Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

28 травня 2014 року головний лікар Сумської обласної ради «Обласної спеціалізованої психіатричної лікарні №2» звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що хворий госпіталізований до КЗ СОР «ОСПЛ №2» 03 лютого 2014 року о 17 год. 50 хв. у супроводі медпрацівників за направленням Сумського обласного психіатричного диспансеру на добровільне лікування. В зв'язку з тим, що [PERSON] 27 травня 2014 року в категоричній та письмовій формі відмовився від подальшого лікування, він був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка зробила висновок, що оскільки, у [PERSON] несприятливий перебіг захворювання ( за неповний календарний рік було 5 госпіталізацій), на момент огляду відсутнє стійке поліпшення психічного стану ( зовсім відсутня критика до свого стану, будує нереальні плани на майбутнє), відсутні кошти для існування та не має найближчих родичів, які могли б слідкувати за його поведінкою та прийомом підтримуючого лікування, він за своїм психічним станом неспроможний задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність , тому просить примусово госпіталізувати до психіатричного закладу [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника Князькова Л. М. заявлені вимоги підтримала повністю та пояснила, що у [PERSON] за неповний календарний рік було п'ять госпіталізацій, на момент огляду у нього відсутнє стійке поліпшення психічного стану, зовсім відсутня критика до свого стану, будує нереальні плани на майбутнє, відсутні кошти для існування, за своїм психічним станом неспроможний задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, просить примусово госпіталізувати його до психіатричного закладу. [PERSON] суду пояснив, що він заперечує проти його примусової госпіталізації до психіатричного закладу. Представник Охтирської районної державної адміністрації, який діє в розумінні ст. 56 ЦК України як орган опіки та піклування Кравченко М. М. заперечував проти задоволення заяви головного лікаря Сумської обласної ради «Обласної спеціалізованої психіатричної лікарні №2» про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON]. Прокурор вважає, що не достатньо підстав для госпіталізації [PERSON] у примусовому порядку, просив в задоволенні відмовити. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до вимог ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.1. та 2 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, законодавством визначено вичерпний перелік підстав для госпіталізації особи без її усвідомленої згоди до психіатричного закладу, а ч. 2 ст. 280 ЦПК України встановлено, що до заяви про примусову госпіталізацію має бути надано, крім висновку комісії лікарів-психіатрів й інші відповідні матеріали, які б свідчили про необхідність такої госпіталізації без згоди самої особи. Під «іншими матеріалами» про які йдеться у даній статті процесуального закону, слід розуміти виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка; пояснення осіб на підтвердження фактів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, відносно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, чи оточуючих, тощо. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Отже, виходячи із засад пріоритету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання громадянинові психіатричної допомоги, активної ролі суду у справах даної категорії, заявником суду не надано, крім висновку лікарів-психіатрів, інших доказів, які підтверджують або спростовують вимоги заявника і, зокрема, щодо необхідності лікування [PERSON] лише в стаціонарних умовах; реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього, що він за своїм психічним станом неспроможний задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Як зазначила в суді представник СОР «ОСПЛ №2» у [PERSON] відсутні найближчі родичі, однак, вказані доводи, не відповідають фактичним обставинам справи, з її слів, у [PERSON] мається бабуся, також інші родичі, відомості про яких представник ОСПЛ №2 суду не надала. Відповідно до ст. 281 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом протягом 24 годин з дня її надходження до суду. Враховуючи, що СОР «ОСПЛ №2» всупереч вимогам закону не надала суду відомостей про близьких родичів [PERSON], незважаючи на те, що він знаходиться в Обласній спеціалізованій лікарні №2 з лютого 2014 року , суд позбавлений можливості протягом доби з'ясувати та залучити законного представника [PERSON] до участі в справі. На думку суду, СОР «ОСПЛ №2» , не надано суду переконливих, належних доказів в обґрунтування свого звернення стосовно госпіталізації [PERSON] в примусовому порядку, не додано виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка, не додано інших відомостей щодо родичів, не можливості надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. З пояснень [PERSON] вбачається, що після смерті його матері, яка померла близько місяця тому, він схвильований тим, щоб інші спадкоємці не позбавили його можливості прийняти спадщину, за той час поки він буде ізольований в психіатричній лікарні. Як вбачається із заяви головного лікаря СОР «ОСПЛ №2» [PERSON] був госпіталізований 03 лютого 2014 року на добровільне лікування, інших доказів, що [PERSON] не спроможний задовольнити своїх потреб на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, чи що лікування можливе лише в стаціонарних умовах, тощо суду не надано. А відсутність коштів у [PERSON] для існування, як вказує в заяві головний лікар СОР «ОСПЛ №2» не є підставою для його примусової госпіталізації до психіатричного закладу. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що для задоволення заяви головного лікаря Сумської обласної ради «Обласної спеціалізованої психіатричної лікарні №2» про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] законних підстав не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed