Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

26 серпня 2016 року позивач, [PERSON], звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за участю третьої особи Первинна профспілкова організація ДП «СхідГЗК» Східної об'єднаної організації професійної спілки про визнання дії ДП «СхідГЗК» щодо попередження [PERSON] про наступне вивільнення та про наступне розірвання з ним трудового договору 01.08.2016 року у відповідності до п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників незаконними; скасування наказу від 02.08.2016р. № 301 «Про виведення за штат працівника та скорочення позаштатного працівника ДП «СхідГЗК» і наказу від 02.08.2016 № 4484-к «Про направлення [PERSON] у простій»; зобов'язати уповноважений орган власника ДП «СхідГЗК» попередити [PERSON] у встановленому ст. 32 КЗпП України порядку про зміну істотних умов праці за його трудовим договором, а саме про зміну назви посади та інші зміни, якщо такі відбулися, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року провадження у справі відкрито суддею [PERSON] У зв'язку з прийняттям постанови ВРУ від 08.09.2016 року № 1515-VIII про звільнення судді [PERSON] відповідно до розпорядження № 25 від 06 жовтня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл справи № 176/2096/16-ц (провадження 2/176/1310/16). За наслідками автоматизованого розподілу справа передана судді Волчек Н.Ю. 08 листопада 2016 року позивач [PERSON] уточнив свої позовні вимоги та просить суд скасувати також накази від 12.09.2016 № 5387-к, від 11.10.2016 № 6048-к, від 31.10.2016р. № 6464-к. 16 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «СхідГЗК» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Первинна профспілкова організація ДП «СхідГЗК» Східної об'єднаної організації професійної спілки, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про скасування наказу від 18.11.2016р. № 2353-ос про звільнення його з роботи у зв'язку з скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлення його на роботі на посаді заступника начальника відділу кадрів управління ДП «СхідГЗК», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.11.2016 року по день ухвалення судом рішення про поновлення його на роботі, моральної шкоди в розмірі 5000,0 грн. та витрат на правову допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 28.12.2016 року зазначені вище позови об'єднані в одне провадження /а.с.215 Т.1/. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням їх уточнень позивач, [PERSON], посилався на те, що з 01.09.2008 року він працював на посаді заступника начальника відділу кадрів управління ДП «СхідГЗК». 26 квітня 2016 року відповідач видав наказ №166 «Про зміну в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників в підрозділах ДП «СхідГЗК» згідно з додатками до якого було виключено зі штатного розкладу відділ кадрів управління ДП «СхідГЗК». В подальшому відповідач видав наказ про створення служби по роботі з персоналом від 23.05.2016 № 193, яким до штатного розкладу підприємства було введено штатний розклад служби по роботі з персоналом, у тому числі і посаду заступника начальника служби по роботі з персоналом. 27 травня 2016 року позивача було письмово попереджено про наступне вивільнення та про наступне розірвання трудового договору з ним 01.08.2016 у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. З такими діями відповідача позивач [PERSON] не погодився, оскільки вважає, що фактично відбулася не реорганізація, а лише перейменування його посади та збережено основну структуру та підпорядкування служби з управління персоналом, його посадові обов'язки фактично не змінилися, у зв'язку із чим його повинні були попередити про зміну назви посади у відповідності до ст. 32 КЗпП України, оскільки інших змін істотних умов праці у даному випадку не відбулося. Про це ним було зазначено у самому попередженні про вивільнення. Зазначив, що таку позицію було підтримано профспілковим комітетом ДП «СхідГЗК» у постанові від 18.07.2016 р. № 67-3 «Про розгляд подання на звільнення [PERSON].». Крім того, позивач [PERSON], зазначає, що основною метою створення служби по роботі з персоналом є оптимізація чисельності та штату персоналу (тобто його скорочення) працівників кадрових служб, а натомість штатну чисельність служби по роботі з персоналом було збільшено з 25 штатних одиниць до 27 штатних одиниць. Вважає, що всі функції та завдання відділу кадрів управління ДП «СхідГЗК» нічим не відрізняються від функцій та завдань служби по роботі з персоналом. Фактично скорочення штату та чисельності не відбулося, посада заступника начальника служби по роботі з персоналом у новому штатному розписі збережено, інших змін крім зміни назви не вбачається, а тому, відповідно до ст. 32 КЗпП України тільки якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Позивач також зазначає, що попередження про наступне вивільнення та про наступне розірвання трудового договору 01.08.2016 у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників підписане заступником генеральним директором з безпеки, який не є уповноваженим органом власника відповідно до чинного трудового законодавства України та Статуту ДП «СхідГЗК». Вважає, що незважаючи на вищевикладені обставини відповідачем в подальшому було продовжено порушення його трудових прав і 02.08.2016 р. його було ознайомлено з наказами про виведення його поза штат та скорочення від 02.08.2016 № 301 і про направлення його у простій від 02.08.2016р. № 4484-к, від 12.09.2016р. № 5387-к, від 11.10.2016р. № 6048-к, від 31.10.2016р. № 6464-к., а також знову було попереджено про наступне вивільнення як позаштатного працівника 04.11.2016 року. Так, 03 жовтня 2016 відповідачем було подано подання до профспілкового комітету ДП «СхідГЗК» про звільнення позаштатного працівника [PERSON]. Постановою від 17.10.2016 №71-1 профспілковий комітет знову не надав згоду на звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку невідповідністю вказаної підстави звільнення фактичним обставинам. Незважаючи на це відповідач в порушення вимог трудового законодавства втретє звернувся до профспілкового комітету ДП «СхідГЗК» з поданням на звільнення з тих самих підстав та обставин. На засіданні профспілкового комітету ДП «СхідГЗК» згідно із протоколом від 10.11.2016 року № 72 було прийнято рішення про повернення подання відповідачеві без розгляду. Однак відповідач в порушення вимог ст. 43 КЗпП України наказом від 18.11.2016р. № 2353-ос звільнив позивача [PERSON] у зв'язку із скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає зазначений наказ незаконним, оскільки його видано в порушення вимог ст. 43 КЗпП України та в недотримання п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9. Оскільки позивач вважає своє звільнення незаконним, у відповідності до вимог ст. 235 та ст. 237-1 КЗпП України, йому має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 48 787,47 грн. та відшкодовано моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн. Окрім того вважає, що йому повинні бути відшкодовані витрати на правову допомогу в сумі 20 887,22 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 552 грн. з урахуванням уточнень. У судовому засідання позивач [PERSON] вимоги позову, з урахуванням уточнень, підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача, Дзюба М.О., Дідук А.А., кожен окремо, позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні не визнали та просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому пояснили, що на виконання вимог Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», листа Міненерговугілля від 25.12.2015 № 01/33-3695 наказами генерального директора від 26.04.2016 № 166, від 13.05.2016 № 184 «Про зміну в організації виробництва і праці та скорочення чисельності і штату працівників в підрозділах ДП «СхідГЗК» на підприємстві було розпочато процедуру змін в організації виробництва і праці та скорочення чисельності і штату працівників в підрозділах ДП «СхідГЗК». Так, наказами генерального директора підприємства від 26.04.2016 № 166 (з додатками), від 13.05.2016 № 184 зі структури управління ДП «СхідГЗК» з 02.08.2016 виключено (ліквідовано) структурну одиницю управління - відділ кадрів підприємства, а зі структури структурних підрозділів ГМЗ, РМЗ, АТГ, СБ, СПО, РБУ, ЦЛ КВПіА виключено (ліквідовано) відділ обліку та комплектації кадрів, бюро з обліку та комплектації кадрів, старших інспекторів з кадрів, інспекторів з кадрів, старших табельників і табельників та інший обслуговуючий персонал. Наказом від 23.05.2016 № 193 на підприємстві з 02.08.2016 створено новий самостійний структурний підрозділ (код цеху 07) - служба по роботі з персоналом ДП «СхідГЗК». Пунктами 2 та 3 цього наказу введено з 02.08.2016 організаційну структуру служби по роботі з персоналом та штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників служби по роботі з персоналом. У зв'язку із зазначеним, всі кадрові працівники підлягали стовідсотковому вивільненню згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України про що вони отримали письмові попередження, в тому числі і заступник начальника відділу кадрів управління підприємства [PERSON] Одночасно з врученням попередження відповідачем було запропоновано працівникам, які підлягали звільненню, посади в новоствореній службі по роботі з персоналом, в тому числі і [PERSON] Представники відповідача наголосили, що у відповідності до ст. 49-2 КЗпП України [PERSON] за два місяці - 27.05.2016, було персонально попереджено про наступне вивільнення з 01.08.2016 р. Водночас, із попередженням про можливе звільнення позивачеві було запропоновано іншу роботу на підприємстві - за посадою інженера групи обліку та комплектації кадрів служби по роботі з персоналом ДП «СхідГЗК». Крім цього, запропоновано ознайомитися з переліком усіх вакансій на ДП «СхідГЗК». Проте позивач відмовився і від запропонованої роботи, і від ознайомлення з переліком вакансій по підприємству, мотивуючи це незгодою з рішенням роботодавця. 15 червня 2016 року до відома [PERSON] повторно було доведено інформацію та пропозицію відповідача щодо переведення його на посаду інженера групи обліку та комплектації кадрів служби по роботі з персоналом, а також про можливість знайомитися у відділі кадрів управління підприємства з переліком вакансій по підприємству, які оновлювалися щопонеділка впродовж усього часу до моменту вивільнення. Позивач згоди на переведення його на посаду інженера групи обліку та комплектації кадрів служби по роботі з персоналом, або на іншу посаду згідно переліку вакансій не надав. У зв'язку із цим відповідач

Outcome: dismissed