Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частки спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, посилаючись на те, що 09.06.2012 року між ними зареєстровано шлюб, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.03.2016 року було розірвано. За період шлюбу сторони набули автомобіль PEUGEOT 405, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] Відповідач відмовляється вирішити питання про поділ спільного майна добровільно, через що позивач змушена звернутись до суду. В уточненій позовній заяві [PERSON] просить визнати за нею право власност іна ? частки автомобіля PEUGEOT 405, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути на її користь ринкову вартість ? частки даного автомобіля в сумі 16\~285 грн., залишивши автомобіль у власності відповідача та стягнути з [PERSON] судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні не зявився, подав заяву про слухання справи за їх відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.03.2016 року було розірвано, що підтверджується копією рішення. За період шлюбу сторони набули автомобіль PEUGEOT 405, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 368 ЦК України вказує, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 ч. 1 цього кодексу майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 24 постанови вказує, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розподіл спільного майна [PERSON] та [PERSON] визнавши за позивачем право власності на ? частку автомобіля PEUGEOT 405, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] на користь позивача ринкову вартість автомобіля в сумі 16\~285 грн., припинивши право власності [PERSON] на ? частки вказаного автомобіля, залишивши його у власності [PERSON] Судові витрати по справі розподіляються між сторонами згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved