Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

28.11.2017 року позивач звернувся до Світловодського міськрайонного суду із вказаною позовною заявою, в якій просив суд визнати дії відповідача щодо нарахування йому витрат теплової енергії за опалення та витрат за гаряче водопостачання за адресою : [ADDRESS] в сумі 9126, 00 грн. за період жовтень 2016 року квітень 2017 року (включно) та жовтень 2017 року листопад 2017 року неправомірними; зобовязати відповідача припинити дії в частині неправомірного нарахування йому витрат теплової енергії за опалення та витрат за гаряче водопостачання за вказаною адресою за період жовтень 2016 року квітень 2017 року (включно) та жовтень 2017 року листопад 2017 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок теплової енергії за опалення та витрат за гаряче водопостачання за вказаною адресою за період жовтень 2016 року квітень 2017 року (включно) та жовтень 2017 листопад 2017 року та провести відповідні коригування до 0,00 грн. по особовому рахунку позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 689 від 07.09.2016 року йому надано дозвіл на відключення від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання та подальшого облаштування індивідуального опалення. На виконання зазначеного рішення, його квартиру було відключено від централізованого опалення 08.09.2016 року та в подальшому встановлено індивідуальну систему опалення квартири відповідно до виготовленого робочого проекту. Зазначені дії підтверджує відповідними актами про відсутність в його помешканні централізованого опалення, які погоджені з відповідачем. Разом з тим, йому надходять повідомлення від відповідача про наявну заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня 2016 року, тобто часу, з якого він фактично не отримує послуг з централізованого опалення. Вказаними діями відповідача порушено його права, як споживача, оскільки він не є споживачем послуг з теплопостачання в розумінні ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». 29.11.2017 року у даній справі відкрито провадження та призначено до попереднього розгляду на 05.12.2017 року. Попередній розгляд по справі призначений на 05.12.2017 року відкладено на 20.12.2017 року в звязку з першою неявкою позивача без поважних причин та відсутності відомостей про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи. 20.12.2017 року підготовчий розгляд по справі було відкладено до 16.01.2018 року за клопотанням представника відповідача з метою надання часу для підготовки відзиву на позовну заяву. 16.01.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 29.01.2018 року за клопотанням представника позивач з метою надання часу для ознайомлення із відзивом на позовну заяву та поданням відповіді на відзив. 29.01.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 15.02.2018 року за клопотанням представника відповідача з метою надання часу для ознайомлення із відповіддю на відзив. 15.02.2018 року підготовче судове засідання відкладено до 12.03.2018 року через хворобу представника відповідача. 15.02.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд визнати дії відповідача щодо нарахування йому витрат теплової енергії за опалення та витрат за гаряче водопостачання за адресою : [ADDRESS] в сумі 9126, 00 грн. за період жовтень 2016 року квітень 2017 року (включно) та жовтень 2017 року лютий 2018 року неправомірними; зобовязати відповідача припинити дії в частині неправомірного нарахування йому витрат теплової енергії за опалення та витрат за гаряче водопостачання за вказаною адресою за період жовтень 2016 року квітень 2017 року (включно) та жовтень 2017 року лютий 2018 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок теплової енергії за опалення та витрат за гаряче водопостачання за вказаною адресою за період жовтень 2016 року квітень 2017 року (включно) та жовтень 2017 лютий 2018 року та провести відповідні коригування до 0,00 грн. по особовому рахунку позивача. (а.с. 115-116) 12.03.2018 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 27.03.2018 року за клопотанням представника відповідача з метою надання часу для ознайомлення із поданими представником позивача в судовому засіданні новими доказами. 27.03.2018 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 18.04.2018 року. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові. Зазначили, що квартира позивача відключена від централізованого опалення на підставі дозволу, виданого виконкомом Світловодської міської ради та обладнана індивідуальною системою опалення, тому він не користується послугами підприємства відповідача. Вважає, що відєднання від централізованого опалення в його квартирі відбулось в порядку передбаченому чинним законодавством. Разом з тим, на порушення його прав споживача СП ТОВ «Світловодськпобут» продовжує нараховувати кошти за послуги з теплопостачання, яких він не отримує. Порушення прав позивача полягає в тому, що в майбутньому він не зможе отримати субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки має нараховану заборгованість за вказані послуги. Просили позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позивні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що рішення виконкому Світловодської міської ради, яким надано позивачу дозвіл на відключення централізованого опалення в квартирі скасовано рішенням апеляційного адміністративного суду, тому, на думку представника, облаштування квартири індивідуальною системою опалення здійснено позивачем в порушення чинного законодавства. Зазначає, що акт про погодження відключення від централізованого опалення квартири позивача погоджений директором СП ТОВ «Світловодськпобут» [PERSON], який не мав на це повноважень, оскільки рішенням суду його призначення на посаду генерального директора визнано незаконним. Крім того, між позивачем та ТОВ укладено договір на надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, який на даний час діє, в звязку з чим, товариство нараховує плату за послуги з централізованого опалення по особовому рахунку квартири позивача. Суд, заслухавши представників сторін, дослідив письмові докази по справі, відповідно до яких встановив наступне. Позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Дана обставина визнана учасниками справи, тому, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 742 від 15.08.2012 року (а.с.50, 47) Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради № 689 від 07.09.2016 року позивачу надано дозвіл на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення та при умові проведення робіт з відключення квартири до 15.09.2016 року. (а.с. 51) Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 року скасовано рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 07.09.2016 року № 689 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання». (а.с. 52-55) Квартира позивача відключена від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання 08.09.2016 року, що підтверджується відповідним актом. (а.с. 7) З метою облаштування квартири позивача індивідуальною системою опалення на замовлення позивача виконано робочий проект № 11110, № 11109/11426, який погоджено, в тому числі теплопостачальною організацією СП ТОВ «Світловодсьпобут» 18.10.2016 року. (а.с. 7, 8-16, 17, 95-104) Крім того, відповідним актом підтверджено, що квартира позивача відєдна від системи централізованого опалення та облаштована індивідуальною системою опалення. (а.с. 19) По особовому рахунку 400435.0 квартири [ADDRESS] нараховані платежі за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» за період 01.10.2016 року 01.08.2017 року в сумі 9126, 21 грн. (а.с. 20) Вказана обставина підтверджується також попередженнями про заборгованість та позовною заявою, направленими на адресу позивача. (а.с. 23, 24) Між позивачем та СП ТОВ «Світловодськпобут» 10.10.2016 року укладено договір на надання послуг з централізованого опалення квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.31, даний договір укладено на пять років, та може бути розірваний достроково у разі, в тому числі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця. (а.с. 42-43) При цьому, доказів розірвання договору суду не надано, тому на час розгляду справи даний договір є чинним. Відповідно до довідок КП «Житлосвіт 2012», який є балансоутримувачем будинку № 72 по вулиці Приморській м.Світловодська, житлова площа приміщень з індивідуальним опаленням даного будинку станом на 01.09.2015 році складала 1118, 2 кв.м, а станом на 01.09.2016 та на 01.09.2017 року складала - 864, 6 кв.м. Разом з тим, з вказаних доказів не вбачається, за рахунок чого зменшилась житлова площа з індивідуальним опаленням в будинку. (а.с. 56-57, 58-59, 60-61) На підтвердження своїх тверджень, що генеральний директор товариства [PERSON] не мав повноважень на підписання листа-погодження проекту на реконструкцію системи опалення в квартирі позивача, представником відповідача надано копії рішень судів: Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 року, Вищого господарського суду від 16.03.2016 року та Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року, якими визнано недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів СП ТОВ «Світловодськпобут», яким [PERSON] призначено генеральним директором товариства. (а.с.62-65, 66-69, 70-71, 72-75) При врахуванні зазначеного доказу, суд виходить із вимог ч.3 ст. 92 ЦК України, відповідно до якої у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Враховуючи, що відповідачем не надано таких доказів, суд вважає, що скасування повноважень представника відповідача на час підписання листа-погодження, не тягне за собою наслідків недійсності зазначеного акту. Представник позивача на підтвердження незаконності дій відповідача по нарахуванню плати за централізоване опалення надано копію рішення адміністративної колегії Кіровоградського територіального відділення антимонопольного комітету України від 01.03.2011 року № 19, яким визнано дії СП ТОВ «Світловодськпобут», що полягають у нарахуванні плати за послуги з централізованого опалення в розмірі 100 % вартості, споживачам, які відєдналися від мереж ЦО та ГВП та не отримували ці послуги в повному обсязі, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку надання послуг з централізованого опалення, у тому числі місць загального користування, багатоквартирних будинків, що призвело до ущемлення інтересів споживачів і яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. Вказане рішення залишено буз змін рішенням господарського суду Кіровоградської області від 19.01.2012 року. Разом з тим, суд вважає, що рішення ТВ антимонопольного комітету не є належним доказом в даній справі, оскільки не стосуються правовідносин СП ТОВ «Світловодськпобут» із позивачем, як споживачем послуг з теплопостачання. Крім того, описані правовідносини мали місце ще в 2012 році, тобто до часу, коли позивач відєднав квартиру від системи теплопостачання. Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені докази також не є належними в розумінні ст. 77 ЦПК України. Вирішуючи даний спір, суд враховує наступне. Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Обовязок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача, як і обовязок по оплаті вказаних послух, як це визначено ст. 20 Закону. Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто законодавець покладає такий обовязок на виробника таких послуг, в разі їх ненадання з вини саме виробника, а не через відмову споживача отримувати дані послуги. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено право споживачів на відмову від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Пунктами 25, 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» (2633-15) схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких приводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд вважає, що вимога відповідача СП ТОВ «Світловодськпобут» про погашення заборгованості не встановлює для позивача будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити нараховані суми, та є лише різновидом претензії, тобто в розумінні ст. 16 ЦК України не належить до актів. Зазначене право відповідача виходь із умов укладеного між сторонами договору, який є чинним на час розгляду справи судом та вищеописаних нормативних актів. При цьому, питання про обґрунтованість нарахованої суми плати за надані послуги, тобто законність або незаконність дій відповідача в цій частині, встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу або правомірності дій позивача щодо відмови від отримання послуг з теплопостачання, при вирішення якого суд зобовязаний буде дати оцінку вказаним фактам. Проте, таких позовних вимог ніхто зі сторін не заявляв. Крім того, питання щодо правомірності відмови позивача від отримання послуг відповідача не є предметом даної справи. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Суд не приймає до уваги доводи представника позивача, що дії відповідача можуть привести до порушення права позивача в майбутньому внаслідок відмови у призначенні субсидії, оскільки відповідно до ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягає саме порушене право та не передбачено захист цивільних прав, свобод чи інтересів особи від порушень, які можуть мати місце в майбутньому. Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання дій СП ТОВ «Світловодсьпобут» щодо нарахування відповідачу плати за послуги теплопостачання та постачання гарячої води, зобовязання відповідача припинити нарахування плати за вказані житлово-комунальні послуги та здійснити перерахунок, шляхом проведення коригування по особовому рахунку позивача до нуля, не ґрунтуються на законі, та є такими, що не підлягають задоволенню. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», отже, з підстав ч.7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати належить компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed