overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.08.2007 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя, спільне господарства не ведуть. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем, строк на примирення просила не надавати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати, зазначила, що спільно господарства не ведуть з травня 2016 року. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, зазначив, що спільно господарства не ведуть з травня 2016 року, строк на примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.08.2007 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-БВ № 156104, актовий запис № 1678, виданим повторно 25.10.2016 року. Від шлюбу у подружжя є малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 099016. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть з травня 2016 року, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, спільне господарство не ведеться, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилався на ті обставини, що 16 серпня 2013 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис № 654. Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою є людьми різних характерів, інтересів та поглядів на взаємовідносини в сімї. Не зважаючи на те, що їх життя не склалось, деякий час вони мешкали разом, але в травні 2016 року вони остаточно віддалились один від одного , було втрачено почуття любові, поваги, довіри. Шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного господарства між ними припиненні. Мешкають сторони за різними адресами. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутністю, позов підстримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов визнала, просила його задовольнити. Також після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище чоловіка : «[PERSON]». За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданного 07 жовтня 2016 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 654, між [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2013 року було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]Дітей сторони не мають. Житловий та майновий спір у сторін відсутній, сумісного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 1986 року, від якого не мають неповнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач у судове засідання не зявився, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст . 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 23.05.1986 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Примирення між сторонами з боку позивача не можливе. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені факти та відповідні до них правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 25 січня 1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2016 року їх шлюб було розірвано. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що у графі батьки записані: батько [PERSON], мати [PERSON]. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 214 п. 7 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, зазначила, що фактично шлюбно сімейні відносини припинені з червня 2016 року, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Слепченко». Відповідач звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності зазначив, що позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у звязку з тим, що сторони не досягли порозуміння щодо сімейних стосунків, сімя існує формально, позивач з відповідачем спільне господарство не ведуть, сумісне проживання припинено з червня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи у сторін не склались подальші шлюбні відносини, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], зареєстрований 28 січня 2012 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON],[INFO]. Позивач зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, спільне господарство вони не ведуть. Вказує, що майнових спорів між ними немає. Участь в у триманні сина відповідач приймає, щомісячно сплачуючи аліменти. Просить також залишити сина проживати з нею. У зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі (а.с. 26). Суд, врахувавши думку позивача, відповідача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] виданого 28 січня 2012 року Ков`язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 02, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 08). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 29 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 10, сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 09). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вказаний шлюб не може бути збережений, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, спору про місце проживання дитини та її утримання між сторонами немає, подальше сумісне життя подружжя неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

28 жовтня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказала, що в 1989році вона уклала шлюб з відповідачем, 30 вересня 2003року його було розірвано, однак 2006року вона знову проживала з відповідачем однією сімєю. Під час проживання однією сімєю 27.02.2006року у них народився син [PERSON]. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок, допомоги на утримання дитини яка необхідна в даний час відповідач не надає. Посилаючись на викладене позивач просила \~стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], 27.02.2006року народження є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП №020795 виданим виконавчим комітетом Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 10.03.2006року. Малолітній [PERSON], 27.02.2006року народження проживає з позивачем \~і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №822 від 15.09.2016року У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Взаємної згоди про розмір і періодичність аліментів між позивачем та відповідачем досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати \~своїх неповнолітніх дітей, а отже \~при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обовязковому негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 1996 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 13 січня 1999 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в лютому 2012 році припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засіданні не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З позовом згодна, спір про майно будуть вирішувати добровільно. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище у шлюбі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13 січня 1999 року (а.с.7). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини від 05 червня 2000 року ( а.с.6), який проживає з позивачкою. У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2014 року через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, більше двох років сімейні стосунки не підтримують. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Спір про майно буде вирішуватися в добровільному порядку. Дитина буде проживати з матір'ю. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

28 жовтня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка при цьому посилалась на слідуючи обставини. Сторони, які не були в зареєстрованому шлюбі, від спільних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на даний момент дитина проживає разом з позивачкою. Спільне життя у сторін не склалось, разом вони не проживають декілька місяців, спільне господарство не ведуть. Позивачка, з урахуванням того, що вона проживає з дитиною і знаходиться в утрудненому матеріальному становищі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2\~000 грн. 00 коп. щомісячно, до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, до суду викликався належним чином завчасно, в тому числі через пресу. Суд прийшов до висновку про можливість та доцільність розгляду спори по суті в заочному порядку, відповідно до ст. 224 ЦПК України, на чому наполягала позивачка. Суд, заслухав позивачку, дослідивши матеріали даної цивільної справи, прийшов до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторонни, які у шлюбі не перебувають, від спільних відносин мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.5). У судовому засіданні також встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується поясненнями наданими у судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 СК України. Ст.181 СК України передбачає, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються слідуючи обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 521 грн. 20 коп. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved