Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

28.11.2019 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 30.05.1998 перебуває у шлюбі з відповідачем, мають двох повнолітніх дітей. На даний час сім`я фактично носить формальний характер, шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, відновлення подружніх стосунків вважає неможливим, майнових спорів між ними немає. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. На запит суду щодо місця проживання відповідача надійшло повідомлення, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.13). Ухвалою від 17.12.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.01.2020 (а.с.14), копію ухвали направлено сторонам у справі, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатками на 8 арк., останній отримав направлену судом кореспонденцію 02.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30). Ухвалою від 25.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.04.2020 (а.с.32), про що повідомлено сторонам, однак конверт з направленою відповідачеві повісткою повернувся до суду не вручений адресату з відміткою «інші причини» (а.с.36). 25.03.2020 на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання на 24.04.2020 (а.с.34). Позивач в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.19). Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду відзив на позовну заяву, заяви чи клопотання не направляв. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.05.1998, що підтверджується Свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с.7). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши про припинення шлюбних відносин, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, судом встановлено, що сторони не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Отже, проаналізувавши зазначені вимоги закону, взявши до уваги фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved