Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

26 серпня 2020 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області в інтересах неповнолітньої [PERSON] із позовом до [PERSON] звернулася її законний представник - [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, в період з 18.06.2006 року по 28.02.2008 року вона, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . За час щлюбу у них народилася донька, [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщину, до складу якої входить зокрема право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером 5310900000:50:022:0161 та цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована у [ADDRESS] , що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 38204; право власності на ділянку площею 2,1216 га, з кадастровим номером 5323288200:00:002:0804 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 233932. Свідоцтва на спадкове майно було видані [PERSON] , якій рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року (справа № 541/416/16-к) визначено додатковий строк для прийняття спадщини. В подальшому рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.07.2017 року (справа 541/1552/16-ц) видані на спадкове майно свідоцтва визнано частково (1/2 частина) недійсними та визнано право власності за [PERSON] на Ѕ частини спадкового майна. За наслідками апеляційного перегляду рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року (справа № 541/416/16-ц) рішення суду першої інстанції було скасовано. З огляду на дану обставину, законний представник позивача вказує, що у [PERSON] відсутні підстави для спадкування майна [PERSON] так як вона пропустила строки для прийняття спадщини. Тому спадщина має спадкуватися неповнолітньою [PERSON] одноосібно. На підставі вищенаведеного, прохала суд, скасувати свідоцтва на спадщину видані [PERSON] та визнати право власності на спадщину за неповнолітньою [PERSON] . Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.35). У встановлений судом строк відповідача [PERSON] подав відзив, в якому зазначив, що скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року не може слугувати підставою для усунення його бабусі, [PERSON] , від спадкування майна [PERSON] . Зазначає, що в судовому порядку за позивачкою визнано право на спадщину на Ѕ частину, тому оскільки дане судове рішення є чинним, тому підстави для визнання недійсними свідоцтва повністю відсутні підстави. Вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження, так як суд вже розглядав аналогічну справу між такими ж сторонами. Враховуючи наведене прохав у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач правом на поданні відповіді на відзив не скористався. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву в якій вказав, що являється спадкоємцем за заповітом майна його бабусі, [PERSON] .. До складу спадщини, входить право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 0,1000 га, з кадастровим номером 5310900000:50:022:0161 та цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована у [ADDRESS] , успадкованої після сина [PERSON] , яка йому належала на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 38204; право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 2,1216 га, з кадастровим номером 5323288200:00:002:0804 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, успадкованої після сина [PERSON] , яка йому належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 233932. Прийнявши спадщину після [PERSON] , позивач за зустрічним позовом, звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Наконечної Н.П. для отримання свідоцтва на спірне спадкове майно, однак відмову у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на те, виданні його бабусі, [PERSON] свідоцтва є спірними і до остаточного вирішення питання по суті видача свідоцтва є неможливою. За таких обставин, [PERSON] не може реалізувати спадкові права, а тому змушений був звернутися до суду з даним позовом. З огляду на вищенаведене, прохав суд визнати за ним право власності на Ѕ частини спірної спадщини. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження по зустрічній позовній заяві та прийнято її до спільного провадження з первісним позовом (а.с.88). Відповідач за зустрічним позовом правом на відзиву на зустрічний позов не скористався. В судове засідання [PERSON] та її законний представник не з`явився, представник позивача, адвокат Акрітов К.К. вимоги первісного позову підтримав та прохав їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову прохав відмовити. В судовому засіданні [PERSON] вимоги первісного позову заперечив та прохав у їх задоволенні відмовити, в той же час, наполягав на вимогах зустрічного позову та прохав їх задовольнити. Служба у справах дітей Шишацької районної державної адміністрації подала клопотання, в якому прохала розгляд справи провести у відсутність їх представника (а.с.86 Заслухавши пояснення адвоката Аркітова К.К., [PERSON], дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщину, до складу якої входить зокрема право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером 5310900000:50:022:0161 та цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована у [ADDRESS] , що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 38204; право власності на ділянку площею 2,1216 га, з кадастровим номером 5323288200:00:002:0804 та цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 2339302 ( а.с.20-21). За свого життя померлий заповіту не склав. До числа спадкоємців [PERSON] належать його донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.16) та його мати- [PERSON] (а.с.43). В силу положень статті 1261 ЦК України дані особи належать до першої черги спадкування за законом. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року (справа № 541/416/16-к) [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] № 90/2016, на підставі вказаного судового рішення [PERSON] , за її заявою, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 квітня 2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 448 на земельну ділянку розміром 0,1000 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 382804 виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 531090001000006 у відділі Держкомзему у Миргородському районі Полтавської області, 03.03.2011 року, кадастровий номер 531090000:50:022:0161; свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 квітня 2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 449 (спадкова справа 90/2016), на земельну ділянку розміром 2,1216 га, що знаходиться на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, з цільовим призначенням : для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 233932 виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 233932 у Миргородському районному відділі земельних ресурсів Полтавської області, 20.07.2003 року, кадастровий номер 5323288200:00:002:0804 (а.с.46) В подальшому рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.07.2017 року (справа 541/1552/16-ц) видані на спадкове майно свідоцтва визнано частково (1/2 частина) недійсними та визнано право власності за [PERSON] на Ѕ частини спадкового майна. Рішення вмотивовано тим, що свідоцтва про спадщину видані [PERSON] , без врахування наявності іншого спадкоємця - [PERSON] , котра прийняла спадщину в порядку ч.4 ст. 1268 ЦК України. Рішення суду набрало законної сили 21 лютого 2017 року (а.с.63-66). Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року (справа № 541/416/16-к), яким [PERSON] визначено додатковий строк для прийняття спадщини було скасовано (а.с.67-70). Вирішуючи вимоги первісного позову по суті, суд зауважує наступне. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У відповідності до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Таким чином закон визначає чітку процедуру здійснення права на спадщину для осіб, які мають право на таке спадкування. З матеріалів справи вбачається, що також не заперечується сторонами, що спадкоємець [PERSON] , правонаступником якої є відповідач [PERSON] , необхідних дій по прийняттю спадщини у встановлений законом строк - не здійснила. Судове рішення, яким [PERSON] надано додатковий строк для прийняття спадщини, у встановленому законом порядку було скасовано. Наслідком пропуску строку для прийняття спадщини є перехід права спадкування до інших спадкоємців в порядку черговості згідно ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на отримання свідоцтва, згідно закону, має лише спадкоємець котрий прийняв спадщину. Єдиним спадкоємцем котрий прийняв спадщину після спадкодавця [PERSON] є його донька [PERSON] . Оскільки, свідоцтво про право на Ѕ частину спадщини (частина, яка судом недійсною не визнавалася) видано особі, яка не мала права на спадкування, в силу того, що не прийняла спадщину, тому суд вважає, що наявні підстави для визнання, виданих [PERSON] свідоцтв на спадщину, недійсними. Вказаний спосіб юридичного захисту є ефективним та зумовить відновлення прав позивача. В контексті цього, обґрунтованими видаються вимоги позивача за первісним позовом про необхідність визнання за ним на спадщини, так як вона мала бути усподкованою [PERSON] одноособово. Враховуючи встановленні обставини, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд виходить з наступного. [PERSON] померла [INFO] . Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після її смерті № 138/2016 єдиним спадкоємцем котрий прийняв після її смерті спадщину є [PERSON] . Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як уже було судом зазначено вище, набуття спадкодавцем [PERSON] , права власності на спірну Ѕ частину спадщини після [PERSON] , відбулося не у відповідності до законодавства України, що стало наслідком визнання недійсним, правовстановлюючих документів на таке майно свідоцтва від 22 квітня 2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 449 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 квітня 2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 448. Таким чином, відсутні підстави стверджувати про наявність передумов для переходу в порядку спадкування права власності на спірне майно до позивача за зустрічним позовом - [PERSON] . Оскільки вимоги зустрічного позову не грунтуються на законі, тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороною позивача за первісним позовом складається з наступного :витрат по сплаті судового збору в розмірі 3362,2 грн та витрат на правову допомогу в сумі 6151,60 грн. На переконання суду, даний розмір відповідає критеріям розумності та справедливості, а тому у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь законного представника позивача [PERSON] . У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, для розподілу судових витрат відсутні підстави.

Outcome: approved