Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

28.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та третьої особи: Миколаївської Універсальної Товарно-Сировинної Біржі про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], дійсним. В позовній заяві позивач зазначила, що 30.06.2000 року на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинної Біржі між [PERSON] та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір №2750-Л купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина, на вищезазначену квартиру, яку фактично прийняла мати позивача, [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS] за законом, але їй було відмовлено, оскільки вищезазначений договір купівлі продажу квартири не був нотаріально посвідчений, оскільки одним із продавцем за вказаним договором купівлі-продажу була неповнолітня. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом про визнання договору купівлі продажу дійсним. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Третя особа - представник Миколаївської Універсальної Товарно-Сировинної Біржі у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 50/2016 до майна померлої [INFO] року [PERSON], суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2000 року на Миколаївській Універсальній Товарно-Сировинної Біржі, між [PERSON], який діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №2750-Л купівлі-продажу, квартири [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у вигляді квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2000 року. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживали разом із спадкодавцем та в її володіння та користування перейшло спадкове майно, яке вона утримувала, але у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звернулася і не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що після смерті своєї матері [PERSON], позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з метою оформити спадщину, але відповідно до постанови від 22.11.2016 року виданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії, останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки, правовстановлюючий документ на спадкову квартиру, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2750-Л від 30.06.2000 року на ім'я спадкодавця зареєстрований з порушенням ст.15 Закону України «Про товарну Біржу», а саме одним із продавцем за вказаним договором була [PERSON], яка на той час була неповнолітньою. Судом встановлено, що всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного,

Outcome: approved