Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

27 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути із [PERSON], 04.01.1988р.н., уродженця [INFO] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 50% доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, але не менше мінімального прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], 12.06.2009р.н., за останні три роки в розмірі 11059,20грн.20 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2009 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] На підставі Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2011 р. по справі №2-1259-2011 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого син залишився проживати із позивачкою. Після розірвання шлюбу по сьогоднішній день відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка працюю та має заробітну плату у розмірі 1355,00грн. На жаль, цієї суми не достатньо, щоб належним чином утримувати сина. На утримання дитини позивач не отримує і державної допомоги. Син повністю знаходяться на її утриманні та на утриманні її матері - пенсіонерки. Позивачу відомо, що відповідач працює та має стабільну високу заробітну плату. Однак, вона не має змоги встановити де саме та точний розмір зарплати. Вважає, що частка у розмірі 50% від заробітної плати відповідача буде повністю задовольняти потреби їх дитини. Із розрахунку мінімального прожиткового мінімуму на дитину до 6 років та від 6 років за останні три роки, відповідач повинен був сплатити на утримання дитини щонайменше 11059,20грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково проти задоволення позову в часині стягнення аліментів за минулий час у розмірі 11059,20грн. заперечував та просив відмовити у їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 14 лютого 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем і відповідачем,\~актовий запис № 75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Відповідач є батьком малолітньої дитини - сина [PERSON], 12.06.2009р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6). Згідно з довідкою про доходи від 25.08.2015р., виданою ТОВ «Регіональна аптечна мережа Руан», у період з 01.02.2015р. по 31.07.2015р. загальна сума доходу [PERSON] 7924,30грн. (а.с.4). Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~\~ніж\~\~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатною та працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини та\~ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Верховний Суд України в абз.2 п.17\~Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року\~розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, а також з огляду на те, що відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 50%, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів за минулий час у розмірі 11059,20грн., то слід зазначити наступне. Як передбачено ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Як передбачено ч.ч.1-2 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В силу ч.1\~ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надала суду доказів того, що нею раніше вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв'язку з його ухиленням від їх сплати, письмовий договір щодо сплати аліментів на утримання сина між сторонами не укладався, відповідач не приховував місце своєї роботи та доходи. Таким чином, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial