Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

28.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новогродівської міської ради про визнання права власності на господарчі побудови, вказуючи на те, що [INFO] помер її троюрідний брат [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді квартири із земельною ділянкою та господарчими побудовами по [ADDRESS]. Вона є єдиною родичкою та єдиною спадкоємицею, звернулась до нотаріуса, а потім рішенням суду спадщину у вигляді квартири з земельною ділянкою було визнано за нею, але не були вказані господарчі побудови, а саме: тамбур, погреб, сарай, уборна. Все це побудовано в межах земельної ділянки, відведеної під будівництво та обслуговування будинку, що підтверджено планом земельної ділянки. В теперішній час вона має намір продати цю квартиру, але нотаріусом було відмовлено в оформленні договору, так як не узаконені господарчі побудови. Просить визнати за нею право власності на господарчі побудови, а саме: тамбур, погреб, сарай, уборна по [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги. Представник відповідача Новогродівської міської ради до суду не з»явився, надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на спадкове майно у вигляді трикімнатної квартири, загальної площі 51,3 кв. м по [ADDRESS]. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.10.2013 року власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.05.2014 року власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Згідно технічного паспорту та експликації на житловий будинок [ADDRESS] та схематичного плану земельної ділянки, складеного Селидівським БТІ 17.03.2014 року, склад садиби є : квартира, тамбур, погреб, сарай, уборна. Згідно довідки Селидівського БТІ від 18.03.2014 року, згідно інвентаризаційних даних на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] розташовано: квартира, тамбур, погріб, сарай, уборна. Будівлі побудовані до 1992 року. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.05.2014 року Новогродівським державним нотаріусом відмовлено [PERSON] у посвідченні договору купівлі- продажу квартири за адресою [ADDRESS], так як право власності на квартиру було визначене без надвірних побудов. Згідно Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2001 року №91, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №830/19568, будівлі та споруди, побудовані до 2009 року не є самовільними. Згідно п.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно п.3 ст.376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до п.5 ст.376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст.331 п.2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Таким чином судом встановлено, що позивачка має у праві власності квартиру [ADDRESS], та земельну ділянку, яка була відведена для обслуговування житлового будинку, та на якій побудовані тамбур, погреб, сарай, уборна. З урахуванням викладеного, враховуючи, що право позивача ніким не оспорюється, вона є власником квартири та земельної ділянки, суд вважає, що за позивачем може бути визнано право власності на господарські побудови за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved