Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

28.11.2017 року представник позивача звернувся із позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 7887,43 грн. та 1600 грн. витрат по оплаті судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.09.2016 року близько 11:10 год. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів ВАЗ-21154, д.н.з АМ8727ВС та ЗАЗ [PERSON], д.н.з. [NUMBER]. Постановою Овруцького районного суду від 28.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Пошкоджений транспортний засіб [PERSON], д.н.з. [NUMBER] було застраховано згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту №1317779-02-05-00/350 від 19.07.2016 року. На виконання умов договору та розрахунку на визначений страхувальником рахунок було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 34737,08 грн.. Проте, страховою компанією відповідача зазначена сума в порядку регресу відшкодована не в повному обсязі. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання ним судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи видно, що 03.09.2016 року близько 11 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21154» д.н.з. АМ 8727АС рухаючись вулицею [PERSON] в м. Овручі та повертаючи ліворуч до АЗС «ANP» не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 28.10.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с.12). 19 липня 2016 року між ПрАТ «СК» «ВУСО» та ТОВ «Український лізинговий фонд» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1317779-02-05-00/350, об'єктом страхування за яким був транспортний засіб «ЗАЗ [PERSON]» д.н.з. [NUMBER] (а.с.5). 27 вересня 2016 року СК ВУСО було складено страховий акт № 5513-02, відповідно до якого розмір страхового відшкодування встановить 32361,88 грн. (а.с.10), а 03.10.2016 року СК ВУСО складено доповнення №1 до страхового акту №5513-02- від 27.09.2016 року, згідно якого загальний розмір страхового відшкодування складає 34737,08 грн.. 27.09.2016 року та 03.10.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування ТОВ «Український лізинговий фонд» у розмірі 34737,08 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №15962 та №16434 (а.с.11). ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір 25/07/2017 від 25.07.2017 року про відступлення права вимоги, згідно із яким ТОВ «ФК «Довіра та Гаратнія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу зокрема і по договору №1317779-02-05-00/350 від 27.09.2016 р.(а.с. 16, 18). Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У правовому висновку, зробленому Верховним Судом України у справі №6-2878цс15 зазначено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За наведених обставин, невідшкодована сума, яка виплачена власнику пошкодженого транспортного засобу, підлягає стягненню з винної особи відповідача [PERSON]. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved