Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

28.10.2013 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України, третя особа Київський національний університет імені Тараса Шевченка про стягнення грошової суми в якості компенсації за проживання в найманому житлі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Київський національний університет імені Тараса Шевченка до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги та утримання кімнати в гуртожитку, який належить КНУ ім.. Т.Шевченка, в розмірі 17 332,59 грн.. Позивач [PERSON] вважає, що вимоги, заявлені по вищевказаній цивільній справі, адресовані їй помилково, оскільки вона не є належним відповідачем. Вказані вимоги повинні бути адресовані Міністерству оборони України, з огляду на наступне. Позивач проходила військову службу у підрозділі Збройних сил України в м. Києві. Звільнена з військової служби Наказом начальника Кадрового центру Збройних сил України від 01.12.2008 року №21 за п.85 пп. «б» (у зв'язку зі станом здоров'я) із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок Міністерства оборони України. Починаючи з 1998 року і до сьогоднішнього дня, позивач мешкає у гуртожитку [ADDRESS], що належить КНУ ім.. Т.Шевченка. Підставою для вселення та проживання є Договір між Міноборони та КНУ ім.. Т.Шевченка. Разом з тим, відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач був зобов'язаний забезпечити позивача житлом, проте вказаний обов'язок, покладений на нього законодавством, не виконав. Також відповідач, неправомірно не виплачує позивачу компенсацію за проживання в найманому житлі. Разом з тим, незважаючи на відсутність між КНУ ім.. Т.Шевченка та позивачем договірних відносин з приводу найму житла, та на наявність таких відносин між КНУ ім.. Т.Шевченка та відповідачем, власник гуртожитку вимагає сплати вартості проживання в найманому житлі саме з позивача. Враховуючи викладене, просила стягнути з Міністерства оборони України на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 17 332,59 грн., як компенсацію за проживання в найманому житлі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що нормами чинного законодавства України передбачено обов'язок відповідача забезпечити позивача житлом протягом трьох років. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання не виконав, не забезпечив позивача житлом. Протягом вказаного часу позивач проживала в гуртожитку, який належить КНУ ім.. Т.Шевченка, на підставі договору між останнім та відповідачем. Водночас, у зв'язку з підвищенням вартості оплати за проживання, у позивача утворилася заборгованість в розмірі 17 332,59 грн.. Вказана заборгованість фактично не сплачена, рахується за позивачем, водночас, на відповідача, згідно вимог чинного законодавства, покладено обов'язок виплачувати компенсацію військовослужбовцям за проживання у найманому житлі. Таким чином, сторона позивача вважає, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі. Зазначив, що між Міноборони та КНУ ім.. Т. Шевченка було укладено низку домовленостей, відповідно до яких військовослужбовці Збройних сил України проживали в гуртожитках КНУ ім.. Т. Шевченка. Відповідно до положень Додаткової угоди, яка стала підставою для проживання позивача в вказаному приміщенні, витрати по сплаті за житлово-комунальні послуги покладаються на сім'ї військовослужбовців. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, Київського національного університету імені Тараса Шевченка, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] проживає в кімнаті [ADDRESS], який належить Київському національному університету імені Тараса Шевченка. У вказаному житловому приміщення [PERSON] проживає як особа, яка перебувала на службі в Збройних силах України, на підставі Додаткової угоди №303/44/09 від 19.08.2009 року, укладеної між КНУ ім.. Т.Шевченка та Міністерством оборони України про надання житлових приміщень для проживання сім'ям військовослужбовців, що не заперечувалося в судовому засіданні сторонами. Як вбачається з Довідки №02/97-26 від 24.01.2013 року, за період з 27.01.1999 року по 21.01.2013 року заборгованість [PERSON] по оплаті за проживання становить 17 332,59 грн.. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, вказана сума, станом на дату розгляду справи, не сплачена. Посилаючись на положення Законів України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача - Міністерства оборони України, грошової компенсації за найм житлового приміщення в розмірі 17 332,59 грн.. Водночас, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з Довідки №02/97-26 від 24.01.2013 року, грошова сума в розмірі 17 332,59 грн., яка нарахована як оплата за проживання, позивачем не сплачена та рахується за нею як заборгованість. Ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, серед яких визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення як грошової компенсації коштів, які нею сплачені не були, таким чином, вказана грошова сума не може вважатися збитком, якого зазнала позивач з вини відповідача. Таким чином, вбачається, що обраний позивачем спосіб захисту свого права не відповідає положенням ст.. 16 ЦК України, з огляду на що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, позивач звернулася до суду, посилаючись як на підставу своїх вимог на наявність Додаткової угоди №303/44/09 від 19.08.2009 року, якою визначено основні положення, що стосуються порядку проживання військовослужбовців та їх сімей в гуртожитку, який надає Міністерству оборони України КНУ ім. Т. Шевченка. Водночас, позивач стороною вказаної угоди не є, оскільки остання укладена між КНУ ім.. Т.Шевченка та Міністерством оборони України, таким чином, у [PERSON] відсутні підстави для звернення до суду з позовними вимогами з приводу виконання чи невиконання вказаними установами умов даної Додаткової угоди. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed