Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

27.03.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910200000:23:009:0002, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Охтирських Дивізій, 61 м. Охтирка Сумської області. Мотивує свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 28.10.2016 р. (серія СТВ №270040), отриманого на підставі рішення виконкому Охтирської міської ради від 19.10.2016 р. №171, він (позивач) 25.11.2016 р. зареєстрував право власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за наслідками приватизації. До цього житловий будинок та земельна ділянка, на якій знаходиться будинок, належали відповідачу як гуртожиток. 10.07.2015 р. зазначений будинок був переданий відповідачем територіальній громаді м. Охтирка в особі Охтирської міської ради. 05.01.2017 р. позивач звернувся до Охтирської міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки з метою приватизації по вул. Охтирських дивізій, 61 в м. Охтирка, на якій розташований будинок позивача, належний йому на праві власності. Однак отримав відмову, так як відповідно до інформації з державного земельного кадастру земельна ділянка перебуває у приватній власності відповідача. Вважає, що з переходом права власності на житловий будинок у нього (позивача) виникло право власності на земельну ділянку, як цілісний обєкт нерухомості, на якій розташований житловий будинок. Тому і звернувся в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах ДГП «Укргеофізика» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого висновку. Згідно ч. 2\~ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22.11.2001 року ДГП «Укргеофізика» в особі Івано-Франківської експедиції по геофізичних дослідженнях свердловин Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» придбала земельну ділянку площею 1000 га, розташовану по вул. Охтирських Дивізій (Червоного Козацтва), 61 в м. Охтирка Сумської області для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарчих споруд, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.11.2001 року, посвідченою приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу, реєстровий № 5703. 19.09.2003 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 178791, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04, відповідно до якого Івано-Франківська експедиція по геофізичних дослідженнях свердловин Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» є власником земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом по вул. Охтирських Дивізій (Червоного Козацтва), 61 в м. Охтирка Сумської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі рішення спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах позивачу [PERSON] 27.01.2014 року був виданий ордер на зайняття жилого приміщення жилою площею 42,3 кв.м., яке складається з трьох кімнат в житловому будинку № 61 по вул. Червоного Козацтва в м. Охтирка Сумської області (а.с.47). Наказом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» № 93 від 07.10.2014 року «Про передачу обєктів соціальної інфраструктури у комунальну власність» на підставі наказу Державної служби геології та надр України від 05.09.2014 року № 287 здійснено безоплатну передачу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Охтирських Дивізій (Червоного Козацтва), 61 в м. Охтирка Сумської області та земельної ділянки, на якій він розташований, у комунальну власність Охтирської міської ради. (а.с. 41-42). Актом приймання-передачі від 10.07.2015 року, обєкт передачі - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку по вул. Охтирських Дивізій (Червоного Козацтва), 61 в м. Охтирка Сумської області, належні Івано-Франківській експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах ДГП «Укргеофізика», були передані територіальній громаді міста Охтирка в особі Охтирської міської ради Сумської області. Крім того, разом з обєктом була передана технічна документація : технічний паспорт на інвентаризаційний номер № 4370 від 31.10.2001 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серія СМ № 178791 від 19.09.2003 р., витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно серія ЕАС № 520928, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ № 5900364162013, договір купівлі-продажу серія АЕІ № 093962; договір купівлі-продажу земельної ділянки АЕІ № 093963, наказ Державної Служби Геології та Надр України № 287 від 05.09.2014 р. та наказ Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» від 07.10.2014 р.(а.с.51-52). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 171 від 19.10.2016 року «Про приватизацію квартир та будинків державного житлового фонду» [PERSON] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 передано у приватну власність будинок № 61 по вул. Охтирських дивізій в м. Охтирка Сумської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.10.2016 року, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 19.10.2016 року № 171, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 61 по вул. Охтирських дивізій в м. Охтирка Сумської області загальною площею 72,4 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м. Позивач 25.11.2016 року зареєстрував право власності на вищевказаний житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.9). 05.01.2017 року позивач звернувся до Охтирської міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, з метою приватизації, по вул. Охтирських дивізій (Червоного Козацтва), 61 в м. Охтирка Сумської області, на якій розташований житловий будинок, належний позивачу на праві приватної власності. Листом від 13.01.2017 року позивачу було відмовлено в звязку з тим, що згідно інформації з державного земельного кадастру земельна ділянка, яка розташована по вул. Охтирських Дивізій, 61 площею 0,1 га (кадастровий № 5910200000:23:009:0002) знаходиться в приватній власності Івано-Франківської експедиції по геофізичних дослідженнях в свердловинах державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» і Охтирська міська рада не має повноважень по розпорядженню вищевказаною земельною ділянкою, оскільки вона не належить до комунальної власності територіальної громади м. Охтирка (а.с.5). Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За змістом\~статті 377 ЦК України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що, зокрема: ґ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК (2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК (435-15), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V (997-16) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. N 1702-VI (1702-17). Аналіз змісту норм\~статті 120 ЗК України\~у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За\~\~цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~При цьому при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 ЗК України\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 № 6-2цс15. Судом встановлено, що позивач фактично користується спірною земельною ділянкою, однак позбавлений можливості її приватизувати, тоді як відповідач нею не користується. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до позивача, який набув право власності на житловий будинок по вул. Охтирських Дивізій, 61 в м. Охтирка Сумської області, в силу\~ст. 120 ЗК України\~та\~ст. 377 ЦК України перейшло право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться обєкт нерухомості. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищевикладене, необхідно визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910200000:23:009:0002, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Охтирських Дивізій, 61 в м. Охтирка Сумської області. На підставі викладеного, ст.ст. 81, 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України,

Outcome: approved