Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

28 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що він і відповідачка є батьками [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області та виконавчого листа у справі №2-890/2003 року від 19 грудня 2003 року з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З квітня 2013 року син проживає разом з ним і перебуває на повному його утриманні, але з нього продовжують стягувати аліменти на користь відповідачки. Відповідно до вимог ст.180-183 СК України, позивач просив суд стягнути з відповідачки аліменти на його користь у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття та припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що син проживав разом з нею, але навесні 2013 року між ними виник конфлікт і син перейшов проживати до батька. На теперішній час син перебуває на лікуванні у школі-інтернаті №7 м.Миколаєва, на вихідні приїздить додому, спілкується з нею, вона надає йому матеріальну допомогу, а тому просила суд відмовити позивачеві у задоволенні його вимог. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язків утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.5), сторони у справі є його батьками. На підставі виконавчого листа №2-890/2003 року, виданого 19 січня 2003 року, з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] (а.с.6). [PERSON] є учнем 8-Б класу Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату 1-111 ступенів №7 Миколаївської обласної ради, що підтверджується довідкою установи (а.с.14,21). До квітня 2013 року неповнолітній [PERSON] проживав разом з матір'ю в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області. З квітня 2013 року під час канікул та у вихідні дні [PERSON] постійно проживає разом з батьком, позивачем у справі, у цьому ж селі Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що дійсно неповнолітній [PERSON] під час канікул та у вихідні дні (субота, неділя) з квітня 2013 року постійно проживає разом з батьком в с.Новопетрівка Снігурівського району Миколаївської області, але спілкується і з матір'ю. Факт постійного проживання сина з батьком підтверджується також актами депутатів Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 листопада 2013 року (а.с.7) та від 24 січня 2014 року. За такого, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідачка працює сезонно, веде домашнє господарство, отримує орендну плату за земельний пай, а тому взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі ? частини сіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку (а.с.18-20). Посилання відповідачки на ту обставину, що син спілкується з нею і на вихідні дні також приходить до неї, не може бути підставою звільнення її від сплати аліментів на утримання сина. Суд також враховує положення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з яким при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов'язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, стягнення аліментів на користь того з батьків, з якими до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судового збору на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, змінився, суд може за її позовом змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд припиняє стягнення аліментів з [PERSON] на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2003 року по справі №2-890.

Outcome: approved