого документу на житловий будинок договору купівлі продажу зареєстрованого Універсальною товарною біржею «РІКо - Альянс» (а.с.10). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Березнегуватською філією Миколаївського міжміським бюро технічної інвентаризації за позивачкою права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на січень 2002 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З позову убачається що сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіє ним, в такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки позивачка придбала житловий будинок у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, її позовні вимоги є законним та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved