Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

28.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2008 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «ЕРСТЕ Банк», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 014/2180/3/13496, згідно якого банк надав шляхом перерахування кредитних коштів на кредитну картку, а відповідач (позичальник) отримав кредитні кошти в сумі 50\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% річних за користування кредитними коштами та комісії за видачу готівки з поточного рахунку 0,75 %, комісією за розрахунково-касове обслуговування позичкового рахунку в розмірі 0,99 % з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 10.04.2018 року. Однак, [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме, не виконав в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився і не повідомив суду про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.04.2008 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «ЕРСТЕ Банк», правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 014/2180/3/13496, згідно якого банк надав шляхом перерахування кредитних коштів на кредитну картку, а відповідач (позичальник) отримав кредитні кошти в сумі 50\~000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% річних за користування кредитними коштами та комісії за видачу готівки з поточного рахунку 0,75 %, комісією за розрахунково-касове обслуговування позичкового рахунку в розмірі 0,99 % з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 10.04.2018 року. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Згідно п. 3.6 кредитного договору № 014/2180/3/13496 від 11.04.2008 року у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього договору є однокімнатна квартира № 36 в житловому будинку № 15 по вул. Нагнибіди в м. Запоріжжя. На умовах договору кредитор зобовязується відкрити позичальнику позичковий рахунок № 220397199 та надати позивальнику кредитні кошти, за умови виконання позивальником п. 5.8 договору та надання забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п. 3.6. договору. Згідно п. 5.1 зазначеного кредитного договору, позичальник зобовязується використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених цим договором. На підставі п. 5.3 кредитного договору № 014/2180/3/13496 від 11.04.2008 року сплатувати кредитору неустойку, передбачену ст. 9 договору , за порушення строків повернення кредиту , сплати відсотків за кредит, комісій, порушення умов п. 5.7 договору. Відповідно до п. 9.1 договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Оскільки відповідач зобовязання за договором надання кредиту не виконує, станом на 05.98.2015 року утворилася заборгованість з боку відповідача перед банком, яка складає 64\~971,06 доларів США, що еквівалентно 1410790,30 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом 47993,95 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ станом на 05.08.2015 рік - 1042147,06 грн.; прострочені нараховані проценти 16977,11 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ станом на 05.08.2015 рік - 368643,24 грн. Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобовязані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 014/2180/3/13496 від 11.04.2008 року ВАТ «ЕРСТЕ Банк», правонаступником є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушив вимоги вказаного кредитного договору, а саме: не виконав в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченій пені та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved