Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

28 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 27.01.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] по реєстру 231, укладений між [PERSON] від імені якого діяв [PERSON] та [PERSON] та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на комплекс будівель за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, село Новоградівка, вул. Радянська, 14 А, номер обєкту 254111135208; підстава виникнення - договір купівлі-продажу від 27.01.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] по реєстру 231. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 січня 2014 року між Продавцем - [PERSON], від імені якого діяв [PERSON], та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за номером 231. Відповідно до п. 1. Договору Продавець в особі представника зобовязується у власність Покупця передати комплекс будівель, а Покупець зобовязується прийняти зазначене майно на умовах цього договору, сплативши за нього обумовлену грошову суму. Комплекс будівель, що відчужується за даним договором, знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район село Новоградівка, вулиця Радянська, 14 А. Відповідно до п.5 Договору продаж комплексу будівель за попередньою домовленістю сторін вчинено за 140 000,00 гривень, які отримані представником Продавця від Покупця до підписання Договору. Вважає, що його представник при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу вступив у зловмисну домовленість з другою стороною правочину своїм сином [PERSON], при цьому він дбав про власні інтереси і зневажав інтересами позивача, продав комплекс будівель за заниженою ціною, оскільки оцінка відчужуваного майна відповідно до висновку, виданого ТОВ ″Оксамит Сервіс″ від 30.10.2013 року становила 292152 грн. Крім того гроші від продажу комплексу будівель він не отримував. В подальшому неодноразово звертався з вимогами про повернення йому грошей в сумі 140\~000 грн. за оформлене майно, останній раз звернувся 10.12.2015 року з письмовою вимогою, але жодної відповіді на його адресу не надійшло. Представник позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові. Відповідач [PERSON] подав письмове заперечення (84-86), за змістом якого вказує, що між ним та позивачем була досягнута домовленість, на представлятиму його інтереси з питань продажу належного йому на праві власності комплексу будівель, що знаходиться за адресою: вул. Радянська, 14А с. Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області, (далі - комплекс будівель), для чого позивачем 10 листопада 2010 року надано йому відповідну довіреність. 10.11.2013 року строк виданої довіреності кінчився і позивач бажаючи все ж таки продати зазначений комплекс будівель, 22 листопада 2013 року надав йому ще одну довіреність на продаж зазначеного майна. Він також усно обумовив ціну продажу в сумі 140000 (сто сорок тисяч) грн. 00 коп. з позивачем. При цьому був уповноважений на продаж комплексу будівель за ціну та на умовах на його розсуд. Вказана довіреність дійсна і на теперішній час та позивачем не скасована. На підставі наданих повноважень згідно даної довіреності 27 січня 2014 року від мені позивача уклав договір купівлі - продажу комплексу будівель за 140000грн., який посвідчила приватний нотаріус Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 231 (далі - Договір). 27 січня 2014 року за кілька годин до підписання Договору купівлі-продажу комплексу будівель, він, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зустрілись для проведення розрахунку за зказаним договором та подальшого його оформлення. Кошти у сумі 140000 (сто сорок тисяч) гривень він отримав від [PERSON] та одразу передав [PERSON] при зазначених вище особах. Більше того в момент підписання договору купівлі-продажу позивач також був присутній у приватного нотаріуса [PERSON], але договір підписувати самостійно відмовився аргументуючи тим, що є представник по довіреності [PERSON] В пункті 5 Договору зазначено, що Оцінка відчужуваного майна відповідно до Висновку, виданого ТОВ «ОксамитСервіс» від 30.10.2013 року, де замовником зазначено [PERSON], становить 295152 грн. Звертаю увагу суду, що звіт датований 30.10.2013 р. а довіреність напродаж комплексу будівель 22.11.2013 року,з цього можна зробити висновок, що на момент надання мені довіреності Позивач вже знав в яку суму оцінено майно, але жодним чином не зазначив цієї суми в довіреності на продаж майна, з чого слідує, що Позивач не переслідував на той момент цілі отримати саме таку суму від продажу як зазначено в звіті. Що стосується твердження позивача, щодо відсутності у матеріалах нотаріальної справи заяви про повний розрахунок, то Цивільним кодексом України не передбачено оформлення даної заяви для даного виду правочину. Заява про повний розрахунок складається у випадку підписання сторонами Договору купівлі-продажу з розстроченням розрахунку або відстроченням розрахунку. В нашому випадку договір купівлі-продажу підписаний і розрахунок було проведено до підписання даного договору в повному обсязі. Що стосується звернень позивача з вимогами про повернення йому грошей в сумі 140000,00 грн. Зазначити, що протягом двох років з моменту підписання договору купівлі - продажу комплексу будівель [PERSON] не висував до нього ніяких претензій щодо продажу, і не звертався з вимогою про повернення коштів, оскільки розрахунок з ним здійснено в повному обсязі. Така вимога надійшла на мою адресу вперше за весь цей час в грудні 2015 року, і не відреагував я на неї лише тому, що я виконав всі вимоги згідно даної мені довіреності і був приголомшений таким зверненням і претензією. Коли він зателефонував до позивача для того, щоб зясувати підстави грошової вимоги він не зміг мені чітко пояснити свою поведінку і чому він зненацька через два роки вирішив витребувати кошти які вже давно ним отримані. З абзацу 1 сторінки 2 позовної заяви вбачається, що Позивач звинувачує мене та Відповідача - 1 [PERSON] у зловмисній домовленості, а саме, що я дбав про власні інтереси і зневажав інтересами Позивача, підписав договір купівлі - продажу за ціною нижчою ніж зазначено у висновку з оцінки майна, виданого ТОВ «ОксамитСервіс» від 30.10.2013 року, згідно якого вартість комплексу будівель становила 295152,00 грн. Жодного пункту ст. 203 ЦК України при укладенні договору купівлі-продажу комплексу будівель не порушено. Сторони діяли в межах чинного законодавства та в межах наданих їм повноважень. Він здійснив розрахунок з позивачем, а позивач шляхом подання цього позову вводить в оману суд. Заперечує існування будь-якої зловмисної домовленості при укладенні спірної угоди. Позивачем йому видавалось другу довіреність, оскільки ніхто не хоті купляти комплекс будівель. Відповідач [PERSON] подав письмове заперечення (101-102) за змістом якого вказує, що 27 січня 2014 року між мною та [PERSON] (який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності) був укладений договір купівлі продажу комплексу будівель, який знаходиться за адресою: Кіровоградська обл., Бобринецький р- н, с. Новоградівка, вул. Радянська № 14А, який посвідчила приватний нотаріус Бобринецького районного нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 231 (далі - Договір). За попередньою домовленістю з Продавцем продаж комплексу будівель було вчинено за 140000 (сто сорок тисяч) грн. За придбане майно повністю розрахувався. Заперечує існування будь-якої зловмисної домовленості при укладенні спірної угоди. Представник відповідачів [PERSON] проти задоволення позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим, а обставини позову не доведені доказами. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечила пояснивши, що є дружиною [PERSON] та пояснила, що [PERSON] повністю розрахувався за придбане майно. Суд, дослідивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмивленої домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у звязку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови від 06 листопада 2009 року №9 ″Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними″ для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Тобто, для визнання недійсним правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості, необхідно встановити факт зловмисної домовленості представника з іншою особою (свідоме вчинення правочину всупереч інтересам довірителя), наявність збитків та причинний зв'язок між зловмисною домовленістю та завданими збитками. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 15348174 від 25.12.2013 року, [PERSON] є власником комплексу будівель, розташованих за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Новоградівка, вулиця Радянська, 14 А (а.с.6). Судом встановлено, що 10 листопада 2010 року [PERSON] видав довіреність стоком на три роки, якою уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у відповіднимх органах, установах та організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми з питань повязаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації, здачі в оренду, та відчуження (за ціну та на інших умовах за його розсудом) належного йому на праві приватної власності комплексу будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, село Новоградівка, вул. Радянська, номер 14А, який належить йому на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького районного нотіального округу Кіровоградської області [PERSON] 02 липня 2009 року за реєстровим №449, на умовах, які відомі представникові із договору дручення, а також вчиняти інші дії, передбачені довіреністю (а.с.87). 22 листопада 2013 року [PERSON] видав довіреність строком на три роки, якою уповноважив [PERSON] представляти його інтереси з усіма необхідними повноваженнями, в тому числі продати за ціну та на умовах на його розсуд належного [PERSON] комплексу будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, село Новоградівка, вул. Радянська, будинок 14 А та/або земельної ділянки, яка знаходиться за тією ж адресою, а також вчинення для нього та/чи у його інтересах будь-яких дій щодо належного йому на праві приватної власності нерухомого майна, визначаючи у всіх випадках суми, терміни, строки та інші умови на власний розсуд, одержання належного йому майна та грошей, а також документів від усіх осіб, установ, підприємств, організацій, з будь-яких підстав, а також вчиняти інші дії, передбачені довіреністю. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №2690 (а.с.11, 81). 27 січня 2014 року на підставі вищевказаної довіреності від 22 листопада 2013 року, посвідченої приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим №2690 [PERSON] продав належний [PERSON] комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Кіровогралдська область, Бобринецький район, село Новоградівка, вулиця Радянська, №14А (чотирнадцять з літерою А), [PERSON]. Договір купівлі-продажу вказаного комплексу будівель посвідчено приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за реєстровим №231 (а.с.8,9). Обмеження представника на вчинення правочинів передбачені ст. 238 ЦК України. Так згідно ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ч.1 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Станом на час розгляду справи довіреність від 22 листопада 2013 року, за якою відчужений комплекс будівель, не скасована та є дійсною. За змістом ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених договором, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Як вбачається п.5 з оскаржуваного Договору продаж комплексу будівель за попередньою домовленістю сторін вчинено за 140 000,00 гривень, які отримані представником Продавця від Покупця до підписання Договору. Оцінка відчужуваного майна відповідно до Висновку, виданого товариством з обмеженою відповідальністю ″Оксамит Сервіс″ від 30.10.2013 року, становить 295152 грн. З вказаного висновку про вартість обєкта нерухомості комплексу будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область Бобринецький район с.Новоградівка, вул. Радянська, 14а, де замовником зазначено [PERSON], вбачається, що вартість обєкта становить 295152 грн. (а.с.79). Враховуючи, що висновок датований 30.10.2013 року, а довіреність на продаж комплексу будівель від 22.11.2013 року, суд приходить до висновку, що на момент надання відповідачу довіреності позивачу була відома вартість майна, однак навіть в цьому випадку позивач жодним чином не зазначив при видачі другої довіреності від 22.11.2013 року ціну продажу, натомість навпаки вказаною довіреністю від 22.11.2013 року уповноважив [PERSON] продати комплекс будівель за ціною на розсуд останнього, що також свідчить про те, що позивач не мав на меті продати комплекс будівель саме за оціночною вартістю за суму 295152 грн. Навпаки, видача позивачем [PERSON] довіреності від 10.11.2010 року на відчуження комплексу будівель за ціну за розсудом [PERSON], за якою протягом трьох років комплекс будівель так і не був відчужений, незважаючи на те, що [PERSON] був уповноважений визначити ціну на свій розсуд, так в подальшому після закінчення строку дії довіреності від 10.11.2010 року, видача [PERSON] вдруге довіреності від 22.11.2013 року на продаж вказаного майна за ціну за розсудом самого [PERSON] свідчить про волю позивача продати належний йому комплекс будівель за ціною, яку визначить сам [PERSON] Незважаючи на вчинення позивачем протягом тривалого періоду односторонніх правочинів (довіреностей) спрямованих на продаж майна, сам факт не укладення угоди на відчуження комплексу будівель протягом 3-річного строку дії довіреності від 10.11.2010 року після закінчення строку дії якої позивачем видана [PERSON] довіреність від 22.11.2013 року на тих же умовах свідчить про відсутність попиту на вказане майно. Тому суд приходить до висновку, що продаж комплексу будівель [PERSON] за вказаних обставин та ціною, зазначеною в сіпному договорі не є свідченням зловмисної домовленості представника продавця з покупцем. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доводи позивача про те, що не отримував кошти за оспорюваним договором купівлі-продажу не підтверджене будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні статей 58, 59 ЦПК України. Таким чином, підстав для визнання оспорюваного договору недійсним на підставі 232 ЦК України немає, оскільки позивачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не доведено викладені в позовній заяві обставини, в тому числі зловмисленої домовленості з другою стороною. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до остаточного висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог та необхідності відмови у їх задоволенні.

Outcome: dismissed