Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

27.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] на час його навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], який є студентом другого курсу Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу з терміном навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року. У зв'язку з цим син потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Позивач у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, повідомлявся наналежним чином, відзив на позов не подав. Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином причини неявки суду невідомі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, беручи до уваги , що відповідачем не було подано відзиву на позов, та він був повідомлений належним чином, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.10.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії 1-ВЛ № 029753. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-ВЛ №122077, виданого 16.02.2000 року. Як вбачається з довідки № 421 від 23.04.2018 року, виданої Харківським державним автомобільно-дорожнім коледжем, [PERSON] є студентом ІІ курсу 21-Ес групи економічного відділення, денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року. Із довідки Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу № 110-б від 20.04.2018 року вбачається, що [PERSON] проживає у гуртожитку і щомісячно сплачує за гуртожиток 392 грн. Із довідки про доходи Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу вбачається, що [PERSON] отримував стипендію з вересня 2017 року по січень 2018 року у сумі по 980 грн., а з лютого 2018 року по квітень 2018 року по 1426 грн. Із копії трудової книжки позивача [PERSON] БТ-ІІ № 5936944 вбачається, що вона не працює з 2014 року. У зв'язку з навчанням на денній формі, син позивача не має можливості працевлаштуватися, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу ( п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ч. 3ст. 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, яким вони проживають. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, зокрема у визначеному розмірі не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved