Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

28.03.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька. Позовна заява обґрунтована тим, що з 08.11.2007 р. позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.04.2009 р. розірвано. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час сину сторін виповнилось 17 років та він навчається в 11-А класі Комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №26 Вінницької міської ради» і після закінчення школи бажає отримати вищу освіту в навчальному закладі, що розташований на території Республіки Польща. У зв`язку з цим, позивач 02.02.2019 р. уклала договір №27 з ФОП [PERSON] на отримання комплексу послуг пов`язаних зі вступом та навчанням сина у вищому навчальному закладі на території Республіки Польща. Вчиняла усі дії пов`язані з оплатою та оформленням документів необхідних для виїзду сина на навчання. Для отримання сином візи для проходження навчання на території Республіки Польща потрібно кожному з батьків надати письмову заяву-згоду на виїзд дитини за кордон. Відповідач відмовив позивачу в підписі необхідних для виїзду дитини за кордон документів, що є перешкодою для сина в реалізації ним права на отримання освіти, тому позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до Республіки Польща на навчання з 30.05.2019 року до 13.03.2020 року та на оформлення всіх необхідних для виїзду документів без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON] та без його супроводу. З підстав, зазначених вище, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою. 05.04.2019 р. у даній справі відкрито провадження. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила суд її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про визнання позову в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутність, його представник - адвокат Гурба М.В. в судовому засіданні заяву відповідача про визнання позову підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Марценюк Л.Є. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та при ухваленні рішення просила врахувати та захистити інтереси дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 07.11.2007 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №39 (а.с. 5). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 29.04.2009 р. у справі №2-2434-2009 року (а.с. 10). Син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається в 11-А класі Комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №26 Вінницької міської ради», що підтверджується довідкою Комунального закладу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №26 Вінницької міської ради» від 11.09.2018 р. №181 (а.с. 8). 02.02.2019 р. позивач [PERSON] уклала договір №27 з ФОП [PERSON] , предметом якого є надання консультаційних послуг та послуг з допомоги у підготовці для вступу в іноземний навчальний заклад, здійснення представницьких, допоміжних освітніх, секретарських, кур`єрських та інших послуг, необхідних для забезпечення зарахування до навчального закладу на території іноземної держави (а.с. 12). З рахунку Вищої Банківської Школи в Вроцлаві про оплату освітніх послуг від 05.04.2019 р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проходить процедуру вступу до університету Вищої Банківської Школи в Вроцлаві (факультет інформатики перший ступінь освітнього циклу бакалавр) на 2019-2020 навчальний рік (а.с. 44). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Частиною 1 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходить з того, що відповідач не позбавлений батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, а тому має право на здійснення своїх батьківських прав та виконання своїх батьківських обов`язків. Однак, суд зважує на те, що позбавлення можливості неповнолітньої дитини виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси, зокрема ст.33 Конституції України, яка визначає для громадян України вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянин України має право виїхати з України і не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну. Враховуючи зазначене вище та те, що відповідач позовні вимоги визнав, з метою захисту інтересів дитини, для забезпечення освітнього розвитку, суд вважає необхідним надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до Республіки Польща на навчання з 30.05.2019 року до 13.03.2020 року та на оформлення всіх необхідних для виїзду документів без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON] та без його супроводу. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved