Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

27.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який в подальшому був розірваний рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 22.06.2017 р. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину, [PERSON] , що народилась [INFO] . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин (з квітня 2015 року), відповідач матеріально їй та їхній спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. В той же час, відповідач постійно перешкоджає позивачу зареєструватись разом із дитиною за її місцем проживання. Одночасно з цим відповідач постійно чинить психологічне насильство та постійно принижує позивача перед дитиною, про що вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Вважала поведінку відповідача аморальною та такою, що зашкоджує розвитку дитини. Посилаючись на вказані обставини, вона звернулася в суд з вказаним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06.04.2020 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з пропозицією відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. 05.06.2020 р. до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла зустрічна позовна заяву [PERSON] до [PERSON] , в якій [PERSON] просив суд визначити порядок участі [PERSON] у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення днів та часів побачень з дитиною наступним чином: кожної середи з 17:00 до 21:00; кожної суботи та неділі з 10:00 суботи до 18:00 неділі; всі святкові дні року; день народження батька, 19 серпня, з 09:00 до 21:00; день народження дитини, 01 лютого, з 09:00 до 15:00; два тижні влітку з правом виїзду для оздоровлення: тиждень в липні та тиждень у серпні місяці. У задоволенні первісного позову просив відмовити. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.07.2020 р. судом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Оган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про визнання порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - до спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Миколаївська міська рада, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В судове засідання позивач та її представник адвокат Тулейбич А.А. не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, просив задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать наявні у справі зворотні поштові повідомлення, причини його неявки суду не відомі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справу за їх відсутності, вважали за доцільне задовольнити вимоги за первісним позовом. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, позивач за первісним позовом [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно з Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 488/3728/16-ц від 22.06.2017 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2015 року. Відповідно до Акту про фактичне проживання від 25.02.2020 р. [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] , 2015 року народження, фактично проживають (без реєстрації) за адресою: [ADDRESS] з травня 2015 року. Згідно з висновком експерта Центру психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України № 1 від 19.02.2020 р. між [PERSON] та [PERSON] маються тісні емоційні стосунки, які характеризуються високим потенціалом довіри та психологічної підтримки. [PERSON] створені всі умови для відчуття дитиною, [PERSON] , благополуччя, психологічного комфорту. В результаті проведеного дослідження встановлено, що [PERSON] бажає проживати разом з матір`ю - [PERSON] . Експертом зазначено також, що з урахуванням вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей та рівня розумового розвитку, на даний період часу зміни в житті [PERSON] повинні бути мінімальні. Ситуація в родині є психотрапвмуючою для дитини, вона потребує забезпечення спокійного, розміреного і передбачуваного режиму задля стабілізації її емоційного стану. На даний час, враховуючи загострення конфлікту між батьками, з метою зниження невротизації дитини, доцільно в інтересах [PERSON] зменшення контактів з батьком. Згідно з Висновком органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 13.08.2020 р. про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , виходячи з інтересів дитини орган опіки та піклування вважав доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю [PERSON] . У вказаному висновку також зазначено, що згідно листа Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 12.03.2020 р. № 464, встановлено факт вчинення психологічного насильства між дорослими членами родини з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] , що підтверджено комісійно, у зв`язку з чим [PERSON] перебуває на обліку в Центрі, як особа, яка постраждала від домашнього насильства. Вказаний висновок був також підтриманий Службою у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради у заяві від 24.03.2021 р. № 04.07-01-16/822. У вказаній заяві представниками Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради також повідомлено, що з метою розгляду питання щодо визначення участі батька [PERSON] у вихованні дитини, [PERSON] , було рекомендовано службі у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради підготувати проект висновку органу опіки та піклування про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною у разі надання службою у справах дітей адміністрації Корабельного району акту матеріально-побутових умов проживання батька та їх відповідності для перебування дитини. Спеціалісти служби у справах дітей адміністрації Корабельного району неодноразово (30.08.2020 та 21.10.2020) здійснювали вихід за місцем проживання [PERSON] , однак, не зважаючи на попередню домовленість, двері ніхто не відчинив. 17.03.2021 р. [PERSON] повідомив представників Служби, що у зв`язку з роботою, знаходиться за межами м Миколаєва, а вдома хворі родичі, які не можуть надати доступ до помешкання. Таким чином, надати висновок про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною виявилося неможливим. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 2 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а тому вважає за доцільне задовольнити вимоги первісного позову та відмовити у задоволенні вимог за зустрічним позовом, визначивши місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] . Крім того, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачений судовий збір в сумі 840,80 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача.

Outcome: approved