Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

26 червня 2020 року, повноважний представник позивача, адвокат Морозова О.С. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з вказаним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28972, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталею Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 22637, 80 гривень. У своєму позові представник позивача посилається на те, що зазначений виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною. Позивач зазначає, що в нього відсутні будь-які кредитні правовідносини з відповідачем, у зв`язку з чим йому абсолютно незрозуміло на підставі чого у нього стягуються кошти, що змусило його звернутись до суду з позовом. Ухвалою від 30 червня 2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасники справи про розгляд справи повідомлялись належним чином. Даний позов було забезпечено ухвалою від 30 червня 2020 року, а саме зупинено стягнення за виконавчим провадженням №ВП №609953783, відкритим на підставі виконавчого напису №28972 від 05 грудня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталею Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 22637,80 грн. до вирішення справи по суті. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. на виконання ухвали суду від 30 червня 2020 року, 14 липня 2020 року надійшли належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №28972 від 05 грудня 2019 року. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 15.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №28972, яким остання пропонує звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , який боржником за кредитним договором №2001823198 від 12.12.2012 року, укладеним ним із ПАТ «ОТП Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-КА, укладеного 02 жовтня 2019 року на користь ТОВ «Фінансова Комапанія «АЛАНД». Строк платежу за кредитним договором №2001823198 від 12.12.2012 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 24.08.2017 року по 23.10.2019 року. Сума заборгованості складає 22337,8 грн. в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14287,92 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 8049,88 грн., неустойка, 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача, яка складає 300,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника складає 22637,8 грн. /а.с.40/ Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 17.01.2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису №28972, виданого 05.12.2019 року, приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Інгульській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» /а.с.10-11/ Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., підставою вчинення виконавчого напису стали: заява підписана директором ТОВ «ФК «АЛАНД» Пилипенко А.М. про вчинення виконавчого напису, та додані до неї кредитний договір №2001823198 від 12.12.2012 року з додатками, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, документи стягувача, які підтверджують право вимоги за цим кредитним договором. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Так, кредитний договір між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, укладено 12 грудня 2012 року, строк кредиту 36 місяців, з 12.12.2012 по 12.12.2015, тобто право вимоги погашення заборгованості за кредитним договором виникло у банку з 12.01.2016 року, а до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису банк звернувся лише 05.12.2019 року, що не було взято нотаріусом до уваги при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.09.2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 16.09.2019 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. До того ж приватний нотаріус вчинила виконавчий напис в день подачі відповідачем відповідної заяви. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 860,80 грн.

Outcome: approved