Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

28 липня 2017 року, позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 21 жовтня 2006 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 75. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї послужила несумісність характерів, різність поглядів на спільне проживання, відповідач має іншу сім'ю, тому вона вирішила розірвати шлюб. На теперішній час вони спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини фактично припинились з 11 червня 2016 року. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем укладений 21 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 75. Позивач в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, майнового спору немає. Просить неповнолітню дитину залишити проживати з нею. А також після розірвання шлюбу просить відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Майнового спору немає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, майнового спору немає, не заперечує, щоб дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 75. Від спільного життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з 11 червня 2016 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується її заявою. На підставі ч. 1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що сторони дійшли згоди стосовно місця проживання дітей, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітнього [PERSON] з матір'ю. Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON] На підставі ст.ст. 10, 11, 197 ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved