Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

28.07.2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаними позовом. Позов обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,39 га., що розташована на території Хильківської сільської ради Полтавської області, яку вона отримала у спадок після смерті діда [PERSON], подавши відповідну заяву до нотконтори 17.02.2009 року. Зазначає, що вищевказана земельна ділянка перебувала в оренді відповідача на підставі договору оренди від 09 березня 2004 року, укладеного між [PERSON] та КСП «Хильківський» строком на 5 років. Вважала, що так як її дід [PERSON] в 2007-2008 роках отримував після смерті [PERSON] орендну плату за земельну ділянку повинен існувати відповідний договір оренди між [PERSON] та відповідачем. Також зазначає, що протягом 20092013 років вона, хоч і прийняла спадщину після смерті [PERSON], проте відповідач договір оренди земельної ділянки з нею не уклав, продовжував користуватися належною їй земельною ділянкою, не сплачуючи при цьому їй орендну плату, а тому просила суд визнати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та СВК «Хильківський» у 2007 році недійсним, та стягнути з відповідача на її користь 12553 грн. орендної плати за землю. 09.09.2015 року ухвалою Хорольського районного суду за заявою позивачки позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди залишено без розгляду, в частині стягнення заборгованості по орендній плати в сумі 12553 грн. призначено до подальшого судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги збільшила, просила стягнути із відповідача на її користь 14768 грн. заборгованості за оренду землі за період 2009-2013 років та визнати дії СВК «Хильківський» стосовно виплати [PERSON] орендної плати без правовстановлюючого документа протиправними. Уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідачки уточнений позов визнала частково, вказавши, що дійсно з 2009 року підприємство яке вона представляє не сплачувало позивачці орендну плату, так як належна позивачці земельна ділянка сільською радою була занесена до списків не витребуваних паїв, за оренду яких підприємство сплачувало податок сільській раді. Позов визнали частково, так як вважали, що суд повинен застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності і стягнути заборгованість по орендній платі лише в межах строку позовної давності. Представник Хильківської сільської ради Хорольського району вважав, що позов є частково обґрунтованим, на його думку при вирішенні даного спору суд повинен застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, допитавши сторони та свідків, належно оцінивши наявні письмові докази, суд приходить до твердого переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В свою чергу ст. 61 ЦПК України зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 677213, виданого 05.12.2002 року, прабабі позивачки [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,18 га., цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хильківської сільської ради Хорольського району Полтавської області. З наявної в матеріалах справи копії договору оренди вбачається, що 09 березня 2004 року між [PERSON] та СВК «Хильківський» Хорольського району було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. 04 травня 2006 року [PERSON] померла, спадкоємцем її майна за законом став її син, а дід позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.04.2007 року. З наявних в матеріалах справи документів, і це не заперечується сторонами по справі, вбачається, що [PERSON] державний акт на право приватної власності на успадковану земельну ділянку не отримав. 20.09.2008 року в с. Григорівка Хорольського району помер [PERSON]. 13.01.2004 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений Хильківською сільською радою Хорольського району Полтавської області, відповідно до якого на випадок своєї смерті, все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, він заповів позивачці [PERSON] Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05.08.2013 року визнано право власності на вказану земельну ділянку за позивачкою [PERSON]. Вказане рішення набрало законної сили. На підставі зазначеного судового рішення за [PERSON] 05.07.2014 року внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за нею як власником права власності на земельну ділянку площею 5,39 га., з кадастровим номером 5324886500:00:008:0009, розташовану на території Хильківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, номер запису про право власності 6233248. З показань в судовому засіданні голови Хильківської сільської ради та представника відповідача вбачається, що вищевказана земельна ділянка була віднесена до не витребуваних, в звязку з тим, що спадкоємці не заявили на неї своїх прав, після чого протягом 2009-2013 років між Хорольською районною державною адміністрацією та СВК «Хильківський» Хорольського району укладено 5 договорів оренди вищевказаної земельної ділянки. З наявних договорів, і це не заперечується сторонами по справі, вбачається, що вищевказані договори не були зареєстровані у відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» визначеному законом порядку, а тому вони не є укладеними, так як не відбулося такої реєстрації. З уточненого позову вбачається, що позивачка просить стягнути орендну плату за 2009-2013 роки, посилається на існування орендних відносин між її прабабою [PERSON] та СВК «Хильківський», останній продовжував користуватися земельною ділянкою і після смерті власника, тому вона, як спадкоємець, має право на одержання від орендаря плати за користування успадкованою нею земельною ділянкою. Факт існування договору оренди земельної ділянки між [PERSON] та СВК «Хильківський» підтверджується копією цього договору, з якого вбачається, що він діє до 09 березня 2009 року. Сторонами не заперечується той факт, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою у період з 2004 року і продовжує нею користуватися по даний час. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3\~ст. 1223 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Стаття 125 ЗК України\~визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки\~виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Системний аналіз зазначених норм спадкового та земельного норми права дає підстави зробити висновок, що право на спадкування спірної земельної ділянки виникло у позивачки з часу смерті спадкодавця за умови прийняття спадщини у визначений законом строк та спосіб, а право власності на цю земельну ділянку з моменту реєстрації державного акту про право власності на земельну ділянку, тобто з 05.07.2014 року. Оскільки рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05.08.2013 року, яке набрало законної сили, за позивачкою визнано право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], тому відповідно до ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини щодо прийняття позивачкою спадщини не потребують доведення. З огляду на це у позивачки виникло право на спадкову земельну ділянку, як майнове право, з моменту відкриття спадщини. В той же час суд враховує, що позивачка після смерті 20 вересня 2008 року [PERSON] не повідомила орендаря СВК «Хильківський» чи Хильківську сільську раду про своє право на спадкування спірної земельної ділянки, тоді як про орендні відносини покійного з відповідачем їй було відомо. З матеріалів справи вбачається, що позивачка лише влітку 2013 року стала ініціювати питання про оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] . Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачка набула правомочностей відносно спадкової земельної ділянки з моменту відкриття спадщини, тобто з 20.09.2008 року, та з цього часу у неї виникло право на позов. Суд зазначає, що за своєю суттю орендна плата є платою за користування земельною ділянкою. Оскільки договір оренди між сторонами не укладений, тому вимоги про стягнення орендної плати є некоректними. Однак, враховуючи, що відповідач за відсутності договору оренди використовував земельну ділянку позивачки, позов останньої про стягнення плати за таке користування суд визнає обґрунтованими. При цьому, враховуючи наявність заяви відповідача про застосування строків позовної давності, до стягнення підлягає плата за користування земельною ділянкою за період 2012-2013 років, оскільки звернення позивачки до суду мало місце в липні 2015 року. При визначенні суми стягнення суд виходить з уточненого розрахунку наданого позивачкою, з яким погодився представник відповідача, а тому вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивачки 8030 грн. плати за користування земельною ділянкою. Що стосується уточнених позовних вимог позивачки про визнання дій СВК «Хильківський» Хорольського району стосовно виплати [PERSON] орендної плати без правовстановлюючих документів протиправними, то суд вважає вказані вимоги безпідставними, так як останній, у визначеному законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері, а тому виплата орендної плати за землю в межах строку дії договору оренди саме [PERSON] замість померлої [PERSON] не протирічить вимогам Закону. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням того, що уточнені позовні вимоги позивачки задоволено, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивачки понесені нею при подачі позову судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial