Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

29.01.2021 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] і [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] , а також просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина[PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що її донька є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей та їх батько [PERSON] та батько [PERSON] самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Вже чотири роки діти перебувають на утримання позивачки і з нею проживають. Батьки абсолютно не цікавляться дітьми, коштів на утримання дітей не надають, не піклуються ні про фізичний, ні про духовний розвиток дітей. [PERSON] інколи може забирати дітей на декілька днів і купити якісь речі. [PERSON] зловживає алкоголем, не працює. Щодо [PERSON] позивачка повідомила, що відомостей про нього не має, проте їй відомо, що також зловживає алкогольними напоями. Тому просила задовольнити позовні вимоги. Ухвалою від 11.03.2021 року судом було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовчий розгляд справи на 29.03.2021 року о 13:00 год. 29.03.2021 року, 21.04.2021 року та 08.06.2021 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку з відсутністю висновку органу опіки і піклування. Відповідач [PERSON] 21.04.2021 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами незгідний, оскільки позивач не наводить жодних доказів того, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначив, що він працевлаштований, на обліку в наркокабінеті не перебуває та ніколи не перебував. Стверджує, що позивач чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Також зазначив, що оскільки позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка застосовується тільки за наявності достатніх підстав, то вважає, що позивач не навела таких суду, а тому, на його думку, вона (позивач) діє лише із метою отримання допомоги на утримання дітей. Тому, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. 01.06.2021 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що внучка позивачки - [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , проживає разом із позивачкою уже три роки. Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки за всі три роки коштів на утримання дитини не надавав, жодних ліків чи одягу він також не купляв, не цікавиться її навчанням та здоров`ям. Тому, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи 02.07.2021 року подала суду витяг з рішення №68 від 27.05.2021р. «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини». В судові засідання не з`являлася, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування, у якій вказала, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області від 27.05.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав. 05.07.2021 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 26.07.2021р. 26.07.2021р. розгляд справи було відкладено на 03.09.2021р. у зв`язку з неявкою позивача та двох відповідачів. В судовому засіданні, яке відбулося 03.09.2021р. позивач та її представник позов підтримали, а представник відповідача [PERSON] - позов заперечив. У даному судовому засіданні була оголошена перерва до 23.09.2021р. 23.09.2021р. в судових дебатах представник позивача просила відмовити в позові в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки він досягнув повноліття. Щодо решти вимог позивач та її представник просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] просив у позові відмовити. Відповідачка [PERSON] заперечила проти позову, просила не позбавляти її батьківських прав відносно доньки. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2021 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] , закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку із досягненням останнім повноліття. Суд, дослідивши надані сторонами та їх представниками документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21.09.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а. с. 6). Згідно з даним свідоцтвом про народження, її батьками являються [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] являється матір`ю відповідачки [PERSON] та є бабусею [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено в судовому засіданні та не заперечувалося відповідачами у справі. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає із [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №16570 від 30.12.2021 року, виданою відділом реєстрації Червоноградської міської ради (а.с.7). Також за цією адресою зареєстрована і відповідачка по справі [PERSON] , проте фактично вона там не проживає, що було підтверджено в судовому засіданні позивачкою та відповідачкою. Згідно з інформацією (листом), наданою Червоноградським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа І-ІІ ст. - Колегіум №3» №01-12/141 від 27.04.2021 року [PERSON] навчається у 2-Б класі та за час навчання учениці в 1 класі батько цікавився навчанням дитини, часто відвідував школу. Проте, у 2 класі батько дитини відвідував школу лише 2 рази. Також зазначено, що в благоустрої школи батько вказаної учениці участі не бере, батьківські збори не відвідує. Напротязі першого року навчання батько цікавився поведінкою, вихованням, успішністю та розвитком дитини, за час другого року навчання не виявляє інтересу до навчання та виховання дочки (а. с. 73). Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 68 від 27.05.2021 р. «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.81-82). Окрім цього, в судовому засіданні судом було встановлено, що матеріальний тягар утримання та виховання дитини повністю покладений на позивачку, відповідачі цими питаннями тривало й умисно не переймаються, лише зрідка можуть купити деякі речі, тому позивачка наполягає на позбавленні батьківських прав. Відповідач [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки та повідомив, що він на даний час працює, на підтвердження чого долучив копію трудової книжки, із якої вбачається, що він працює підсобним робітником у ТОВ «Еко-Промтех» (а. с. 50). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог вважаючи, що вона бере достатню участь у житті дитини, однак жодних доказів такого не навела. Натомість, підтвердила факт того, що діти проживаються разом з її матір`ю (позивачем) і саме вона займається вихованням, утриманням її дітей та доглядом за ними. Причиною такої поведінки відповідачка вказала її зайнятість на роботі. Надаючи правову оцінку спору суд виходить з наступних правових норм. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази свідчать про те, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками батьків і не піклуються про фізичний і духовний розвиток дочки, зокрема не забезпечують належною матеріальною допомогою, не цікавляться навчанням дитини, не створюють жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання дочкою доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені обставини є свідченням винної поведінки відповідачів та умисного ухилення ними від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім цього, при прийнятті рішення суд також враховує те, що за час розгляду даної справи в суді відношення батьків до їхньої доньки не змінилося, вона і надалі продовжує проживати разом з бабусею, яка займається її утриманням та вихованням. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги інтереси дитини, суд дійшов до висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. В судовому засідання позивачка просила залишити судові витрати за нею, оскільки відповідачі не в змозі їх оплатити та відшкодувати. Відтак, суд вирішив судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved