Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

27.01.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її батькові - [PERSON], який помер [INFO], за життя належало право на земельну частку (пай) на земельну ділянку площею 1,39 га, що розташована на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області, на яку був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 04.04.1997року. Зазначає, що за свого життя батько заповіту не складав. Мати - [PERSON], дружина спадкодавця, померла [INFO], а спадщину після її смерті прийняла вона (позивачка). Стверджує, що як спадкоємець першої черги спадкування за законом, відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1964 року, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки фактично вступила в управління спадковим майном. Однак, в позасудовому порядку оформити право власності на дане спадкове майно у неї немає можливості, оскільки вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 04.04.1997року був виданий вже після смерті батька, у зв'язку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку (земельну частку (пай) площею 1,39 га, що розташована на території Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву в якій просить суд справу розглядати без її участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р. у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду копію спадкової справи №75/2015, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] (батька позивачки). До складу даної спадщини входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Галичина» в с.Черневе Мостиського району Львівської області площею 1,39 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому на підставі рішення Мостиської районної ради Львівської області №5 від 28.03.1996року та на яку видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER], однак такий (сертифікат) був виданий вже після смерті [PERSON], а саме 04.04.1997року. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав, своїм майном не розпорядився. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] була його дружина - [PERSON], яка на час відкриття спадщини проживала разом із чоловіком (спадкодавцем) в [ADDRESS] та після смерті чоловіка продовжувала проживати за вказаною адресою, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42843890 від 03.02.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався, тобто інших спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON], які б прийняли спадщину, крім його дружини - [PERSON], немає. Таким чином, після смерті [PERSON] його право на спірну земельну частку (пай) перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до дружини - [PERSON] як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину. Судом також встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки). Із матеріалів спадкової справи №75/2015 вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] заповіту також не складала, своїм майном не розпорядилася. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її дочка - [PERSON] (позивачка у справі), яка на час відкриття спадщини проживала разом із матір'ю (спадкодавцем) в [ADDRESS] та після смерті матері продовжувала проживати за вказаною адресою, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON]; копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 04.04.1997року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2015року; листом приватного нотаріуса Пилюх Г.Р. Вих.№351/02-14 від 11.11.2015року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON]; довідками, виданими виконавчим комітетом Чернівської сільської ради №2359 та №2360 від 10.12.2015року; копією спадкової справи №75/2015 від 11.11.2015року, заведеної після смерті [PERSON]; Інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) щодо спадкодавця [PERSON] Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно вимог ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. З огляду на наведене, оскільки судом безспірно встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON], матері позивачки, належало право на середню земельну частку (пай) КСП «Галичина» в с.Черневе Мостиського району Львівської області площею 1,39 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке перейшло до останньої в порядку спадкування після смерті її чоловіка - [PERSON], беручи до уваги те, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців, що прийняли спадщину та претендують на таку, не має, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за нею права власності на дане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved