Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

26 серпня 2014 року заявник звернувся до суду з наданням в подальшому уточненої заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2013 року [PERSON] зробила розпорядження, що все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON], та покладено на нього заповідальний відказ:протягом двох років з моменту відкриття спадщини продати за ціною та на умовах на власний розсуд успадковане майно , а грошові кошти, отримані від його продажу, розподілити таким чином:50 відсотків передати її сину - громадянину США - [PERSON], а решту залишити собі. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], йому було постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в Свідоцтві про право власності на житло від 14.05.1993 року по батькові померлого власника вказано з помилками. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, видане 12.05.1993 р. Миколаївською службою приватизації державного житлового фонду, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. ПН ММНО [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 травня 1993 року [PERSON] та [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на житло на праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. За час свого життя, 29 листопада 2013 року [PERSON], [INFO], зробила таке розпорядження: що все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON], та покладено на нього заповідальний відказ: протягом двох років з моменту відкриття спадщини продати за ціною та на умовах на власний розсуд успадковане майно , а грошові кошти, отримані від його продажу, розподілити таким чином: 50 відсотків передати її сину - громадянину США - [PERSON], а решту залишити собі. [INFO] року [PERSON] померла (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2012 року). Заявник звернувся до нотаріальної контори щодо спадкування майна померлої, але 24 липня 2014 року постановою приватного нотаріусу ММНО [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки по батькові померлого власника вказано з помилками в Свідоцтві про право власності на житло, видане 14.05.1993 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, копії паспорту, по батькові заявника вказано «[PERSON]». Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved