Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

27 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в розмірі у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2015 року в сумі 15811 грн. 90 коп., а також 243 грн. 60 коп. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 1 квітня 2015 року вона надала відповідачці під розписку позику в розмірі 3000 грн., які остання зобов'язувалася повернути через місяць, тобто до 2 травня 2015 року, а потім 3 квітня 2015 року вона знову надала відповідачці під розписку позику в розмірі 5000 грн., 150 доларів США та 10000 російських рублів строком на один місяць - до 4 травня 2015 року. Але відповідачка до вказаних строків і по цей час борг не повернула, що змусило позивача звернутись з позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, хоча до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності не надала, заперечень від неї не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши надані докази у підтвердження позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом справи встановлено, що 1 квітня 2015 року [PERSON] позичила [PERSON] кошти в сумі 3000 грн. строком на один місяць, тобто до 2 травня 2015 року. А 3 квітня 2015 року вона знову позичила відповідачці грошові кошти в сумі 5000 грн., 150 доларів США та 10000 російських рублів строком на один місяць - до 4 травня 2015 року. Досягнуті домовленості між сторонами підтверджуються письмовими розписками від 01.04.2015 року та від 03.04.2015 року, які відповідачка власноручно написала (а.с. 4, 5). Проте [PERSON] свої зобов'язання по поверненню боргу по спливу місячних строків, вказаних у розписках, не виконала, кошти не повернула і до цього часу. Наведене свідчить, що між сторонами виникли правовідносини, які випливають з договору позики грошових коштів. Дані правовідносини підлягають вирішенню на підставі ст. ст. 1046, 1047, 1049, ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей... Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем, визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Так як права позивачки були порушені, то вони підлягають захисту у судовому порядку шляхом задоволення її позову. В силу ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки відшкодування витрат по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а також витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 500 грн. (а.с. 1, 8-10).

Outcome: approved