Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

28.01.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 03.08.2013 року уклало з відповідачем договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 020 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням [PERSON] і надав [PERSON] право в будь-який момент змінити кредитний ліміт.\~ Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з [PERSON] та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами [PERSON], які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та [PERSON] Договір. За [PERSON] має право в односторонньому порядку змінювати [PERSON] та інші невідємні частини договору, в тому числі і розмір відсоткової ставки за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по рахунку, яку позичальник зобовязаний отримувати так само, як і отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені ним операції; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.\~ Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобовязання за договором, надав відповідачці кредит. Відповідач своїх зобовязань не виконав, не надав своєчасно [PERSON] грошей для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами згідно Умов, тобто порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту та відсотками, за що відповідачу були нараховані штрафні санкції. Станом на 31.10.2018 року відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 16\~621 грн. 51 коп., яка складається із: 3\~145 грн. 35 коп. тіла кредиту; 11\~308 грн. 47 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом; 900 грн. нарахованої пені та комісії; штрафів: 500 грн. фіксована частина та 767 грн. 69 коп. процентна складова. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 16\~621 грн. 51 коп. за кредитним договором № б/н від 03.08.2013 року, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.01.2019 року відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Ухвалою суду від 05.03.2019 року відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, а також витребувано докази, які б підтверджували, яку саме кредитну картку отримав відповідач та які тарифи діють до цієї картки, який строк дії картки; зобовязано надати інформацію про обставини зміни процентної ставки у різні періоди. Відповідачу направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. 11.03.2019 року позивачем надано письмові пояснення та докази. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини, за якими суд вирішує спір, врегульовані такими нормами права. За положеннями статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, а також пунктів 2.1.1.5.5-2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобовязань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що 03.08.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 020 грн.\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається із заяви-анкети кредитора, Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов), Правил користування платіжною карткою та [PERSON]. Згідно наданої [PERSON] довідки, [PERSON] отримав картку № 5211537355915856 від 03.08.2013 року. Строк дії картки до квітня 2017 року. З наданого розрахунку [PERSON] та виписки з рахунку про рух коштів вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, деякий час частково погашав заборгованість, однак з січня 2017 року припинив це робити, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредитному договору. \~ Таким чином, відповідач належним чином зобовязання за кредитним договором не виконав, що згідно наведених вище норм законодавства та Умов і правил надання банківських послуг надає позивачу право вимоги щодо сплати заборгованості, а також відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов нарахування відсотків у розмірі, встановленому Тарифами [PERSON], із розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачене п. 2.1.1.12.13. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 31.10.2018 року сума заборгованості складає 16\~621 грн. 51 коп., зокрема: заборгованість за тілом 3\~145 грн. 35 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 11\~308 грн. 47 коп.; пеня та комісія 900 грн., а також штрафи: фіксована частина 500 грн. та процентна складова 767 грн коп. Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком зазначених сум. Вважає, що засади такого розрахунку суперечать вимогам цивільного законодавства України, Конституції України, Умов та правил надання банківських послуг тощо. Саме з розміру простроченої заборгованості по тілу кредиту мають обчислюватись всі інші суми, які має сплатити відповідач. Зокрема: відсотки за користування кредитом та штрафні санкції за несвоєчасне повернення кредиту і відсотків. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Після настання строку повернення кредитних коштів у повному обсязі право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Оскільки строк дії картки відповідача скінчився у квітні 2017 року, що підтверджується довідкою [PERSON], то строк нарахування відсотків за користування кредитом, закінчився 30.04.2017 року. Заборгованість за тілом кредиту станом на 30.04.2017 року згідно розрахунку позивача становить 3 145 грн. 35 коп., за процентами 11 308 грн. 47 коп. Крім того, на думку суду, [PERSON] помилково,

Outcome: partial