Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

27.03.2018 року до суду надійшов цивільний позов ПАТ КБ «Приват Банк», згідно з яким останнє просило стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.07.2009 року, у сумі 117 000 гривень, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву за якою просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] при судовому розгляді справи пред'явлений до неї позов визнала частково, не заперечувала проти того, що вона дійсно одержав від позивача кредитні кошти, які згодом не мала можливості своєчасно періодично повертати, що потягло за собою виникнення заборгованості. Однак була не згодна з сумою нарахованих позивачем відсотків, які вважає занадто завищеними. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. 28.07.2009 року між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13) за умовами тарифного плану «Універсальна». Відповідно до пунктів 6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Умови) позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов'язання за Договором, на вимогу Банку відповідачка зобов'язалась достроково виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), і оплатити винагороду Банку (а.с. 14-20). Однак, відповідачка частково погашала кредит і відсотки лише до 11.06.2015 року, а в подальшому взагалі перестала проводити будь-яке погашення, у зв'язку з чим станом на 15.01.2018 року, за наданим позивачем розрахунком (а.с. 6-11), у неї виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 117 000 грн., з яких: заборгованість за тілом кредитом - 7486,52 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом - 109513,48 грн. Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та пунктами 6.5-6.6. Кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що з 11.06.2015 року відповідачка не тільки перестала погашати заборгованість, але й не отримувала грошові кошти з карткового рахунку. Отже, свій кредитний ліміт вона не збільшувала (а.с. 6-11). Між тим, не зважаючи на вказане, Банк, помилково

Outcome: partial