Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

28 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку/доходів щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач та син є внутрішньо переміщеними особами. На даний час син [PERSON] досягнув повноліття і навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі в Івано-Франківському фаховому музичному коледжі імені Дениса Січинського, тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримати заробіток. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина та дочку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 2500,00 грн щомісячно з дня пред`явлення позову до суду до досягнення сином двадцяти трьох років за умови, що він буде продовжувати навчання. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема,\~викликався через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв або клопотань. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився у судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки від 11 листопада 2016 року № 132, [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 січня 2003 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.8) Як вбачається з довідки Івано-Франківського фахового музичного коледжу імені Дениса Січинського від 02 лютого 2021 року №2, [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с.9). Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2011 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку/доходів щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с.10-12). [PERSON] , [INFO] , звертається за медичною допомогою (а.с. 49-54). 12 квітня 2021 року укладений договір найму житла між [PERSON] , Наймодавцем, та [PERSON] , Наймачем, відповідно до умов якого Наймодавець зобов`язується передати Наймачеві житло для проживання у ньому на певний строк за плату, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.55-56). Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У відповідності з вимогами статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, до яких належать: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Відповідно до вимог\~частини першої статті 191 Сімейного кодексу України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] має вік, який перевищує 18, але є меншим 23 років, і продовжує навчання на денній формі. У зв`язку з навчанням за денною формою [PERSON] об`єктивно позбавлений можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставини, які не потребують доказування, що повнолітній син повинен харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. Оскільки син сторін на даний час не спроможний себе забезпечити самостійно, то саме на батьків покладається такий обов`язок. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина сторін, який навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини. Син проживає разом з матір`ю, а тому всі витрати на проживання, харчування, одяг та проїзд до навчального закладу здійснює позивач. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я відповідача, те, що у нього на утриманні неповнолітніх дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання сина не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 28 квітня 2021 року, до припинення навчання сина [PERSON] , але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, задовольнивши позовні вимоги повністю, оскільки відповідач має можливість надавати позивачу на утримання сина аліменти саме у такому розмірі. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення аліментів, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 грн з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного, відповідно статей 182, 185, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved