Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

27 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визнати за нею право забудовника на житловий будинок № 4 «б» по вулиці Курській в м. Чернігові з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті померлого 19 жовтня 2010 року її чоловіка [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01 травня 1982 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Пояснює, що 19 жовтня 2010 року помер її чоловік [PERSON], після чого вона 21 березня 2011 року звернулась з письмовою заявою до Другої Чернігівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після його смерті, на підставі якої було заведено спадкову справу за № 208/2011.Зазначає, що на час смерті її чоловік мав у власності житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Курській 4 «б» в м. Чернігові, однак їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва з посиланням на те, що відсутній право установчий документ на спадкове майно, про що було 17 серпня 2015 року винесено відповідну постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії з посиланням на п.4.12 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, відповідно до якого свідоцтво про право на спадщину видається за наявності правоустановлюючого документу на нерухоме спадкове майно, що і перешкоджає видачі нотаріусом такого свідоцтва. Також у винесеній постанові зазначено, що відповідно до наявних документів, зокрема довідки Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 01 липня 2015 року № 2009 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 4 «б» по вул. Курській в м. Чернігові за померлим її чоловіком [PERSON] не зареєстровано. Вказує, що за яких обставин побудований будинок не було здано в експлуатацію та не видано відповідне свідоцтво про право власності на нього їй невідомо. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності; при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 травня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 19 жовтня 2010 року, про що 22 жовтня 2010 року складено відповідний актовий запис № 2991 (а.с. 15). На час смерті [PERSON] мав у власності житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Курській 4 «б» в м. Чернігові, що підтверджується копією технічного паспорту на вказаний житловий будинок (а.с. 5-9). 17 серпня 2015 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 4б, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Курській, у звязку з тим, що спадкодавцем за життя не було здійснено реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок у передбаченому законом порядку (а.с. 10). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України передбачено, що, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право забудовника на житловий будинок № 4 «б» по вулиці Курській в м. Чернігові з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті померлого 19 жовтня 2010 року її чоловіка [PERSON]. Згідно приписів ст. ст.10, 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved