Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

28 вересня 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], свої вимоги мотивує тим, що позивач з метою здійснення банківської діяльності, уклав договір тимчасового користування приміщенням з фізичними особами [PERSON], [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], має загальну площу 191,5 кв. м, розташоване на першому поверсі і належить орендодавцям. 22 травня 2015 року відбулося залиття вказаного приміщення, причиною став знос шлангу під раковиною в квартирі відповідача за адресою: [ADDRESS]. В результаті залиття орендного приміщення відбулося руйнування майна, що належить ПАТ КБ «Приватбанк» загальною вартістю 17 948,22 грн. Позивач просить стягнути вказану суму боргу та сплачений при подачі позову судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про визнання позову в повному обсязі, просила розглядати справи без її участі. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як було встановлено судом, 01 грудня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір оренди приміщення загальною площею 191,5 кв. м за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 7.1. Договору визначено, що він діє з моменту підписання до 30 листопада 2016 року (а.с.7-10). Як вбачається з наданої суду копії акту про залиття від 25 травня 2015 року, складеного комісією в складі власників приміщення, співробітників банку, мешканців будинку, коменданта офісів, даною комісією встановлено, що залиття відбулося внаслідок зносу шлангу з-під раковини в квартирі на третьому поверсі за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Крім того, актом встановлено, що внаслідок залиття в приміщенні ПАТ КБ «Приватбанк» було пошкоджено: підвісна стеля «Армстронг» (тридцять плит розміром 60х60 см; кондиціонери; меблі - лава для клієнтів ПМ-14 (1шт.), стіл для планшетних продаж ПМ-24 (2 шт.), столи ПМ-04 (3 шт.), тумби для принтеру ПМ-08 (2 шт.) здуття і розклеювання елементів. Відповідно з ч. ч. 4, 5 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Частиною 2 статті 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показаннями свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертизи. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, і даний факт визнається відповідачем, що залиття приміщення позивача сталось саме внаслідок неналежного контролю [PERSON], як власника квартири, за станом шлангів під раковиною в квартирі, а тому відповідач [PERSON] повинна відповідати за завдану шкоду і з неї підлягають стягненню збитки відповідно до положень ст. 1166 ЦК України. Визначаючи розмір матеріальних збитків, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач [PERSON] з метою часткового відшкодування завданої шкоди приміщенню банку оплатила ремонтні роботи по відновленню стелі «Армстронг» на загальну суму 1799,60 грн., про що було складено відповідний акт (а.с.15). Вартість майна, яке залишилося невідшкодоване, з урахуванням зносу, склала 17948,22 грн., що підтверджується довідкою про балансову вартість майна виданою 01 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.16) Вказана вартість майна не оспорюється відповідачем [PERSON] Як зазначалось вище, відповідач визнала позов щодо відшкодування шкоди завданої залиттям у розмірі 17 948,22 грн., а так як визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства та інтересам сторін, то вимоги позивача підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму завданих матеріальних збитків в розмірі 17 948,22 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1218,00 грн.

Outcome: approved