Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

27 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 23 лютого 2008 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки, постійні сварки. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, де просив провести підготовче засідання у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву, де просила провести підготовче засідання у її відсутність, позов визнає, згодна на розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище « [PERSON] » та місце проживання дитини визначити з нею. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Установлено, що сторони 23 лютого 2008 року зареєстрували шлюб в Омельницькій сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 01, мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили з травня 2019 року із-за різних поглядів на життя, непорозумінь, які призвели до втрати почуттів поваги та любовіі не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю.

Outcome: approved