Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

28 травня 2020 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить: - змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2011 року (з урахуванням рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2018 року) щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісяця, встановивши спосіб стягнення аліментів у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 3 250,00 грн. Ухвалою судді від 02.06.2020 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат залишено без руху та запропоновано позивачу в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. 23.06.2020, на виконання вимог ухвали судді від 02.06.2020 про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 19.08.2020. 19.08.2020 розгляд справи відкладено на 09.09.2020, у зв`язку з клопотанням позивача. У судове засідання позивач та відповідач не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач їх визнав. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2011 року у справі № 2/2506/2362/11, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.07.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 1071. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500,00 грн щомісяця, починаючи з 16.05.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2018 року, яке набрало законної сили 30 серпня 2018 року, збільшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.06.2011 року (справа № 2/2506/2362/11) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 500 грн до 1 000 грн щомісячно, починаючи з 04.06.2018 і до досягнення дочкою повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2 975,00 грн у відшкодування половини суми витрат, пов`язаних із розвитком здібностей дитини та її лікуванням, а також 704 грн 80 коп. у відшкодування сплаченої суми судового збору, а всього 3 679 грн 80 коп. Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2018 року є недостатнім для забезпечення належного матеріального утримання доньки, її фізіологічного та духовного розвитку. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи передбачене законом право одержувача аліментів на зміну способу їх стягнення, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, визнання ним позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 липня 2018 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн щомісяця, встановивши спосіб стягнення аліментів у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. В якості підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , у сумі 3 250,00 грн, позивач посилається на те, що їх донька, на даний час, навчається у Чернігівській міській школі мистецтв, у зв`язку з чим, позивачем було сплачено вартість такого навчання у розмірі 6 500 грн. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат надала довідку № 68 від 10 квітня 2020 року, видану Управлінням культури та туризму Чернігівської міської ради, в якій вказано, що за період з вересня 2018 року по травень 2020 року із заробітної плати позивача було утримано 6 500,00 грн за навчання в музичній школі її доньки - [PERSON] . За приписами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході судового розгляду додаткові витрати позивача на утримання дитини сторін знайшли своє підтвердження на загальну суму 6 500,00 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню, і з відповідача на користь позивача належить стягнути додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , у сумі 3 250,00 грн (6500: 2 = 3250). Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 840,80 грн судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved