Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

27 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 22 серпня 2003 року уклала шлюб з відповідачем, але життя між ними не склалось, відсутні спільні інтереси, втрачено почуття любові та поваги один до одного, сторони фактично проживають окремо з серпня 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки неповнолітні діти проживають разом з нею, то позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно на двох дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, згоден сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 22.08.2003 року сторони зареєстрували шлюб у Ковпаківському районному у м. Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1066, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). З копій свідоцтв про народження серії І-БП №019884 та серії І-БП №116426, вбачається, що батьком обох дітей є [PERSON], про що зроблено відповідні актові записи № 363 та № 1309 (а.с.7, 8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей.\~\~\~ Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач суду не надав. Суд також приймає до уваги, що відповідач з позовом погодився повністю і не заперечував проти вказаного позивам розміру аліментів. Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] аліментів на двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 27 жовтня 2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею при подачі позову судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 640 грн.

Outcome: approved