Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

29.03.2019 року судом отримано з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом представника позивача [PERSON] адвоката Поповича Я.С. до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису про батька із актового запису про народження дитини. 15.05.2019 року отримано зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Бродівська районна державна адміністрація Львівської області (орган опіки та піклування) про позбавлення [PERSON] батьківських прав. В судове засідання [PERSON] не з`явився повторно; угоду із своїм представником адвокатом Поповичем Я.С. розірвав, про що повідомив суд заявою, отриманою судом 06.11.2019 року. В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат Онищук Т.Н. зустрічний позов підтримали, просять його задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити. В судовому засіданні представник Органу опіки і піклування Бродівської районної державної адміністрації Львівської області Надорожняк О.П. просила у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. [PERSON] , з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову представника позивача [PERSON] адвоката Поповича Я.С. до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису про батька із актового запису про народження дитини слід відмовити; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Бродівська районна державна адміністрація Львівської області про позбавлення батьківських прав задовольнити. До такого висновку суд прийшов з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач повинен вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. При цьому обставину дійсного (реального) порушення відповідачами прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач. Порушення прав позивача має існувати на момент розгляду спору в суді. Тобто, призначенням суду є захист лише порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів учасників правовідносин через здійснення правосуддя. Виходячи із вимог ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуск рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Із змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] не вважає себе батьком дитини [PERSON] та оспорює цей факт. В обґрунтування своєї вимоги він покликається на те, що [PERSON] [INFO] народила сина і цього ж дня у відділі реєстрації актів цивільного стану столичного міста Варшава республіки Польща зареєстровано народження дитини [PERSON] . Батьком дитини записано його. Проте, [PERSON] з цим не погоджується, так як з грудня 2011 року з відповідачкою і справді мав стосунки, проживав разом, однак, спільне життя з нею не склалося і, починаючи з 2013 року, вони почали проживати окремо. З часом у [PERSON] почали виникати сумніви щодо того, що він являється батьком дитини, оскільки, проживаючи з ним, [PERSON] перебувала у стосунках, а згодом і в зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а саме, з [PERSON] (шлюб зареєстровано 07.04.2013 року у відділі ДРАЦС Бродівського РУЮ Львівської області та розірвано 17.09.2013 року на підставі рішення Бродівського районного суду у справі № 439/582/13ц). [PERSON] наголошує на тому, що [PERSON] без будь якого попередження та узгодження з ним перед народженням дитини поїхала до Польщі та народила там сина, поставивши його перед фактом і вказала на необхідність приїхати до неї у Варшаву. При реєстрації народження дитини [PERSON] не надала відділу реєстрації актів цивільного стану столичного міста Варшава письмової заяви її тодішнього чоловіка [PERSON] про відмову від визнання батьківства та не повідомила посадових осіб цього відділу про факт перебування у зареєстрованому шлюбі із ним. На момент народження дитини [PERSON] перебував у офіційному зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (шлюб зареєстровано з 12.09.2000 року та не розірвано до цих пір). [PERSON] стверджує, що з липня 2015 року [PERSON] переховує від нього дитину та не дає можливості приймати участь у його вихованні. У зв`язку з цим у нього виникло переконання, що відповідачці потрібно від нього виключно матеріальне забезпечення, яке вона може отримати, маніпулюючи походженням дитини. Такі твердження випливають у нього з огляду на те, що у 2016 році подавався позов до Бродівського районного суду про виключення запису про батьківство відносно [PERSON] шляхом проведення експертного дослідження ДНК спорідненості, на що [PERSON] подавала свої заперечення та робила все, щоб уникнути такої експертизи, знаючи, що така вкаже на відсутність кровної спорідненості його та дитини. Також під час неодноразових суперечок, які виникали між ним та [PERSON] вона заявляла, що він не є батьком дитини. Саме це стало причиною розірвання його відносин з [PERSON] та залишення [PERSON] на проживання зі своєю матір`ю. Із змісту дослідженої в судовому засіданні копії Повного свідоцтва про народження (перекладу з польської мови на українську), долученої до позову [PERSON] (його представником), вбачається, що дитина [PERSON] [INFO] у м. Варшава; його батьками є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; батько дитини [PERSON] визнав своє батьківство у присутності керівника відділу реєстрації актів цивільного стану ст. м. Варшава 28.08.2013 року. За клопотанням представника [PERSON] адвоката Поповича Я.С. судом призначено судово-біологічну експертизу; згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 10/524 від 08.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999999 %. Окрім того,\~за клопотанням представника [PERSON] адвоката Поповича Я.С. судом витребувано у Бродівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] , [INFO] за період 01 січня 2012 року до 01 вересня 2013 року; згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 31.07.2019 року Бродівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] 27.04.2013 року уклала шлюб з [PERSON] ; 04.10.2013 року шлюб розірвано на підставі рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17.09.2013 року. Інших доказів та пояснень суду [PERSON] та його представником адвокатом Поповичем Я.С. суду не надано. З пояснень [PERSON] та її представника [PERSON] , наданих ними в судовому засіданні, вбачається, що з грудня 2011 року по червень 2015 року [PERSON] проживала у фактичному шлюбі без реєстрації із [PERSON] . [INFO] у м. Варшава Республіки Польща вона народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . В подальшому стосунки [PERSON] та [PERSON] зіпсувались і з червня 2015 року вони стали проживати окремо. З моменту народження сина до тепер виключно [PERSON] забезпечує необхідні умови для гармонійного фізичного та інтелектуального розвитку дитини, турбується про стан його здоров`я. [PERSON] ухиляється від участі у вихованні дитини та не надає жодної матеріальної допомоги для його утримання. Ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків стало підставою для звернення [PERSON] до суду із заявою про стягнення із нього аліментів. Рішенням Івано-Франківського районного суду Івано-Франківської області від 29.02.2016 року ухвалено стягувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.12.2015 року. [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого заборгованість на даний час становить близько 25 тисяч грн., що підтверджується довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів № В13/37958 від 10.09.2018 року, виданою Головним держаним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківської області Раковецьким [PERSON] .С. (а.с. 64). Окрім того, [PERSON] протягом трьох років ухиляється від виконання батьківських обов`язків виховання сина. За цей час він жодного разу не бачився із сином, не цікавився його здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком. [PERSON] намагалась спонукати [PERSON] до участі у вихованні сина, однак, він постійно ігнорував її прохання відвідати сина та поспілкуватись із ним. Окрім невиконання своїх батьківських обов`язків, [PERSON] створює перешкоди [PERSON] у реалізації її батьківських прав і обов`язків. Так як син часто хворіє простудними захворюваннями, то йому для їх профілактики рекомендовано щорічне перебування на морі. Окрім того, [PERSON] вважає, що подорожі дитини за кордон сприятимуть знайомству із культурами інших народів, розширенню світогляду та добре позначаться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. [PERSON] без жодних аргументів відмовляється добровільно надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон, що змушує [PERSON] звертатись із позовом до суду та інших державних органів щодо можливості тимчасового виїзду із сином за кордон без дозволу батька. З показів свідків [PERSON] та [PERSON] , наданих в судовому засіданні, вбачається, що понад три роки вихованням [PERSON] займається виключно мама [PERSON] та її родина. Питання невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] було предметом обговорення на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей Бродівської райдержадміністрації Львівської області (органу опіки і піклування), яка 05.02.2019 року постановила рішення № 1 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . На думку суду, встановлені судом обставини (наведені вище) свідчать про те, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] Ростислава, про його підготовку до самостійного життя; він не забезпечує дитині необхідне харчування, медичний догляд, лікування. А це негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Також він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти, а отже свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Це свідчить про те, що [PERSON] ухиляється від їх виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 136 Сімейного кодексу України\~визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої\~статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,\~ батьки\~ мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Outcome: approved