overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

27 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з 28.12.2002 року по 31.10.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 2010 року були поновлені шлюбні стосунки, від яких народилась дитина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. На підставі ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу відповідача до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, додатково пояснив, що під час шлюбу було придбано майно в кредит, осіб які перебувають на його утриманні не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти мешкають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім*ї від 18.12.2013 року. Діти знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач працює, має стабільний дохід, а тому суд вважає необхідним стягнути аліменти у частці від доходу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставинах суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/2 частині усіх видів доходу відповідача до повноліття дітей. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, вона при пред'явленні позову судовий збір не сплачувала, судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

27 січня 2015 [PERSON] звернулася із заявою про розірвання шлюбу вказуючи, що 16 лютого 2003 року в Ямпільській селищній раді Білогірського району Хмельницької області вона зареєструвала з [PERSON] шлюб, від якого народилися син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, оскільки чоловік зловживав алкогольними напоями, вчиняв насильство в сім'ї, що закінчилося вбивством її батька. На даний час шлюбні відносини між ними носять формальний характер, подальше збереження сім'ї та примирення неможливі, оскільки [PERSON] вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2014 року засуджений до позбавлення волі строком на 11 років. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що їхня сім'я фактично розпалась, на сьогоднішній день [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення, а тому перешкод для розірвання шлюбу не вбачає. Просила шлюб розірвати і в зв'язку із розірванням шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Заінтересована особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи через адміністрацію виправної колонії повідомлений вчасно та належним чином, в судове засідання не з'явився, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі, будь-яких пояснень та заперечень з приводу заяви про розірвання шлюбу не надав. Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що шлюб необхідно розірвати, оскільки сторони не примирилися, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Судом встановлено, що згідно вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2014 року по справі № 675/2436/14-к (провадження № 1-кп/675/106/2014) [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років. Зазначений вирок суду набрав законної сили 08 грудня 2014 року. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

27 січня 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.08.2011 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір № 004-28080-210811, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн з лімітом в 6 000 грн. Вказали, що боржник порушила свої зобов'язання по договору і станом на 06 листопада 2014 р. існує заборгованість в сумі 4 375,65 грн, яку просили стягнути, а також судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але у резолютивній частині позовної заяви (п. 4), просив позов задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти постановлення судом рішення в заочному порядку. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання без поважних причин двічі, 09.02.2015 р. і 19.02.2015 р. не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 21 серпня 2011 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 004-28080-210811, за яким боржнику відкрито кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн і встановлено її ліміт в розмірі 6 000 грн, з процентною ставкою за користування кредитом відповідно до Правил та тарифів Банку. Судом з'ясовано, що відповідач користувалася наданою їй Банком кредитною лінією. У період з 29 серпня 2011 р. по 27 червня 2012 р. знімала з карткового рахунку грошові кошти, а з 08 вересня 2011 р. по 21 травня 2014 р. погашала борг, але у повному обсязі свої зобов'язання щодо укладеного договору по поверненню боргу відповідач не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 06 листопада 2014 р. складає - 4 375,65 грн, що складається з: тіла кредиту - 2 681,31 грн; простроченого тіла кредиту - 735,61 грн; заборгованості за комісіями - 958,73 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухиляється від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 червня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з серпня 2014 року. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка до суду повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Зі згоди позивача суд розглядає справу шляхом заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 27 січня 2015 року, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №03. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. На даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], з даним позовом. В заяві вказав, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 25 червня 2013 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з ним. Відповідач працездатна, тимчасово не працює, інших утриманців не має, але добровільно не бажає надавати допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але надіслала письмове пояснення щодо позовних вимог. Просить справу розглядати у її відсутність, оскільки на теперішній час мешкає за межами району. Заслухавши показання позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 25 червня 2013 року. (а.с.2). Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації №72 від 24 листопада 2014 року місцем проживання дитини [PERSON], [INFO] є місце проживання батька. Відповідач працездатна, але не працює, за місцем реєстрації не проживає, власного житла не має та не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26 грудня 1987 року він перебуває з відповідачкою по справі у шлюбі, який був зареєстрований виконавчим комітетом Землянківської сільської ради Глухівського району Сумської області за актовим записом № 11. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя між подружжям не склалося, останнім часом сторони не знаходять взаєморозуміння щодо ведення домашнього господарства та використання сімейного бюджету, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та прохав розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, прохала розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають iз сімейних правовідносин, та на пiдставi ст.ст. 110, 112 СК України підлягають задоволенню. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб (а.с.4), вбачається, що 26 грудня 1987 року виконавчим комітетом Землянківської сільської ради Глухівського району Сумської області за актовим записом № 11, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Копіями свідоцтв про народження підтверджується, що сторони мають повнолітніх сина та доньку. (а.с.7,8) Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки він не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, та суперечитиме принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла його дружина, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), у шестимісячний строк він вступив в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Андрушівської сільської ради - Бевзюк О.І. телефонограмою суд повідомив, що не має можливості з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка успадкувала предмети домашнього вжитку, вступила в управління (володіння) спадковим майном. Провела ремонт житлового будинку, господарських будівель, взяла в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті дружини відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання батьківства недійсним та оскарження актового запису про батьківство, третя особа - відділ реєстрації актів цивільного ставну Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області . Свої вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010року. 23.10.2014 року цей шлюб розірвано. [INFO] року відповідачка народила дочку [PERSON]. В актовому записі та свідоцтві про народження батьком дитини записаний позивач. Але він не є батьком дитини, оскільки позивачем було зроблено аналіз ДНК на підтвердження батьківства відносно доньки - [PERSON]. За результатами аналізу, який був проведений DDC Україна ФОП [PERSON] вірогідність його батьківства складає 0%, а тому просить винести рішення, яким визнати батьківство та актовий запис від 25.03.2011 року у Книзі реєстрації про батьківство щодо [PERSON] [INFO] року народження недійсним та зобов»язати відділ реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції внести відповідні зміни до книги реєстрації народження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надіслав заяву, в якій позов підтримав і просить його задовільнити та розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність. Позов визнала. Представник третьої особи - відділ реєстрації актів цивільного ставну Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин. Про час і місце повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 23.10.2014 року Рішенням Бахмацького районного суду було розірвано (а.с.5) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON], [INFO] записаний [PERSON], а матір»ю - [PERSON]. Відповідно до результатів аналізу ДНК на підтвердження батьківства відносно доньки - [PERSON], який був проведений DDC Україна ФОП [PERSON] вірогідність його батьківства складає 0%.(а.с.6) Обставина про те, що позивач [PERSON] не є батьком малолітньої дитини [PERSON] [INFO], учасниками судового розгляду визнається і відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. За змістом ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, суд знаходить доведеним факт відсутності кровного споріднення між [PERSON], який записаний батьком, та малолітньою дитиною [PERSON] [INFO], у зв'язку із чим, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про встановлення факту її проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що з липня 1992 року проживала однією сім'єю з [PERSON]. Вони проживали в належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS], мали спільний сімейний бюджет та вели сумісне господарство. В останній час [PERSON] хворів, вона доглядала за ним, а [INFO] він помер. Після смерті [PERSON] залишилося спадкоємне майно у вигляді земельної ділянки площею 2,55га, що знаходиться на території Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. Необхідність встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю з липня 1992 року по день його смерті, тобто більш 5 років, заявниця обумовлює тим, що встановлення такого факту необхідно їй для вступу в права спадкування. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свої вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник заінтересованої особи - Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, в судове засідання не явився, подав заяву, в якій не заперечує проти встановлення вказаного юридичного факту та просить розглянути справу за його відсутність. Суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з липня 1992 року по день його смерті - [INFO] (а.с.6), знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Про це свідчать письмові докази, що містяться в матеріалах справи, а саме, відомості про реєстрацію [PERSON] в належному заявниці [PERSON] житловому будинку [ADDRESS] з 26 червня 2002 року (а.с.7), наявність у заявника свідоцтва про смерть [PERSON], інших його особистих документів, довіреність від 28 лютого 2014 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у всіх державних органах (а.с.9). Про сумісне проживання [PERSON] та [PERSON] у вказаний період часу пояснила суду свідок [PERSON] Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкоємне майно, що складається з земельної ділянки площею 2,55га, що знаходиться на території Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.8). Спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], як це встановлено судом, є заявниця. Крім неї спадкоємців за законом чи заповітом немає (а.с.16-17). Встановлення цього юридичного факту обумовлено необхідністю вступу [PERSON] в права спадкування.

Outcome: approved