Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

28.01.2019 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , мотивований тим, що йому на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 25.06.1974 [NUMBER] 1259 належить домоволодіння [ADDRESS] . Згідно адресної картки та довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Ятлинської селищної ради від 16.01.2019 № 95, в зазначеному будинку зареєстровані: він - [PERSON] , [INFO] , з 03.10.1995, та [PERSON] , [INFO] , з 10.05.2007. Проте, останній у даному будинку не проживає понад один рік без поважних причин, про що неодноразово складались акти депутатом Ялтинської селищної ради. Відповідач у даному будинку не проживає, оскільки виїхав за кордон до Російської Федерації, не спачує за комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у будинку немає, телефонний зв`язок з ним не підтримується і взагалі він будинком не цікавиться. Перешкод у користуванні житлом він йому не чинив. Тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. Позивач в судове засіданне не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності на будівлю № 1259 від 25.06.1974 [PERSON] на праві особистої власності належить домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно довідки пр склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Ялтинської селищної ради № 95 від 16.01.2019, у будинку [ADDRESS] зареєстрвані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Як вбачається з адресної кактрки, у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 03.10.1995, та [PERSON] , [INFO] , з 10.05.2007 (а.с. 10). З акту про фактичне проживання (не проживання) від 24.01.2019, складеного депутатом Ялтинської селищної ради [PERSON] , вбачається, що [PERSON] фактично не проживає у будинку [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства за адресою: [ADDRESS] р [ADDRESS] від 26.04.2016, складеного депутатом Ялтинської селищної ради [PERSON] , за даною адресою зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] , мешкає у Російській Федерації (а.с. 12). У відповідності до положень ст.ст.\~317,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями\~ст. 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористався позивач, як власник спірного будинку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жиловому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved