Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

28 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24 листопада 1990 року між ним та відповідачем Дзержинським відділом РАЦС РС КМУЮ у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №936. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У спільному шлюбі з відповідачем пробули більше 22 років. Фактично шлюбні відносини припинилися у березні 2012 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Збереження сім'ї та подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. після розірвання шлюбу син, за спільною згодою проживатиме з матір'ю. Спір стосовно розподілу майна відсутній. На підставі викладеного просив суд прийняти рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Присутній у судовому засіданні позивач надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач до зали суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Зі згоди позивача, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 24 листопада 1990 року між сторонами Дзержинським відділом РАЦС РС КМУЮ у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис №936 (а.с.4). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог ст.112 Сімейного Кодексу України судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, ту обставину, що сторони спільно тривалий час не проживають, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так відповідачем у заяві зазначено, що після розірвання шлюбу остання просить залишити прізвища, взяте нею під час укладення шлюбу - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved