Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

28.04.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в с. Миролюбівка Синельниківського району Дніпропетровської області. На праві власності [PERSON] належала земельна ділянка, площею 6,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224884900:01:002:0059, яка розташована на території Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. 16 лютого 2017 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 16.02.2017 року та зареєстровано в реєстрі за №5, яким [PERSON] заповів [PERSON] вищевказану земельну ділянку. 02 листопада 2019 року позивач звернувся до Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва, про що видано 02.11.2019 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач зазначає про те, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з 14 квітня 2019 року по 14 жовтня 2019 року позивач мав об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту. [PERSON] не є спадкоємцем першої черги, взагалі не перебував у родинних відносинах з померлим, не проживав разом із ним. Нотаріус чи посадова особа органу місцевого самоврядування не вчиняли жодних дій для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснювали виклик його як спадкоємця за заповітом. Відносини з померлим [PERSON] за життя ґрунтувались на тому, що бабуся [PERSON] , [PERSON] (до заміжжя [PERSON] ), деякий час проживала з померлим, який не був рідним батьком матері позивача і, відповідно, не був його рідним дідом. Коли у 2006 році померла баба позивача, [PERSON] було лише 6 років. Перед смертю [PERSON] знаходився в будинку престарілих у с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області, де й помер. Про існування заповіту позивач дізнався випадково 15 жовтня 2019 року від в.о. старости Миролюбівського старостинського округу №4 Раївської сільської ради Варави А.І. Позивач [PERSON] вважає, що такі обставини є поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, тому просить суд визначити додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , строком в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. До початку проведення підготовчого судового засідання представником позивача [PERSON] , [PERSON] , надано суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі позивача. До початку проведення судового засідання відповідач, в особі голови Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Мартиненко Ю., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст.\~1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 квітня 2019 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, підтверджується факт смерті [INFO] [PERSON] (а.с.7). Постановою державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 02.11.2019 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки спадкоємцем був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.13). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16. 05. 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що ст.\~1272\~ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданої суду копії спадкової справи №356/2019 року до майна померлого [INFO] [PERSON] , встановлено, що із заявою при прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом, а саме 05.11.2019 року, звернувся тільки [PERSON] , на ім`я якого 16 лютого 2017 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Відповідно до змісту ст.\~1272\~ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17, визначено, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] була заведена тільки за заявою [PERSON] , окрім того, суду не надано доказів того, що здійснювалося повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, тому суд дійшов висновку про поважність причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved