Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

27 червня 2018 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із позовом, яким просить стягнути з останньої 1/2 частину боргу спадкодавця [PERSON] у розмірі 26 230 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що: -з 15.10.2010 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]; -[INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями після його смерті є позивач - його дружина та відповідач - його матір; -за життя чоловіка позивач була змушена взяти у борг кошти на його лікування у розмірі 4 000,00 доларів США; -вказані кошти були взяті за згодою чоловіка та з його відома, через що борг є спільним сумісним майном подружжя та борг у розмірі 2 000,00 доларів США входить до складу спадщини після смерті [PERSON].; -позивач після смерті чоловіка погасила вказану суму боргу, через що має право на стягнення частини спадкового боргу у розмірі 1 000,00 доларів США. Відповідач згідно поданого відзиву на позов позовні вимоги не визнавав та вказував, що: - позивач не надала жодних доказів отримання коштів у борг; - зокрема, відсутня розписка або інший борговий документ, за яким можна було б встановити хто,коли, у кого, яку суму та на який строк отримав у борг; - позивач помер 04.05.2017 року, проте позивач пропустила строк пред'явлення до спадкодавця вимоги про повернення боргу, набутого спадкодавцем; - до того ж, сторони не є солідарними боржниками, оскільки кредитори по боргам спадкодавця жодних вимог не пред'являли; - позов не підлягає задоволенню, а позивач має сплатити відповідачу понесені ним витрати на правову допомогу у зв'язку із розглядом справи. 23.08.2018року Ухвалою суду було роз'єднано позовні вимоги та виділено в окреме провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення частини боргу, набутого спадкоємцем. 04.10.2018 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні від 31.10.2018 року суд ухвалив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 31.10.2018 року, оголошеною у судовому засіданні до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] Ухвалою від 11.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача вдруге надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до положень ч.1 п.2 ч.3 ст.223, ч.8 ст.279 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті..... у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи ( його представника), незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Оскільки позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, двічі не з'явився у судове засідання, від нього не надійшло заяв про залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутністю позивача (його представника). Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнавав та заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] не з'явився, повідомлений належним чином. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішенні справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] з 15.10.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року [PERSON] помер. З матеріалів спадкової справи №199/2017, заведеної 02.05.2017 р., вбачається, що спадкоємцями після його смерті, які звернули до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, є дружина - [PERSON] та матір - [PERSON]. Згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.73,75) [PERSON] та [PERSON] у спадкували, після смерті [PERSON], по 1/6 частці квартири [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2018 року за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS]. Разом з тим, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за життя нею та чоловіком був набутий борг у розмірі 4 000,00 доларів США, який також входить до складу спадкового майна та який позивач частково - у розмірі 2 000,00 доларів США - повернула кредитору, через що має право на повернення від відповідача половину погашеного боргу - 1 000,00 доларів США. Так, зі змісту розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.25) вбачається, що 15.05.2017 [PERSON] передала [PERSON] кошти у розмірі 2 000,00 доларів США у якості повернення боргу, наданого останнім [PERSON] 09.03.2017. Згідно ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки я зареєстрований разом із спадкодавцем на час смерті та не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, я є таким, що прийняв спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, спадщина складається із сукупності прав і обов'язків спадкодавця, що переходять до спадкоємця як одне ціле. Спадкоємець зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині ( ч. 1 ст. 1282 ЦК України). Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб'єктів спадкового процесу. Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, закріплений в ст. 1281 ЦК України. Зокрема, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Частиною 4 зазначеної норми передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частинами другої і третьою цієї статті позбавляються права такої вимоги. Натомість, будь-яких доказів про пред'явлення вимог [PERSON] до позивача або відповідача, як спадкоємців боржника, матеріали справи не містять. Разом з тим, суд вбачає, що заслуговують на увагу доводи відповідача з приводу того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заявлених вимог. Так, матеріали справи містять розписку, складену 15.05.2017 року [PERSON] про отримання ним від [PERSON] частини боргу у розмірі 2 000,00 доларів США, наданого [PERSON] за життя останнього. Натомість, вказана розписка не є розпискою позичальника, а відтак не є доказом виникнення у [PERSON] боргових зобов'язань, інших доказів на підтвердження реальної передачі коштів подружжю [PERSON] за життя чоловіка позивача, нею суду не надано. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Всупереч викладеного, позивачем не надано суду доказів існування боргових зобов'язань між спадкодавцем та третьою особою [PERSON], який в свою чергу жодних претензій або вимог як кредитор до спадкоємців [PERSON] не пред'являв, відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Водночас підлягають задоволенню вимоги відповідача стосовно стягнення вартості 1/2 частки понесених витрат на правову допомогу з позивача в розмірі 3500 грн.00 коп.

Outcome: approved