overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

27.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку утриманням та матеріальним забезпеченням сина не цікавиться, коштів не надає, їй самій важко забезпечувати сина всім необхідним. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла телефонограма про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Також на розгляд справи не з'явився відповідач [PERSON], який подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в провадженні Яворівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу, згідно пред'явленої копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

27.11.2014 року позивач звернувся в суд з даним позовом. Посилався на те, що 04.09.2011 року він відповідно до кредитного договору надав відповідачу кредит в сумі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення здійснюється за графіком. Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року існує заборгованість: за кредитом 7173.27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5064,06 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом- 1050,00 грн., штраф фіксована частина- 500,00 грн., штраф процентна складова -664,37 грн., а всього 14451.70 грн., які просив стягнути на його користь, а також судовий збір у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд розглядає справу в порядку заочного провадження зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором. Судом встановлено, що позивач що, 04.09.2011 року він відповідно до кредитного договору надав відповідачу кредит в сумі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення здійснюється за графіком. Відповідач умови договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року існує заборгованість: за кредитом 7173.27 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5064,06 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом- 1050,00 грн., штраф фіксована частина- 500,00 грн., штраф процентна складова -664,37 грн., а всього 14451.70 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4), які необхідно стягнути на користь позивача. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

27.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі 750 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказав, що перебував у шлюбі з відповідачкою. Від сумісного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], який мешкає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Також позивач зазначив, що з відповідачкою сім'я не склалася, шлюб між ними розірвано. Дитина проживає з позивачем, відповідачка мешкає окремо, має можливість сплачувати аліменти, при цьому позивач не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивач підтримав свої позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.06.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є відповідачка - [PERSON], батьком - позивач [PERSON] (а.с.7). Дитина проживає з батьком, який не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з батьком, відповідачка зобов'язана виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач не надала суду доказів про неможливість надання матеріальної допомоги на дитину у вказаному розмірі, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та обов'язку обох батьків утримувати неповнолітню дитину, суд дійшов висновку, що підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі - 750 грн. щомісячно. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

27.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Як вбачається з протоколу судового засідання Артемівському міськрайонному суду Донецької області, відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши заяву позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі,оскільки він визнаний відповідачем, це визнання ним позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому, що: Відповідач по справі є батьком своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6), дитина знаходився на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.7-8), відповідач допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази щодо матеріального стану сторін та стану їх здоров*я, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

27.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 17.08.2012 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила розглянути справу без її особистої участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно належним чином, при причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 2012 року, актовий запис № 1150. Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

27.11.2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 липня 2013 року відділом ДРАЦС по Хмельницькому району реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 14. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу дітей не мають, проте розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач не бажає. Вважає, що причиною розірвання шлюбу є їх знайомство по інтернету в результаті чого не змогли створити сім'ю, так як мають різні характери, різні погляди на життя. Тривалий час проживають окремо. За час окремого проживання жодних кроків для примирення ніхто з них не зробив. Сенсу зберігати надалі сім'ю не бачить. Миритися не бажає. Майнового спору не має. Справу просить розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати згідна нести самостійно, про що подала заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, через об'яву в газету «Подільські вісті». Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони з 24 липня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу не мають. Припинили подружні відносини по тій причині, що мають різні характери, різні погляди на життя. Після інтернет знайомства сім'ю створити не змогли. За час окремого проживання бажання помиритись у сторін не виникло. Майнового спору не має. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сім'ї стали неможливими. Шлюб підлягає розірванню на підставі ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

27.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що від сумісного життя мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює, отримує регулярний дохід, однак про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с.5). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

27.11.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що від спільного проживання з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом і просить суд стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, згоден сплачувати аліменти в розмірі по 1/4 частині зі всіх видів заробітку. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із копії свідоцтва про народження (а.с.5) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Довідка Бірківської сільської ради (а.с.4) свідчить, що [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти в частці від заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

27.11.2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 11.12.2012 року у розмірі 20285,72 гривень, та стягнення сплаченої суми судового збору у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з'явилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 11.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду, відповідно до умов заяви №001-14769-111212. Відповідно з п.2.7 Банк відкриває [PERSON] картковий рахунок для погашення заборгованості [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.1 ч.3 договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції, щодо укладання договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься момент вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі. У відповідності до п.2.3 ч.3 договору, [PERSON] до підписання договору була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовану сукупну вартість кредиту. Відповідно до умов п.2.4 ч.2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами, відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки 9,99 в рік, процентна ставка може змінюватися відповідно до умов договору. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши [PERSON] споживчий кредит у сумі 15000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, вказаний відповідачкою у договорі. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконала, і має заборгованість за договором, яка станом на 18.08.2014року складає 20285,72 гривень, з яких: тіло кредиту - 12107,64 грн., заборгованість за відсотками - 978,08 грн., заборгованість за комісіями - 7200,00 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Банку обґрунтовані та підлягають повному задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved