Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

29.07.2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 26.09.1998 року вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 349. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між нею та відповідачем припинились з грудня 2011 року у зв»язку з тим, що вони різні люди, з різними поглядами на життя і сім»ю., за цією причиною між ними часто виникали сварки. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна у сторін не існує. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач визнав позовні вимоги повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26.09.1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 349 ( а.с.6) Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а .с. 5,6). В судовому засіданні встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки з грудня 2011 року у зв»язку з тим, що у відповідача фактично склалася інша сім»я. Спільного господарства з цього часу сторони не ведуть, та проживають окремо один від одного. Примирення між сторонами неможливо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однією зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст. 191 ЦПК України). Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved