Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

28 липня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату порозуміння, відсутності почуття любові та взаємоповаги один до одного, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться з грудня 2016 року. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб, а також стягнути з відповідача на його користь половину сплаченої суми судового збору. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 13.11.2017 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, при цьому 13.11.2017 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 13 вересня 2001 року сторони уклали шлюб (а. с. 7). У подружжя є діти: неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] та малолітній син [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили 24 грудня 2016 року. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх дітей. Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем за квитанцією № 0.0.736204743.1 від 30.03.2017.

Outcome: approved