Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

29.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06.06.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинено з серпня 2015 року. В період шлюбу, а саме 17 жовтня 2004 року у сторін народилась дочка [PERSON],я кА проживає разом із позивачем. Матеріальну допомогу відповідач надає не регулярно, в не достатньому обсязі, інших стягнень по аліментним зобовязанням [PERSON] не має. В звязку із викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду, і до досягнення дочкою повноліття, тобто до 17.10.2022 року. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та здійснення розгляду справи за її відсутності. Відповідач до початку проведення судового засідання надав суду заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його присутності, заявлені вимоги визнає повністю, заперечень не має. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] І-КИ №245502, виданого 14.09.2016 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, сторони у справі з 06 червня 1995 року перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюбі за актовим записом №8 (а.с.7). 17 жовтня 2004 року у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилась дитина [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про народження серії 1-КИ №285977, виданим 05 листопада 2004 року виконкомом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.3). Дитина проживає разом із матірю позивачем [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе, вул. Первомайська, 7/4, що вбачається із Довідки, виданої виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 24.05.2017 року (а.с.2). Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача з приводу стягнення аліментів на утримання дитини в частці від його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що останні підлягають частковому задоволенню, оскільки мінімальний прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку встановлено у розмірі 30%, згідно норм чинного СК України на день ухвалення рішення у даній справі, а збільшення його розміру позивачем суперечить вимогам закону. Сторонам розяснити, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180, 181-183, 191 СК України,

Outcome: partial