Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

27.10.2015 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(далі за текстом позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач), в якій просить стягнути заборгованість по кредиту в сумі 32\~975,51 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~218,00 грн., посилаючись на те, що між ПАТ «ОТП Банк» (далі за текстом Банк) та позивачем укладено договір факторингу №22/12/14/5 від 22.12.2014 р., відповідно до якого Банк відступив позивачу вимоги за кредитним договором №2008160032 від 20.02.2014 р., укладеними між Банком та відповідачем. Банк повністю та в строки виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 32\~975,51 грн.У теперішній час відповідач ухиляється від добровільного погашення заборгованості по кредитному договору, у звязку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, від 28.01.2016 р. надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а. с. 52). Відповідач в судове засідання не зявився; про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду (а. с. 49, 51), однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки суд не сповіщав. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалив, у відповідності до ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) прийняти рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою, яка підлягає задоволенню із наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору слід керуватися Цивільним Кодексом України (далі за текстом ЦК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20.02.2014 р. між Банком та відповідачем (а. с. 11, 12) укладено договір про надання споживчого кредиту №2008160032, на підставі якого Банк надав кредит відповідачу у сумі 25 000,00 грн. на споживчі цілі, зі сплатою 0,01 % річних, строком до 20.02.2017 р. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в п. 1.2. кредитного договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в п.1.4 кредитного договору (а. с. 4 - 6). Відповідно до договору факторингу №22/12/5 від 22.12.2014 р. (а. с. 23 - 26), додаткової угоди №1 від 24.12.2014 р. укладених між Банком та позивачем (а. с. 15, 16 - 18, 19 - 22), Банк відступив позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором. Листом від 05.01.2015 р. позивач повідомив відповідача про відступлення Банком права вимоги по кредитним договорам №2008160032 від 20.02.2014 р. (а. с. 13), на підставі договору факторингу №22/12/5 від 22.12.2014 р. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем складається із заборгованості по кредиту, процентам, комісії на загальну суму 32\~975,51 грн. (а. с. 14, 41). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, з укладанням №22/12/5 від 22.12.2014 р. до позивача перейшло право вимоги виконання зобов'язань від відповідача за кредитними договорами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимог чинного законодавства, відповідач належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, не здійснив повернення кредиту у встановлені договором строки у повному обсязі. Згідно розрахункам, наданих позивачем, які перевірені судом, загальна сума заборгованості у відповідача по кредитному договору склала суму 32\~975,51 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту 28\~097,98 грн.; заборгованість по процентам 0,26 грн.; заборгованість з комісії 4\~877,27 грн. (а. с. 14, 41). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки позов задоволено та понесені витрати підтверджені квитанцією (а. с. 1). На підставі ст. ст. 525, 1046, 1048 - 1050, 1054, 1077\~ ЦК України,

Outcome: approved