Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

27\~квітня 2018 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 20 травня 2011р. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №344. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.08.2000р. між сторонами було укладено шлюб вперше, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міською управління юстиції було зроблено запис за №429. 13.04.2011р. шлюб було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено запис за №65. 20.05.2011р. між сторонами було вдруге укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 20.05.2011р. зроблено запис №344. 30.04.2003р. у сторін народився син - [PERSON], 30.04.2003р.н. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини між сторонами поступово погіршились. Тепер у відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Тривалий час між сторонами були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Сторони вже більше року проживають окремо та спільною господарства не ведуть. Позивач самостійно приймає участь у вихованні спільної дитини та надає гроші на її утримання. Позивач вважає, що шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними протягом двох шлюбів, не принесли жодних результатів. Шлюб розривають вдруге. Спорів про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає. Позивач у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за його відсутності, повністю визнає позовні вимоги, просить їх задовольнити. У звязку із неявкою учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 05 серпня 2000р. Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було вперше зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №429, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.7). 13 квітня 2011р. Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №65, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). 20 травня 2011р. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано вдруге шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №344, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 30.04.2003р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 704грн.80коп., тому відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved