Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

27.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою з участю зацікавленої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання гр.[PERSON], [INFO] недієздатним. Заяву мотивує тим, що [PERSON], [INFO] є її сином, який проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. З дитинства син заявниці є інвалідом першої групи внаслідок психічного розладу здоров'я безтерміново та потребує постійного стороннього догляду. Через хворобу її син не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує опіки, так як не може використовувати кошти, укладати правочини, самостійно виконувати їх та нести відповідальність у зв'язку із чим просить заяву задоволити. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, однак подала в канцелярію суду заяву в котрій вказала, що заяву про визнання [PERSON] недієздатним підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не з'явився, однак подав у канцелярію суду заяву в котрій просив розглядати справу у його відсутності, та про те, що при вирішення заяви покладається на розсуд суду. Оскільки, заявниця та представник заінтересованої особи в судове засідання не прибули, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд приходить до висновку, що розгляд справи слід проводити у їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що заяву слід задоволити з наступних підстав та мотивів. Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. У відповідності до вимог ст.39 ЦК України встановлено загальні засади визнання фізичної особи недієздатною, зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-СГ № 033694 від 22.07.1998 року (а.с.5), він є сином [PERSON] ) (а.с. 5). Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки №1539 від 29.09.2016 року заявниця [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом першої групии безтерміново, що підтверджується довідкою серії 10 АВВ № 910400 (а.с. 6). Для визначення психічного стану [PERSON] ухвалою суду від 22.11.2016 року призначено судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 726, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталості в ступені ідіотії. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки та за своїм психічним станом не може брати участі в судових засіданнях (а.с. 26-27). Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді глибокої розумової відсталості в ступені ідіотії, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заяву щодо визнання [PERSON] недієздатним слід задоволити.

Outcome: approved