Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

26 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Аеробуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 24523,61 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 липня 2008 року [PERSON] була прийнята на посаду бухгалтера в Філію «Аеробуд-Захід»ПРАТ «Аеробуд». 15 серпня 2013 року переведена на посаду провідного бухгалтера Філії «Аеробуд-Захід» ПРAT «Аеробуд». 01 вересня 2015 року переведена на посаду головного бухгалтера Філії «Аеробуд-Захід» ПРАТ «Аеробуд». 26 жовтня 2016 р. позивачка була звільнена з займаної посади за власним бажанням, згідно з поданою заявою, на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні [PERSON] не виплачено заробітну плату за період з 01 серпня 2016 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 17092,85 грн., а також компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 7430,76 грн., внаслідок відсутності грошових коштів. Конституцією України закріплено, що кожен громадянин має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України та ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату j праці» оплата праці працівникові здійснюється в першочерговому порядку. І Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань по оплаті праці. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов'язок власника або ' уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, змушена звернутися в суд для захисту своїх порушених прав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 30 липня 2008 року позивач [PERSON] була прийнята на посаду бухгалтера в Філію «Аеробуд-Захід» ПРАТ «Аеробуд». 15 серпня 2013 року переведена на посаду провідного бухгалтера Філії «Аеробуд-Захід» ПРAT «Аеробуд». 01 вересня 2015 року переведена на посаду головного бухгалтера Філії «Аеробуд-Захід» ПРАТ «Аеробуд». 26 жовтня 2016 р. позивачка була звільнена з займаної посади за власним бажанням, згідно з поданою заявою, на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні [PERSON] не виплачено заробітну плату за період з 01 серпня 2016 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 17092,85 грн., а також компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 7430,76 грн., внаслідок відсутності грошових коштів, що підтверджується довідкою Філії «Аеробуд-Захід» ПрАТ «Аеробуд» від 28.02.2017р. про нараховану та невиплачену зарплату та компенсацію за невикористані відпустки, виданою [PERSON]. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved