Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

27 жовтня 2020 року представник заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою, відповідно до вимог якої, просить встановити факт, шо [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Та встановити факт вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) Заявником - [PERSON] , після смерті її матері, Спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 06, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00027747536 від 11 вересня 2020 року виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). В обґрунтування заяви вказує, що Заявник - [PERSON] , народилася « [INFO] у селі Тартаків Радехівського району Львівської області, що підтверджує паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий Радехівським РВ УМВС України у Львівській області «20» липня 2000 року. Згідно архівної довідки № С-231 від 28.09.2020 року виданої Центральним державним історичним архівом України м. Львів, вбачається що «у документах фонду №201 «Греко-католицька митрополича консисторія, м. Львів» у метричній книзі греко-католицької парафії м-ка Тартаків Сокольського повіту, виявлено запис про народження під № (15) за 1938р.: [PERSON] народжена [INFO] і охрещена 31 (червня) 1938 року, греко- католицького віросповідання, будинок [ADDRESS] . Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] . Мати: [PERSON] , дочка [PERSON] (виправлено на [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 17 листопада 1959 року Нововитківською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 17 листопада 1959 року про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 14. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловіку та дружині - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 червня 1986 року виданого в с. Витків Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] (батько Заявника) помер [INFO] у віці 62 років про що 02.02.1978 року зроблено відповідний актовий запис № 2. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00027747536 від 11 вересня 2020 року виданого Радехівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що у с. Йосипівка Радехівського району Львівської області [INFO] у віці 72 років померла [PERSON] (Спадкодавець), про що зроблено відповідний актовий запис № 06. Згідно Заповіту складеного 15.06.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № 6 у с. Новий Витків Радехівського району Львівської області, посвідченого [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Нововитківської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області вбачається, що « [PERSON] , проживаючи в селі Йосипівка Радехівського району Львівської області на випадок своєї смерті робить наступне заповітне розпорядження: Все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті і на що за законом матиму право, заповідаю [PERSON] ». Згідно Довідки № 365 від 14 вересня 2020 року виданої виконкомом Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що «відповідно до господарської книги [ADDRESS] за господарством особовий рахунок № [NUMBER] , яке належало [PERSON] день її смерті [INFO] разом з нею проживала без реєстрації [PERSON] ». Після смерті Спадкодавця, матері Заявника - [PERSON] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: Одна друга частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на будівництво виданого на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 9 від 19.01.1989р. та записаного в реєстрову книгу під № 33 від 16 березня 1989 року. Заявник - [PERSON] , як дочка Спадкодавця - згідно ст. 1261 ЦКУ відноситься до І черги спадкоємців за законом. Заявник - [PERSON] , після смерті Спадкодавця, своєї матері - [PERSON] , вступила у володіння спадщиною та фактично прийняв її шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) та продовжувала користуватися та розпоряджатися вищезазначеним майном. Заявник - [PERSON] , як дочка Спадкодавця підтверджує, що їй було відоме положення ст. 549 ЦК УРСР, щодо прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Заявник не заявляла про відмову від прийняття спадщини, а тому вважала себе усі ці роки повноцінним власником вищезазначеного майна. Однак у вересні 2020 року звернувшись до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької Н.І. з метою оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтва про право на спадщину, як особа яка прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Однак, Приватний нотаріус Комарницька Н.І., не змогла встановити факту спільного проживання Заявника із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки в паспорті Заявника наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: Львівська область, Радехівський район, с. Йосипівка (без зазначення вулиці). Останнє місце проживання та реєстрації спадкодавця - [PERSON] було за адресою: [ADDRESS] . Заявникові, приватний нотаріус роз`яснила, що відповідно до Глави 10 п. 3.21 та п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. «п.3.21 Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї»: «п. 3.22 У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем». Нотаріус надала Заявникові - [PERSON] усну відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину(а.с.4-10). 18 грудня 2020 року ухвалою підготовчого судового засідання було замінено Заінтересовану особу у цивільній справі №451/1686/20 з Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області на Радехівську міську рада Львівської області(а.с.28). Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, заяву доручає суду на його розсуд (а.с.32). Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 07.11.2018 р. у справі № 336/709/18-ц, та у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: «Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними». «Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася тощо». Так, судом констатовано, що [INFO] в с. Йосипівка, Радехівського району Львівської області померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00027747536 від 11 вересня 2020 року, актовий запис №06(а.с.17 - зворот). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 лютого 1978 року, про що зроблено запис №2(а.с.16). Згідно архівної довідки № С-231 від 28.09.2020 року виданої Центральним державним історичним архівом України м. Львів, вбачається що «у документах фонду №201 «Греко-католицька митрополича консисторія, м. Львів» у метричній книзі греко- католицької парафії м-ка Тартаків Сокольського повіту, виявлено запис про народження під № (15) за 1938р.: [PERSON] народжена [INFO] і охрещена 31 (червня) 1938 року, греко- католицького віросповідання, будинок [ADDRESS] . Батько: [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] . Мати: [PERSON] , дочка [PERSON] (виправлено на [PERSON] »(а.с 13). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 17 листопада 1959 року Нововитківською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися 17 листопада 1959 року про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 14. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловіку та дружині - [PERSON] (а.с15). Після смерті Спадкодавця, матері Заявника - [PERSON] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна, зокрема: Одна друга частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на будівництво виданого на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 9 від 19.01.1989р. та записаного в реєстрову книгу під № 33 від 16 березня 1989 року(а.с.20). Відповідно до Заповіту складеного 15.06.1987 року та зареєстрованого в реєстрі за № 6 у с. Новий Витків Радехівського району Львівської області, посвідченого [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Нововитківської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області вбачається, що « [PERSON] , проживаючи в селі Йосипівка, Радехівського району Львівської області на випадок своєї смерті робить наступне заповітне розпорядження: Все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день моєї смерті і на що за законом матиму право, заповідаю [PERSON] »(а.с.18). Згідно Довідки № 365 від 14 вересня 2020 року виданої виконкомом Нововитківської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що «відповідно по господарської книги [ADDRESS] за господарством особовий рахунок № [NUMBER] , яке належало [PERSON] день її смерті [INFO] разом з нею проживала без реєстрації [PERSON] »(а.с.19). Факт, того, що [PERSON] постійно проживала із [PERSON] та прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном підтвердила в підготовчому судовому засіданні свідок [PERSON] , не довіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.31). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації заявника її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, виходячи із рекомендацій викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вважає вимоги заявника обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають до задоволення. Щодо вимог заявника про встановлення факту, що [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, суд робить висновки про відсутність підстав для її задоволення, оскільки суд не встановлює фактів тотожності особи, і встановлення такого факту не передбачена нормами ст.315 ЦПК України.

Outcome: partial