Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

28 жовтня 2021 року ЛіщинськаТ.В. звернулася з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок площею: 0,85 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, які передані у приватну власність [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину проте не оформив свої спадкових прав так помер [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки площею: 0,85 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, які передані їй приватну власність на підставі рішень Новосілківської сільської ради Горохівського району Волинської області. За життя [PERSON] не завершила процедуру приватизації вказаних земельних ділянок. На випадок свої смерті остання склала заповіт, яким заповіла земельну ділянку площею 0,85 га для ведення особистого селянського господарства онукові [PERSON] . Спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем, проте не встиг оформити свої спадкові права оскільки помер [INFO] . Позивач вказує, що прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса. 30 листопада в підготовче судове засідання відповідно до ст.49 ЦПК України позивач просила зменшити позовні вимоги та подала уточнену позовну заяву відповідно до якої просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,85 га для ведення особистого селянського господарства, яка передана у приватну власність [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину проте не оформив свої спадкових прав та помер [INFO] . Окрім того позивач подала письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, в письмовій заяві до суду позов визнає повністю, не заперечує у його задоволені, та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.10.1999 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,85 га для ведення особистого селянського господарства передана у приватну власність спадкодавцю на підставі рішення Новосілківської сільської ради Горохівського району Волинської області №3/6 від 16.033.1995 року (а.с.15). Вище вказану земельну ділянку, на випадок свої смерті, [PERSON] заповіла своєму онукові [PERSON] (а.с.11). Відповідно до довідки №302 старости виконавчого комітету Горохівської міської ради від16.09.2021 року [PERSON] про живав спільно із спадкодавцем [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину за заповітом до шести місяців шляхом спільного проживання, проте не оформив свої спадкові права та помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З довідки №302 старости виконавчого комітету Горохівської міської ради від 16.09.2021 року встановлено, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його брат відповідач [PERSON] та сестра позивач [PERSON] (а.с.12). З матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви приватному нотаріусу 05 березня 202021 року. Постановою приватного нотаріуса від 26 жовтня 2021 року №450/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва направо на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,85 га для ведення особистого селянського господарства у зв`язку із тим, що [PERSON] не подала документи на оформлення спадщини в повному обсязі (а.с.10). Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Успадкувавши спадкове майно, він успадкував право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, однак за життя не оформив свої спадкові права так як помер [INFO] . Позивач у свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] та успадкувала право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. За таких обставин, беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим, вважаю, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved