Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

27 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не бере участі у матеріальному утриманні сина, чим порушує його права на достатній рівень життя. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, надала суду письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутності /а.с.19/. У позовній заяві зазначено, що позивач [PERSON] з 15 вересня 2009 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не може самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, відповідач не надає достатньої матеріальної чи іншої допомоги. Домовленості з ним про спосіб виконання його батьківського обов'язку по забезпеченню дитини не досягнуто. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на дитину у грошовій формі у розмірі однієї третьої частини його заробітку (доходу). До початку розгляду справи по суті позивачем надано суду письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.19/. Відповідач [PERSON], який також належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав письмову заяву від 06.04.2015 року, в якій просив розглянути справу у його відсутності. /а.с.20/. Окрім того, відповідачем подані письмові заперечення на позов, де зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.11/. У матеріалах справи міститься письмова заява відповідача, де зазначено, що він у повному обсязі визнає зменшені позовні вимоги /а.с.20/. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2009 року /а.с.4/. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/, який проживає разом з матір?ю /а.с.14/. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). З наданих документів убачається, що відповідач [PERSON] працює менеджером (управителем) з логістики у приватному акціонерному товаристві «Зевс Кераміка» /а.с. 15/, щомісяця отримує заробітну плату, інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Згідно з приписом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні свого неповнолітнього сина [PERSON] передбачені сімейним законодавством батьківські обов?язки з його утримання у повному обсязі, чим порушує право дитини на достатній рівень життя. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому зменшені позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у відсотковому співвідношенні у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька [PERSON] Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та положень статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved