Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

28 лютого 2014 року, позивачка звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 листопада 1996 року, Виконавчим комітетом Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області (актовий запис № 23) в період якого у сторін, народився син [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що між подружжям, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння та з яким вони не проживають разом більше місяця, а також через відсутність спільних інтересів, внаслідок чого, вони живуть кожний своїм життям, і на думку позивачки, їхній шлюб носить формальний характер, спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам і після розірвання шлюбу, визначити місце проживання їхнього неповнолітнього сина. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб сторін був зареєстрований 12 листопада 1996 року Виконавчим комітетом Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області (актовий запис № 23), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого повторно ВДРАЦСом Барського РУЮ Вінницької області від 11.02.2013 р., в період якого у сторін, народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.1997 р. (а.с. 4,8). В судовому засіданні, позивачка пояснила та підтвердила, що між нею та відповідачем, спільне життя не склалося у зв'язку з виявленням несумісності характерів, різних поглядів на життя з відповідачем, з яким вони втратили почуття любові, поваги один до одного, взаємодопомоги, порозуміння та з яким вони фактично не проживають однією сім`єю більше місяця, а також через відсутність спільних інтересів, внаслідок чого, вони живуть кожний своїм життям, у зв'язку з чим, на думку позивачки, їхній шлюб носить формальний характер, спільне проживання з відповідачем неможливе і буде суперечити її правам. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 160 СК України передбачено - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ст. 161 СК України - якщо матір та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. При таких обставинах, враховуючи позицію позивачки та відповідача щодо розірвання їхнього шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам позивачки та моральним засадам суспільства, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved