overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

28.02.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з ним в шлюбі, який був зареєстрований 12 лютого 2000 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Спільного господарства не ведуть з вересня 2017 року. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 12 лютого 2000 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 10, стягнути з відповідача судові витрати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Сіренко». В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 12 лютого 2000 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ №017842. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сімї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сімя розпалась остаточно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

28.02.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 14.07.2015 р. вона з відповідачем уклали шлюб, від спільного проживання у шлюбі в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося, не знаходили взаєморозуміння і спільно вирішили, що подальше спільне проживання є неможливим, через рік після укладення шлюбу з липня 2016 року почали проживати окремо, тому позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати аліменти на утримання малолітньої дочки. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 14.07.2015 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила одну неповнолітню дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дитини, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка утримує одну неповнолітню дитину, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, відповідач згідний з позовними вимогами в частині стягнення аліментів, а тому суд вважає що розмір аліментів має бути таким, який просить позивачка. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

28.02.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 19.12.2013 р. вони уклали шлюб, під час спільного проживання у шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом не знаходять взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникають сварки, конфлікти, що створює обстановку неможливості спільного з відповідачем проживання і негативно впливає на виховання дитини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З червня 2016 року разом не проживають. Відповідач перестав піклуватися про дитину, не цікавиться її фізичним, моральним вихованням, матеріально не забезпечує, тому просить розірвати шлюбі та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить суд шлюб розірвати та стягувати аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 19.12.2013 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають з червня 2016 року, не підтримують жодних стосунків, відповідач заперечення проти розірвання шлюбу не подав. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила одну неповнолітню дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дитину, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка [PERSON] утримує одну малолітню дитину, ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі 1000,00 грн. щомісячно. Судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

28.02.2018 заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин, у якій просить суд встановити що [PERSON], [INFO], який помер 23.04.2010, є його двоюрідним дідом, що необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть останнього. У звязку з відсутністю у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи між суддями було неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 28.02.2019. За результатами повторно проведеного автоматизованого розподілу справ між суддями, 04.03.2019 справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19). 05.03.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. У судове засідання заявник не зявився, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, до суду надав заяву, у якій просив розглядати справу за її відсутності, вказав що підтримує вимоги заяви у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.27). Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не зявилася, хоча про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнає (а.с.26). Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 07.02.2016 помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 26 згідно свідоцтва про смерть (а.с.12). Зі свідоцтв про народження заявника та його матері [PERSON] (а.с.13,15) вбачається, що померлий [PERSON] був рідним дідом заявника. Факт зміни прізвища матірю заявника з «Перепелиця» на «Найдьон» у звязку з укладенням шлюбу з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.14) Згідно витягу з погосподарської книги №14 том IV на 1955,1956,1957 роки [PERSON] та [PERSON] проживали, як рідні брати у одному домогосподарстві разом зі своєю матірю, братом та сестрою (а.с.16-17). Зважаючи на те, що заявник не має можливості документально підтвердити родинний звязок між ним та померлим [PERSON], хоча надані ним докази свідчать про те, що [PERSON] є двоюрідним дідом заявника, а також враховуючи те, що встановлення даного факту необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть після померлого [PERSON], суд вважає можливим задовольнити заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

28.02.2018 р. відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Встановлено, що позивач - [PERSON], звернулась до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони втратили почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають. Позивач зазначає, що на примирення з відповідачем вона не згодна. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач подав заяву про визнання позову. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 26.07.2014 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

28.02.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього часу з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітні діти проживатимуть з позивачкою; спір про майно вирішуватиметься окремо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Кирилюк»(а.с. 14). Відповідач в судове засідання не зявився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.15). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього часу, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

28.02.2018 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за договором позики від 15.01.2015 року в сумі 236157 грн 27 коп., а також 2361 грн 58 коп. у відшкодування сплаченої суми судового збору. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідач не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача, 26.04.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.01.2015 року позивач надав відповідачу позику в сумі 4500 євро, яку останній зобовязався повернути в строк до 01.03.2015 року. На підтвердження отримання позики відповідач видав позивачеві письмову розписку (а.с. 6). Відповідно до частини другої статті 1046 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) розписка позичальника, яка посвідчує факт передання позикодавцем визначеної грошової суми, є підтвердженням укладення договору позики. Згідно статей 526, 530 Кодексу зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови договору позики не виконав і в установлений ним строк суму позики позивачеві не повернув, що є підставою для її стягнення. Позивач визначив суму боргу за договором позики від 15.01.2015 року в розмірі 149370 грн, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовом становить еквівалент суми боргу у валюті зобовязання (4500 євро), а тому відповідає положенням частини другої статті 533 Кодексу. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за весь час користування позикою, в сумі 86787 грн 27 коп. Вказана вимога повністю ґрунтується на приписах частини першої статті 1048 Кодексу, якою встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, предявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

28.02.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.04.2004 року в Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району, актовий запис №15. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Тривалі сварки, непорозуміння призвели до фактичного припинення стосунків. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20.03.2018 року зупинено провадження по справі та надано сторонам строк на примирення терміном 2 місяці. 29.05.2018 року провадження по справі відновлено, примирення не відбулося. Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явивя, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], зареєстрованого Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району, сторони перебувають у шлюбі з 17.04.2004 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.8). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

28.02.2018 року [PERSON], звернулась до суду з цією заявою, вказуючи, що 1 липня 1967 року вона отримала диплом, серії П № 542598 за спеціальністю «Ветеринарія», на дівоче прізвище «Василенко». При зверненні до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, щодо перерахунку пенсії, їй було повідомлено, що її свідоцтво про шлюб не підтверджує зміну її прізвища на «Осипчук», тому, що в ньому її прізвище російської мовою записане «Осіпчук», тоді як необхідно було внести відповідний запис «Осипчук». В даний час, заявниці [PERSON] необхідно встановити, що диплом, який виданий Тульчинським ветеринарним технікумом 01.07.1967 року, [PERSON] дійсно належить заявниці [PERSON]. Це необхідно для здійснення перерахунку пенсії в Управлінні Пенсійного фонду. Той факт, що диплом, який виданий Тульчинським ветеринарним технікумом 01.07.1967 року [PERSON], дійсно належить заявниці [PERSON], підтверджується тим, що в ньому правильно вказане ім'я, по батькові, а також її паспортом (а.с. 4), свідоцтвом про народження (а.с. 6) та свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Представник заявника, адвокат [PERSON], в судове засідання не зявився просив розглянути справу за його відсутності, про що до суду подав відповідну заяву, заявлені вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник Іллінецького обєднаного управління Пенсійного Фонду України Вінницької області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву за № 401/09-44/07 від 14.03.2018 року, у якій заявлені вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Достовірно доведено, що диплом, серії П № 542598 за спеціальністю «Ветеринарія», виданий Тульчинським ветеринарним технікумом 01.07.1967 року на імя «Василенко Зінаїді Петрівні», дійсно належить [PERSON] [INFO], оскільки іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, що не дає можливості заявниці реалізувати свої права, то його необхідно встановити на підставі ст. 315 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved