Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

27.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Кануни, вул. Лесі Українки, 85. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 06.12.2005 року померла його двоюрідна сестра [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вищезазначений будинок. 21.10.2016 року державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не зявився. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 023891 від 08.12.2005 року, [PERSON] померла 06.12.2005 року. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 2-о-183/11 від 08.12.2011 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], визнано їх двоюрідним братом та сестрою. (а.с. 9) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/2936/15-ц від 03.09.2015 року було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 8) Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки № 595 від 09.12.2015 року житловий будинок № 85 по вул. Л. Українки, в с. Кануни, Новоград-Волинського району, належить [PERSON], відповідно до записів в погосподарській книзі за 2001-2005 р. № 3 (а.с.18) Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. На підставі наданої довідки, суд дійшов висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Кануни, вул. Лесі Українки, 85, належав спадкодавцю [PERSON] Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно технічного паспорту від 20.07.2016 року, домоволодіння побудоване 1939 р., складається з житлового будинку, трьох сараїв, погребу, колодязя, огорожі. На запит суду приватним нотаріусом надано інформацію, що інші особи, крім [PERSON]К, із заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] не звертались. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved