Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 січня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, подружні стосунки фактично припинено з січня 2017 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб. Відповідач офіційно не працює, але має неофіційні заробітки, так як проводить ремонти квартир за усними домовленостями, і в середньому в місяць отримує заробіток в сумі 7000 грн. Оскільки дитина проживає з позивачем, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., щомісячно. Під час розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги в частині суми аліментів та просила стягнути аліменти з відповідача щомісячно в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов про розірвання шлюбу, та просила стягнути аліменти в сумі 1000 грн. В судовому засіданні відповідач позов про розірвання шлюбу визнав, також погодився з вимогами про стягнення з нього аліментів у сумі 1000 грн. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 21 січня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 27, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дитини між сторонами немає, дитина проживає з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично вже припинені, обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого м. Суми, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], про що зроблено актовий запис № 744 (а.с.6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів щодо свого офіційного доходу, підтвердив, що він працює неофіційно, і його дохід носить мінливий характерсуд вважає необхідним призначити аліменти у твердій грошовій сумі. Крім того, враховуючи, що позивач зменшила суму позову до 1000 грн., і відповідач визнав позов у вказаній сумі, суд приходить до висновку, що вказаний розмір аліментів 1000 грн. буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів позивача та відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 28 березня 2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн., а на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. за вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved