Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

28.09.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт його постійного проживання, разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; визнати за ним в порядку спадкування за правом представлення після смерті дядька [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий 10.09.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 10.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 969; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий 10.09.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований 10.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 968). Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості). Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється чоловік [PERSON] . Який прийняв спадщину, оскільки мешкав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості), яку він успадкував після своєї дружини [PERSON] ; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим 10.09.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованим 10.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 969. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1266 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем за правом представлення. Останній прийняв спадщину шляхом спільно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, [PERSON] було відмовлено, у зв`язку із тим, що йому необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця особисто подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості), на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 10.09.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 968, що підтверджено довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 2865/126-18 від 12.10.2018 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , повторно виданого 04.11.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Ізмаїльському району Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості), яке належить спадкодавця на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 10.09.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 968. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56059376 від 07.05.2019 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 16.10.1966 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки № 1060 від 19.07.2018 року, наданої Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав разом із своєю дружиною [PERSON] , тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 02.07.2005 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на (місцевості), яку він прийняв, але юридично не оформив після своєї дружини [PERSON] ; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим 10.09.1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованим 10.09.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 969. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53902722 від 01.11.2018 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємців першої черги за законом відповідно до статті 1261 ЦК України немає. Згідно до статті 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 3 статті 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача [PERSON] [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, де батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , повторно виданим 16.01.1961 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31.12.2004 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Тобто, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1266 ЦК України син [PERSON] - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим 23.12.1986 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, спадкує ту частку спадщини, яка б належала за законом його батьку, якби він був живий на час відкриття спадщини. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживав разом із спадкодавцем спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , що підтверджено показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] потребував стороннього догляду, у зв`язку з чим [PERSON] мешкав разом зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , для надання йому належного догляду, станом на 02 липня 2005 року. Враховуючи викладене, позивач вважається таким, що прийняв спадщину за законом, після [PERSON] , померлого [INFO] . Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області № 562/02-14 від 17.04.2019 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що йому необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця особисто подати заяву про прийняття спадщини, і заява не була подана. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON] , померлого [INFO] ,та у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved