Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

27 серпня 2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що 03 лютого 2012 року зареєструвала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка зазначає, що має нерегулярний дохід. Позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не менше мінімального розміру, встановленого діючим законодавством України, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що [PERSON] до [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 червня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 3). З позовної заяви вбачається та не спростовується відповідачем, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з позивачкою. Також, в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Відповідач є працездатною особою, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні будь - яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (стаття 182 СК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір аліментів суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, та приймає до уваги потреби дитини відповідно до віку. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 840,80 грн, який підлягав сплаті за подання даної позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved