Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

28.05.2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що 26.10.2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, але спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення побутових проблем, виконання сімейних обов`язків та виховання дитини. Разом з цим, позивач вказує на те, що шлюбні стосунки фактично припинено і шлюб має суто формальний характер. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 15.06.2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 16.08.2021 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , 26.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №471. /а.с.11/ Під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі у них народилась дочка, [PERSON] , [INFO] ./а.с.12/ Також судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки за час подружнього життя між сторонами не досягнуто взаєморозуміння. Подружжя спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують і відновлювати не збираються. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам один одного. Приймаючи до уваги вищевикладене, те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, тому суд вважає, що шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved