Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

28 листопада 2018 року ТОВ «Комуналка» звернулося в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що будинок по [ADDRESS] знаходиться на його утриманні відповідно до наказу «Про передачу на обслуговування і експлуатацію житлового будинку» та протоколу правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 31 січня 2017 року. Квартира № 10 у зазначеному багатоповерховому будинку належить на праві власності [PERSON] , яка користується житлово-комунальними послугами, проте ухиляється від сплати за них. У зв`язку з невиконання своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території (експлуатаційні витрати) за період з 01 лютого 2018 року по 01 листопада 2018 року в розмірі 14391 гривні 93 копійок та 3140 гривень 89 копійок трьох відсотків річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 10785 гривень 76 копійок та три відсотки річних з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 2353 гривні 88 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року залишено без задоволення заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 87-90). Посилається на те, що позивачем не було затверджено тарифів на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до яких вона повинна здійснювати щомісячні платежі. Вважає незрозумілим за яким принципом розраховується тариф па оплату житлово-комунальних послуг. З 10 червня 2018 року були внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким такої послуги як утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не передбачено. Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 10785 гривень 76 копійок та три відсотки річних у розмірі 2353 гривні 88 копійок, але як зазначається в доданих до позовної заяви розрахунках три відсотка річних вказані у розмірі 3140 гривень 89 копійок. Розрахунок заборгованості не відповідає вимогам ч. 2 ст. 58 ЦПК України з огляду на те, що позивачем не було обґрунтовано та не деталізовано в повній мірі які саме житлово-комунальні послуги надавалися, та не надано доказів на підтвердження того, що цими послугами вона користувалася. Крім того, розрахунок заборгованості в частині розрахунку за надання опалення є немотивованим, так як позивач не має ліцензії, а тому не може здійснювати нарахування за користування опаленням. Позивач відповідь на відзив до суду не направляв. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі акту готовності об`єкта до експлуатації від 21 грудня 2016 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 27 грудня 2016 року видано Сертифікат серії ІУ № 165163622834 , яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73). Наказом ПАТ «ХК «Київміськбуд» визначено ТОВ «Комуналка» експлуатуючою організацією на житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями по [ADDRESS]. (а.с. 68). Актом прийому-передачі передано житловий будинок по [ADDRESS] на обслуговування та експлуатацію до ТОВ «Комуналка» (а.с. 69-72). ТОВ «Комуналка» як експлуатуючою організацією цього будинку укладено відповідні договори з постачальниками. Так, зокрема, 24 травня 2018 року укладено з ПрАТ «АК «Київводоканал» договір № 19298/9-09 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі (а.с. 32-36), договір про постачання електричної енергії № 43847 з ПАТ «Київенерго» (а.с. 38-64). Сторонами не оспорюється, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та є користувачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. ТОВ «Комуналка» посилається на те, що відповідач наданими послугами користується, проте свої зобов`язання по сплаті за одержані послуги не виконує, у зв`язку з чим за період з 01 лютого 2018 року по 01 листопада 2018 року утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг власнику квартири [ADDRESS] надсилалася претензія-попередження від 12 листопада 2018 року № 85, в якій зазначалося, що станом на 01 серпня 2018 року перед товариством рахується заборгованість в сумі 10874 гривні 86 копійок (а.с. 74). З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01 лютого 2018 року по 01 листопада 2018 року по квартирі [ADDRESS] існує борг у розмірі 14391 гривня 93 копійки. З наданого розрахунку трьох відсотків річних та індексу інфляції вбачається, що інфляційні втрати становлять 2784 гривні 84 копійки, а три відсотки річних - 356 гривень 05 копійок (а.с. 37, 65-67). Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У ч. 1 ст. 9 цього Закону зазначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що за період з лютого 2018 року по червень 2018 року включно борг за житлово-комунальні послуги рахувався за особовим рахунком [NUMBER] ( 10 ), власником якого був [PERSON] .. З липня 2018 року по 01 листопада 2018 року включно борг рахувався за особовим рахунком [NUMBER] ), власником якого є відповідач [PERSON] (а.с. 65-67). Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що в період з лютого 2018 року по червень 2018 року [PERSON] була власником квартири та/чи була споживачем послуг, тому вимоги ТОВ «Комуналка» про стягнення заборгованості за цей період не знайшли свого підтвердження в судому засіданні. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. ТОВ «Комуналка» звернулось в суд з позовом про стягнення коштів лише до [PERSON] , вимоги до [PERSON] позивачем не заявлялись. За таких обставин, підлягає стягненню заборгованість з липня 2018 року по 01 листопада 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що за липень 2018 року відповідачу нараховано 794 гривні 23 копійки; за серпень 2018 року - 945 гривень 47 копійок, з цієї суми відраховано 87 гривень 50 копійок (корегування боргу); за вересень 2018 року - 745 гривень 38 копійок; за жовтень 2018 року - 1067 гривень 32 копійки та додано до цієї суми 1 гривню 36 копійок (корегування боргу). Борг [PERSON] за одержані послуги становить 3466 гривень 26 копійок, й саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат проведено позивачем за період з 01 лютого 2018 року по 28 листопада 2018 року. Разом з тим, судом не встановлено підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за період з лютого 2018 року по червень 2018 року. У такому випадку стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягає за період з 01 липня 2018 року по 28 листопада 2018 року та складає 43 гривні 02 копійки - три проценти річних і 150 гривень 70 копійок - інфляційні втрати. Стороною відповідача не надано власного розрахунку заборгованості (на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України), а посилання на те, що розрахунок позивача є незрозумілим не є підставою для відмови в задоволенні позову. Також не є такою підставою і посилання сторони відповідача на те, що позивач не має ліцензії, тому не може здійснювати нарахування за користування опаленням. ТОВ «Комуналка» є експлуатуючою організацію та укладає договори з відповідними постачальниками послуг, які в свою чергу, надають ці послуги та мають на це відповідні правові підстави. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1762 гривні судового збору.

Outcome: partial