Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

27. 11. 2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, мотивуючи наступним. Позивач вказує, що він є батьком [PERSON], який народився [INFO]. Відповідач є матір'ю вказаної дитини. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилася проживати та знаходиться на утриманні відповідачки. Позивач вважає, що відповідач створює перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. У зв'язку з цим просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити, у порядку усунення перешкод у спілкуванні з дитиною визначити способи участі у вихованні дитини шляхом систематичних побачень та можливістю спільного відпочинку. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, з посиланням на його безпідставність та необґрунтованість. Водночас, погодилась з тим, що батьки мають рівні права у вихованні (спілкуванні) дитини, тому проти задоволення позовних вимог про визначення способів участі відповідача у вихованні дитини не заперечувала, хоча й у меншому обсязі, ніж просив відповідач. Представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради проти задоволення позову не заперечував, посилаючи на те, що батьки мають рівні права та обов'язки на піклування та спілкування з дитиною. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14. 02. 2011 по 25. 09. 2013. Шлюб між сторонами розірвано, шлюбно-сімейні відносини між припинено. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], який народився [INFO], яка на теперішній час знаходиться на утриманні та проживає з матір'ю - відповідачкою [PERSON] Позивач є батьком [PERSON], а тому відповідно до положень Сімейного кодексу України має право спілкуватися зі своєю дитиною, брати участь у його вихованні. Сторони не можуть знайти компроміс з питання виховання дитини, а саме не досягли згоди щодо можливості спілкування батька з дитиною, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Також відповідно до положень ст. ст. 1, 16-1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це також реалізація родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Однією з гарантій забезпечення контакту з дитиною є зобов'язання особи, яка контактує з дитиною про місце перебування дитини під час реалізації нею права на контакт. Серед способів участі одного з батьків у вихованні дитини Сімейним кодексом України визначено періодичні чи систематичні побачення, місце та час їхнього спілкування (ч. 2 ст. 159 СК України). Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З досліджених у справі доказів, зокрема листа служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради від 30. 10. 2014 № П-130, пояснень осіб, що беруть участь у справі, та встановлених у справі обставин, судом встановлено, що між сторонами дійсно склалася конфліктна ситуація. Водночас, беззаперечних доказів, що б підтверджували, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та у вихованні дитини, суду не надано. Факту ухилення відповідачки від виконання рішення органу опіки та піклування судом не встановлено. Відповідного рішення орган опіки та піклування не приймалося. Проте, з урахуванням віку дитини, поведінки сторін у справі, а також інших обставин, які мають суттєве значення, суд вважає необхідним визначити способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: визначити днями побачень позивача з його дитиною - в першу та третю суботу кожного місяця в період часу з 12:00 год. до 13:00 год. в присутності матері дитини - [PERSON], та без права вивозу дитини за межі міста Миколаєва. У зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 121, 80 грн.

Outcome: partial