Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

27.05.2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра», [PERSON], про визнання недійсним договору поруки (з урахуванням уточнень від 22.01.2014 року). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 857638/ФЛ строком до 12.07.2033 року, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 197863,73 доларів США зі сплатою 14,99 % на рік за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору, 24 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] начебто був укладений договір поруки № 857638/ФЛ-П/2, умовами якого визначено, що [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Однак, позивач зазначає, що вона взагалі не знайома з [PERSON], та не підписувала ніякого договору поруки. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір поруки №857638/ФЛ-П/2 від 24 липня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON]. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 22 січня 2014 року позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди залишені без розгляду за заявою представника позивача (Том 2 а.с. 29). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача ВАТ КБ «Надра» позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. 22.01.2014 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява в якій зазначено, що відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині визнання договору поруки недійсним. Окрім того, в заяві представник відповідача просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 27). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані ними документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 24 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №857638/ФЛ строком до 12 липня 2033 року, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 197863,73 доларів США зі сплатою 14,99 % на рік за користування кредитом (Том 1 а.с. 3,4). В забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору, 24 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки № 857638/ФЛ-П/2, умовами якого визначено, що [PERSON] поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №857638/ФЛ (Том 1 а.с.5). Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Щодо укладання договору поруки від 24 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та [PERSON] № 857638/ФЛ-П/2 слід зазначити наступне. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ухвалою від 03.09.2013 року, за клопотанням позивача, по справі була призначена почеркознавча експертиза (Том 1 а.с. 233). Як вбачається з матеріалів справи, підпис від імені [PERSON] в графі «Завгородня Тетяна Цезарівна / ________ /» з боку поручителя в договорі поруки № 857638/ФЛ-П/2 від 24.07.2008 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, що підтверджується висновком № 2171-13 судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 206/3519/13-ц (провадження № 2/206/826/13) (Том 2 а.с. 7-17). Отже, вищевказаний договір поруки № 857638/ФЛ-П/2 у відповідності до вимог ст.215 ЦК України, необхідно визнати недійсним, оскільки підписи від імені [PERSON] виконані іншою особою, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Виходячи з вищенаведених обставин справи, та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки позивачем надані докази в підтвердження обґрунтованості своєї заяви. Судові витрати судом розподіляються відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved