overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

26 січня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та комунального підприємства «ПЖКО №2» і комунального підприємства «Тепло» про виділення йому для проживання окремої кімнати в спільній квартирі за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати комунальні підприємствами укласти з ним окремі договори про надання комунальних послуг. Під час розгляду справи збільшив свої вимоги та просив визначити частки у спільній власності і визнати за кожним із співвласників право власності на ?. Дані вимоги були виділені в окреме провадження, що є предметом розгляду даної справи. В обґрунтування вимог вказував, що разом з відповідачами приватизував квартиру за адресою: [ADDRESS]. При приватизації частки спільних власників визначені не були. Посилаючись на те, що невизначення часток заважає встановити його право на проживання та користування окремою кімнатою в квартирі та укласти окремі договори на комунальні послуги, тому просив визначити ідеальні частки власності у вказаній квартирі в розмірі ? за кожним із співвласників. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 16 лютого 1996 року позивач отримав за ордером № 5676 квартиру за адресою: [ADDRESS]. Квартира мала 3 кімнати і загальну площу 67 кв.м. та була надана з врахуванням наявності ще трьох членів сім'ї: [PERSON] - жінки, [PERSON] - сина, [PERSON] - дочки, які є відповідачами у справі. В подальшому, квартиру вони разом приватизували і їм було видано свідоцтво про право власності на неї від 27 лютого 1998 року. Під час приватизації частки кожного із співвласників не були визначені, тому квартира є спільною сумісною власністю позивача та відповідачів. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Оскільки судом не встановлено обставин, що впливають на зміну розміру часток співвласників майна, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників майна вважаються рівними. Добровільної згоди членам сім'ї про визначення часток у спільній сумісній власності не досягнуто. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тобто за позивачем та відповідачами слід визнати по ? частці у праві власності на спірну квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

26 січня 2011 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на кімнату площею 17,7 кв.м в квартирі [ADDRESS]. Позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги на спадщину по закону, що відкрилась після смерті [PERSON] Разом з тим [PERSON] у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори не подала, в звязку з незадовільним станом здоровя. Посилаючись на ці обставини позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача і просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заяву в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує стосовно задоволення позову. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 1272 ЦК України строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. З виписки з історії хвороби вбачається, що [PERSON] з 14 лютого 2014 року по 25 лютого 2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з діагнозом повторне ГМПК по ішемічному типу в басейні правої СМА у вигляді лівобічного помірного геміпарезу, моторної афазії на тлі гіпертонічної хвороби ІІІ ст., з історії хвороби також вбачається, що [PERSON] багато років страждає на гіпертонічну хворобу, таким чином позивачка пропустила визначений законом термін для прийняття спадщини з поважних причин. На підставі наведеного. ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

26 січня 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 15272,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 жовтня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 105755,56 грн., заборгованість за кредитом 14688,98 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 91066,58 грн, всього загальна сума заборгованості склала 105755,56 гривень. Тому представник позивача просить розглянути справу та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 січня 2012 року в розмірі 105755,56 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, про причину неявки не повідомила, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 26 січня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 15272,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 жовтня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 105755,56 грн., заборгованість за кредитом 14688,98 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 91066,58 грн, всього загальна сума заборгованості склала 105755,56 гривень. Задоволення позову згідно ст.141 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

26 січня 2012 року між сторонами укладений кредитний договір № BL_КГ100092705, за яким відповідач отримав кредит в сумі 14000 грн. строком на 3 роки до 26 січня 2015 року зі сплатою 0,01 % річних та щомісячною комісією в розмірі 3%. Позивач просить стягнути з відповідача борг станом на 6 травня 2014 року в загальній сумі 19962,67 грн., а саме: 14000 грн. - тіло кредиту, 1,38 грн. - прострочені проценти, 5961,29 грн. - заборгованість по комісії, так як останній жодного платежу не здійснив і не реагує на попередження щодо дострокового погашення кредиту через невиконання його умов. Також позивач просив стягнути на його користь сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву, де підтримав свої вимоги та просив справу розглянути без його участі. Відповідач двічі в судові засідання не з'явився, хоча про день розгляду справи повідомлявся за відомим місцем проживання та реєстрації, а тому за письмовою згодою представника позивача по справі постановляється заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання не допускається та воно має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у визначений в ньому строк. За умовами договору кредиту позичальник здійснює погашення кредиту та процентів рівними щомісячними платежами в розмірі згідно графіка. Судом встановлено, що даний кредит було надано для споживчих цілей. З часу його отримання відповідач ніяких коштів не сплачував та умови договору взагалі не виконував. Відповідно до п.п. 2.5.2 договору та додатку до нього № 1 визначений порядок погашення кредиту та розмір щомісячних платежів, а п.п. 2.4.1, 2.4.2 встановлено, що проценти також повинні сплачуватися щомісячними платежами, що за п. 3.3.2 є обов'язком позичальника. Відповідно до п.п.4.1-4.5 договору у разі порушення позичальником умов договору передбачено його відповідальність перед позивачем. Умови договору відповідають вимогам закону, а саме ч. 2 ст. 1050 ЦК України, за якою якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином станом на 6 травня 2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору, чим порушує права останнього як сторони за договором, які підлягають поновленню шляхом задоволення вимог банку. З відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 530, 629, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

26 січня 2015 р. [PERSON] від імені заявника звернувся до суду з вказаною заявою. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 березня 2005 р. на Південній товарній біржі [PERSON] уклав договір купівлі-продажу з Березанським госпрозрахунковим заготівельно-переробним підприємством, за яким придбав у останнього 4 200 метрів труби металевої зрошувальної системи, яка знаходиться на території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Вказав, що у договорі купівлі-продажу прізвище покупця записане як «[PERSON]», тоді як правильно потрібно писати «[PERSON]», тобто замість літери «і» написана літера «е». Зазначив, що вказані розбіжності у написанні прізвища покупця у договорі купівлі-продажу позбавляють його права вільно розпоряджатися придбаним майном, а саме відчужити його [PERSON] З посиланням на ці обставини та статті 256, 257 і 258 ЦПК України просив встановити факт щодо належності [PERSON] спірного договору купівлі-продажу. У судове засідання заявник та представник заявника не з'явилися. але останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, а заяву просив задовольнити. Заінтересована особа також не з'явився у судове засідання, оскільки справ просив розглянути за його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено наступне. Зі змісту паспорта, виданого Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області 4 березня 1998 року випливає, що прізвище заявника записане як - [PERSON], [INFO]. 22 березня 2005 року між [PERSON] і Березанським госпрозрахунковим заготівельно-переробним підприємством укладено письмовий договір купівлі-продажу, яким останнє продало [PERSON] останнього 4 200 метрів труби металевої зрошувальної системи, яка знаходиться на території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Зі змісту цього Договору, який укладено та зареєстровано на Південній товарній біржі (№ 12319) видно, що прізвища покупця [PERSON] записано як «[PERSON]», тобто замість літери «і», записана літера «е», що не відповідає написанню прізвища заявника відповідно до документу, що посвідчує його особу, тобто паспорта. За таких умов суд приходить до висновку, що вказані розбіжності в написанні прізвища заявника у спірному Договорі, що не відповідає змісту його паспорта виникли в результаті допущеної помилки працівників вищезгаданої біржі при заповненні Договору, що порушує його права на користування та розпорядження придбаним майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

26 січня 2015р. заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його батька [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки. На доведеність вимог зазначив, що [PERSON] є його батьком і він його доглядає, тому що останній не може сам себе самостійно забезпечити. Відповідно до довідки МСЕК №262059 від 23.11.2011 року м.Дзержинська Донецької області, його батьку [PERSON] визначена 1-А група інвалідності, безстроково, з потребою стороннього догляду. Вважає, що [PERSON] не може самостійно забезпечити за собою догляд і виконувати свої цивільні права, а тому слід визнати недієздатним і встановити над ним опіку. В судовому засіданні заявник [PERSON] і його представник [PERSON], просили заявлені вимоги задовольнити. Представник ради опіки та піклування виконавчого органа Дзержинської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ст.41 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які є недієздатними. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнаня її недієздатною і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.4 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки піклувальника. Заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Відповідно до Акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №33 від 27.02.2015 року КЛПУ «Обласної психіатричної лікарні м.Слов'янська», [PERSON], 1955 року народження , за психічним станом не може розуміти значення своїх дій керувати ними в сфері суспільних відношень, та для захисту цивільних прав потребує опіки і догляду з сторони інших осіб. (а.с.20-22). Згідно листа виконавчого органу Дзержинської міської ради за №4 від 27.04.2015р., вважають доцільним призначити заявника [PERSON] опікуном відносно батька [PERSON] Відтак, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що є наявні підстави для встановлення піклування [PERSON], який обмежений в цивільній дієздатності, тому потребує піклування, та призначення [PERSON] піклувальником, оскільки його поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON], який потребує піклування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

26 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач [PERSON] зазначив, що 04 липня 2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 18. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршувались. Проживають окремо. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 04 липня 2011 року. Реєстрація шлюбу проводилась Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 18 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, їм надавався термін для примирення, але до позитивного результату це не призвело, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

26 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтував тим, що 26 травня 2002 року у Гораймівській сільській раді Маневицького району Волинської області він зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 06. Від шлюбу в них спільних дітей не має. Подружні стосунки з дружиною не склалися. По багатьох питаннях сімейного життя вони не можуть знайти взаєморозуміння, через що між ними часто виникали сварки, вже більше двох місяців вони проживають окремо. З цих причин дальше спільне життя стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просив шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] у своїй письмовій заяві, адресованій суду, просить слухати справу у його відсутності, що на думку суду є можливим, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини неявки. Враховуючи що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, що позивач не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача і ухвалення заочного рішення, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до повного задоволення. Відповідно вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом доведено, що сторони не бажають зберегти сім'ю і наполягають на розірванні шлюбу, що це є добровільним вирішенням їх волі з цього питання, спільно не проживають і не підтримують будь - яких сімейних стосунків, спільних дітей не мають, що в сукупності свідчить, що шлюб між ними носить формальний характер. З цих підстав суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам. Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривень 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову в суд і документально підтверджених.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

26 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 05 вересня 2010 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ Волинської області, актовий запис №274. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 вересня 2010 року уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу має дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з листопада 2014 року вони спільно не проживають, окремо ведуть свої господарства. Йому стало відомо про подружню зраду [PERSON], після чого остання забрала власні речі і переїхала проживати з іншим чоловіком в помешкання, яке він винаймає. Дитина залишилася проживати з ним і оскільки між ним та відповідачем склалися неприязні стосунки участі у вихованні та утриманні дочки [PERSON] не приймає. Він сподівався на те, що відповідач повернеться до нього та до дитини, однак відновлення подружніх стосунків не відбулося, а тому подальше збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб між ним і відповідачем [PERSON] в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.2 зворот). У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, 10 лютого 2015 року подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов визнає, згідна на розірвання шлюбу між нею та позивачем (а.с.16). Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача судовий збір, сплачений останнім у розмірі 243,60 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved