Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

27.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, який 06.08.2011 року був зареєстрований відділом ДРАЦС по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, актовий запис №2. Від шлюбу народився неповнолітній син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом із матір'ю. Позивач у позові зазначає, що відповідач не в повному обсязі надає матеріальну допомогу на утримання дитини, незважаючи на те, що є працездатним - працює інженером-механіком у Агросервісі ЛТД в с. Волохів Яр Чугуївського району Харківської області. На підставі вищевикладеного позивач і звернулась до суду із даним позовом. Позивач надала до суду заяву, в якій вимоги викладені в позові підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала(а.с.38). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не доповідав, заяви про розгляд справи у його відсутність не надавав. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 06.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Чугуївському району Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, актовий запис №2 (а.с.3). Від шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Волохово-Ярською сільською радою Чугуївського району Харківської області 07.11.2011 року (а.с.4). Згідно Довідки, виданої виконавчим комітетом Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області 26.01.2016 року №02-49/26, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як роз'яснено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved