Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

27.08.2018 року представник заявника [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернувся до суду із заявою та просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, а саме земельної ділянки розміром 10,19 га, яка розташована на території Рибальської сільської ради, Татарбунарського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті батька заявника [PERSON], який помер 02 лютого 2015 року. Заявник посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку заявник фактично прийняв шляхом проживання зі спадкодавцем на день смерті, так як у 2010 році він перевіз батька до себе з метою надання необхідної допомоги та піклування, але оформити нотаріально не може, так як батько був зареєстрований за іншою адресою. Окрім цього за життя спадкодавець не провів державної реєстрації на вищезазначену земельну ділянку. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно з метою вирішення питання про спадкове майно, та можливості оформлення спадщини у встановленому порядку. \~ \~ \~ \~Представник заявника [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягає на задоволенні заявлених вимог. \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи Саратської районної Державної нотаріальної контори Одеської області, до суду не прибув, але надав суду копію спадкової справи та не надав заперечення з приводу заявлених [PERSON] вимог. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (серія VII-УР № 0960270 від 29.08.1965 р., а/з №25) заявник [PERSON] є сином [PERSON], який помер 02 лютого 2015 року (свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 403838 від 06.02.2015 року, а/з №140). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 10,19 га, розташованої та території Рибальської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 471510, виданим на підставі рішення 18 сесії ХХІІІ скликання Рибальської сільської ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області від 16 лютого 2001 року №97 (а.с.12). Листом державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 885/02-14 від 03.08.2018 року [PERSON] було розяснено, що він пропустив строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.11). Окрім цього зі спадкової справи №93/2018, заведеною державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області, вбачається, що тільки [PERSON] звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини (заява №247 від 03.04.2018 року) та [PERSON] на день смерті, а саме на 02.02.2015 рік, був зареєстрований за адресою: с.Струмок. вул.Перемоги, 69, Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується довідкою Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 95 від 01.02.2018 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] проживав більше 10 років по вул.Ямбольська в м.Болграді Одеської області зі своїм сином [PERSON], заявником по справі, та заявник доглядав батька до його смерті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживав зі своїм сином, заявником по справі, а вона з 2012 року по 2014 рік доглядала [PERSON] в якості доглядальниці. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 № 5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Частина 1 ст. 1270\~ЦК України\~передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268\~ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268\~ЦК України). Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Таким чином,\~спадкові права\~є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved