Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

26 травня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка у позові (з врахуванням уточнення в судовому засіданні, яке відбулось 05.08.2020 року) просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Після припинення спільного проживання, позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому для захисту порушеного права на належне утримання позивач звернулась до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили стягнути з відповідача ј його доходів на утримання дитини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив задоволення заяви так як на даний час дитина проживає з батьком. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2014 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва шлюб розірвано, проте копія такого рішення суду надана не була. Під час шлюбу у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Так, суду відповідачем не було надано доказів, що він з моменту припинення спільного проживання (24.05.2020 року) сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно. В той же час позивачка в судовому засіданні зазначила, що відповідач після припинення спільного проживання приймав участь в матеріальному забезпеченні дитини та надавав кошти на її утримання в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, проте суду докази на підтвердження зазначених обставин надано не було. Оскільки згідно з діючим законодавством є обов`язок батька утримувати дитину, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 26.05.2020 року. Що стосується строку на який стягуються аліменти варто зазначити, що оскільки дитина з 01.08.2020 року проживає з батьком та саме він несе витрати по її утриманню, на даний час судом вирішується питання про визначення місця проживання дитини (позови обох батьків), тому суд вважає за можливе стягнути аліменти за проміжок часу що дитина проживала з матір`ю, тобто по 01.08.2020 року. В той же час, у випадку визначення судом місця проживання дитини з матірю, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходилася на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування); судом встановлено, що відповідач є працездатним, має можливість працювати та отримувати дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, щомісячно починаючи з 26.05.2020 року по 01.08.2020 року. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial