Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

26 лютого 2021 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого їй відкрилась спадщина за заповітом на все майно, яку вона прийняла у встановлений законом строк. Спадкоємці за законом - дружина померлого [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині та померла [INFO] , відмовилась від своєї частки на її користь, [PERSON] та [PERSON] пропустили встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та є такими, що не прийняли її. Спадкова справа відкрита. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 24 грудня 1991 року. Державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 часток спірного будинку, [PERSON] та [PERSON] - на 1/6 частки кожному, оскільки відсутні документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності на спірний будинок. На теперішній час її права ніким не оспорюються, тому просить визнати за нею право власності на весь спірний житловий будинок, не застосовувати щодо відповідача вимоги ст. 141 ЦПК України та судові витрати залишити за сторонами. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 7 квітня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано копію спадкової справи щодо майна померлих [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач та третя особа [PERSON] позов підтримали повністю, представник відповідача та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, представник відповідача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, третя особа [PERSON] про причини неявки не повідомив, своїх пояснень на позов не подав. В судовому засіданні позивач надала пояснення, які повністю відтворюють зміст позовних вимог. Також пояснила, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку не приватизована. Проте вона не має коштів для отримання витягу із ДЗК. Щодо розбіжностей у зазначенні площі прибудови, 2014 року побудови, то (із усних пояснень їй ФОП [PERSON] ) площа 38,9 кв. м це - розміри по зовнішніх замірах, а 32,3 кв. м - по внутрішніх. В судовому засіданні третя особа [PERSON] надав пояснення, аналогічні поясненням позивача. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого [INFO] [PERSON] . У встановленому порядку прийняла спадщину. Спадкова справа відкрита. Спадкоємці за законом - дружина померлого [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, відмовилась від своєї частки на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пропустили встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та є такими, що не прийняли її (а.с.117-145 - копія спадкової справи). До спадкової маси входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , який відповідно до технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] ,станом на 25 листопада 2020 року складається із житлового будинку літера БТІ «А-1», 1985 року побудови, площею 69,0 кв. м, прибудови літера БТІ «а», 1985 року побудови, площею 13,2 кв. м, ганку літера БТІ «№1», 1985 року побудови, площею 2,6 кв. м, господарських будівель та споруд: погреба, літера БТІ «Б», 1985 року побудови, площею 12,1 кв. м, сараю, літера БТІ «В», 1985 року побудови, площею 25,6 кв. м, сараю, літера БТІ «Г», 1992 року побудови, площею 7,1 кв. м, свердловини, літера БТІ «№2», 2007 року побудови, огорожі, літера БТІ «№3», 2007 року побудови, воріт з хвірткою, літера БТІ «№4», 1997 року побудови та огорожі, літера БТІ «№5», 2009 року побудови. [PERSON] та [PERSON] одружилися 24 вересня 1967 року (а.с.31 - копія свідоцтва про шлюб). Цей житловий будинок [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу 24 грудня 1991 року (а.с.15-17 - копія договору), тобто перебуваючи у шлюбі із [PERSON] . При інвентаризації було виявлено об`єкти, які вважаються самочинними, а саме, прибудова, літера БТІ «а1», 2014 року побудови, площею 38,9 кв. м, вартістю 41323,00 грн. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями становить 126989,00 грн, за виключенням вартості прибудови, - 85666,00 грн (а.с.20-24, 26, 27 - копії технічного паспорта, рішення та довідки). Дані про цей житловий будинок були внесені до погосподарських книг Великокрупільської сільської ради (а.с.27, 28, 29-30 - копії повідомлення та виписок із погосподарських книг, довідка). Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва: для будинків садибного типу, дачних та садових будинків: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд (незалежно від наявності фундаменту), навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, веранд, тамбурів, нежитлових прибудов, терас, ґанків, бань, саун, хлівів, гаражів, літніх кухонь тощо. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,5478 га, яка розташована на території Великокрупільської сільської ради Броварського району Київської області (а.с.32 - копія свідоцтва про право на спадщину). [PERSON] померла [INFO] . Спадкова справа відкрита. Спадкоємці за законом - її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме, на 1/3 частки кожен на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,9833 га, яка розташована на території Великокрупільської сільської ради Броварського району Київської області (а.с.68-116 - копія спадкової справи). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 частки спірного житлового будинку, оскільки відсутні документи, які б підтверджували належність спірного будинку [PERSON] (а.с.40 - відмова). Нотаріус відмовив третім особам [PERSON] та та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частки спірного житлового будинку померлої [PERSON] , оскільки за життя їй не було виділено право власності на Ѕ частки у праві власності на спірний житловий будинок, що є спільним майном подружжя, після смерті [PERSON] (а.с.41 - відмова). Позивач позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини за заповітом у вигляді частки будинку в позасудовому порядку, тому її право підлягає захисту. При ухваленні рішення суд керується ст. 60 СК України де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в судовому засіданні доведено, що спадкодавцю [PERSON] належала Ѕ частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудамина праві спільної сумісної власності, набута як подружжям за час шлюбу, якою він законно володів. Спадщину [PERSON] прийняла у встановленому порядку позивач. Інша Ѕ частки спірного житлового будинку належала його дружині [PERSON] , яка після відкриття спадкової справи [PERSON] не звернулася до нотаріуса для виділення частки. Позивач при пред`явленні позову сплатила судовий збір у розмірі 1269,89 грн (а.с.42, 57 - квитанції), які за її клопотанням необхідно залишити за нею. У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, оскільки [PERSON] мала право на Ѕ частки спірного житлового будинку, яке підлягає спадкуванню. Позивач не заявила позовних вимог щодо цього майна у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Всі троє дітей останньої прийняли цю спадщину. Крім того, до складу спадщини не входять самочинно побудовані після смерті спадкодавця будівлі. На підставі викладеного,

Outcome: partial