Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

27 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову посилається на те, що 12 листопада 2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від подружніх стосунків мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сім`я фактично розпалася влітку 2017 року, наміру поновлювати стосунки позивач не має. На даний час спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечень не надав, просив шлюб розірвати. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справи без не з`явившихся сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Матеріалами справи встановлено, що 12 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 322. Сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведеться, втрачені фізичні та духовні зв'язки. Позивач вказує суду, що сумісне подружнє життя не склалося,причиною розірвання шлюбу стало погіршення сімейного життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних стосунків. Сім`я фактично розпалася влітку 2017 року. Вважає, що подальше шлюбне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Законодавство України, що регулює спірні правовідносини. У відповідності до ст. 5 Протоколу 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У відповідності достатті 112 СК Українисуд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зіст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно дост. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивач просить суд залишити їй шлюбне прізвище «Штанько». Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON], як сторона по справі на користь якої винесено рішення суду, має право в порядкуст.141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат судового збору. При подачі позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.2), який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved