Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

28.02.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 14.10.2011 року, залишивши їй прізвище «Ващенко»; стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В своїх доводах посилається на те, що 14.10.2011 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають спільного сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, він працездатний чоловік, має нерегулярний мінливий дохід. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з сином перебувають у скрутному матеріальному становищі. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, син залишиться проживати з матірю, погоджується зі сплатою аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб, 14 жовтня 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1746. Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народився 25 січня 2013 року, батьком якого записаний відповідач [PERSON], матірю позивач [PERSON] Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2017 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Спільна дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач є працездатною особою, має мінливий нерегулярний, мінливий дохід, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи, що відповідач є працездатною людиною, має мінливий нерегулярний, мінливий дохід, інших осіб на утриманні не має, беручи до уваги визнання відповідачем розміру аліментів, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та призначити стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір за вимогами щодо сплати аліментів у розмірі 640 грн. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved