overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Проживання однією сім'єю з відповідачем фактично припинено. Примирення між ними неможливе. Майнових спорів не мають. Позивач просить задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с 10). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розірвати шлюб (а.с. 9). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2012 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] актовий запис № 742 (а.с.5). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заходів до примирення сторони не бажають приймати. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сім'ї проживання його батька та відсутності матеріальної допомоги з його боку. У зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач - позов визнав частково, погодився сплачувати лише 450 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 11 жовтня 2008 року по 07 жовтня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] дитина знаходиться на її утриманні. Кожного вівторка та з вечора п'ятниці до вечора суботи дитина зустрічається та перебуває з батьком. Відповідач зареєстрований по [ADDRESS] Відомості про наявність у відповідача сталого регулярного заробітку на час розгляду справи у матеріалах справи відсутні. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу положень ст.180 СК України, яка покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, відповідач, як її батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (зокрема відсутність у нього сталого регулярного доходу), відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, лише тимчасове (двічі на иждень) перебувння дитни з батьком, та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 09 січня 2004 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 01. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 09 січня 2004 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09 січня 2004 року. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON], 2004 року народження та [PERSON], 2009 року народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувють в зареєстрованому шлюбі, Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні дитини. Матеріально її не забезпечує. Вважає, що відповідач також повинний приймати участь в утриманні їх дитини. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO] по 1200 грн. з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнає частково. Згідний сплачувати аліменти у розмірі по 800 грн. щомісячно. Також просить проводити розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорта [PERSON] (а.с.2-3), копію паспорта [PERSON] (а.с.5), копію свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7), копію свідоцтва про народження (а.с. 8), копію довідки ЖКП № 2 (а.с. 9), копію консультативного висновку спеціаліста (а.с. 10-11), копії довідок УПФУ в м. Нововолинську (а.с. 12-13), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей , або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] допомоги позивачу на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] є працездатним, не має на утриманні інших непрацездатних осіб. Враховуючи, що відповідач має стабільний дохід (пенсію), суд змінює спосіб стягнення аліментів, заявлений позивачем з твердої грошової суми, відповідно до ст. 184 СК України на частку, відповідно до ст. 183 СК України і визначає до стягнення аліменти з [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Також до стягнення з [PERSON] в дохід держави належить 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог пояснила, що вона вступила в шлюб [PERSON] 06 червня 2006 року та прожила разом з ним до січня 2008 року. Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, працездатний, утриманців не має. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без своєї участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи без своєї участі суду не надавав, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 61 ЦПК України визначено що, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2012 року яке набрало законної сили 08.10.2012 року, сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2006 року (а.с.4), вказаним рішення шлюб бууло розірвано. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] (а.с.3), який знаходиться на утриманні позивачки (довідка від 22.08.2014 року №1484, видана Виконавчим комітетом Комишнянської селищної ради, а.с.2). Між сторонами не укладено добровільної угоди про матеріальне утримання неповнолітніх дітей, Відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2007року в Козирській сільській раді Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Через прояву з боку відповідача неповаги, відсутність взаємопорозуміння та втрату почуттів сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, позивачка зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги; а відповідач визнає їх повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 листопада 2007 року в Козирській сільській раді Очаківського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 06. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Причинами розпаду сім'ї стали проява з боку відповідача неповаги, відсутність взаємопорозуміння та втрата почуттів. Зазначені факти підтверджуються дослідженими у судовому засіданні свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, позивачка, зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] з 27 січня 1996 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітній син: [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2013 року. Причиною припинення шлюбних відносин є непорозуміння між сторонами. Спір майнового характеру між сторонами відсутній. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення засідання повідомлений належним чином. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1996 року (а.с.4). Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Миргородського міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовим записом №14. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітній син: [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з Відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вказує, що усно домовились про те, що [PERSON] продає їй належний йому житловий будинок, а позивачка до нотаріального оформлення договору купівлі - продажу будинку надає йому аванс в сумі 45 тисяч гривень. 02 липня 2014 року позивачка сплатила остаточно всю суму авансу, але 15 серпня 2014 року [PERSON] повідомив, що відмовляється продавати будинок, а гроші повернути не може. Просить стягнути з відповідача аванс в сумі 45 тисяч гривень. В судовому засіданні позивачка підтримує позовні вимоги повністю. Відповідач до суду не прибув, заперечення проти позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.74 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] надала відповідачеві [PERSON] аванс в сумі 45 тис. грн. за майбутнє оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку. [PERSON] відмовився продавати [PERSON] будинок, але отриманий аванс не повертає. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки, письмових розписок про отримання грошей [PERSON] та показів свідка [PERSON], яка в суді показала, що [PERSON] передала гроші [PERSON] як аванс за житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що [PERSON], який отримав від [PERSON] попередню оплату за житловий будинок і відмовився передати житловий будинок у власність, зобов'язаний повернути позивачці отриману суму авансу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що після припинення спільного проживання з відповідачем з серпня 2014 р. він припинив надавати допомогу на утримання дітей, надавши дітям за цей час лише 161 грн., при цьому маючи зарплату близько 7400 грн. та доходи від здачі в оренду земельного паю. Відповідач позов не визнав, так як позивачка забрала їх спільні заощадження на ремонт будинку на загальну суму близько 50 тис. грн. Зазначив, що не відмовляється від забезпечення дітей, але кошти буде надавати особисто дітям або позивачці на конкретні витрати для придбання необхідного. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільних із позивачкою доньок [PERSON], яка народилася [INFO]., та [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданими Новоставецькою сільською радою 29.10.2001 р. та 09.12.2005 р. відповідно. Діти утримуються позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Новоставецькою сільською радою від 20.08.2014 р. № 530/02-25, та не заперечується самим відповідачем. Як встановлено в ході судового розгляду з амбулаторних карт, обидві доньки хворіють та перебувають на обліку в офтальмолога, потребують періодичного огляду та лікування за необхідності, що визнали обидві сторони судового розгляду. Суд не погоджується з розміром аліментів в 1/2 частки доходу відповідача, який заявлений позивачкою, виходячи з наступного. Як встановлено з пояснення сторін по справі, відповідач працює головним економістом Теофіпольської філії ПрАТ «Зернопродукт МХП», в середньому отримує на руки близько 6 тис. грн. заробітної плати за місяць. Як встановлено в судовому засіданні, діти [PERSON] не хворіють хворобою, яка б вимагала постійного вживання ліків або застосування лікувальних чи профілактичних процедур, а періодично потребують обстеження та лікування, а також заміну окулярів Відповідач має задовільний стан здоров'я, інших дітей на утриманні не має, має непрацездатних батьків, яким, крім відповідача, надає також допомогу його брат, який проживає разом з ними. А тому, враховуючи викладене, а також необхідність витрачання відповідачем коштів на власне існування, сплату комунальних витрат, вбачається можливість стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 від доходу.

Outcome: partial