Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

28 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 89 457 грн 19 коп. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач систематично затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.03.2020. У судове засідання позивач не з`явився, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримку свого позову, дав згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача, який повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» та обіймав посаду начальника відділу комплектації. 13.02.2019 звільнений з роботи в порядку переведення в ТОВ «ЧЕЗАРА ТЕЛЕМЕТРІЯ» (а.с. 10). У відповідача перед позивачем обліковується заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 89 457,19 грн, що підтверджується розрахунковим листком долученим позивачем до позову. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, у разі порушення законодавства про оплату праці. У відповідності до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в сумі 89 457,19 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved