Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

26 травня 2020 року позивач звернувся до суду з цією позовною заявою, та просить: визнати недійсним Кредитний договір №4799445 від 25.07.2019 року Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ним, [PERSON] було укладено Кредитний договір №4799445. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 3000.00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та процента за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 25.07.2019 року. Поряд з цим, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 24.08.2019 року. Згідно п. 1.5. Кредитного договору сукупна вартість кредиту складає 1155.00 грн. в грошовому виразі та 468.00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, а саме - комісія за надання кредиту: 210.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом: 945.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Він вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, тому він змушений звернутись до суду. У судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи без його участі. Позовні вимоги просив задовольнити. У содове засіданні представник позивача не прибув та просив розгляд справи провести без їх участі. Проти позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні з підстав наведених у письмовому запереченні. Від представника залученої третьої особи надано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, а також просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 25 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ним, [PERSON] було укладено Кредитний договір №4799445. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 3000.00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та процента за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 25.07.2019 року. Поряд з цим, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 24.08.2019 року. Згідно п. 1.5. Кредитного договору сукупна вартість кредиту складає 1155.00 грн. в грошовому виразі та 468.00 % річних у процентному значенні, і включає в себе складові, а саме - комісія за надання кредиту: 210.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом: 945.00 грн., які нараховуються за ставкою 1,05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Він вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права як споживача, оскільки перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», проте, фактично працівники ТОВ «Мілоан» при видачі кредитних коштів не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», як і ніде про це він не ставив свій підпис. Вважає, що Відповідач, скориставшись його необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема Відповідач не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Він, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу, не мав можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди. Згідно з ч. 5 п. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідно до підпунктів п. 1.5. Кредитного договору та Графіку платежів за користування кредитом в розмірі 3000,00 грн. він сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту - 210.00 грн. та проценти в розмірі 945.00 грн. за 30 календарних днів. Проте у разі прострочення ним зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, він починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню за неправомірне користування кредитом у розмірі 2.00 % від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення і яка за 30 календарних днів становить 1800.00 грн. з розрахунку: 3000 X (2 X 365) %/365 X 30 = 1800. 00 грн.. а отже сума компенсації становить більше 50%, що є не справедливою умовою, а тому зазначений пункт Кредитного договору повинен бути визнаний недійсним. Суд, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ч.2 ст.12 Закону (в редакції чинній на момент укладення договору) інформація розміщена Відповідачем у Правилах надання фінансових кредитів (чинних на момент укладеннякредитного договору). Правила, типова форма кредитного договору та інша додаткова інформація міститься на веб-сайті Відповідача в розділі «документи» та доступна широкому загалу цілодобово. Також передбачена законом інформація міститься в електронному кредитному договорі, який було укладено між позивачем та відповідачем та розміщено в особистому кабінеті позичальника. Всі редакції Правил надання фінансових кредитів, включаючи ті, що втратили чинність, розміщені на сайті Відповідача в розділі «документи», крім того, активне пряме посилання на Правила розміщено Відповідачем в п.5.1 проекту кредитного договору (оферті) за переходом на яке позичальники перенаправляються на сторінку веб-сайту Відповідача де розміщено Правила, що відповідає вимогам ч.5 ст.11 Закону «Про електронну комерцію». Крім того. Відповідач не обмежував Позивача в часі для здійснення ним свідомого вибору щодо доцільності укладення кредитного договору. Після розміщення оферти в особистому кабінеті, Позивач сам вирішує скільки часу йому необхідно для вивчення всіх умов кредитного договору, Правил та іншої інформації на сайті Відповідача та здійснення свідомого вибору. Всі відомості, які Відповідач повинен надати Позивачу та включити в договір відповідно до Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» містяться в кредитному договорі. Правилах надання фінансових кредитів та сайті Відповідача, в розділі «документи». Позивач підписав Кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи позивача. Після чого, укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті позивача та позивачу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 1.2. Кредитного договору на його картку. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір є таким, що укладений у письмовій формі і підписаний електронни підписом одноразовим ідентифікатором. Якщо Позивач вважав, що йому не надано будь-яких важливих відомостей, що могли вплинути на його рішення про укладення кредитного договору, він мав до прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепту) запитати у Відповідача роз`яснення чи інформацію або в будь-який час після укладення кредитного договору повернути кошти достроково, сплативши відсотки лише за час фактичного користування кредитом, проте позивач цього не зробив. Кредитний договір від 25.07.2019 року №4799445є вже четвертий, що укладався між позивачем і відповідачем і попередні договори виконані Позивачем належним чином. У зв`язку з невиконанням Позивачем умов кредитного договору в частині погашення заборгованості. Товариство з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, змушене було 28 листопада 2019 р. відступити право вимоги до Позивача на користь нового кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», згідно Договору відступлення прав вимог № 42-МЛ. Таким чином, кредитором за вказаним договором є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». В своєму позові позивач посилається на неправомірне використання відповідачем його персональних даних, але з метою отримання кредиту від товариства кожен позичальник повинен надати згоду на обробку його персональних даних, бо без надання такої згоди неможливо подати заяву та відповідно отримати кредит. Відповідно до змісту наданої Заявником згоди заявник надає згоду на обробку Товариством своїх персональних даних, тобто вчинення таких дій: збір, систематизація, накопичення, зберігання, уточнення (оновлення, зміну), використання, розповсюдження (у тому числі передачу), знеособлення, блокування, знищення персональних даних, у т.ч. з використанням інформаційних (автоматизованих) систем, зокрема в цілях захисту прав та законних інтересів Товариства. Крім того, відповідно до ст.11 Закону України «Про захист персональних даних» згода суб`єкта персональних даних на обробку його даних є лише однією з підстав для обробки персональних даних, іншою підставою, зокрема, є укладення та виконання правочину (в даному випадку кредитного договору), стороною якого є суб`єкт персональних даних. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, Заявник підтвердив, що надав згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Позичальника, спроможності виконати зобов`язання за договором та інші цілі визначені Правилами, надали згоду на те, що Товариство має право звертатись за інформацією про фінансовий стан Позичальника до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками, надали згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позичальника перед Товариством на підставі цього Договору, Товариство має право передати персональні дані та іншу інформацію про Позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись: Бюро кредитних історій, кредитним установам, факторинговим компаніям, суду, правоохоронним органам, адвокатам) включаючи транскордонну передачу \ резидентам інших країн) для захисту своїх законних прав та/або реалізації інтересів, стягнення Заборгованості за Договором. Таким чином, обробка персональних даних та їх передача здійснюється у відповідності до вимог законодавства та договору, а видалення персональних даних Позивача призведе до неможливості захисту порушеного Позивачем права та повернення боргу, адже боржник та правопорушник не може бути анонімним. Більш того, навіть якщо припустити порушення Відповідачем вимог Закону «Про захист персональних даних», таке порушення не впливало б на недійсність кредитного договору, що є предметом позову, а отже зазначені доводи Позивача не потребують дослідження та спростування. Також позивач мотивував свою позовну заяву не відповідністю п. 4.1 кредитного договору вимогам закону, а саме тим, що пеня перевищує 50% суми основного зобов`язання. Проте, Позивач викладає зміст п.4.1 кредитного договору лише частково. Згідно ж повного змісту п.4.1 в разі прострочення Позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього Договору з урахуванням угод про продовженням строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. Якщо розглянути детальний розрахунок заборгованості, що відображений у Виписці з реєстру прав вимоги за Договором про відступлення прав вимоги № 42- МЛ від 28.11.2019 року, станом на дату відступлення, пеня за кредитним договором № 4799445 від 25.07.2019 р. не перевищує 50% від суми (тіла) кредиту, відповідно нарікання Позивача стосовно даного питання недоречні. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, тому судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed