Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

26 лютого 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовувала тим, що з відповідачем в даній справі, [PERSON] , вона перебувала в шлюбі з 09 липня 1999 року. 23 березня 2015 року шлюб розірвано за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області. За час спільного проживання в шлюбі, 04 березня 2008 року, придбана двокімнатна квартира загальною площею 52,7 м.кв., житловою - 30,0 м.кв. за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначила, що вказана квартира придбана за її особисті кошти. Вказана обставина підтверджується наступним. Так, 04.03.2008 року, батько позивача, [PERSON] , її мати, [PERSON] , брат [PERSON] та вона продали свою трикімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Кошти від проданої квартири сім`я позивача передала їй для придбання житла. Обидва договори були укладені одночасно у нотаріуса Броварського міського округу, [PERSON] , але у договорі купівлі-продажу квартири від 04 березня 2008 року покупцем зазначений її чоловік [PERSON] . Позивач зазначає, що спірна квартира за вищевказаною адресою знаходиться у власності колишнього чоловіка [PERSON] , хоч і придбана за період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 2008 року, однак за особисті кошти [PERSON] та є її особистою власністю. 13 березня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 23 вересня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду на 12 листопада 2020 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, але зазначив, що він також частину коштів вклав на придбання квартири та на ремонт. В якому розмірі він зазначити не може. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини та обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК Україн и достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 09 липня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено запис за № 204, видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . (а.с.11) 23 березня 2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. (а.с. 12) 04 березня 2008 року згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вказана квартира продана [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за 50000 грн. (п. 2.1. договору) 04 березня 2008 року згідно договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] була придбана [PERSON] за 50000 грн. (п. 2.1 договору), та за письмовою згодою дружини [PERSON] (п.4.5. договору).(а.с. 16) Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладені та підтверджені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд встановив, що спірна нерухомість не є спільним сумісним майном подружжя, так як придбана на ім`я [PERSON] за власні кошти його дружини [PERSON] , отримані від продажу особистого майна, а відтак є її особистою власністю, у зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність для того законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову та прийняття визнання позову відповідачем.

Outcome: approved