Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

28.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить: зняти арешт, накладений постановою 929, 930/20 від 20.06.2003 року ВДВС [PERSON] районного управління юстиції у м. Києві, з нерухомого майна, належного [PERSON], а саме: квартири, за адресою: м. Харків, вул. Червонопрапорна (вул. Мистецтв; вул. Кирпичова)[ADDRESS]; квартири, за адресою: м. Харків, проспект Леніна (проспект Науки)[ADDRESS]; будинку, за адресою: Харківська обл., Вовчанський р., с. Петрівське (село Зарічне), вул. Вовчанський шлях, будинок 19/2-5, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.10.2004 року за реєстраційним номером обтяження №1397918 та виключити запис про арешт майна за вищевказаним реєстраційним номером обтяження з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. В своїх доводах посилається на те, в квітні 2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири. На це звернення, нотаріус надала письмову відповідь, в якій зазначила, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в розділі «Пошук інформації до 2013 року» існує арешт на все належне їй майно. Відповідно до інформації з реєстру арешт зареєстровано 21.10.2004 року П'ятою Київською Державною нотаріальною конторою згідно постанови 929, 930/20 від 20.06.2003 року Відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у м. Києві. При цьому в реєстрі не зазначено ні дати народження, ні ідентифікаційного номеру та не ідентифіковано об'єкти арешту (не вказано адресу нерухомого майна). На момент винесення постанови 929, 930/20 від 20.06.2003, вона проживала у місті Харкові, а не в місті Києві. Про наявність виконавчого провадження щодо неї, їй нічого невідомо, жодних підстав для цього ніколи не було. Інформація щодо причин арешту і щодо того, що арешт стосується саме її - відсутня. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує її право власності, адже вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. 30.10.2017 року Управління та Відповідач розглянули запит і повідомили, що постановою Відділу 929, 930/20 від 20.06.2003 року накладено арешт на нерухоме майно [PERSON]. Виконавче провадження перебувало на виконанні у Відділі у 2003 році і надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню неможливо, так як закінчився строк зберігання і виконавче провадження знищено. Крім того, відповідач повідомив, що для врегулювання питання щодо зняття арешту з належного мені нерухомого майна необхідно звернутися до суду. Враховуючи те, що виконавче провадження, яким накладено арешт знищено, єдиним належним способом захисту її законних прав та інтересів є звернення до суду. На підставі відповідного рішення суду здійснюються зняття арешту з майна. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, зазначив, що фактично арешт було помилково накладено на майно позивачки, відносно неї не здійснювалось виконавче провадження. Представник [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві не зявився, повідомлявся неодноразово своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. 12.12.2017 року у цій справі відкрито провадження. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 24.11.2017 року, позивачці [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на праві власності належать таке нерухоме майно: квартира за адресою: [ADDRESS]; квартира за адресою: [ADDRESS]; будинок за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, с. Петрівське (село Зарічне), вул. Вовчанський шлях, 19/2-5. З відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального органу [PERSON] від 05.04.2017 вбачається, що на звернення позивачки з приводу посвідчити договір купівлі-продажу належного їй нерухомого майна в місті Харкові приватний нотаріус повідомив, що згідно з постанови 929, 930/20 від 20.06.2003 року Відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у м.Києві було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] (інформація зазначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в розділі «Пошук інформації до 2013 року», тип обтяження - арешт, реєстраційний номер обтяження - 1397918, зареєстровано 21.10.2004 року П'ятою Київською державною нотаріальною конторою). При цьому не було зазначено ні дати народження [PERSON], ні її ідентифікаційного номеру, ні ідентифіковано об'єкту арешту (адреси щодо нерухомого майна тощо). У звязку з цим, приватний нотаріус повідомив позивачку про неможливість посвідчити договір відчуження належного їй нерухомого майна (а.с. 5). У відповіді [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТЮУ у м. Києві від 26.10.2017 та відповіді Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017 зазначено, що щодо звернення [PERSON] стосовно зняття арешту [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби міста Києва повідомлено, що згідно з перевірки АРМ АСВП (спецрозділ) встановлено, що станом на 26.10.2017 у Відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON], інд.код [NUMBER]. Виходячи з заяви, виконавче провадження перебувало на виконанні у Відділі в 2003 році. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно … накладений арешт на нерухоме майно квартиру [PERSON], [ADDRESS], постановою Відділу 929,930/20 від 20.06.2003, які на виконанні на даний час не перебувають. Вказані матеріали архівних виконавчих проваджень знищені у звязку з закінченням строку зберігання. Правові підстави для винесення постанови про зняття арештів на даний час у Відділі відсутні. З метою врегулювання питання щодо зняття арешту з нерухомого майна належного Вам на праві власності запропоновано звернутися до суду (а.с. 34,35). З довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 24.11.2017 року вбачається, що постановою Відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у м.Києві 929,930/20 від 20.06.2003 року було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON]. При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно… відображено про накладення арешту на все майно, яке належить [PERSON], однак не зазначено ні дати народження [PERSON], ні її ідентифікаційного номеру, ні ідентифіковано об'єкту арешту (адреси щодо нерухомого майна тощо), що зумовило відображення про наявність арешту всіх осіб за імям, по батькові та прізвищем «Ніколаєва Світлана Вікторівна», а осіб з такими даними значиться декілька, в тому числі, і позивачка. Таким чином, недостатня ідентифікація субєкта (боржника), на майно якого накладався арешт постановою Відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції у м.Києві 929,930/20 від 20.06.2003 року, призвело до накладення арешту нерухомого майна всіх боржників з прізвищем «Ніколаєва Світлана Вікторівна». Через наявність арешту щодо майна позивачки за відсутності підстав для цього, порушує її право власності, тому що вона позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном, у звязку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на час здійснення виконавчого провадження в 2003 році, У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно з відповіді [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТЮУ у м. Києві від 26.10.2017 та відповіді Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017, на теперішній час будь-які виконавчі провадження відносно [PERSON], а також відносно позиваки [PERSON], ІПН [NUMBER], - на виконанні не перебувають, матеріали виконавчого провадження, в рамках якого виносилась постанова державного виконавця 929,930/20 від 20.06.2003 року, знищені. На підставі викладеного, враховуючи, що виконавче провадження, в рамках якого виносилась постанова державного виконавця 929,930/20 від 20.06.2003 року, не здійснюється більше, як мінімум, трьох років, і виконавче провадження відносно позиваки [PERSON], ІПН [NUMBER], не здійснюється, беручи до уваги неможливість позивача розпоряджатися своїм майно, то права позивача підлягають захисту шляхом зняття з нерухомого майна, яке належить на праві власності [PERSON], ІПН [NUMBER], арешту, який накладений постановою ВДВС [PERSON] районного управління юстиції у м. Києві 929,930/20 від 20.06.2003 року, а саме: з квартири за адресою: [ADDRESS]; з квартири за адресою: [ADDRESS]; з будинку за адресою: Харківська обл., Вовчанський р-н, с. Петрівське (село Зарічне), вул. Вовчанський шлях, 19/2-5. При цьому також суд враховує, що арешт, який накладений постановою ВДВС [PERSON] районного управління юстиції у м. Києві 929,930/20 від 20.06.2003 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.10.2004 року за реєстраційним номером обтяження №1397918. Однак, як зазначалось вище, арешт на підставі вказаної постанови державного виконавця було накладено лише за параметрами боржника «Ніколаєва Світлана Вікторівна», а таких осіб є декілька, тобто скасування арешту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.10.2004 року саме за реєстраційним номером обтяження №1397918, може призвести до зняття арешту зі всіх осіб за параметром «Ніколаєва Світлана Вікторівна», однак згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, тому суд задовольняє вимоги лише щодо скасування арешту, накладеного постановою ВДВС [PERSON] районного управління юстиції у м. Києві 929,930/20 від 20.06.2003 року, саме з майна позивачки [PERSON], ІПН [NUMBER]. Позовні вимоги щодо виключення запису про арешт майна позивачки з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про зняття арешту з майна позивачкою є підставою для подальшого внесення відповідних записів до Державного реєстру. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги немайнового характеру задоволені частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 320 грн. (640/2) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial