Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

27 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до адвоката Покотила Романа Васильовича, в якому просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 9 000 грн. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 7 186 грн., 3% річних у розмірі 1 843,25 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 20 серпня 2015 року вона, [PERSON] , уклала з відповідачем адвокатом Покотило Р.В. договір №01/20/08/2015 про надання юридичних послуг. Відповідно до п.1.1 цього договору адвокат Покотило Р.В. зобов`язувався надати їй консультаційні та юридичні послуги щодо захисту її інтересів в органах державної влади на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, органах державної виконавчої служби, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України з питання введення в експлуатацію незавершеного будівництва (житлового будинку за [ADDRESS] ). Вона виконала всі обов`язки за Договором, надала відповідачу всі необхідні документи та заплатила за послуги винагороду у розмірі 22 000 грн. Крім того, вона надала відповідачу ще і нотаріально завірену довіреність про його повноваження представляти її інтереси у всіх уповноважених органах з правом підпису від її імені всіх необхідних заяв та документів та отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сплачувати усі необхідні платежі. Не дивлячись на зобов`язання відповідно до договору, відповідач своєї роботи не виконав, не приступав до виконання своєї роботи відповідно до п. 1.1 Договору. Вона, [PERSON] , звернулася до відповідача про повернення їй грошових коштів. Відповідач погодився та перерахував на її банківську картку 13 000 грн. Таким чином, відповідач поверненням частини коштів визнав, що він не виконав взяті на себе зобов`язання. На її неодноразові звернення до відповідача про повернення їй решти суми коштів, відповідач ухиляється їх повернути. Враховуючи те, що станом на момент звернення до суду з даним позовом відповідач коштів їй не повернув, останній зобов`язаний сплатити їй інфляційні втрати та 3% річних. Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до адвоката Покотила Романа Васильовича про стягнення коштів та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні. У визначений в ухвалі від 02 вересня 2019 року строк від відповідача відзив не надійшов. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року справу за позовом [PERSON] до адвоката Покотила Романа Васильовича про стягнення коштів передано для розгляду за підсудністю у Залізничний районний суд м. Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2020 року справу за позовом [PERSON] до адвоката Покотила Романа Васильовича про стягнення коштів передано для розгляду за підсудністю у Шевченківський районний суд м. Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 червня 2020 року справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з мотивів, які викладені у ньому та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи та не подав відзив. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у відсутності відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.280 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2015 року між адвокатом Покотило Р.В. та [PERSON] укладено договір №01/20/08/2015 про надання юридичних послуг. Відповідно до п.1.1 договору №01/20/08/2015 про надання юридичних послуг від 20.08.2015 в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, органах державної виконавчої служби, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України з питання введення в експлуатацію незавершеного будівництва (житлового будинку за [ADDRESS] ). Згідно з п. 4.2 договору №01/20/08/2015 про надання юридичних послуг від 20.08.2015 закінчення робіт з консультування визначається моментом підписання акта прийому - передачі виконаних робіт; з питання представництва в загальних та господарських судах України - моментом набрання чинності рішенням відповідного органу судової влади або самостійним задоволенням відповідачем ( в тому числі суб`єктом оскарження) вимог клієнта, або добровільним задоволенням клієнтом вимог третіх осіб. За настання обставин, передбачених у ч. 2 п.4.2 даного договору виконавець вважається таким, що повністю виконав свої обов`язки перед клієнтом. Пунктом 6.1 договору №01/20/08/2015 про надання юридичних послуг від 20.08.2015 передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Положеннями п. 7.1 договору №01/20/08/2015 про надання юридичних послуг від 20.08.2015 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Позивач [PERSON] оплатила адвокату Покотилу Р.В. винагороду у розмірі 22 000 грн., що підтверджується копіями квитанції до прибуткового касового ордера №01/20/08/2015, квитанції до прибуткового касового ордера №01/29/12/2015. У судовому засіданні встановлено, що відповідач умови договору не виконав, тому позивач [PERSON] зверталася до нього про повернення грошових коштів у розмірі 22 000 грн. Відповідач [PERSON] перерахував [PERSON] 13 000 грн., що підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк». Згідно з положеннями пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору Частиною 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі 522/17845/15-ц зроблено висновок, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги,письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. Відповідно до положень статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. З огляду на предмет договору про надання правової допомоги у цивільній справі об`єктом оплати за договором є надані адвокатом консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів [PERSON] в органах державної влади на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, органах державної виконавчої служби, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України з питання введення в експлуатацію незавершеного будівництва (житлового будинку за [ADDRESS] ). Крім того, [PERSON] надала відповідачу ще і нотаріально завірену довіреність від 20.08.2015 про його повноваження представляти її інтереси у всіх уповноважених органах з правом підпису від її імені всіх необхідних заяв та документів та отримати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сплачувати усі необхідні платежі. З урахуванням положень ч.1, ч.2 ст.202, ч.1 ст.203, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст двостороннього договору як правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ці умови не можуть суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця предметом договору про надання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта). Аналіз положень договору дають підстави для висновку, що його умовами визначено оплату не лише наданих юридичних послуг, а ще й досягнення позитивного для особи, в інтересах якої укладено договір. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що позивачем, як стороною Договору, були виконані всі умови договору. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума боргу відповідача становить 18 029,25 грн., з яких: 9 000 грн. - сума основного боргу, інфляційні втрати - 7 186 грн.; 3% річних - 1 843,25 грн. Під час розгляду справи доводи позивача [PERSON] про невиконання адвокатом умов договору про надання юридичних послуг від 20.08.2015, неналежне виконання професійних обов`язків знайшли своє підтвердження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved