Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

27.07.2021 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь: - аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , на період навчання, з дня подання позову, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, до закінчення навчання, не більше ніж до досягнення сином 23 років; - додаткові витрати у розмірі 1/2 частини суми за навчання в період з 01.09.2018 по 30.06.2022 року у розмірі 23440 гривень у повному обсязі або частково кожного місяця додатково до аліментів у розмірі 1953 гривні; - покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що батьком її сина [PERSON] є відповідач по справі [PERSON] . Син є повнолітнім, проживає разом з нею, перебуває на її утриманні. Починаючи з 27.08.2018 року [PERSON] навчається на денному відділенні ЗЕФК НУ «Запорізька політехніка» на платній формі навчання. Плата за весь період навчання складає 46880 гривень. Син не отримує стипендію, потребує оплати витрат, пов`язаних із навчанням - придбання підручників, канцелярських товарів, одягу. Вона звільнилась з роботи, не працює, самостійно несе витрати по утриманню сина. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, оскільки працевлаштований, має постійний дохід. 03.08.2021 року суддя відкрив у справі спрощене провадження з викликом сторін. 15.10.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому вказав, що визнає позовні вимоги частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 від усіх видів доходів. Вказав, що [PERSON] безпідставно просить суд стягнути додаткові витрати на дитину за ст.185 СК України, оскільки на правовідносини, пов`язані із участю батька у витратах на повнолітнього сина, який продовжує навчання, застосовуються правила статті 199 СК України. Він не відмовляється від свого обов`язку утримувати сина, проте просив суд врахувати, що він надає допомогу своїй матері [PERSON] , 1947 року народження. Матір отримує пенсію, якої не вистачає на забезпечення її життя. 03.11.2021 року представник позивача адвокат Працевитий Г.О. подав відповідь на відзив, в якій просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Вказав, що [PERSON] інших дітей не має, в шлюбі не перебуває, не має захворювань, має стабільний дохід. В судовому засіданні представник позивача адвокат Горпиненко В.В. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Полулях С.Ю. позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на навчання в розмірі 1/8 частини від доходів. В задоволенні іншої частини позову просив відмовити. Третя особа [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача, пояснив суду, що він навчається в навчальному закладі на денній платній формі навчання. Стипендію він не отримує. Він проживає разом із матір`ю, яка його утримує. Окрім плати за навчання, він витрачає кошти на оплату проїзду до навчального закладу, харчування, одяг. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є студентом 3 курсу денної контрактної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Запорізького електротехнічного фахового коледжу Національного університету «Запорізька політехніка». Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022 року. [PERSON] є повнолітнім, зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, отримує регулярний дохід, у нього наявна можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину [PERSON] , який продовжує навчання. [PERSON] такої допомоги потребує, оскільки навчається на денній контрактній формі навчання, його матір [PERSON] не працює. Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] , суд виходить із того, що згідно п.3 ст.182 СК України при визначення розміру аліментів враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. У відповідача [PERSON] наявна непрацездатна матір [PERSON] , 1947 року народження, яка є пенсіонером за віком. Дана обставина впливає на його можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Разом з тим, суд вважає, що запропоновані [PERSON] до стягнення з нього аліменти в розмірі 1/8 частини від доходів є занадто низькою матеріальною допомогою повнолітньому сину, яка є явно недостатньою. Тому суд прийшов до висновку, що розумним та обґрунтованим буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/5 частини від усіх його доходів. Згідно ст. 191, 201 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку - з 27.07.2021 року. Крім того, позивач заявила позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на свою користь половини вартості навчання у розмірі 23440 гривень. Такі позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із наступним. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд керується роз`ясненням Верховного Суду, викладеними в постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц, по аналогічній справі. Верховний суд вказав, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) Таким чином, стягнення вартості навчання на підставі ст.185 СК України суперечить нормам СК України, а тому задоволенню не підлягає. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial