Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

27.01.2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 25.12.2015 року укладено шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 46. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому з 17.11.2016 року припинили шлюбні відносини. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив. Враховуючи, що учасники справи та у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.12.2015 року, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). Згідно довідки Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області №561 від 03.02.2020року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] та бабуся [PERSON] (а.с. 17). До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 840,80 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved