Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

29.01.2018 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON]. 26.02.2018 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.03 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 24.04.2018 року. 27.03.2018 року відповідачем [PERSON]., подана зустрічна позовна заява про стягнення аліментів до [PERSON], та відзив на первісну позовну заяву. Ухвалою від 29.03.2018 року прийняту зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісною позовною заявою та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження. В підготовчому судовому засіданні 24.04.2018 року оголошена перерва. Справа призначена до розгляду на 16.06.2018 року. 16.06.2018 року в підготовчому судовому оголошена перерва. Справа призначена до розгляду на 12.09.2018 року 12.09.2018 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 12.09.2018 року. 12.09.2018 року в судовому засіданні оголошена перерва в зв'язку з залученням до участі в справі органу опіки та піклування та забезпечення явки дітей і психолога в судове засідання. Згідно заявлених позовних вимог за первісною позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку прибутку відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 25.10.2008 був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем у Верхньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. 30 грудня 2017 року вона посварилась з чоловіком та вимушена разом з дітьми піти від нього. Наразі вона виймає квартиру по [ADDRESS] та проживає там разом з дітьми Відповідач після фактично припинення шлюбних відносин відмовився підтримувати її матеріально та приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. В добровільному порядку про надання допомоги на утримання дитини з відповідачем домовитись не вдалось, що й стало причиною звернення до суду. Відповідачем подано зустрічну позовну заяву згідно якої він просив стягнути з позивачки на його користь аліменти на утримання двох дітей 1/3 частини всіх видів заробітку прибутку відповідача. але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття та визначити місце проживання неповнолітніх дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] разом з ним за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог за зустрічною позовною завою відповідач посилався на наступне: 25.10.2008 був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем у Верхньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. З грудня 2017 року вони з відповідачкою припинили спільне проживання. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний. З часу припинення шлюбних відносин між ними, діти залишились проживати разом з ним. З того часу і по сьогоднішній день відповідач лише декілька раз забирала дітей до себе додому і то не більше ніж на одну добу. Факт проживання дітей разом з ним підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Відповідач ухиляється від у тримання дітей, не піклується про стан здоров'я дітей, їх фізичний та духовний розвитку Його умови проживання дозволяють визначити місце проживання дітей разом з ним. При цьому вік дітей, їх прихильність до нього, його турбота про дітей, його моральні, особисті та фінансові якості дозволяють зробити висновок про доцільність визначення місця проживання дітей разом з ним. В свою чергу він не має наміру перешкоджати відповідачці здійснювати її права та обов'язки по відношенню до їх дітей, що й стало підставою звернення до суду. В судому засіданні позивач за первісною позовною заявою, пояснила, що позовні вимоги за поданою нею позовною заявою про стягнення аліментів не підтримує. Проти задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дітей разом з відповідачем не заперечувала. Проти стягнення з неї аліментів заперечувала, посилаючись на те, що отримує невеликий прибуток та просить врахувати ту обставину, що відповідач виставив її з їх будинку і вона змушена наймати житло та оплачувати його. Також позивач підтвердила той факт, що діти на даний час проживають разом з відповідачем. Вона інколи забирає дітей до себе, але не часто, так як умови її роботи не дають їй можливість бачитись з дітьми частіше. Відповідач та представник відповідача проти задоволення позовних вимог за первісною позовною заявою заперечували. Позивні вимоги за зустрічною позовною заявою підтримали в повному обсязі, давши пояснення , фактично викладені в зустрічній позовній заяві. Повідомивши, що діти проживають разом з батьком. Мати інколи забирає дітей до себе, але не надовго. При цьому діти повертаючись від матері розповідають «гадості». Крім того коли в черговий раз діти повернулись від матері, почували себе погано, так як мати нагодувала їх несвіжими продуктами і відповідач змушений був лікувати дітей. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2008 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у Верхньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 150, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей , в яких сторони записані батьками дітей. Також судом встановлено, що з грудня 2017 року сторони припинили спільне проживання. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 року шлюб між сторонами розірваний, дані обставини сторонами не заперечуються. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу діти сторін залишились проживати з батьком [PERSON]., даний акт підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов, які складались щомісячно, починаючи з лютого місяця 2018 року. В актах обстеження матеріально - побутових умов зазначається, що малолітні діти: [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS]. Мати дітей не проживає спільно з родиною з грудня місяця 2017 року. В будинку створені належні умови для проживання дітей. Будинок затишний та охайний. Також факт проживання дітей разом з батьком підтверджується показаннями свідків [PERSON]. та [PERSON] Так свідок [PERSON],. в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з сім'єю [PERSON]. Дана родина їй відома як нормальна сім'я, вона ніколи не чула ні скандалів, ні сварок між членами родини. Батьки спільно виховували дітей. На даний час мати дітей проживає окремо. Що стало причиною цього їй не відомо. Їй також відомо, що після припинення спільного проживання мати відвідувала дітей, брала їх із собою. З поведінки дітей їй видно, що діти скучають за мамою. Також їй відомо, що після припинення спільного проживання діти отруїлись і в лікарні з дітьми перебував батько. Свідок [PERSON],. в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із сім'єю [PERSON]. Сім'я була не поганою, жили дружно. Мати прала прибирала. Будинок та город більш обслуговувала бабуся та дідусь, які також проживають в даному дворі, але в іншому будинку. Після припинення спільного проживання сторін, вона матері в даному будинку не бачила. Бачила лише один раз як мати прийшла, постояла біля воріт і пішла. Також їй відомо, що після відвідин матері діти отруїлись та лікувались в лікарні. На даний час діти проживають з батьком та велику допомогу у догляді за дітьми приймають бабуся та дідусь дітей, батьки [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Діти сторін відносно яких вирішується я спір щодо визначення місця їх проживання. На час розгляду справи не досягли десятирічного віку. Проте за віком та ступенем розвитку могли виразити свою думку під час розгляду справи, тому їх думка з'ясована судом. Так, суд заслухав думку дітей: діти: [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] щодо визначення місця їх проживаня, які надали пояснення в присутності психолога відділу освіти [PERSON] Так син сторін - [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснив, що він на даний час проживає разом з батьком і в подальшому бажає проживати з батьком. До мами він ставиться добре та бажає з нею бачитись. Донька сторін - [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснила, що вона бажає проживати і з батьком, і з мамою. Після з'ясування думки дітей опитана психолог [PERSON], пояснила, що пояснення дівчинки більш відповідають її віку та дійсним її бажанням. З пояснень хлопчика вбачається, що його навчили як потрібно відповісти на деякі питання. Після опитування дітей, їм було запропоновано судом зайняти місце в залі судового засідання. При цьому обоє дітей і [PERSON] і [PERSON] самостійно пішли та зайняли місце поряд з мамою [PERSON], з чого суд приходить до висновку, що діти люблять матір та бажають бути разом нею також. В свою чергу, не вбачаючи суттєвих перешкод для визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, суд приймаючи до уваги той факт, що на даний час мати дітей [PERSON], не має власного житла. За час розгляду справи змінила адресу свого фактичного проживання. Мати проживає на зйомних квартирах, не має рідних на території Верхньодніпровського району, які б надали їй допомогу в догляді за дітьми та вирішенні проблеми місця проживання. Мати працює за жорстким графіком і не завжди має можливість залишити місце роботи та приділити належну увагу вихованню та догляду дітей, своєчасно забрати їх зі школи. Проконтролювати виконання домашніх завдань. А також враховуючи той факт, що мати сама не заперечує проти того, щоб місце проживання дітей було визначене разом з батьком. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини від 05.07.2018 року № 5 та висновку органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради № 199 від 05.10.2018 року, визнано за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON]. Враховуючи всі наведені обставини, а також той факт, що батько дітей працює та має прибуток, характеризується позитивно, згідно психологічних характеристик на дітей належним чином здійснював догляд та виховання дітей після припинення спільного проживання з матір'ю дітей, суд приходить до висновку про за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON],. за адресою: [ADDRESS] Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1. 2 ст. 141 СК України - Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1,2.3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття Обидві сторони звернулись до суду з позовами про стягнення аліментів на утримання дітей. Враховуючи, що судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин, а саме з лютого місяця 2018 року, діти проживають разом з батьком та судом ухвалюється рішення про визначення місця проживання дітей разом з батьком, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів за зустрічною позовною заявою та стягнути аліменти на утримання дітей з матері дітей, яка проживає окремо від дітей на ім'я батька дітей. Способом стягнення аліментів суд визначає стягнення аліментів у частці від прибутку, який отримує мати дітей, так як позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей саме у такий спосіб. При визначенні розміру аліментів суд враховує, той факт, що обидві сторони працюють та отримують прибуток, відсутність у сторін інших неповнолітніх дітей та утриманців, відсутність хронічних захворювань у сторін та дітей та вважає за можливе стягнути аліменти на утримання двох дітей в розмірі в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття старшою дитиною. Дана сума з урахування обов'язку батька матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку. Отримання матір'ю дітей прибутку в незначному розмірі та відсутність житла не є підставою для звільнення батьків від обов'язку матеріального утримання дітей та відмови у стягненні аліментів на їх утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що судом задовольняються вимоги про стягнення аліментів за зустрічною позовною заявою, відповідно аліменти стягуються з дня звернення до суду позивача з зустрічною позовною завою. З яким відповідно до реєстраційного номеру позивач звернувся до суду 27.03.2018 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць. У задоволенні позовних вимог за первісною позовною заявою про стягнення аліментів з батька на у тримання двох дітей на ім'я матері, суд вважає за можливе відмовити, виходячи з того, що судом встановлено, що діти проживали з батьком та судом ухвалене рішення про стягнення аліментів саме на ім'я батька дітей. Крім того позивач за первісною позовною заявою не підтримує своїх вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача за зустрічною позовною заявою підлягає стягненню судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивач звільнений від сплати судового збору за даними вимогами відповідно до ЗУ «Про судовий збір». Понесені позивачем за зустрічною позовною судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн., 80 коп., за позовними вимогами про визначення місця проживання дітей, суд враховуючи матеріальне становище відповідача за зустрічною позовною заявою, вважає за можливе покласти на позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON]

Outcome: approved