Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

28.11.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32664,67 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - Первісний кредитор чи ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500304999 про надання кредиту в сумі 11080 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500304999 від 16.09.2012 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого «Дата [PERSON]» відступив позивачу право вимоги коштів до відповідача (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Дата [PERSON]», а позивач набув право вимоги грошових коштів до відповідача. Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 32664,67 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9954,27 грн., заборгованість за процентами та комісією 9610,40 грн., пеня, штраф, неустойка 13100 грн. На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 10.10.2016 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Але відповідач у порушення умов договору зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим має заборгованість за кредитним договором у сумі 32664,67 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. У звязку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погашати вказану заборгованість, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що дійсно отримувала грошові кошти, останній платіж вносила в 2013 році, так як більше не було коштів оплачувати у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Від банку отримувала повідомлення на відступлення права грошової вимоги третій особі.. Також просила застосували строки позовної давності. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 16.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500304999 про надання кредиту в сумі 11080 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500304999 від 16.09.2012 року. 10.10.2016 року між ПАТ «Дата [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого «Дата [PERSON]» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Дата [PERSON]», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. 24.10.2016 року ПАТ «Дата [PERSON]» повідомило відповідача про те, що на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року право вимоги щодо його заборгованості відступне Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що підтверджується повідомленням за вих.. №001469475-1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою, одним із напрямків діяльності якої є факторинг, що підтверджується Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 12.01.2010 року серії А01 №624024, Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 року, додатком до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 року № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, за цим договором клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованості (витяг з додатку №1-1 до цього договору). [PERSON] з реєстру боржників є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги ТОВ «Дата [PERSON]», тому новому кредитору в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 500304999 від 16.09.2012 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], в якому розписується передана за цим договором сума заборгованості: заборгованість за основною сумою боргу 9954,27 грн., заборгованість за процентами та комісією 9610,40 грн., пеня, штраф, неустойка 13100 грн. Та саме цю суму новий кредитор стягує в цьому позові, заявленому до відповідача. Про дійсне виконання сторонами договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року умов цього договору свідчить також знаходження у фактора всіх документів кредитної справи відповідача: заяви-анкети позичальника, кредитного договору № 500304999 від 16.09.2012 року, розписки, копії паспорту та ідентифікаційного коду [PERSON], всі повідомлення, адресовані [PERSON] За таким обставин, суд вважає, що позивач на підставі вказаної документації довів, що набув права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 500304999 від 16.09.2012 року, тому доводи в позовній заяві в цій частині є обґрунтованими. Згідно ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст.. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена ст.. 257 ЦК України тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавства встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Зі змісту кредитного договору №500304999 від 16.09.2012 року вбачається, що остаточною датою повернення кредиту встановлено 17.09.2015 року. Строк погашення процентів за кредитом та інших платежів визначено щомісячними платежами. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та заборгованості за процентами та комісією, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору сплив 17.09.2015 року, останній платіж було здійснено 18.02.2013 року, відтак для стягнення тіла кредиту строк починається з 17.09.2015 року, а для решти платежів з 18.02.2013 року. Із позовом до суду позивач звернувся 28.11.2017 року, тобто в межах строку давності за заборгованістю за основною сумою боргу, а за процентами та комісією із пропуском строку позовної давності. В частині стягнення неустойки встановлений річний строк позовної давності, тому до стягнення в межах строку підлягають 4200 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 9954,27 за основною сумою боргу, 4200 грн. неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 693,28 грн.

Outcome: partial