Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

26 січня 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом, належним [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування від 25.12.2013 року [PERSON] належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Разом з позивачкою ([PERSON]) в даному житловому будинку проживає її донька [PERSON] З 1995 року по 26.08.2012 року [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] 07.04.1995 року бабуся позивачки [PERSON] - [PERSON], яка була на той час власником спірного житлового будинку, дозволила зареєструватися [PERSON] в ньому. На початку 2012 року сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, та 26.08.2012 року [PERSON] забрав з будинку особисті речі і виїхав в іншу місцевість та став проживати в будинку своїх батьків в м. Буринь по вул. Піонерській, 10, Сумської області, з новою дружиною і вести спільне господарство. Починаючи з 26.08.2012 року відповідач жодного разу не з'являвся та не проживав в [ADDRESS], участі в утриманні, поточному ремонті помешкання, оплаті комунальних послуг не приймає. Будь якої домовленості між позивачкою та її донькою з відповідачем про збереження за останнім житлової площі, в період його відсутності, не було. Оскільки відповідач не проживає у спірному будинку більше року без поважних причин, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом в будинку [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити і визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 15.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №5849, належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований на земельній ділянці, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 15.12.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2367584 від 21.12.2003 року. Таким чином, на даний час власником житлового будинку по [ADDRESS] є позивач - [PERSON] Встановлено, що договори найму житлового приміщення відповідачем [PERSON] з власником будинку [PERSON] не укладалися. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Встановлено, що в будинку [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується копією будинкової книги. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч.2 ст.405 ЦК України поширюється і на тих членів сімї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Судом встановлено, що колишній співмешканець позивачки [PERSON] - [PERSON] починаючи з серпня 2012 року і по даний час без поважних причин у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] не проживає, що підтверджується довідкою виданою Виконавчим комітетом Охтирської міської ради від 21.01.2015 року за № 42. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали деякий час як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, однак починаючи з осені 2012 року відповідач виїхав з домоволодіння по [ADDRESS] та не проживає там. Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON]. більше одного року без поважних причин був відсутній і не проживав у [ADDRESS], а тому втратив право користування даним житлом. Згідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 72, 156 ЖК України,

Outcome: approved