Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

27.06.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 23.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, про що складено актовий запис №711; - стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17.04.2019 року; - стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менш ніж 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.06.2027 року. Ухвалою від 09.07.2018 року провадження у справі відкрито. Ухвалою від 11.09.2018 року розєднано позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, виділивши у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В судове засідання 10.10.2018 року позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, та просить проводити розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2000 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, про що складено актовий запис №711. Від шлюбу народилася [PERSON], 17.04.2001 року, актовий запис № 316, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 352028, виданого Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с.12/. 18.06.2009 року народився [PERSON], актовий запис № 1212, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 190334, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с.11/. З довідки (виписки з домової книги про склад сімї та прописки), виданої СОН «Золотий Берег», вбачається, що сторони, їх діти, а також власник домоволодіння [PERSON], [INFO], мати позивача, зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] /а.с.14/. Оскільки відповідач добровільно надає кошти на утримання дітей нерегулярно, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 180-185 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов'язком батьків. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоровя та матеріальний стан сторін у справі. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 2500 грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки суду не було надано доказів щодо отримання відповідачем стабільного заробітку, який дозволив би стягувати з нього по 5000 грн. на утримання двох дітей. При цьому суд зазаначає, що визначення відповідачем суми в розмірі 1000 грн. на кожну дитину є недостатньою сумою аліментів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Outcome: partial