Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач в особі представника за довіреністю звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Славутич, Чернігівський квартал, буд. 38 шляхом відновлення меж між цією земельною ділянкою і земельною ділянкою за адресою: м. Славутич, Чернігівський квартал, буд. 37 та перенести паркан на межу згідно правовстановлюючих документів. Під час розгляду справи після проведеної експертизи, представник позивача надав уточнення до позову просив зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні, йому [PERSON], земельною ділянкою, що знаходиться за адресою Київська область, м. Славутич, Чернігівський квартал, 38 шляхом зобов'язання його здійснити відновлення меж між земельною ділянкою, що знаходиться за адресою Київська область, м. Славутич, Чернігівський квартал, 38, яка знаходиться у власності [PERSON] та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою Київська область, м. Славутич. Чернігівський квартал, 37, яка знаходиться у власності [PERSON] та перенести паркан на межу згідно правовстановлюючих документів, а саме: спільну існуючу межу між земельними ділянками, що надані у власність № 38 та № 37 Чернігівського кварталу міста Славутич Київської області перенести від т. А до т. Б у бік земельної ділянки № 37 на 0,94м, а від т. В до т. Г у бік земельної ділянки № 37 на 0,93м, довжина межі між точками А та В дорівнює межі між точками Б і Г і складає 29,99м згідно Додатка № 3 до Висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № С-84 від 27.02.2018 року. У судовому засіданні позивач [PERSON], і його представник Прокоф,єв Б.І., позов підтримали, стверджуючи, що відповідач мав право перенести паркан в сторону земельної ділянки позивача на 0,66м., проте фактично переніс паркан на відстань близько 1,5м., внаслідок чого неправомірно захопив 25,19 кв.м. земельної ділянки позивача. Тому просили усунути перешкоди в користуванні земельної ділянки. Відповідач позов не визнав, стверджуючи, що паркан поставив на межі, визначеній державним актом на право власності на земельну ділянку, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], є власником земельної ділянки, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 238482 від 06.08.2004 року, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області на земельну ділянку площею 0,0600 гектара, що розташована за адресою: м. Славутич, Чернігівський квартал, МБК-6, поз.24, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (юридична адреса розташування земельної ділянки м. Славутич, Чернігівський кв-л б.№38), оскільки згідно договору купівлі-продажу державного майна об'єкта незавершеного будівництва, що продано на аукціоні: «Котедж МБК-6 поз. 24» від 12 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області [PERSON], реєстр. № 4988, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (Продавець) зобов'язалося передати у власність громадянина України [PERSON] (Покупець) об'єкт незавершеного будівництва - Котедж МБК-6, поз. 24, який знаходиться за адресою: 07100, Київська область, м. Славутич, на земельній ділянці площею 0,06га, питання відведення, купівлі або довгострокової оренди якої вирішується Покупцем самостійно з місцевими органами влади в порядку, установленому чинним законодавством, і є об'єктом приватизації згідно з наказами Фонду державного майна України від 21.12.2001року №2372 і Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 30.01.2002року № 5-27-1/2, а Покупець зобов'язався прийняти цей об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі. Рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради від 24 листопада 2004 року № 730 затверджено акт Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкту «Двоповерховий житловий будинок поз. 24, МБК-6» індивідуального забудовника [PERSON]. На підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради від 01.12.2004 року №776 [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2004р. - будинок за адресою: м. Славутич, Чернігівський квартал, буд. 38, загальною площею 264,7 кв.м., житловою площею 90,7 кв.м., який складається з 4-х кімнат. Право власності [PERSON] на цей будинок зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 грудня 2004 року. На підставі рішення Славутицької міської ради від 20.09.2002р. № 66-06-ІУ [PERSON] передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,06га в межах згідно плану на території м. Славутича, Чернігівський квартал, МБК-6, поз. 24, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 238482. Відповідач [PERSON], є власником сусідньої земельної ділянки, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 697852 від 12 лютого 2010 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011092000010 виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області на земельну ділянку площею 0,1000 гектара, що розташована за адресою: м. Славутич, Чернігівський квартал, МБК-6, поз.25, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (юридична адреса розташування земельної ділянки м. Славутич, Чернігівський кв-л б.№37). З оглянутої у судовому засіданні технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності громадян на землю (яка знаходиться у цивільній справі № 377/323/14-ц, та №377/1208/15-ц) - Чернігівський, Добринінський квартали м. Славутича, 2002 року, виконавець кооператив «Садівник», видно, що на підставі заяви [PERSON], від 15.06.2002 року було проведено інвентаризацію та встановлення меж земельної ділянки, складено акт установлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та передачі на зберігання встановлених межових знаків землекористування [PERSON], на території Чернігівського кварталу, поз.24, складено план меж земельної ділянки площею 0,0600га з описом меж та таблицею точок, ліній і дирекційних кутів. Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № ЧК-98/1 (який був надано позивачем [PERSON], по цивільній справі №377/323/14-ц), щодо встановлення на місцевості меж земельної ділянки за адресою: м. Славутич,Чернігівський квартал 38 (24) встановлено невідповідність фактичних меж та площі земельної ділянки, якою користується позивач ([PERSON],), межам та площі земельної ділянки, які вказані в державному акті. Так, фактична площа земельної ділянки становить 838,0 кв.м., тоді як згідно державного акту 600 кв.м., тобто збільшена на 238,0 кв.м. При порівнянні меж земельної ділянки згідно державного акта фактичні межі земельної ділянки позивача ([PERSON],) (по парканах) розташовані так, що власники сусідньої земельної ділянки №23 (юридична адреса Чернігівський, 39, власник [PERSON],) що розташована ліворуч, користуються частиною суміжної земельної ділянки № 24, яка належить позивачеві, площею 64,78 кв.м., а позивач ([PERSON],) користується частиною суміжної земельної ділянки № 25 (юридична адреса Чернігівський кв-л б.37, власник якої є [PERSON]І.), що розташована праворуч, площею 70,63 кв.м. (див. дод.1 до висновку). При порівнянні меж земельної ділянки згідно генерального плану Чернігівського кварталу м. Славутича фактичні межі земельної ділянки розташовані так, що власники земельної ділянки №23 (№39) користуються частиною суміжної земельної ділянки № 24 (38) площею 15,6 кв.м., що розташована ліворуч, а власник земельної ділянки № 24 (№38) (позивач [PERSON],) користується частиною земельної ділянки №25 (№37) відповідач [PERSON], площею 20,69 кв.м., що розташована праворуч (див. дод.2 до висновку).Для відновлення меж земельної ділянки площею 600 кв.м. згідно державного акта, а також згідно генерального плану необхідно перенести існуючі межі (паркани) відповідно до варіантів, зазначених у дод.1 та у дод.2 до висновку експертного дослідження. Рішенням Славутицького міського суду цивільна справа № 377/323//14-ц від 10.04.2014 року за позовом [PERSON], до виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, третя особа - відділ Держземагентства в м. Славутичі Київської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на землю, позов [PERSON] про визнання недійсним державного акта залишено без задоволення. Дане рішення набрало законної сили 26.04.2014 року. При цьому в Абзаці 18 даного рішення зазначено що « Для відновлення меж земельної ділянки площею 600 кв.м. згідно державного акта, а також згідно генерального плану необхідно перенести існуючі межі (паркани) відповідно до варіантів, зазначених у дод.1 та у дод.2 до висновку експертного дослідження». Рішенням Славутицького суду цивільна справа №377/1208/15-ц від 09.12.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] треті особи [PERSON], Славутицька міська рада Київської області, Відділ Держземагенства у м. Славутичі Київської області Головного Управління Держземагенства у Київській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою було відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 2 цієї статті). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст.116 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до вимог ст. 90 Земельного Кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і дотримуватись правил добросусідства. Згідно ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а ст.126 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до вимог ст.106 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Правилами ст.152 Земельного Кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення пов,язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Даною статтею визначено способи захисту прав на земельні ділянки і частиною другою цієї передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. При цьому особи мають рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Ухвалою Славутицького міського суду від 07.02.2018 року по даній справі за клопотанням представника позивача була призначена і проведена судова земельно-технічна експертиза. Відповідно до висновків експерта №с-84 від 27.02.2018 року встановлено, що спільні межі земельних ділянок № 38 та 37, визначених правовстановлюючими документами (Актів на право власності на землю) накладаються одна на одну (на Дод. №3 літ. А,Б,Г,В,А). Земельна ділянка №37, яка належить [PERSON] по площі фактично збільшена на 15 кв.м та накладається на земельну ділянку №38, яка належить [PERSON] Для усунення невідповідності необхідно спільну існуючу межу між земельними ділянками, що надані у власність №38 та №37 Чернігівського кварталу міста Славутич Київської області перенести від т. А до т. Б у бік земельної ділянки №37 на 0,94м, а від т. В до т. Г у бік земельної ділянки №37 на 0,93м, довжина межі між точками А та В дорівнює межі між точками Б і Г і складає 29,99м (Див. дод. №3). Площа земельної ділянки, яку пропонується виключити із землекористування власника ділянки №37 і передати власнику земельної ділянки №38 в наслідок встановлення межової лінії , складає 28,0 кв.м. Допитана у суді експерт [PERSON], свій висновок підтримала, вважала висновки які зазначені у висновку є правомірними. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки відповідачем було порушено права позивача на користування належною йому земельною ділянкою, частину якої відповідач загородив парканом, то суд визнає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, зобов,язати відповідача усунути перешкоди у користуванні та володінні позивача земельною ділянкою. За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення ,звільнено від сплати судових витрат, в тому числі від сплати судового збору, з другої сторони стягуються судові витрати удові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач [PERSON], звільнений від сплати судового збору, то з [PERSON]І,, необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved