Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

28.04.2015 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, після усунення недоліків якої просить: змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], ІНН [NUMBER], паспорт серії НС №003069, виданий Жашківським РВУ МВС України в Черкаській області, жителя [INFO], аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, а також стягнути судові витрати в сумі 243 гривні 60 коп. та витрати на правову допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З 2002 по 2007 рік вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який в 2007 році був розірваний. Під час шлюбу вона народила сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 12.02.2010з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2010 року і до повноліття дитини. Позивач стверджує, що на даний час відповідач працює стоматологом, зареєстрований як приватний підприємець, знімає приватний кабінет в м.Києві, має найманого працівника медичну сестру та набагато вищі заробітки, ніж показує в податковій декларації, з якої фактично сплачує аліменти. Позивач стверджує, що відповідач має квартиру у власності, придбану в кредит, і кредитний договір укладений на тривалий строк, а тому заробітки відповідача є фактично набагато більшими, а також має у власності два легкових автомобілі, щодня їздить на роботу з с.Ревне в м.Київ, тобто долає відстань більше 100 км, що при цінах на пальне є значними витратами, які він може собі дозволити. Позивач також стверджує, що її син є часто хворіючою дитиною, вона несе інші витрати на його утримання і коштів, які вона отримує від відповідача не вистачає навіть на саме необхідне. Їх син потребує щорічної три-чотириразової госпіталізації та підтримуючого стаціонарного лікування, всі медикаменти вона вимушена купувати сама, і ці витрати на лікування є постійними. Позивач також зазначає, що сама має декілька хвороб, потребує щорічного профілактичного та санаторно-курортного лікування, тому не має змоги повноцінно та в повному обсязі утримувати себе і сина. Позивач наголошує, що відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення повноліття шляхом сплати аліментів у розмірі, визначеному судом, а вона має право на зміну визначеного судом розміру аліментів у разі зміни матеріального стану відповідача, дитина є хворобливою, перебуває на диспансерному клінічному обліку. А тому потребує постійних витрат на лікування. В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, в судове засіданні не зявилась, направила суду заяву, відповідно до якої просила здійснювати судовий розгляд у її відсутність та відсутність її представника, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пояснив, що відповідач сплачує аліменти у визначеному судом розмірі, та ніколи не відмовлявся надавати додаткову допомогу у звязку з хворобою сина, не визнає позов бо не має можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Він звертає увагу суду, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан відповідача і тепер у нього на утриманні перебувають ще дві дитини від другого шлюбу. Він також стверджує, що позивач не довела, що змінився матеріальний стан відповідача, про що зазначено в позові. На даний час розмір аліментів, які сплачує відповідач, становить близько 500 гривень. Відповідач не має у власності автомобілів, які був вимушений продати та отримує дохід, який ним задекларований до податкової інспекції. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується наданими позивачем копією свідоцтва про народження та довідкою Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області (а.с.4,5) та повністю визнано представником відповідача. Рішенням Уманського міськрайоннного суду Черкаської області від 12 лютого 2010 року було стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], починаючи з 02.02.2010 року до повноліття дитини (а.с.7). Як вбачається з приєднаних до позовної заяви копій постанов державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ в м.Києві від 18.12.2012 року, на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебував виконавчий лист №2-517, виданий 02.03.2010 року Уманським міськрайонним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходів боржника, з 02.02.2010 року та до його повноліття (а.с.17,20,22). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів за період з 01.09.2013 по 31.06.2014, виданого ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області заборгованість відповідача [PERSON] станом на 30.06.2014 року становила 396,93 грн. (а.с.24). Та обставина, що вищезазначеним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.02.2010 року були стягнуті аліменти саме на утримання сина сторін [PERSON], [INFO], відповідачем не оспорюється. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що були внесені виправлення у вищевказане рішення Уманського міськрайонного суду щодо дати народження дитини, на утримання якої з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача, суду надано не було. Згідно з наданими позивачем витягами з медичної документації на імя їх з відповідачем сина [PERSON] він в 2012 році двічі знаходився на лікування в Державній установі «Інституті педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України» з приводу вродженої вади розвитку товстого кишечника, в звязку з чим йому надавались рекомендації щодо дотримання дієти, режиму дня та лікування медичними препаратами (а.с.41,43,46). Крім того, згідно з консультативним висновком лікарів окуліста та психіатра Дитячої поліклініки інституту ПАГ АМН України від 26.09.2011 (а.с.45) у [PERSON] у віці 8,5 років виявлено астигматизм обох очей, надані рекомендації щодо нагляду та лікування. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до вимог\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою\~статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] з 04.10.2008 року перебуває у повторному шлюбі з [PERSON], від якого має двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується приєднаними до по матеріалів справи копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження дітей, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні (а.с.72-74). Також встановлено, що відповідач [PERSON] має задекларований дохід від підприємницької діяльності та від оренди земельного паю (81-89, 130). Крім того у власності відповідача перебуває зазначена позивачем квартира в [ADDRESS], яка згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває в іпотеці відповідно до договору іпотеки від 20.05.2011, реєстровий №2399, іпотекодержателем є ПАТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.104). Згідно до договором №2014/1 суборенди нежитлового приміщення в будинку по вул.Алма-Атинська, 35-А м.Київ від 01 жовтня 2014 року, відповідач орендує стоматологічний кабінет площею 21 м.кв за вищевказаною адресою у ФОП [PERSON], в якості оплати за суборенду, він щомісяця зобовязаний сплачувати рахунок за комунальні послуги від імені суборендодавця (а.с.79-80). Згідно з даними ВРЕР ДАІ з обслуговування м.Бориспіль та Бориспільського району транспортні засоби за [PERSON], [INFO], не значаться; автомобіль DAEWOO LANOS, реєстраційний номер [NUMBER], який на праві приватної власності належав [PERSON], 13.02.2013 року був знятий з обліку для реалізації (а.с.122,132-133). З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що позивачем не надано достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що змінився матеріальний стан відповідача, в той час, як з наданих відповідачем письмових доказів встановлено, що з моменту стягнення аліментів змінився його сімейний стан: народилась друга дитина від іншого шлюбу. З приєднаної до позовної заяви копії рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2013 року (а.с.8) встановлено, що відповідач [PERSON] звертався до позивача [PERSON] з позовом про зменшення розміру аліментів і в задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд вважав, що не є підставою в розумінні ч.1 ст.192 СК України для зменшення розміру аліментів посилання позивача на зміни його сімейного стану, оскільки за змістом ст.ст.150,180 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя (а.с.8-зворот). Таким чином, рішеннями двох судів було визначено, що розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання їх з позивачем сина у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, щомісячно, відповідає вимогам законодавства та враховує можливості батьків (а.с.7,8). Суд також приймає до уваги, що зазначені позивачем в обґрунтування заявленого позову про зміну розміру аліментів обставини щодо необхідності здійснення постійних витрат на лікування сина не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, а підлягають розгляду в порядку, визначеному ст.185 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розмір участі відповідача в додаткових витратах, в тому числі, повязаних з хворобою дитини, у разі спору може бути визначений за рішенням суду. Позивач, вважаючи, що особливі обставини потребують додаткових витрат на дитину, не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідним позовом, проте відповідні позовні вимоги про стягнення додаткових витрат позивачем заявлені не були. Та обставина, що сама позивач в січні 2013 року знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з діагнозом остеохондроз хребта, та у серпні 2014 року отримувала направлення на санаторно-курортне лікування з приводу зазначеного захворювання (а.с.39-40,44), не може бути врахована як підстава для зміни розміру аліментів, які стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки за змістом ст.ст.141,180 Сімейного кодексу України позивач має рівний з відповідачем обовязок щодо утримання їх з відповідачем неповнолітнього сина. З урахуванням наведеного суд прийшов що переконання, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та не доведеними, в звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити. В звязку з відмовою в позові понесені позивачем судові втирати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed