Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

27 липня 2021 року до Білопільського районного суду поштою надійшла зазначена позовна заява, яка мотивується тим, що 06 листопада 2020 року між АТ «Державний ощадний банк» в особі ТВБВ №10018/0145 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір про споживчий кредит №1913-0145, відповідно до умов якого останній отримав кредит у загальному розмірі 25000 грн на строк 60 місяців, в обмін на зобов`язання повернути кредит не пізніше 05 листопада 2025 року, сплатити відсотки та інші платежі за користування ним у строки та в порядку встановленому договором. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту, сплати відсотків та комісії належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 липня 2021 року у нього виникла заборгованість по кредиту в сумі 24438,37 грн. У добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить стягнути з нього заборгованість по кредиту та судовий збір. Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов відповідач не подав. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі до суду не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 06 листопада 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1913-0145, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25000 грн на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 05 листопада 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних та інших платежів відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши кредит шляхом перерахунку коштів на рахунок відповідача. У той же час [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 19 липня 2021 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 24438,37 грн, з яких: 20233,32 грн - заборгованість за основним боргом; 3557,22 грн - проценти за користування кредитом; 155,36 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 35,45 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування; 361,02- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 96,00 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування (а. с. 22-24). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору, розрахунком позивача та виписками по рахунку [PERSON] . Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 24438,37 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» підлягають судові витрати у сумі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved