Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

28.11.2019р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.12.2015р. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних відносин проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. На даний час вони з відповідачем не досягли домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на їх утримання. Крім того, через часті захворювання діти потребують щорічного оздоровлення, на що потрібні додаткові кошти. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість надавати дітям кошти н оздоровлення у розмірі 10000,00грн. щорічно, оскільки він є працездатним, офіційно не працевлаштований, але має регулярний неофіційний дохід від виконання робіт у будівельній галузі, інших утриманців немає. Просить стягнути з відповідача додаткові витрати на оздоровлення неповнолітніх дітей в розмірі 10000,00грн. щорічно, з подальшою індексацією відповідно до закону. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що діти страждають на алергію, хворіють на простудні захворювання, бронхіти, тому лікарями їм рекомендоване оздоровлення на морі та санаторно-курортне лікування. В поліклініки їм пропонувались путівки, але діти відмовляються їхати без неї. Тому єдиний вихід - це поїздки родиною кожного року влітку на море, для чого необхідно додатково 10000,00грн. Ця сума визначена нею, виходячи з вартості проїзду до місця призначення, вартості проживання в найманому житлі, придбання продуктів харчування та оплату інших розваг дітей. Самостійно забезпечити фінансування такого оздоровлення вона не може, оскільки не працює, власних доходів немає, має борги за житлово-комунальні послуги, а також повнолітнього сина-студента. З приводу надання відповідачем матеріальної допомоги на оздоровлення дітей вона з ним спілкувалась, він нібито погоджувався, але вона не може бути впевненою, що він оплатить ці витрати добровільно, тому звернулась до суду. Представник відповідача - адвокат Левицька Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, та додатково зазначила, що відповідач не відмовляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей та надання їм будь-якої матеріальної допомоги. Додаткові витрати на дитину повинні бути викликані особливими обставинами і можуть фінансувати наперед або покриватись після їх фактичного понесення. Розмір додаткових витрат повинен визначатись залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності особливих обставин для стягнення додаткових витрат та розміру витрат на них. Надана нею довідка з медичного закладу свідчить про наявність у дітей загальних для їх віку захворювань та не містить рекомендацій щодо їх оздоровлення. Вартість такого оздоровлення позивачкою не доведена. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 25.12.2015р. Від цього шлюбу вони мають трьох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свого батьківства щодо цих дітей та обов`язку утримувати їх до повноліття відповідач [PERSON] не заперечує. З грудня 2018р. сторони однією сім`єю не мешкають, спільне господарство не ведуть, на даний час шлюб є розірваним. Після припинення шлюбних відносин між сторонами їх неповнолітні діти мешкають з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Остання є працездатною, однак офіційних джерел доходу не має. Крім неповнолітніх доньок, позивачка має повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який також проживає з матір`ю та на даний час навчається на денному відділенні Запорізької державної інженерної академії. Відповідач [PERSON] не є біологічним батьком цієї дитини. Згідно з випискою з історії розвитку дітей, виданою КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» 07.08.2019р., неповнолітні доньки сторін на диспансерному обліку в лікарняних закладах з будь-якими хронічними захворюваннями не перебувають, однак в анамнезі мають ряд захворювань, через що спостерігаються у лікарів: [PERSON] - у окуліста з приводу змішаного астигматизма, у алерголога з приводу рецидивуючого обструктивного бронхіту; [PERSON] - у педіатра з приводу частих простудних захворювань, які ускладнюються обструктивним синдромом, пневмонією, у інфекціоніста з приводу хронічної герметичної інфекції, ВЕБ, з рецидивуючим перебігом, у невролога з приводу синдрому вегетативної дисфункції; [PERSON] у педіатра з приводу ГРВІ, гострий ринофаригіт, гострий отит, гострий бронхіт, у інфекціоніста з приводу хронічної ВЕБ інфекції з рецидивуючим перебігом, у алерголога і отоларинголога, окуліста та гастроентеролога з приводу сезонного риноконьюктивіту з персистуючим перебігом, загроза бронхіальної астми, функціональна диспепсія. Відповідач [PERSON] з 04.12.2019р. по т.ч. працює в ТОВ «Торгівельна група «Новація» і його середньомісячний дохід (після утримання податків) становить 4025,00грн. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.01.2020р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей стягнуті аліменти в розмірі 2000,00грн. щомісячно, до їх повноліття. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на оздоровлення дітей безпідставними та недоведеними. В даному випадку суд виходить зі змісту ст.185 СК України, яка вказує на те, що батьки в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Тобто, особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Так, звертаючись до суду з цим позовом позивачка [PERSON] посилалась на те, що у зв`язку з хронічними захворюваннями її неповнолітні доньки потребують щорічного оздоровлення. В судовому засіданні вона пояснила, що через часті простудні захворювання, бронхіти, алергію з ускладненнями тощо лікарями рекомендовано дітям санаторно-курортне лікування та оздоровлення на морських курортах. Оскільки діти не бажають самостійно, без неї, їхати в запропоновані їм в поліклініці санаторії, вона обрала спосіб їх оздоровлення на морському курорті. За її підрахунком витрати на таке складаються з оплати вартості проїзду до місця призначення, найом житла, придбання продуктів харчування тощо з розрахунку на чотири особи. Ці витрати планується здійснювати щорічно влітку. Через негативні стосунки з відповідачем вона не впевнена в тому, що він надасть їм матеріальну допомогу на таке оздоровлення, тому звернулась до суду. Однак, вирішуючи цей спір, суд вважає, що позивачкою в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження істотних обставин, які мають значення для вирішення даної справи, а саме, які особливі обставини викликали необхідність додаткових витрат на дітей в майбутньому та в якому саме розмірі вони повинні покриватись. Так, згідно наявної у справі медичної документації, неповнолітні доньки сторін дійсно часто хворіють, зокрема, на простудні захворювання, бронхіти, пневномію, алергію, в т.ч. з ускладненнями, проходять лікування як амбулаторно, так і стаціонарно. Крім того, діти мають інші захворювання, з якими перебувають під наглядом окуліста, інфекціоніста, невролога, гастроентеролога. Разом з тим, відомостей про характер лікування цих захворювань, медичні рекомендації та лікарські призначення, в т.ч. щодо потреби дітей в санаторно-курортному лікуванні або іншому виді оздоровлення за профілем захворювань, надана позивачкою виписка з історії розвитку дітей не містить. Обставини, на які вона посилається як на підставу додаткових витрат, в даному випадку є загальними і неконкретизованими. Позивачкою не зазначено, в чому саме полягає особливість таких обставин і чому вони повинні покриватись за рахунок саме додаткових витрат. Саме по собі зазначення в медичних документах про те, що діти мають ряд захворювань без відомостей про потреби у їх лікуванні, його характеру та обсягу, не є підставою вважати ці обставини особливими та такими, що потребують додаткових витрат. Жодних посилань на те, що витрати на оздоровлення дітей у зв`язку з наявними у них захворюваннями неможливо покрити за рахунок аліментів, які стягнуті з відповідача на користь позивачки, останньою також не наведено. Крім того, позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що додаткові витрати є необхідними, неминучими та передбачуваними і вона обов`язково має нести їх періодично або постійно в майбутньому. Розмір заявлених додаткових витрат - 10000,00грн. щорічно позивачкою відповідними документами також не обґрунтований, розрахунок цих витрат нею суду не наданий, дана сума не деталізована. В судовому засіданні позивачка зазначила, що при визначенні цієї суми виходила з орієнтовних цін на літній відпочинок на морських курортах, вказавши їх вартість приблизно. Однак, суд звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування, а відповідно і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто на обставинах, які не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено сукупністю належних та допустимих доказів наявність правових підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на оздоровлення неповнолітніх дітей в розмірі 10000,00грн. щорічно з подальшою індексацією відповідно до закону. Таким чином, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed