Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.11.2004 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Вовчок вул. Задолинська, 62 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном склавши заповіт, посвідчений 24 лютого 2003 року, секретарем Вовчківської сільської ради, в якому все своє майно заповів позивачу та [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки було продовжено строк для прийняття спадщини та своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом на спадщину після смерті батька [PERSON] Спадкоємців за законом, які мають право на обовязкову частку в даній спадщині не має. Спадщину за заповітом [PERSON] не приймав, з заявою про прийняття спадщини не звертався, строк для прийняття спадщини не продовжував. Тому позивач прийняла частку за законом, після смерті батька, як спадкоємець першої черги. Просить суд визнати право власності на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Вовчок вул. Задолинська, 62 Козелецького району Чернігівської області. Визнати право власності на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Вовчок вул. Задолинська, 62 Козелецького району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але попередньо надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 24.11.2004 помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Вовчок вул. Задолинська, 62 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном склавши заповіт, посвідчений 24 лютого 2003 року, секретарем Вовчківської сільської ради (а.с. 13), в якому все своє майно заповів позивачу та [PERSON] [PERSON] від належної йому частини спадкового майна відмовився, що підтверджується заявою (а.с. 32), тому позивач прийняла частку за законом, після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки було продовжено строк для прийняття спадщини та своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 26-30). Згідно довідки № 462 від 10.12.2012 (а.с. 22) виданої КГ «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Вовчок вул. Задолинська, 62 не зареєстровано. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved