Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

28.02.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування позову позивачем зазначено, що він та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Козельщинського районного суду 16.09.2019 року шлюб між ними розірвано. З листопада 2018 року їхні подружні стосунки було припинено, спільно як сім`я вони не проживають. З того часу відповідач залишила малолітнього сина проживати разом з ним та бабусею [PERSON] . Відповідач як мати перестала приділяти увагу сину, спілкування обмежила, не відвідує дитину по даний час, не піклується та не утримує її і навіть у телефонному режимі не цікавиться його станом здоров`я, оскільки він з народження має діагноз: гіпоксично-ішемічне ураження центральної нервової системи, перивентикулярний набряк головного мозку, ранній відновний період, кісту лівого судинного сплетіння та з 28.12.2019 року перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр-центр рідкісних органних захворювань». Відповідач не забезпечує необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для виховання дитини, а тому прохає суд, позбавити відповідача відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] батьківських прав. Крім цього, позивач прохає стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі ј частки з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитини повноліття. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.04.2020 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.04.2020 року о 09 год. 00 хв. Згідно ухвали суду від 30.04.2020 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті на 29.05.2020 року о 09 год 00 хв у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі позов підтримує та прохає задовольнити. В разі неявки відповідача прохає постановити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки в судове засідання, суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не направила. Представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі Козельщинської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд, з врахуванням вищевикладеного, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого від 02.02.2017 року вбачається, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до рішення Козельщинського районного суду 16.09.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: с. Пашківка від 09.01.2020 року, та акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї вбачається, що матеріально-побутові умови проживання задовільні. Дитина доглянута, чисто вдягнена, завжди знаходиться під наглядом дорослих, має свою кімнату, дитяче ліжечко та багато іграшок. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно сина [PERSON] вбачається, що Козельщинська районна державна адміністрація дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Отже, суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Отже, враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але неменше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.02.2020 року і до досягнення дитини повноліття. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, позов позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також, відповідно п. 7 ст. 267, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача в розмірі 840,80 грн за розгляд судом позовної вимоги про позбавлення батьківських прав та на користь держави в розмірі 840,80 грн за розгляд судом позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: approved