Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

28.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрована позивач та її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також у спірному будинку без реєстрації проживає її колишній чоловік [PERSON], який після одруження з [PERSON] вселився у займане житло. З часом подружнє життя у сторін не склалося і за рішенням суду 8.07.2013 року шлюб між ними було розірвано. В добровільному порядку виселитися з житлового будинку відповідач відмовляється, що перешкоджає позивачу вільно користуватися та проживати у вказаному житлі, оскільки [PERSON] постійно створює конфлікти, застосовує фізичну силу та погрожує розправою. Проживання з [PERSON] стало нестерпним і тому позивач звернулася до суду та просила усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із зазначеного будинковолодіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала із наведених у ньому підстав, просила задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 405 ЦК України. Відповідно до частин 2, 3 статті 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Підстави та порядок позбавлення членів сім'ї власника права користування жилими приміщеннями визначені у статті 157 ЖК УРСР, якою встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За змістом статті 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Із витягу з погосподарської книги № 7 за 2011-2015 роки судом установлено, що по особовому рахунку [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки Старочорторийської сільської ради Маневицького району № 1747 від 24 жовтня 2014 року до складу сім'ї [PERSON] входять її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Із пояснень позивача установлено, що разом з нею та дітьми проживає її колишній чоловік [PERSON] Дані пояснення [PERSON] підтверджуються заочним рішення Маневицького районного суду Волинської області від 8 липня 2013 року та актом обстеження житлово - побутових умов від 9 грудня 2015 року (а.с. 7, 12). Як зазначила позивач в судовому засіданні, відповідач в добровільному порядку виселитися з житлового будинку відмовляється, що перешкоджає їй вільно користуватися та проживати у вказаному житлі, оскільки [PERSON] постійно створює конфлікти, застосовує фізичну силу та погрожує розправою, з приводу чого неодноразово зверталася до правоохоронних органів із відповідними заявами. Із висновку по зверненню [PERSON] від 6 грудня 2013 року установлено, що близько 18 години 5 грудня 2013 року [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за місцем свого проживання в [ADDRESS] вчинив сімейну сварку, виражався на адресу позивача нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров'ю [PERSON] (а.с. 9). З приводу вказаного звернення позивача із [PERSON] було проведено профілактичну бесіду виховного характеру (а.с. 9 зворот). В подальшому, на підставі чергового звернення [PERSON] з приводу неправомірної поведінки її колишнього чоловіка [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 173-2 КУпАП (а.с. 10). Позивач неодноразово зверталася також і в Старочорторийську сільську раду Маневицького району, однак відповідач продовжував створювати конфліктні ситуації, чим унеможливлював їх подальше спільне проживання, та не реагував на вмовляння [PERSON] виселитися. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач порушує правила співжиття, а вжиття заходів громадського впливу не дають позитивних результатів, що унеможливлює спільне проживання сторін, суд приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved