overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

28 січня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 06 жовтня 2005 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та бажання вирішення питань сімї, наслідком чого ставали постійні сварки, у звязку із чим позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач по справі не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.15). Відповідач також в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення (а.с.16). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2005 року у відділі РАЦС Шевченківського РУЮ Харківської області, актовий запис № 73, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ № 036345 від 10.05.2006 року (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 040938 від 10.05.2006 року (а.с.4). Дитина на даний час проживає разом з позивачем і після розлучення залишаться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких була малолітня дитина. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

28 січня 2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади м. Дружківка в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 квітня 2016 року позовні вимоги були задоволені частково, визнано за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] Позивачами були заявлені також позовні вимоги про визнання за ними права власності за кожним на 1/3 частину будинку [ADDRESS] на підставі, яке не визнається через втрату позивачами свідоцтва про право власності на майно на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Ці вимоги судом розглянуті не були. Відповідно до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд вважає, що стосовно позовних вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності за кожним на 1/3 частину будинку [ADDRESS] необхідно ухвалити додаткове рішення. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Суд встановив, що відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1993 року, виданого бюро приватизації майна на підставі розпорядження №35 від 10 грудня 1993 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної власності будинок [ADDRESS] (а.с.6). Цей факт підтверджується також інформацією, наданою КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації» від 11 лютого 2016 року (а.с.24). Як зазначили у позові позивачі, оригінал свідоцтва про право власності на житло ними втрачений, що позбавляє їх можливості вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що є всі правові підстави для визнання за позивачами [PERSON], [PERSON] права власності за кожним на 1/3 частину будинку [ADDRESS], оскільки таке їх право підтверджено дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 1993 року, виданого бюро приватизації майна на підставі розпорядження №35 від 10 грудня 1993 року, та інформацією, наданою КП «Дружківське міське бюро технічної інвентаризації» від 11 лютого 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

28 січня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 січня 2011 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину-сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Шлюбні стосунки фактично припинено у вересні 2014 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Просила прізвище після розірвання шлюбу залишити «Берднік». Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №188868 (а.с.4). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину: сина-Берднік [PERSON], [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у вересні 2014 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

28 січня 2016 року позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу на підставі того, що сімейні відносини між сторонами не склалися, сім'я носить формальний характер. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися складні відносини, численні спроби взаєморозуміння виявилися марними. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву від 06.04.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву від 06.04.2016 року, в якій вимоги позову визнав у повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У судовому засіданні встановлено, що 17.09.2013 року між [PERSON] та [PERSON],був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1495, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 17.09.2013 року. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

28 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дочок : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, так як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочок по 1000 грн. на кожну щомісячно. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності, або відкладення розгляду справи від нього не надходили, причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та шлюб розірвали, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу від 20 березня 2007 року ( а.с.3). Сторони мають дочок : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про народження дітей ( а.с.4,5) , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, про що свідчить довідка БМФ «Укргазпромбуд» ( а.с.6,7). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочок не надає. У відповідності до ст..180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів визначається судом, що передбачено ст..183 Сімейного кодексу України, з урахуванням відповідно до ст..182 цього ж Кодексу всіх обставин : відповідач має працездатний вік, не хворіє, інших аліментних зобов'язань не має. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач має мінливий дохід, суд вважає стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. Згідно зі ст..367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Згідно зі ст..ст.180, 182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

28 січня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 12.11.2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 12746,92 грн., що складається з: 7633,67 грн. - заборгованість за кредитом, 4030,06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1083,19 грн. штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12746,92 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 12.11.2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-8). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.11.2015 року має заборгованість 12746,92 грн., що складається з: 7633,67 грн. - заборгованість за кредитом, 4030,06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1083,19 грн. штраф (а.с. 3-5). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 12746,92 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в м. Полонне по 2-му провулку Гонти, 11, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказував, що відповідач являється для нього сином, а тому він зареєстрував своє місце проживання у належному йому житловому будинку. Однак, відповідач фактично з 2013 року не проживає у даному житлі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла та його особистих речей у будинку немає, а відтак [PERSON] втратив право користування згаданим житлом. Позивач в судове засідання не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату [PERSON], котрий при розгляді справи позов [PERSON] підтримав та просив його вимоги задовольнити із наведених вище підстав. При цьому вказав, що позивачу не відомо фактичне місце проживання відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать дані рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 грудня 1994 року для [PERSON]С вцілому належить житловий будинок № 11, що розташований по 2-му провулку Гонти в м. Полонне, Хмельницької області. Вказана обставина підтверджується даними зазначеного вище свідоцтва, виданого державним нотаріусом Полонської державної нотаріальної контори. З 07 червня 1997 року [PERSON] зареєстрований в належному позивачу жилому будинку, однак з 2013 року по теперішній день він у вказаному житлі не проживає, про що в судовому засідання підтвердив представник позивача, свідки [PERSON] дружина позивача і мати відповідача, [PERSON] сусідка сторін, та це стверджується даними довідки, виданої депутатом Полонської міської ради обєднаної територіальної громади від 04 січня 2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для позивача перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, його права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені ним по оплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

28 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 10 квітня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. В даному шлюбі [INFO] в них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів сторін, різних поглядів на життя, сімейні обов'язки та цінності. Сторони проживають окремо з травня 2018 року. Шлюбні відносини припинились і відновлені бути не можуть, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Шлюб носить формальний характер. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала повністю та погодилася на розірвання шлюбу. Оскільки відповідачка визнає позов повністю суд на підставі ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що тривалий час вони не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідачка проти цього не заперечує, що свідчить про її небажання зберегти сім'ю, про надання строку для примирення подружжя не клопотали, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам дитини. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Суд не стягує з відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на сплату судового збору, оскільки останній такої вимоги не заявляв.

Outcome: approved