overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

27.03.2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатною та призначення над нею опікуна [PERSON] посилаючись на те, що його мати [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Красноармійської ЦРЛ Донецької області з діагнозом гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії та не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У звязку з психічним розладом, який суттєво впливає на здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він просить суд визнати мати [PERSON] недієздатною та призначити його (заявника) опікуном. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] доводи заяви підтримали. Представник зацікавленої особи відділу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, рішення винести на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з довідки №224 від 12.03.2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Красноармійської ЦРЛ Донецької області з діагнозом гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії з 2014 року (а.с.5). Відповідно до акту № 72 від 13.05.2015 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.31-33) [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у виді хронічного бредового розладу особистості. Ступень вираженості активної психосимптоматії позбавляє випробувану здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав та інтересів потребує в установленні над нею опіки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] Вимоги заявника [PERSON] стосовно призначення його опікуном над недієздатною [PERSON], яка є його матірю (а.с.3), суд вважає не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст.60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у\~разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування чи заінтересованої особи. Оскільки суду не було надано подання органу опіки та піклування про призначення над [PERSON] опікуна, то суд вважає, що вимоги в частині призначення заявника [PERSON] опікуном над недієздатною матір'ю [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

27.03.2015 року заявник звернувся до суду, в порядку окремого провадження, про встановлення опіки над [PERSON], [INFO], уроженкою с. Веселівка Христинівського району Черкаської області, яка перебуває в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті за адресою [ADDRESS], та призначити її опікуном Новосанжарський дитячий будинок - інтернат в особі директора. Представник органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що, згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.02.2011 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатною. На даний час [PERSON] проживає в Новосанжарському дитячому будинку-інтернаті за адресою - [ADDRESS], Полтавської області та знаходиться на повному державному утриманні. Встановлення опіки та призначення опікуна недієздатній особі проводиться судом за поданням органу опіки та піклування, згідно з положеннями ст. 60 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

27.03.2015 року заявник звернулася до суду з названою заявою, посилаючись у своїх вимогах на те, що вона, [PERSON], [INFO], була прийнята на роботу в Старобільський пивзавод Луганської області розфасувальницею в макаронний цех 04 липня 1975 року, де на неї була заведена трудова книжка на дівоче прізвище [PERSON] . В 1977 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище [PERSON] про що був зроблений запис у трудову книжку. 18 листопада 1986 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. В 1987 році вона уклала шлюб з [PERSON] і їй було присвоєно прізвище [PERSON], про що був зроблений запис у трудову книжку. 03 травня 1990 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, прізвище після розірвання шлюбу не змінила. [INFO] року їй виповнилося 55 років і відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» набула право на призначення пенсії за віком. При зверненні до УПФ України в Марківському районі з'ясувалося, що записи у її трудовій книжці зроблені неохайно, допускалися заклеювання частини першої сторінки, відсутні печатки та нечіткість в написанні прізвищ. На даний час внести уточнюючі записи у трудову книжку неможливо. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила встановити факт належності їй трудової книжки та просила розглянути справу за її відсутності. Управління Пенсійного Фонду України в Марківському районі надало заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню із таких підстав. Згідно зі ст.234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в наданій суду трудовій книжці , виданій 09.07.1975 року на ім'я [PERSON] відомості про зміну прізвища заявника зазначені нечітко . Доказами належності цієї трудової книжки заявнику є її паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про реєстрацію шлюбу з [PERSON]. , свідоцтво про розірвання шлюбу з [PERSON]., архівні довідки №Т-6/299 від 19.02.2015 року та №Т-6/302 від 19.02.2015 року. Підстав вважати, що трудова книжка, яка видана 09 липня 1975 року на ім'я [PERSON], [INFO], уродженці с.Підгорівка Старобільського району Луганської області , належить не їй , немає. Іншим шляхом встановити належність трудової книжки неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

27.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON], що зареєстрований 26.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2444. При цьому, позивач посилається на те, що у сторін від шлюбу 18.02.2014 року народися донька Крістіна, яка проживає та знаходиться на утриманні позивача. З початку 2014 року сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги, збереження сімї неможливо та суперечить інтересам сторін. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 26.12.2013 року уклали шлюб, актовий запис № 2444, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 198519 /а.с. 4/. 18.02.2014 року народилася [PERSON], актовий запис № 2386, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 382372, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 5/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть з початку 2014 року, проживають окремо, спорів стосовно поділу спільного майна та місця проживання доньки на теперішній час немає. Судом досліджені надані стороною позивача медичні довідки про стан здоровя дитини, перебування дитини на лікуванні в стаціонарі /а.с. 26-29/, з яких слідує, що донька сторін Крістіна проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

