overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

28 листопада 2013 року на Аукціоні позивачка придбала у відповідача за договором купівлі - продажу належну йому на праві власності нежитлову будівлю магазину «[INFO]», що знаходиться по [ADDRESS], заплативши гроші у сумі 10 815 (десять тисяч вісімсот п'ятнадцять) гривень. Згідно звіту про незалежну експертну оцінку вартості об'єкта становить 7 700 (сім тисяч сімсот) гривень. На виконання договору позивачка сплатила в касу відповідача гроші, а відповідач передав їй нежитлову будівлю магазину. Проте, відповідач повідомив, що договір купівлі - продажу нотаріально посвідчимо протягом трьох днів. З моменту укладення договору, умови якого позивачка виконала повністю, вона користується зазначеною будівлею, а документація залишається не переоформленою на її ім'я, так як відповідач не з'являється до нотаріальної контори. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач представник Стрюківського СПО в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати дійсним договір купівлі - продажу згідно якого Стрюківське сільське споживче товариство Миколаївської райспоживспілки, Одеської області продало [PERSON] нежитлову будівлю магазину «[INFO]», що розташований по [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю магазину «[INFO]», що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись своєчасно та належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 334 ч. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Крім того, даний факт підтверджується копією договору купівлі - продажу нежитлової будівлі ( а.с. 4 ); копією газети «Миколаївський вісник», в якій було оголошено продаж будівлі магазину «[INFO]» (а.с. 5 - 6 ), копією свідоцтва на право власності на магазин (а.с. 7 ), копією зведеного акту вартості будівель та споруд (а.с. 8 ), копією квитанції до прибуткового касового ордеру, виданою керівництвом Стрюківського СПО, про отриманні кошти від позивачки [PERSON] ( а.с. 9 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 10 - 11 ).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

28 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] , про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 16 квітня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Станом на 26 листопада 2013 року вона має заборгованість у розмірі 22102,75 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з‘явилася, про час і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2008 року [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № б/н (а.с. 8-12), отримавши кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 26 листопада 2013 року вона має заборгованість у розмірі 22102,75 гривень (а.с.4-7). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов‘язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов‘язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов‘язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов‘язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно інформації, наданої позивачем, [PERSON] має заборгованість: - 2620,75 грн. – заборгованість за кредитом; - 11128,30 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6825,00 грн. – заборгованість по комісії за користування кредитом; А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : - 500,00 грн.– штраф (фіксована частина); - 1028,70 грн. – штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом 2620,75 грн., 11128,30 грн. гривні – заборгованість по процентам за користування кредитом, 6825,00 грн. – коміссія за користування кредитом. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору : - 500,00 грн.– штраф (фіксована частина); - 1028,70 грн. – штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості у сумі 22102,75 гривень підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просив розірвати шлюб укладений 15.12.2007 року з відповідачкою [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка направив до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить справу слухати за її відсутності в судовому засіданні. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав постановляє рішення про задоволення позву. Суд, дослідивши матеріали справи, на підставі ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 15.12.2007 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 159, від якого народилася донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, виникли постійні сварки із-за різних поглядів на життя. Сторони припинили шлюбні відносини і з червня 2013 року проживають окремо одне від одного. Подальше примирення сторін між собою та збереження шлюбу не представляється можливим. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання спільньої дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить шлюб зареєстрований між ним та [PERSON], розірвати. В обґрунтування позову вказував, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу він вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 28 серпня 1987 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований будинком укладання шлюбів в м. Братськ Іркутської області, про що зроблено актовий запис № 1771 (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір щодо розподілу сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 20 грудня 2000 року сторони вступили до зареєстрованого шлюбу. Під час шлюбу [INFO] в них народилась дочка [PERSON]. Під час шлюбу між сторонами часто виникали непорозуміння та сварки внаслідок різних поглядів на життя та шлюб, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують подружні відносини. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те що їхня сім'я розпалася та поновлена бути не може, збереження шлюбу суттєво суперечить інтересам позивача. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що налагодити відносини між нею та відповідачем неможливо, почуття любові до відповідача втрачено, вона не бажає зберігати сім'ю, строк на примирення не потрібен, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову не заперечували. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2000 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини не підтримують з січня 2013 року, спільне господарство не ведуть, ніяких сімейних відносин не підтримують, між ними відсутнє взаєморозуміння. Збереження шлюбу сторін погано вплине на виховання спільної дитини та суперечить інтересам позивача. Дитина проживає з позивачем, спору про розподіл майна у сторін немає. Викладене підтверджується поясненнями сторін по справі. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, то у відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу України вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народились діти - сини [PERSON] та [PERSON], які знаходяться на її утриманні. Відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивач вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі частини 1 статті 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2009 року (а.с.3). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2012 року та серії [NUMBER] від 10 липня 2009 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Відповідно до довідки виконкому Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 25 листопада 2013 року №893, діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачем і знаходяться у неї на утриманні (а.с.7). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 27 листопада 2013 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 08.10.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Неповнолітніх дітей у шлюбі не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між ними фактично припинені з жовтня 2013 року. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, тому суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 08 жовтня 2013 року, актовий запис № 438. Неповнолітніх дітей у шлюбі подружжя не має. Про наявність спору майнового характеру станом на день розгляду справи не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначила свого прагнення до збереження шлюбу, а отже його не оспорює. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору № 79860-CRED від 02 серпня 2007 року відповідачі [PERSON], [PERSON] отримали кредит у сумі 13000,00 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених Договором. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 05.11.2013 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3508,09 грн., заборгованість за відсотками - 10224,15 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 686,61 грн., таким чином загальна сума заборгованості становить 14668,85 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, причини не явки суду не повідомили, а на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № 79860-CRED від 02 серпня 2007 року відповідачі [PERSON], [PERSON] отримали у позивача кредит у сумі 13000,00 грн. на придбання певного майна, на умовах визначених Договором (а.с.10-15). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 05.11.2013 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3508,09 грн., заборгованість за відсотками - 10224,15 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 686,61 грн., таким чином загальна сума заборгованості становить 14668,85 грн., таким чином загальна сума заборгованості становить 14668,85 грн. (а.с.5). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 79860-CRED від 02 серпня 2007 року в сумі 14668,85 грн., в тому числі заборгованість за кредитом - 3508,09 грн., заборгованість за відсотками - 10224,15 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 686,61 грн.. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 229,40 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

28 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 18 серпня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану № 1 міського управління юстиції, актовий запис № 1705. Від шлюбу мають повнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. З 26 липня 2012 року сімейні стосунки між сторонами були остаточно припиненні. Причиною припинення шлюбних стосунків між сторонами стала шлюбна невірність зі сторони відповідача. Відповідач фактично перебував в цивільних відносинах з іншою жінкою, від якого вони мають спільну дитину. З огляду на вищевказане, позивач вважає, що сімя розпалась остаточно та примирення не можливе, тому просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у позовній заяві прохала слухати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява відповідача (а.с. 6)., в якій він зазначає, що не запречує проти задоволення позову та просить розглядати справу за його відсутністю. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved