Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

28.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим в подальшому, до [PERSON] про стягнення боргу за договором займу, посилаючись на наступне. [PERSON] 25 жовтня 2016 року взяла у нього в борг 4500 доларів США і зобовязалась повернути їх у повній сумі до 01 липня 2017 року про що надала йому власноручно написану розписку в присутності свідків. Борг у визначений домовленістю сторін термін відповідач не повернула, на його вимоги погасити борг не реагує. Даний борг виник в результаті припинення попереднього зобов»язання [PERSON] та укладання нового зобов»язання (новацією), відповідно до положень ст.604 ЦК України. Даний правочин був здійснений сторонами договору займу з метою погашення втрат позичальника від інфляції та довготривалого невиконання відповідачем по справі грошового зобов»язання. Згідно з курсом нацбанку України еквівалент суми боргу на час подачі позову за курсом національного банку України складає 26,40 гривень х 4500 доларів США = 118800 гривень. У зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання відповідач повинен сплатити йому основну суму боргу 118800 грн. та 3% річних які складають: 11800 грн. х 114 днів прострочення боргу х 3% річних : 365 днів = 1105,64 гривень. Просить стягнути з [PERSON] на його користь борг у сумі 118800 грн. та 3% річних 1105,64 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, в подальшому подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в 2014 році [PERSON] дав їй у борг 20\~000 грн. строком на 5 місяців на погашення кредитів. За це вона повинна була повернути борг з процентами в розмірі 30\~000 грн. Пізніше взяла у [PERSON] в борг ще 5\~000 грн. та обіцяла повернути з процентами 6\~000 грн., а всього 36\~000 грн. Гроші в борг брала в гривнях. В зв»язку з початком АТО кошти не змогла повернути та написала [PERSON] розписку на 36\~000 грн. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року з неї стягнуто на користь [PERSON] 36\~000 грн. та судовий збір. Рішення набрало чинності 16.04.2016 року. Оскільки кошти передані в борг в 2014 році значно знецінились, 25 жовтня 2016 року на вимогу [PERSON] вона надала йому повторну розписку, але вже на 4500 доларів США(еквівалент 36\~000 грн. на момент передачі коштів в борг) та зобов»язалась їх повернути до 01 липня 2017 року, хоча коштів у борг в цей період від [PERSON] не отримувала. Позовні вимоги не визнає. В подальшому [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, вислухавши позивача, та його представника, відповідача, дослідивши надані сторонами докази та оглянувши матеріали справи № 263/700/16-ц , вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено\~ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором. Отже, за змістом\~ст. 604 ЦК України\~зобов'язання є новим, якщо воно виникає між тими самими сторонами, але з іншим предметом та умовами, тобто домовленість пов'язана зі зміною виду договору. За змістом\~ст. 604 ЦК України\~домовленість сторін про заміну первісного зобов'язання між тими ж сторонами (новація) є підставою для припинення первісного зобов'язання. Під новим зобов'язанням в такому випадку слід вважати інше за характером та за правовою природою зобов'язання, а не збільшене чи зменшене за обсягом первісне зобов'язання. Судом встановлено наступні обставини. 29 травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів в сумі 36\~000 гривень, про що було складено розписку. Згідно вказаної розписки відповідач отримала від позивача в займи гроші в сумі 36\~000 гривень, займ є безпроцентним і зобовязалася повернути борг в строк до 25 грудня 2014 року. 08 січня 2015 року відповідач [PERSON] видала позивачеві [PERSON] іншу розписку, на виконання тих самих зобов»язань, яку уточнила в частині суми боргу 36000 грн.(еквівалент 4500 доларів США) та строку його повернення до 01 липня 2015 року. Зазначені обставини визнані сторонами у справі та в судовому засіданні не заперечувались. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року у справі № 623/700/16-ц , номер провадження 2/623/457/2016 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 36\~000 грн. та судовий збір в сумі 551,20 грн., а всього 36\~551,20 грн. Рішення набрало чинності 16.04.2016 року.(а.с.37) Зазначеним рішенням встановлено, що 29 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики грошей на суму 36\~000 грн., які відповідачка зобов»язалась повернути в строк до 25 грудня 2014 року. Розпискою від 08 січня 2015 року відповідачка підтвердила одержання від позивача суми боргу в розмірі 36\~000 грн.(а.с.37) Відповідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Ухвалення рішення з приводу цих же правовідносин сторін порушуватиме права відповідача, щодо заборони подвійного стягнення. Суд у відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог, що не позбавляє позивача на звернення до суду з іншими не охопленими цим позовом вимогами, виходячи з того, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша\~статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях\~599 - 601,\~604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей\~526,\~599 ЦК. Предметом повторної розписки від 25 жовтня 2016 року є зміна валюти за договором позики від 29 травня 2014 року.\~\~За таких обставин підстав вважати, що сторони замінили первісне зобов'язання новим зобов'язанням, немає. Фактично відбулася не заміна одного зобов'язанням іншим, а зміна (збільшення) обсягу зобов'язань, що не є підставою для припинення первісного зобов'язання, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати припиненими зобов'язання сторін за договором позики від 29 травня 2014 року. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.\~ Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а тому \~витрати по сплаті судового збору в розмірі 1195,90 грн. суд залишає за позивачем [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed