Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

27.04.2018 року [PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дружини. Позиція позивача викладена в позовній заяві і у вступному слові, полягає в такому. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 24.02.2017 року між не та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Енергодарським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ Запорізької області, актовий запис № 43. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO] Батьком дитини є та записаний відповідач. На теперішній час відповідач не надає жодної допомоги, як матеріальної так і допомоги по вихованню дитини. [PERSON] самостійно забезпечує та виховує сина, що в свою чергу призводить до самостійного забезпечення життєдіяльність родини. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, хоча і має постійний стабільний заробіток та має змогу їх сплачувати, однак всіляко ухиляється від обов'язку утримувати сина, або надавати хоч якусь матеріальну допомогу. [PERSON] іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання дружини надавати може, оскільки є працевлаштованим, та отримує заробітну плату. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання, щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу до досягнення дитиною трьох років та втрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, за участю її представника [PERSON], позовні вимоги підтримує. Представник [PERSON] - в судове засідання з'явився, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, зазначив, що позивач на теперішній час проживає з матір'ю, бюджет сім'ї складає соціальна допомога на дитину. З квітня-травня 2018 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідач матеріальної допомоги взагалі не надає. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника- адвоката [PERSON] (а.с. 66). Представник відповідача [PERSON]- адвокат [PERSON] позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/8 частки. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд дійшов до наступних висновків. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 84 ч. 2 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який проживає з [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. На даний час неповнолітній [PERSON], [INFO], не досяг трирічного віку, позивачка здійснює за ним догляд та потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка, батька дитини. Як встановлено в судовому засіданні та визнано учасниками справи дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Оскільки, [PERSON], як батько дитини, яка не досягнула трьох років кошти на утримання позивача не надає, є фізично здоровим і не має інших утриманців, то суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів. При визначенні розміру аліментів суд вважає, що заявлений розмір аліментів є дещо завищеним. Як вбачається із наданої відповідачем довідки від 16.05.2018 року, [PERSON] працює в ВП «Запорізька АЕС» та отримав дохід за період листопад 2017 - квітень 2018 р.р. у сумі 70070,10 грн., у зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що враховуючи сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно за рішенням суду 07.06.2018 року, яка проживає з матір'ю [PERSON], він має можливість надавати матеріальну допомогу дружині у розмірі 1/6 частини від з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Враховуючи вимоги передбачені ст. 84 СК України, беручи до уваги матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та його адвокатом було подано до суду квитанції до прибуткового касового ордера № 24/24 від 24.04.2018 року та № 25/06 від 25.06.2018 року (а.с. 67, 68), якою підтверджується сплата позивачем адвокатських послуг на загальну суму 2300грн., завірену копію угоди про надання правової допомоги від 24.04.2018 року (а.с. 47) та ордер, виданий на підставі укладеної угоди (а.с. 10), акт виконаних робіт від 26.06.2018 року (а.с. 48). Відповідно до наданих документів, витрати на правничу допомогу складають 2300,00 грн. Із акту виконаних робіт, в якому викладено перелік наданих послуг та вартість професійної правничої допомоги, вбачається наступний перелік наданих послуг: 200,00 грн. - підготовка нормативно-правових документів; 1200 грн. - складання позовної заяви; 800,00 грн. - представництво інтересів у суді першої інстанції. Відповідно до ч.3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом із тим,граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (надалі - Закон). Відповідно дост.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Проте, на обґрунтування факту надання допомоги фахівцем у галузі права поза судовим засіданням, не надано будь-яких доказів, що підтверджують вчинення ним окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. Зокрема, у заяві зазначено, що правова допомога, надана позивачу, полягала у складанні позовної заяви, підготовці нормативно-правових документів, представництві інтересів у суді першої інстанції в судовому засіданні 26.06.2018 року (а.с. 48). Враховуючи вищевикладене, з урахуванням часткового задоволення позову, суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на надання правової допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача до 1000,00грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial