Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

26 серпня 2014 року представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 31650,00 гривень за кредитним договором та 316,50 гривень судового збору. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №003-28625-261012, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15000 гривень. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконував свої зобов'язання належним чином. Станом на 02.06.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 31650,00 грн., а саме: - заборгованість по тілу кредиту 6450,00 грн.; - прострочене тіло кредиту 8550,00 грн.; - заборгованість по відсоткам 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями 16650,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання з'явився, пояснив суду, що первісний позов не визнає в повному обсязі, оскільки під час укладення договору перебував в стані наркотичного спяніння і не розумів значення своїх дій. Гроші з карткового рахунку зняв та витратив на власні потреби. Наполягає на задоволенні зустрічного позову про визнання договору недійсним на підставі ст. 225 ЦК України, оскільки договір був укладений у момент, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 жовтня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір №003-28625-261012, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15000 гривень. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконував свої зобов'язання належним чином. Станом на 02.06.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 31650,00 грн., а саме: - заборгованість по тілу кредиту 6450,00 грн.; - прострочене тіло кредиту 8550,00 грн.; - заборгованість по відсоткам 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями 16650,00 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. Крім того, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору від 26 жовтня 2012 року №003-28625-261012 недійсним, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який фізична особа вчинили у момент, коли вона не могла розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути визнаний судом недійсним. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №100 ц від 08.04.2015 року, [PERSON] в період підписання спірного договору кредитної лінії, а саме 26.10.2012 року, страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (опіати, алкоголь), синдром залежності від опіатів, активна залежність. Ступінь цих розладів був таким, що суттєво впливав на здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, суд вважає, що неможливо визнати спірний договір недійсним. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На основі викладеного,

Outcome: approved