Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

28.08.2013 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], 3-ті особи [PERSON] та [PERSON], в якому позивач просить суд виселити [PERSON], [INFO], з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, а також просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені позивачем судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував,просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив, а тому судом оголошено про заочний розгляд справи. Треті особи до суду не з'явились, а тому судом розглянуто справу за відсутності третіх осіб. Перевіривши письмову заяву позивача і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.12.2012 року від 13.11.2012 року, номер 210 та технічного паспорту, виготовленого 06.07.2012 року, реєстровий №14-1769, інвентаризаційна справа №1803. Відповідно до домової книги на буд. [ADDRESS] встановлено, що разом із позивачем у її будинку проживають її чоловік [PERSON], її син - [PERSON] та її онук - [PERSON]. Позивач також надала суду лист начальника Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 23.09.2013 року за №18230 З наданих суду листів начальника Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 23.09.2013 року №18230 та 08.11.2013 року №10374, інформації виконавчого комітету Будянської селищної ради №884 від 04.09.2013 року встановлено, що відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого регулярно вчиняє сварки за місцем мешкання, що підтверджує доводи позивача про те, що неодноразово відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчиняв бійки з членами родини позивача, у зв'язку з чим позивач та члени її сім'ї вимушені були звертатися до органів міліції за захистом. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що сумісне проживання позивача та відповідача в одному будинку є неможливим. Заходи громадського впливу, зокрема і притягнення відповідача до відповідальності за насильство в сім'ї не дали результату, оскільки відповідач допустила повторення правопорушень. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського виливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача в повному обсязі і на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на корись позивача судових збір в сумі 114 гривні 70 коп.

Outcome: approved