27.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], як спадкоємцем за законом, мотивуючи позов тим, що після смерті батька своєчасно не звернувся до нотаріальної контори через те, що тяжко хворів. В судове засіданні сторони та представник третьої особи не з'явились, до його початку від позивача та представників відповідача, третьої особи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник позивача позов просить задовольнити. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини із-за того, що після смерті батька тяжко захворів. Відповідно до повідомлення Першої Чернігівської державно нотаріальної контори від 02.04.2015 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: грошовий вклад в банку на рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки причини, по яким позивач пропустив строк для прийняття спадщини, суд вважає поважними, оскільки знаходився на амбулаторному лікуванні з 16.02.2015 року по 20.02.2015 року, що підтверджується довідкою Чернігівської міської лікарні №1 від 14 березня 2015 року №234, тому позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню частково та слід визначити строк в 1 (один) місяць. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

27.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.01.2011 року сторони зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, між сторонами склалися неприязні відносини, конфлікти. Причиною розпаду сім'ї стало те, що сторони не зійшлися характерами. На даний час не ведуть спільне господарство, та з жовтня місяця 2014 року не проживають однією сім'єю. Сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим. Примирення з відповідачем неможливе. Позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надіслала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити, та розглянути справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони фактично не підтримують шлюбні відносини, сім'я розпалась і існує лише формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

27.03.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13684,56 грн. за кредитним договором № б/н від 04.09.2009 року та судових витрат - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що 04.09.2009 року відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач свої зобов'язання не виконував і на 28.02.2015 року має заборгованість у сумі 13684,56 грн., яка складається: 6496,56 грн. - заборгованість за кредитом, 5110,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 950 грн. -заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 627,80 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність та стягнути з відповідача на користь позивача 420 грн. витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № б/н від 04.09.2009 року, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг, підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 79 ч.2 п.6, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

27.03.2015 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 23162,93 грн. за кредитним договором № б/н від 06.09.2010 року та судових витрат - 243,60 грн. Підставою позову явилось те, що 06.09.2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на це, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк свої зобов'язання виконав, а відповідач свої зобов'язання не виконував і на 31.01.2015 року має заборгованість у сумі 23162,93 грн., яка складається: 8489,28 грн. - заборгованість за кредитом, 11444,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1650 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1079,19 грн. - штраф (процентна складова). Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у його відсутність та стягнути з відповідача на користь позивача 420 грн. витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.60 ч.1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви позичальника № б/н від 06.09.2010 року, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг, підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 79 ч.2 п.6, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

27.03.2015 року позивачка [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу. Позивачка позов підтримала та суду пояснила, що 26.01.2002 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконкомі Золотопрудської сільської ради Олександрівського району Донецької області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з травня 2015 року. Подальше збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивачка просила розірвати їх шлюб. Відповідач проти позову заперечував, бажає зберегти родину. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.6/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.7-8/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Сторонам було надано строк на примирення, але сторонами не було вирішено збергти родину, позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

27.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що її дочка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 17.12.2012 року. 27 листопада 2009 року вона народила дитину [PERSON]. Батьком дитини, відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач, [PERSON]. 10 липня 2013 року [PERSON] померла і дитина залишилася проживати з бабусею [PERSON] Батько дитини [PERSON] від виховання та утримання малолітнього сина самоусунувся. Рішенням Державної адміністрації м.Тираспіль та Дністровськ від 04.09.2013 року № 3485 бабусю [PERSON] призначено опікуном над онуком [PERSON], [INFO] Дитина залишилася проживати з позивачем і перебувати на її утриманні, та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1\~000 грн. щомісяця до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив. Приймаючи до уваги викладене, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.ст.197, 224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження дитини відповідач, [PERSON] вказаний батьком дитини [PERSON], [INFO]. ( а.с. 2). Відповідач не оспорював батьківство та актовий запис про народження дитини, де його вказано батьком. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина не надає. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дітини суд враховує вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає з 1 січня 1\~032 гривні. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, що батьки разом зобовязані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, виходячи з положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 180 Сімейного кодексу України в розмірі 516 грн. щомісяця, що складає половину суми прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років.(1 032грн./2 =516 грн.)

Outcome: partial