Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

27.10.2014 року позивач звернулась із позовом, в якому просила виселити відповідача без надання іншого житла з квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.10.2014 року вона на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS], яким вона належала на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації - Фондом комунального майна Первомайського міськвиконкому 30.06.1994 року. Пізніше з'ясувалось, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, в зв'язку з чим порушуються права позивача, як власника житла. Договір між позивачем та відповідачем на користування квартирою не укладався, а тому відповідач набуває статусу тимчасового мешканця, а тому до спірних правовідносин можуть застосовуватись за аналогією закону норми права, які регулюють подібні за змістом житлові правовідносини, а саме ст. 98 ЖК України. В судове засідання позивач не з'явилась, а її представник [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглядати у відсутність його та позивача, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання повторно не з'явився, заперечень по суті позову та відповідних доказів не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON] 24.10.2014 року за реєстровим № 4793( а.с.4-5) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.6), а копією будинкової книги ( а.с.9-10) підтверджено, що у вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO]. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. У випадку порушення його прав, не пов'язаного з позбавленням права власності, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні. В разі, коли такі перешкоди полягають у неправомірному користуванні житлом власника, або іншим належними йому приміщенням для цілей проживання, останній вправі, відповідно до положень житлового законодавства вимагати виселення із належного йому приміщення. Відповідач проживає у вказаній квартирі не як член сім'ї власниці. Оскільки договір на користування спірною квартирою між сторонами не укладався, відповідач не набув самостійного права користування житлом, яке належить іншій особі, а тому має статус тимчасового мешканця. Правовий статус тимчасових мешканців жилих приміщень не залежить від виду житлового фонду, а тому до спірних правовідносин можуть застосовуватись за аналогією закону норми права, які регулюють подібні за змістом житлові правовідносини, а саме ст. 98 ЖК України частина 3 якої передбачає, що тимчасові жильці на вимогу наймача зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги доведеними і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved