Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

26 червня 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 вересня 2005 року між ним - [PERSON], та [PERSON] Равільєвною (до шлюбу - Бєгішева,) було укладено шлюб, який зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1257. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На цей час вони мають статус тимчасово перемішених осіб з тимчасово окупованої території України. З того часу, як вони змушені були покинути звичне життя та оселю у місті Донецьку їхні відносини ускладнились, почалися суперечки та непорозуміння. Фактично з серпня 2016 року вони мешкають разом як сусіди, у них відсутні спільні теми для розмов, будь які розмови відразу провокують сварки. Намагання налагодити стосунки ні яких результатів не дають.Вважає, що продовження шлюбних відносин є недоцільним. Вони спільно прийняли рішення, що донька залишається жити з відповідачкою, але він буде нести витрати на утримання дитини та виконувати свої батьківські зобовязання щодо гармонійного розвитку їхньої доньки. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Просить суд розірвати шлюб, укладений 10.09.2005 року між ним - [PERSON] та [PERSON] Равільєвною (до шлюбу Бєгішева), який було зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1257; судові витрати залишити за позивачем. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, в яким він свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволені (а.с.18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява в якій вона не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], просила розглянути справу без її участі, та залишити їй прізвище «Полесова»(а.с.19). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України\~) встановив наступне. У судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2005 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1257, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №332633 (а.с.8). Сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-НО №141072 виданого Донецьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції Донецької області (а.с.3). Сторони проживають окремо і фактично їх шлюбні відносини припинені, оскільки за весь період часу окремого проживання спроб примирення між ними не відбулося. На даний час спір з приводу поділу спільного майна та місця проживання дітей відсутній, сторони між собою вирішили, що дитина залишиться проживати разом із відповідачкою. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються, а також підтверджуються матеріалами справи. Визнання відповідачем даних обставин не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В звязку з цим, суд відповідно до\~ст. 61 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1\~ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач\~визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно із ч. 4ст. 174\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших\~осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно із приписами\~статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] Равільєвною фактично припинені. Сторони не проживають однією сім'єю і не ведуть спільне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно із положеннями\~статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог\~статті 60 ЦПК України\~докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON], та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі дружини, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Квитанцією №18 від 11.07.2017р.(а.с.12) позивач документально підтвердив сплату ним судового збору при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 640,00 грн., однак у своїй позовній заяві він просив суд судові витрати залишити за ним. Суд вважає, що дана вимога позивача також підлягає задоволенню, оскільки самостійно вийти за рамки позивних вимог суд не має права. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved