Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

29.02.2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільна донька [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Донька знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачу матеріально тяжко утримувати доньку, так як дитина потребує нормального харчування, одягу, та всього необхідного. Відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що в міру власних матеріальних та фінансових можливостей не може сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісячно, так як згідно заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11.10.2012 року з нього вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно. Також пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них [INFO] народилася донька [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що вона народилася [INFO], і її батьком є відповідач по справі [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, та те, що згідно довідки про доходи «ФОП [PERSON]» (а.с.14) він офіційно працевлаштований та отримує середню заробітну платню в розмірі - 1652 грн., і те що він вже сплачує аліменти згідно заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 11.10.2012 року (а.с.15) на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно, тому він не може сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем. Враховуючи, що позивач в судовому засіданні не довела, що відповідач дійсно отримує нерегулярний і мінливий дохід та може сплачувати аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, та те що [PERSON] вже сплачує аліменти на утримання сина, офіційно працевлаштований та отримує заробітню платню, справедливим є визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial