Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

28 серпня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати відповідачку [PERSON] разом з її неповнолітніми дітьми такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 12, розташованим по вул. Олімпійській в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своєї вимоги вказував наступне. У його власності знаходиться зазначений будинок, в якому він проживає разом зі своєю сімєю: дружиною [PERSON], [INFO]; донькою [PERSON], [INFO]. Крім того, в будинку також зареєстровані, хоча і ніколи не проживали колишня невістка [PERSON], [INFO] разом зі своїми дітьми від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дана обставина заважає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися власним будинком, також йому доводиться самостійно сплачувати комунальні платежі. Посилаючись на те, що відповідачка разом зі своїми дітьми добровільно не проживає в належному йому на праві власності будинку, не несе витрат на його утримання, тому на підставі ст.405 ЦК України просив позбавити [PERSON] разом з її неповнолітніми дітьми права користування житловим приміщенням даного будинку. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей до суду не зявилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Будинок № 12 по вул. Олімпійській в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області належить позивачу на праві приватної власності. В той же час, в будинку зареєстровані, але не проживають [PERSON], колишня дружина сина позивача разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Наявність такої реєстрації позбавляє позивача як власника будинку належним чином ним володіти та розпоряджатися. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Також, згідно з вимогами ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На час виникнення спірних правовідносин діяли норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України 2003 року, Житлового кодексу України. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Проте відповідачка зі своїми дітьми в будинку добровільно не мешкали і не є членами сімї власника, тому позовні вимоги останнього законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved