Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

28.05.2021 р. [PERSON] звернулася до суду із вимогами до відповідачів, просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , накладений приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В. Позов [PERSON] обґрунтований тим, що означена квартира належить їй на праві власності, а 07.04.2021 р. при зверненні до приватного нотаріуса стало відомо про арешт квартири та те, що особа майно/права якої обтяжується, є [PERSON] , обтяження накладено на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2020 р. по справі № 757/51060/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки від 30.04.2004 р., втім вона набула права приватної власності на вказану квартиру 08.07.2003 р. Вищезазначене позбавляє позивача права розпоряджатися майном. Ухвалою суду від 07.06.2021 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 17.06.2021 р. позивачем [PERSON] подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 22.06.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.07.2021 р. закрито підготовче провадження. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого в.о.начальника відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Гребенюком О.І. 04.04.2003 р. відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», зареєстрованого Міністерством юстиції України 02.11.1999 р. за № 745/4038, належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 118,2 кв.м, житловою площею 73,8 кв.м; свідоцтво посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Володічевим О.І., 07.07.2003 р. зареєстровано в реєстрі за № 1287, зареєстровано Комунальним підприємством «Київське міське бюро Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», 08.07.2003 р. записано у реєстрову книгу № д.1140-95 за реєстровим № 5484, про що свідчать Реєстраційний напис на правовстановлювальному документі, інформаційна довідка Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2021 № 14877 від 29.04.2021 р. Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав нерухоме майно № 251506385 від 07.04.2021 р., сформованої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурлак О.В., зазначена вище квартира знаходиться під арештом, що накладено приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Білоконь М.В., підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника від 29.03.2021 р. серія та номер: ВП № 64983845, виданий 29.03.2021 р., рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 57349875 від 29.03.2021 р. При цьому зазначено: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] ; постанова про арешт майна боржника від 29.03.2021 р. у виконавчому провадженні ВП № 64983845 прийнята приватним виконавцем в ході виконання виконавчого листа № 757/51060/18-ц, виданого 23.03.2021 р. Печерським районним судом м. Києва, яким в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 74 від 29.04.2004 р. накладено арешт на майно, що належить боржнику, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 30.04.2004 р., - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 118,2 кв.м, житловою площею 73,8 кв.м, означене порушує конституційне право позивача на власність, зокрема, статтю 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Так, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 1, 2 Постанови № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікована Україною 17.07.1997 р., набрала чинності для України 11.09.1997 р. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав, відповідно до статті 13 міжнародно-правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті41 Конституції України. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. порушує її право власності. Згідно частин першої-третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, втім через наявність арешту позбавлена можливості це зробити, отже арешт, накладений на майно, Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частини четверта, п`ята статті 59Закону України «Про виконавче провадження»). Суд, враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість його скасування у позасудовому порядку та, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, захистити своє порушене право власності не може, приходить до висновку про необхідність захисту її права шляхом звільнення майна з-під арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Отже суд дійшов до висновку, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову, оскільки накладення арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном, тому позовні [PERSON] суд знаходить обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на кожного з відповідачів. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved