Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

28 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ,укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 листопада 2001 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку з надвірними будівлями на універсальній товарній біржа «РіКо-Альянс», без наступного нотаріального посвідчення договору. Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі істотні його умови та виконали в повному обсязі всі зобов`язання одна перед одною за ним, зокрема, відповідач передав житловий будинок з будівлями у власність позивачу та технічну документацію на нього, а позивач сплатив вартість вказаного нерухомого майна, прийняв його у власність. В теперішній час йому стало відомо, що вказаний договір є недійсним, оскільки його не посвідчено нотаріусом у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом і просить його задовольнити, оскільки сторони виконали усі умови угоди. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - універсальна товарна біржа «РіКо-Альянс» в судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно письмового договору купівлі-продажу за № 388, укладеного та зареєстрованого на Універсальній Товарній біржі «РіКо-Альянс» 14 листопада 2001 року, позивач [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зазначене домоволодіння складається з: житлового будинку - літ.А, житловою площею 30,6 кв.м, літньої кухні - літ.Ж, сараїв- літ.Б,В, навісів літ. Д,Е,И,К, вбиральні - літ.Г, льоху - літ. Зпд., огорожі № 3-10, споруд - № 2. Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 05 липня 2001 року та 09 липня 2001 року, зареєстрованих в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстром № 342 від 30 липня 2001 року (а.с.4). Як вбачається з довідки наданої комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 28 грудня 2012 року право власності на вищевказаний будинок зареєстроване за [PERSON] (а.с.9). Виходячи з даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на спірне нерухоме майно відсутні (а.с.38). Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 14 листопада 2001 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняв від продавця домоволодіння, сплатив обумовлену суму коштів, а продавець передав його у власність позивачу. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди. Однак, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце в даній справі, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved