Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

28 травня 2013 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеса з позовом до [PERSON], третіх осіб - [PERSON], [PERSON], в якому просить суд постановити рішення, яким усунути відповідача від права на спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Вона спадкоємиця першої черги, а між спадкодавцем [PERSON] та іншим спадкоємцем - [PERSON] склалися неприязні стосунки ще задовго до смерті спадкодавця. [PERSON] навіть непрямо погрожувала спадкодавцю, [PERSON] в своїх листах, датованих 18.10.1982 року. Крім того, відповідач [PERSON] ніколи не допомогала [PERSON], який багато разів опинявся в лікарні і регулярно визивав швидку допомогу, і навіть не цікавилася станом його здоров'я. З 2008 року [PERSON] переніс багато приступів хвороб із високим ризиком для життя, що включали оперативне втручання та перебування на стаціонарі, і з того часу потребував постійного стороннього нагляду. За життя [PERSON] позивач доглядала за ним, готувала йому їжу, прала білизну та одяг, водила на прогулянки та інші. Відповідач [PERSON] під час хвороби батька ухилялася від надання йому допомоги на утримання його у лікарнях та на придбання ліків. Більш того, [PERSON] не приймала будь-якої участі в організації поховання [PERSON], всі витрати було покладено на позивача. Позивач вважає, що [PERSON] на підставі ч.5. ст.1224 ЦК України необхідно усунути від права на спадкування, оскільки за життя [PERSON], який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадньому стані, відповідачка ухилялася від надання [PERSON] допомоги. Також у позові позивач зазначає, що відповідач [PERSON] пропустила строки подання заяви про прийняття спадщини, та не може претендувати на спадкове майно. На підставі наведеного, позивач просила суд задовольнити позов та усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала проти задоволення позову, вважаючи твердження позивача неправдивими, незаконними та безпідставними, та надала до суду заперечення, у яких зазначила, що вона є рідною донькою померлого спадковця від першого шлюбу, та є спадкоємицею першої черги за законом. Спадщину вона прйняла та має законне право на спадкування за законом. На спростування тверджень позивача [PERSON] зазначила, що її померлий батько був активною, фінасово незалежною людиною, працював до останнього дня на Державному підприємстві «Одеський морський торгівельний порт» на керівний посаді, не перебував у безпорадньому стані, не був хворим, не потребував нагляду та сторонньої допомоги, та не звертався до неї із проханням про надання будь-якої допомоги. Даним позовом позивач [PERSON] намагається усунити її від права на спадкування аби незаконно збільшити свою частку у спадковому майні, в зв'язку з чим на теперішній час відносно позивача відкрите кримінальне провадження. 3-і особи по справі - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та дату розгляд справи були належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, пояснення відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази та письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно довідки, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції № 489-09-47 від 01.02.2005 року, [PERSON] народилась [INFO], про що в книзі реєстрації актів про народження у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси проведений відповідний запис за № 162. Батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 28.04.1989 року відділом ЗАГС Жовтеневого району м. Одеси зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис № 219. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 20.06.1975 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено запис № 1439. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Від шлюбу є діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний запис № 8511. Відповідно до положень статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається в наслідок смерті людини або оголошення її померлою. Треті особи по справі - [PERSON] та [PERSON], це діти позивачки та померлого спадкодавця від другого шлюбу. [PERSON] є донькою померлого спадкодавця від першого шлюбу. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом . 05.10.2012 року за заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON], державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Лангольф Ю.Д., що знаходиться у Приморському районі м. Одеси за адресою: вул.Середньофонтанська 19Б, було відкрито спадкову справу №614/2012. Відповідач [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини однак, 05.06.2013 року рішенням Припорського районного суду м. Одеси [PERSON] було надано додатковий строк на подання заяви до Шостої Одеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON], визнавши причину його пропуску поважною. 04.09.2013 року ухвалою Апеляційного суду в Одеської області була підтверджена законність прийнятого Приморським районним судом м. Одеси рішення про надання [PERSON] додаткового строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] звернулася до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відповідно положень ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] стосовно усунення від права на спадкування [PERSON], після смерті її батька, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1-5 ст. 1224 ЦК України передбачено наступні підстави для усунення від права на спадкування, а саме: 1. Усунення, яке відбувається автоматично в силу закону та не потребує судового рішення про усунення від права на спадкування. Випадки цього виду усунення закон визначає у ч.1 та 2 ст.1224 ЦК України - за негативні дії щодо спадкодавця; у ч.3 ст.1224 ЦК України - за невиконання обов'язків щодо спадкодавця, в тому числі при підтвердженні певної обставини судом; у ч.4 ст.1224 ЦК України - через відміну певного правового статусу по відношенню до спадкодавця. 2. Усунення, яке відбувається в силу судового рішення про усунення від права на спадкування за законом (ч.5 ст.1224 ЦК України). Правовою підставою для застосування судом ч.5 ст. 1224 ЦК України є сукупність таких обставин: 1. Спадкоємець за законом ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. 2. Спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. 3. Спадкодавець потребував допомоги. Для задоволення позовної заяви необхідно встановити дані обставини відносно кожного із спадкодавців та відповідача. Таким чином, лише при одночасному настанні вищезазначених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. У відповідності до ч.3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до положень статей 57, 58, 59 ЦПК України, докази мають бути належними та допустимими, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стосовно твердження позивача про знаходження на час життя [PERSON] у безпорадному стані, суд прийшов до наступних висновків. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та лікування, згідно абз. 3 ч. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Як вбачається з пояснень, наданих в судовому засіданні представником позивача, [PERSON] знаходився у безпорадньому стані, потребував постійного нагляду, потребував фінасової допомоги на ліки та лікування. З припущень представника позивача, відповідач ухилялася від надання допомоги безпомічному батьку, не цікавилася його життям, не надавала грошей на поховання [PERSON], але жодного доказу на підтвердження зазначених представником позивача обставин суду взагалі надано не було. На підтвердження вказаного, представник позивача надав суду листування відповідача [PERSON] та її батька [PERSON], вважаючи, що воно може бути доказам неприязних стосунків між [PERSON] та відповідачем. Відповідно ст. 31 Конституції України, кожному гарантується таємниця листування. Частиною 1 статті 306 Цивільного кодексу України зазначено що листи, телеграми тощо є власністю адресата. Згідно із положень ч.ч. 4, 5 ст. 306 ЦК України та положенням статей 57, 58, 59, 60, 64 ЦПК України кореспонденція може бути залученою до справи за умов, якщо у неї містяться докази, що мають істотне значення для вирішення справи. Тому, суд критично відноситься до листування, яке надав суду представник позивача. Дитяча переписка та спілкування відповідача [PERSON] та її батька [PERSON] датоване 1982 роком не має жодного відношення до предмету доказування та не може свідчити про будь-які сучасні події, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог. Більш того, твердження позивача щодо матеріального стану її покійного чоловіка не відповідає дійсним обставинам справи, бо згідно довідки ЖКС «Фонтанський №9» від 06.09.2012 року, наданої у якості доказів представником позивача, [PERSON] мешкала разом із чоловіком [PERSON] однією родиною та знаходилася на його утриманні. Також до суду були надані розрахунки витрат на поховання [PERSON], але вказані довідки не можуть свідчити про те, що данні витрати були зроблені із власних заощаджень позивача та не стосуються предмету доказування. Будь-яких доказів того, що спадкодавець звертався до доньки від першого шлюбу - відповідачки [PERSON] із проханнями по допомогу, а вона ухилялася від її надання такої допомоги, суду стороною позивача надано не було. Натомість, у судовому засіданні відповідач [PERSON] надала документи, які залучені до матеріалів цивільної справи у якості доказів, що спростовують твердження позивача [PERSON], а саме: лист відділу кадрів Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» від 10.01.2014 року за №02-7/09, згідно якого [PERSON] працював в Державному підприємстві «Одеський морський торгівельний порт» з 12.03.1969 року по [INFO], включно, на посаді інженера-будівельника та отримував зарабітню платню, виключений із списків особового складу підприємства у зв'язку зі смертю. Також, джерелом доходів [PERSON] була і його пенсія. Крім того, згідно данних, наданих на запит державного нотаріуса Лангольф Ю.Д., з фінансових установ Марфінбанку, Укргазбанку, Укрєксімбанку, Приватбанку, на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON] зберігалися вклади загальною сумою 100000.00 долларів США. Згідно інформації Державного експортно-імпортного банку України, наданих державному нотаріусу Лангольф Ю.Д., що відкрила спадкову справу №614/2012, спадкодавець [PERSON] у період з 2011 року по 2012 року вносив на рахунок готівкою грошові кошти на загальну суму 33 тисячі доларів США, тобто, саме у тій період, на який вказує позивач, як на скрутний для її чоловіка. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] намагається усунити її від права на спадкування аби незаконно збільшити свою частку у спадковому майні, адже раніше позивач вже приховала від державного нотаріуса, що відкрив спадкову справу №614/2012, про існування в померлого ще однієї доньки. 03.07.2013 року за заявою [PERSON] слідчим відділом Прморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеської області було порушено кримінальне провадження №12013170500007446 за фактом шахрайських дій з боку родичів її батька, які ввели її в оману щодо її участі в заповіті її покійного батька, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. У рамках кримінального провадження №1203170500007446 від 03.07.2013 року, ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси на рахунки померлого спадкодавця накладені арешти. У зв'язку з вказаними обставинами, суд критично відноситься до тверджень позивача, бо матеріальний стан спадкодавця не можливо визнати скрутним як і не можливо визнати і те, що [PERSON] перебував у безпорадньому стані, потребував сторонньої допомоги, оскільки такі твердження не підтверджуються належними доказами. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця потрібно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленою законом обов'язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто, ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відсутність спілкування між спадкоємцем та спадкодавцем або не прийняття участі у похованні не є предметом доказування за вищевказаною нормою та не може слугувати підставою для усунення від права на спадкування за законом. Відповідно до положень ч. 2. ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню те, що вже є встановленим судом. Отож, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2013 року та ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 04.09.2013 року та 08.08.2013 року встановлено, що [PERSON] має законне право на спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON], тому їй було надано додатковий строк для прийняття спадщини, також цей факт у іншому суді не заперечувала сама ж позивач. Згідно з положень ст. 1268 ЦК України вважається що спадщину відповідач [PERSON] прийняла. На підставі наведеного у суду не має жодних встановлених законом підстав для усунення спадкоємиці першої черги - рідної доньки померлого [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] від права на спадкування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed