Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення останньою повноліття, починаючи з дня подання заяви. Вона зіслалась на те, що відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча зобов»язаний це робити та взмозі. Позивач до суду не з»явилась та надіслала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився та надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав та просив постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання йому зрозумілі. Є здоровою та працездатною особою, має тимчасовий заробіток. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевірив законність визнання позову відповідачем, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи та таке визнано сторонами, між позивачем та відповідачем укладено шлюб 13 липня 2013 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського РУЮ у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис №20 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2013 року. На даний час у судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Батьком вказаної дитини є відповідач. Дитина разом з матір»ю проживає за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Спору щодо проживання дитини біля матері у сторін немає. У письмовій заяві адресованій до суду від 27.03.2015 року, позивачка зазначила, що не заперечує щодо побачень дитини з батьком. Стан здоров»я дитини задовільний, на обліку у лікарів не перебуває. Мати дитини хворіє, є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 949 грн. Також вона отримує щомісяця одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 810 грн. Вказані види доходів є основними та єдиними доходами сім»ї позивача. Відповідач є здоровою, працездатною особою, інвалідності немає, інших дітей, на утримання яких відповідач сплачує аліменти, немає. Перебував на обліку у Врадіївському РЦЗ як безробітний та 10.07.2014 року знятий з обліку. З письмової заяви відповідача вбачається, що він має інший тимчасовий заробіток. Вказані обставини вказують, що відповідач взмозі сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання неповнолітніх дітей, тому при прийнятті рішення суд керується ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 174 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved