Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

28.01.2019р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с.№3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.01.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с.№14). 25.03.2019р. підготовче засідання по справі проведено відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України (а.с.№20). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 11.01.2014р. в Жовтневому відділі ДРАЦС реєстраційної служби ДМУЮ під актовим записом № 09. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами були припинені з січня 2018р. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на сім`ю та ведення господарства, що призвело до втрати довіри, почуття любові та взаємоповаги. Сторони не ведуть спільного господарства, мають роздільний бюджет і проживають окремо. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Просила шлюб розірвати і залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання, призначене на 28.05.2019р., позивачка не з`явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№21, 23). 01.03.2019р. на адресу суду надійшло клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності (а.с.№19). Відповідач в судове засідання, призначене на 28.05.2019р., не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином (№21,22). В наданій до суду 23.05.2019р. заяві, відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, підтвердив період та причину припинення шлюбних відносин, вказаних позивачкою. Просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні за його відсутності і без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№24). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 11.01.2014р. сторони зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 09 (а.с.№6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.№7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння, різні погляди на сім`ю та ведення господарства, втрату довіри, почуття любові та взаємоповаги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо з січня 2018р. З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені більше року тому і не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768грн. 40коп. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved