Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

28.11.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про розірвання договору та повернення сплаченої суми до відповідача ФОП [PERSON] 29.11.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 15.02.2019 року. 15.02.2019 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою відповідача. справу призначено до розгляду на 10.04.2019 року Згідно позовних вимог позивач просить: розірвати договір виконання робіт по виготовленню та установці вікон загальною вартістю -7600 грн., від 31.07.2018 року № 4, укладений між нею та відповідачем. Та зобов'язати відповідача повернути сплачену грошову суму в розмірі 5010.05 грн. Стягнути з відповідача на її користь у зв'язку з невиконанням робіт за договором виконання робіт по виготовленню та установці вікон № 4, укладеним між нею та відповідачем від 31.07.2018 року неустойку в розмірі 3% вартості товару за кожен день прострочення за період з 31.07.2018 року по 09.11.2018 року в розмірі 23028 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона 31.07.2018 року доручила відповідачу виконати роботи по виготовленню та установці вікон загальною вартістю 7600.00 грн. Нею був сплачений авансовий внесок у розмірі 3000 грн., одразу 31.07.2018 року і доплачено 2010.05 грн., 04.08.2018 року через її доньку на рахунок дружини відповідача, яка працює разом з ним, що підтверджується відповідними чеками. Однак відповідач умови договору не виконав, вікна не виготовив та не доставив. Крім того продавець під час придбання товару в порушення вимог законодавства відмовився надати інформацію про товар, в тому числі інформацію про виробника. В зв'язку з невиконанням умов договору вона неодноразово зверталась до відповідача особисто та за телефоном з вимогою розірвати договір та повернути гроші. Відповідач відповідав згодою повернути гроші, але кожного дня обіцяв це зробити пізніше. Протягом 3-х місяців відповідач гроші так їй і не повернув. 31.10.2018 року нею було подано заяву претензію відповідачу з вимогою розірвати договір та повернути сплачену за товар грошову суму, яка відповідачем залишена без задоволення. Станом на 09.11.2018 року відповідач до виконання робіт так і не приступив, від зустрічей з нею ухиляється, інформацію про товар не надає, вимоги про розірвання договору не задовольняє, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з'явилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що 31.07.2018 року між позивачем [PERSON]. - замовник та ПП «Шулик» - виконавець, був укладений договір № 4 відповідно до якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи по виготовленню та установці ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, що підтверджується копією договору. Пунктом 3.1 указаного договору передбачено, що договірна вартість робіт виконавця визначається із фактичних затрат виконавця та складає 7600.00 грн. Також судом встановлено, що 31.07.2018 року позивач сплатила відповідачу 3000 грн., що підтверджується товарним чеком. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, зокрема, в разі істотного порушення договору другою стороною. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»,- споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приступив до виконання робіт згідно з договором, тому позивач має право на розірвання договору. Згідност.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ст.867 ЦК України, підрядник не має права нав'язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. У разі порушення цієї вимоги замовник має право відмовитися від оплати відповідних робіт або послуг. Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Згідност.873 ЦК України,- вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Під час судового розгляду справи встановлено, що порушення зобов'язання за договором мало місце з вини відповідач у справі , який отримавши аванс в розмірі 3000,00 грн., як зазначено в договорі, та на час розгляду справи навіть не приступив до виконання замовлення, що є підставою для розірвання договору. В зв'язку з чим, суд вважає, що вимога позивача про розірвання вищезазначеного договору від 31.07.2018 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Ухвалюючи рішення про розірвання укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку і про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача повернути позивачу грошову суму, внесену позивачкою на виконання умов договору в сумі 3000.00 грн., так як позивачем надані докази (товарний чек) на оплату даної суми відповідачу. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача грошової суми 2010.05 грн., яка була сплачена 04.08.2015 року, суд приходить до наступних висновків. Та позивач зазначає, що дана сума була внесена нею через її доньку на рахунок дружини відповідача. Згідно наданого суду чеку від 04.08.2018 року вбачається, що платником грошової суми 2010.05 грн., є гр.. [PERSON], грошові кошти переведені на зазначений в чеку рахунок, а отримувачем грошових коштів є [PERSON]. Таким чином позивачем не надано належних доказів про те, що дані кошти були перераховані за її дорученням саме на виконання умов вище укладеного договору. Крім того отримувачем даних коштів є не відповідач, а зовсім інша особа. За даних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення даної грошової суми задоволенню не підлягають. Проте платник даної грошової суми має право пред'явити вимогу про повернення даної грошової суми одержувачем. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення неустойки в розмірі 3% вартості товару за кожен день прострочення. У відповідності до положень ч.1ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з умов укладеного договору п.5.2 у випадку невиконання виконавцем п.3.2 за його власною виною, виконавець зобов'язаний виплатити неустойку в розмірі 0.1% від вартості даного договору за кожен день прострочення. Таким чином уклавши зазначений договір сторони погодили відповідальність у випадку його невиконання у вигляді неустойки в розмірі 0.1% від вартості даного договору за кожен день прострочення. Відповідно з відповідача на користь позивача підляже стягненню неустойка не розмірі 3% вартості товару, яка не передбачена умовами договору і позивач в позовній заяві не обґрунтував стягнення неустойки саме в такому розмірі. А підлягає стягнення неустойка в розмірі 0.1% від вартості даного договору за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути неустойку за період з 31.07.2018 року по 09.11.2018 року, тобто за 102 дні. Таким чином розрахунок неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є наступним 7600 грн.. х 0.1 % х 102 дні =775.2 грн. Дана сума неустойки і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial