Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

27 червня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS] , зменшивши частку відповідачки до Ѕ частини. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Рожнятівського районного суду від 19 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розглядую. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 04 квітня 1995 року по 23 січня 2018 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою. У 1995 році після укладення шлюбу вони розпочали будівництво будинку, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1066 га та оформили право власності на вказану земельну ділянку на відповідачку. Після розірвання шлюбу сторони не могли досягнути згоди по розподілу зазначеного домоволодіння, тому він звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Рожнятівського районного суду від 08 червня 2018 року його позов задоволено, та визнано за ним право власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку. Після вступу рішення суду у законну силу він звернувся до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно для реєстрації за ним права власності на присуджено йому частку нерухомого майна. Однак йому було відмовлено у реєстрації, оскільки його колишня дружина [PERSON] 21 травня 2016 року зареєструвала за собою право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме закінчений будівництвом житловий будинок з господарськими спорудами. Отже на даний час вказаний житловий будинок числиться у відповідному державному реєстрі як завершений, що спричинило необхідність звернення до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Бурак Б.В. направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Представник відповідачки - адвокат Родіков І.С. направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідачки, позовні вимоги визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, сторони збудували житловий будинок з господарськими спорудами у [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,1066 га, право власності на яку зареєстроване за відповідачкою, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду про розірвання шлюбу від 23 січня 2018 року (а. с. 6), копією державного акту про право власності на земельну ділянку (а. с. 9), копією будівельного паспорта (а. с. 10-15). Позивач приймав участь у будівництві будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , оплачував будівельні та монтажні роботи, що підтверджується копією акту від 02 квітня 2018 року, складеного комісією Перегніської селищної ради (а. с. 16). За позивачем у судовому порядку визнано право власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 08 червня 2018 року про поділ майна подружжя (а. с. 7, 8). З 21 травня 2016 року право власності на завершений будівництвом житловий будинок з господарськими спорудами зареєстровано за відповідачкою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 17). Аналізуючи наявні у справі письмові докази у їх сукупності, судом встановлено, що сторони за час перебування у шлюбі збудували житловий будинок з господарськими спорудами. Рішенням Рожнятівського районного суду від 08 червня 2018 року за позивачем визнано право власності на Ѕ частину незавершеного будівництвом зазначеного житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Однак зареєструвати право власності відповідно до рішення суду не вказане нерухоме мано позивач не може у зв`язку з тим, що з 21 травня 2016 року право власності на завершений будівництвом житловий будинок з господарськими спорудами зареєстровано за відповідачкою. Отже на час розгляду справи судом відповідачка вже зареєструвала за собою право власності на спірне нерухоме майно, про що суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, відповідно до положень якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. З урахуванням того, що відповідачка позов визнала повністю, а позивач, який на підставі зазначених правових норм має право на половину майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у позасудовому свої права захистити не може, право власності на Ѕ частину збудованого у шлюбі домоволодіння за ним необхідно визнати рішенням суду, зменшивши часку відповідачки у вказаному майні до Ѕ. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна позову становить 452357 гривень, отже розмір судового збору становить 4523 гривні 57 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 769 гривень, що підлягає стягненню з відповідачки на його користь у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. Крім того, з відповідачки у доход держави необхідно достягнути частину недоплаченого судового збору, що становить 3754 гривні. Що стосується витрат на правову допомогу у розмірі 3000 гривень, то позивач не надав суду будь-яких доказів про те, що вказані судові витрати ним понесені, тому суд вважає, що позивачу слід відмовити у стягненні цих витрат з відповідачки на його користь.

Outcome: approved