Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

28 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 24 листопада 2007 року у зазначеній квартирі було зареєстровано сина позивача, відповідача по справі [PERSON] З грудня 2011 року відповідач в квартирі не мешкає його речі в квартирі відсутні. Позивач через те, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі, змушена нести зайві витрати на утримання квартири, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час в звязку із скрутним матеріальним становищем та підвищенням цін на житлово-комунальні послуги у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача [PERSON], який добровільно з реєстрації не знявся, а тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 42 в будинку № 12 по вул.Ціолковського в м.Костянтинівка Донецької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, її представник за довіреністю НАР 349087 від 09 жовтня 2015 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутність та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про явку в суд повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 листопада 1993 року (а.с.11), розпорядженням відділу по приватизації та управлінню комунальної власності виконкому міської ради народних депутатів (а.с.12). 24 листопада 2007 року у зазначеній квартирі було зареєстровано сина позивача, відповідача по справі [PERSON], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Служба єдиного замовника № 4» № 1176 від 25 грудня 2015 року (а.с.15). З грудня 2011 року відповідач [PERSON] в квартирі не мешкає його речі в квартирі відсутні, що свідчить про відсутність наміру повертатися, що підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 11 грудня 2015 року (а.с.14). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] з грудня 2011 року не мешкає в квартирі [ADDRESS], факт його реєстрації в будинку позбавляє позивача права розпоряджатися належним йому майном повною мірою, призводить до зайвих витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо, є порушенням права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved