Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

28.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що він, [PERSON] та [PERSON] були сином та батьком, визнати за ним право власності на земельні паї розміром 2,5679 га та 0,2720 га, державні акти на право на земельні ділянки серії ЖТ №177153 та ЖТ №177152 від 18.04.2003 року відповідно, після смерті батька, [PERSON]. Мотивує це тим, що після смерті батька є спадкоємцем за законом, при зверненні до нотаріуса, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, так як не доведено факту родинних відносин між ним та батьком, та що державні акти видані після смерті спадкодавця. Позивач просить справу розглядати у його відсутність, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, причини неявки свого представника суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. [PERSON] помер 28.08.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №143508. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5679 га та 0,2720 га розташованих на території Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастрові номери земельних ділянок 1824281300:12:000:0101 та 1824281300:12:000:0122, які належали йому на підставі державних актів серії ЖТ №177153 та серії ЖТ №177152. Постановою Овруцької ДНК від 13.11.2017 року №1732/02-31 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 28.08.2000 року рідної батька [PERSON], у звязку з тим, що не встановлений факт родинних відносин та державні акти видані не за життя спадкодавця. З копії свідоцтва про народження серії ІV-УР №1571432 позивача видно, що його батьком вказано [PERSON], в той час як у свідоцтві про смерть останній значиться як [PERSON]. З копії погосподарської книги №740 видно, що [PERSON] є батьком [PERSON]. У суду немає підстав не довіряти вказаним документам та поясненням позивача, викладених у заяві, а тому суд вважає факт родинних відносин доведеним, а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для оформлення спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, про що свідчить постанова Овруцької ДНК №1732/02-31 від 13.11.2017 року. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 10.01.2017 року № 76/01-16 після померлого 28.08.2000 року [PERSON], спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до інформаційних довідок №10930382 та №109394186 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824281300:12:000:0101 та 1824281300:12:000:0122, відсутні. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1409,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved