Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

27.02.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що вона з відповідачем з 05.02.2012 року проживала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач в утриманні сина участі не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість оскільки фізично здоровий, має спеціальність майстра по ремонту холодильних установок. Тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією, відповідно до закону. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінює і просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового переказу. Заперечень суду не надав. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с.4) судом встановлено, що його батьком є [PERSON] Із копії свідоцтва про шлюб (а.с.5) судом встановлено, що сторони з 05.02.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Із довідки Івчанської сільської ради за №53 від 30.01.2017 року (а.с.6) видно, що син [PERSON] знаходяться на утриманні матері [PERSON] Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, оскільки відповідач є батьком дитини і зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] офіційно ніде не працює, не має інших доходів, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону.

Outcome: approved