Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

27.06.2018. [PERSON] звернулася до Балтського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Ухвалою судді від 02.07.2018. відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. 16.10.2018. до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Бузовського О.І. (а.с.33-34). 11.01.2019. представником позивачки - адвокатом Осокіним С.Ю. подано уточнену позовну заяву (а.с.60-61). Ухвалами суду від 08.02.2019. до участі у справі в якості третіх осіб залучено сектор державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області та приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєву І.П. (а.с.65-66, 68-69). 05.03.2019. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи - приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвої І.П. (а.с.85-86). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Осокін С.Ю. підтримав позов та пояснив, що 12.11.2016. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П., за яким [PERSON] наче б то продала [PERSON] належну їй квартиру, що розташована в [ADDRESS] . Вказаний договір вважає недійсним, так як вона не мала наміру продавати свою квартиру, грошових коштів від [PERSON] не отримувала, тим більше, що вказана в договорі ціна квартири не відповідає середнім цінам на такі ж квартири, квартиру йому не передавала і до теперішнього часу проживає в ній, іншого житла не має. Вона мала намір укласти з [PERSON] договір довічного утримання, договір купівлі-продажу підписала, не читаючи його, так як є особою похилого віку, українську мову не розуміє, нотаріус не надала їй можливості ознайомитися з текстом договору. Тільки вдома вона ознайомилася з текстом договору та зрозуміла, що підписала замість договору довічного утримання договір купівлі-продажу квартири. Тому вважає, що позивачка вчинила правочин внаслідок помилки щодо правової природи та змісту цього правочину, щодо прав та обов`язків сторін, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 12.11.2016., а також визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію за відповідачем права власності на квартиру. Представник відповідача - адвокат Бузовський О.І. позов не визнав та пояснив, що між [PERSON] та [PERSON] згідно досягнутої домовленості був укладений договір купівлі-продажу квартири, зокрема сторони правочину досягли згоди щодо ціни на квартиру, яка влаштовувала обидві сторони, позивачка отримала від відповідача ці кошти. Також позивач тривалий час проживає на території України, спілкується з людьми та представниками органів влади та місцевого самоврядування, під час укладення договору не повідомляла про те, що їй не зрозуміла українська мова та про бажання скористатися послугами перекладача. Тому вважає, що позивачкою не доведено, що при укладенні оспорюваного правочину вона діяла під впливом помилки, просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - сектору державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області до суду не з`явився, але подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєва І.П. до суду не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому справа розглянута у її відсутності. Як вбачається з її письмових пояснень, поданих до суду, позов вона вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, так як позивачкою не надано доказів, що правочин був учинений під впливом помилки. Нотаріальне посвідчення правочину відбувалось у відповідності до вимог законодавства, [PERSON] особисто прочитала договір, заявила, що зауважень не має. Раніше [PERSON] неодноразово укладала різноманітні договори українською мовою відносно даної квартири, які посвідчувалися нотаріально, або заявляла у нотаріуса про бажання укласти такі договори. При цьому демонструвала достатню обізнаність щодо видів договорів та їх правової суті, розуміла наслідки укладення різних договорів щодо належного їй нерухомого майна. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідка, ознайомившись із поясненнями третьої особи, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч.1 ст.626 ЦК України). Як визначено ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ч.1 ст.628 ЦК України). Статтею 665 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П. Згідно умов договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , яка складається з одної житлової кімнати загальною площею 37,1 кв.м, житловою - 18,5 кв.м, а [PERSON] прийняв цю квартиру у власність і сплатив за неї ціну відповідно з умовами цього договору. Як зазначено в п.3 Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 65000 грн, які продавець одержала від покупця повністю до підписання цього договору. Підписами на договорі сторони підтверджують факт повного розрахунку. В п.14 Договору зазначено, що вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цього договору сторонам нотаріусом роз`яснено, а п.16 Договору - що Договір прочитаний сторонами до його підписання. Кожна із сторін однаково розуміє значення, умови цього договору та його правові наслідки для кожної із сторін. У сторін відсутні заперечення щодо кожної з умов цього Договору, про що свідчать особисті підписи Сторін на Договорі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стверджуючи, що позивачка помилялася щодо того, який саме договір був укладений, так як підписала договір купівлі-продажу, не читаючи його, а також, що вона не розуміє українську мову, не отримувала грошові кошти від покупця, нею не доведено, оскільки як вбачається із вищенаведеного тексту Договору продавець одержала від покупця 65000 грн до підписання договору, сторони прочитали його до підписання, кожна із сторін однаково розуміє значення, умови договору та його правові наслідки для кожної із сторін. У сторін відсутні заперечення щодо кожної з умов Договору, про що свідчать особисті підписи Сторін на Договорі. Належних доказів, які б спростовували ці обставини, а також, які б підтверджували, що позивачка не могла розуміти умови договору через незнання української мови, нею не надано. Посилання позивача, що ціна квартири, зазначена в Договорі, є нижчою, ніж середні ціни на такі ж квартири, є неспроможними, так як відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. До показів допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що позивачка не читала договір, не розуміє українську мову та не отримувала кошти за квартиру від відповідача, суд відноситься критично, так як йому ці обставини відомі тільки зі слів самої позивачки [PERSON] та про які вона повідомила йому під час спілкування в процесі підготовки позовів до суду та надання їй юридичної допомоги під час розгляду справ про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Також свідок [PERSON] пояснив, що він раніше спілкувався з відповідачем [PERSON] стосовно можливості позасудового врегулювання спору, під час цього спілкування [PERSON] не заперечував такої можливості за умови повернення йому [PERSON] коштів у сумі 18 тис. грн., які він витратив на оформлення квартири. Вказані обставини не можуть беззаперечно свідчити про наявність обставин, на які посилається позивач як на підставу позову, оскільки не свідчать про те, що позивачка діяла під впливом помилки при укладенні договору, зокрема, що вона мала намір укласти інший правочин, не розуміла змісту договору. Крім того представником позивача не заявлялося клопотання про обов`язкову участь в судовому засіданні самого відповідача [PERSON] , який міг би підтвердити чи спростувати покази свідка. Будь-яких інших об`єктивних доказів, які б узгоджувалися з показами свідка, не надано. Отже сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі і в задоволенні позову відмовляється, судовий збір підлягає стягненню з позивачки. Його розмір визначається відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення до суду з позовною заявою складало 704,80 грн (1762 грн х 0,4). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved