Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

26 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 12 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DND0AE00006158, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 24 000,00 доларів США на придбання автомобіля; 4 733,44 доларів США на плату разових страхових платежів, комісії, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 грудня 2011 року. Позивач зазначив, що Банк зобов'язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 02 квітня 2014 року становить 47 281,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2014 року (11,11 грн. за 1 долар США) становить відповідно 525 121,35 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 16 483,70 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 531,92 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 13 930 доларів США. Позивач також зазначив, що в забезпечення виконання кредитного договору, 12 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до якого, відповідач надав в заставу Банку рухоме майно - автомобіль Volkswagen, модель LT35, 2001 року випуску, тип ТЗ, автобус D, № кузовашасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на правів власності [PERSON] Посилаючись на ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд: -вилучити у [PERSON] та передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель LT35, 2001 року випуску, тип ТЗ, автобус D, № кузовашасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на правів власності [PERSON]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Volkswagen, модель LT35, 2001 року випуску, тип ТЗ, автобус D, № кузовашасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на правів власності [PERSON] -в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DND0AE00006158 від 12 грудня 2006 року в сумі 47 281,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 квітня 2014 року (11,11 грн. за 1 долар США) становить відповідно 525 121,35 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 16 483,70 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16 531,92 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 13 930 доларів США, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель LT35, 2001 року випуску, тип ТЗ, автобус D, № кузовашасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на правів власності [PERSON], шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям зазначеного транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України, а також, наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. В судовому засіданні представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову, посилалися на те, що [PERSON] повністю сплатив заборгованість за кредитним договором, тому, підстави для звернення стягнення на предмет застави відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 12 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DND0AE00006158, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 24 000,00 доларів США на придбання автомобіля; 4 733,44 доларів США на плату разових страхових платежів, комісії, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 грудня 2011 року. Встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору, 12 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до якого, відповідач надав в заставу Банку рухоме майно - автомобіль Volkswagen, модель LT35, 2001 року випуску, тип ТЗ, автобус D, № кузовашасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на правів власності [PERSON] На підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як зазначалося вище, на обґрунтування своїх вимог Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» посилалося на наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази тим обставинам, на яку вона посилається як на обґрунтування своїх вимог. Суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів наявності заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором. Так, у відповідності ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 23 грудня 2013 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Volkswagen, модель LT35, 2001 року випуску, тип ТЗ, автобус D, № кузовашасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № DND0AE00006158 від 12 грудня 2006 року в сумі 264 165,86 грн.. Рішенням суду встановлено, що відповідач [PERSON] всі зобов'язання перед банком виконав, будь-якої заборгованості немає. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підстав виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. У відповідності до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволенні судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішення суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави…, із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає, крім іншого і продаж предмета застави заставодержателем шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Оскільки Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року встановлено, що [PERSON] виконав зобов'язання за кредитним договором, підстав для звернення стягнення на предмет застави немає, тому, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed