Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

28 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову вказує на те, що 27 грудня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають у позивача, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім'ї на почуттях любові, поваги та дружби. З листопада 2015 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і буде суперечити інтересам кожного. Майновий спір відсутній. З моменту припинення сімейно-шлюбних відносин, чоловік усунувся від своїх обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини. Відповідач працює та отримує стабільний дохід. На неодноразові звернення позивача щодо утримання дитини, відповідач не реагує або відмовляє у наданні коштів. Відповідач є працездатним, отримує постійний дохід, не має на утриманні інших дітей, а тому з нього слід стягнути аліменти на утримання доньки. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 614, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 грудня 2002 року (а.с.7). Від спільного життя сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 01 липня 2003 року, актовий запис № 438 (а.с.8). Причиною розпаду сім'ї стало те, що у сторін різні погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2015 року, спільне господарство не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Доказів на підтвердження тих обставин, що Відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі пред'явленому до стягнення, 1/3 частини від усіх видів заробітку, позивачем суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду буде достатнім розміром аліментів на одну дитину. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір за позовними вимогами про розірвання шлюбу у розмірі 487,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 191 СК України, та

Outcome: partial