Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником Ѕ частини житлового будинку (будинок на двох господарів) за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку. У належному йому будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є його колишньою дружиною, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2012 року, яке набрало законної сили 24 липня 2012 року. Відповідач в його будинку не проживає більше п`яти років. У зв`язку із реєстрацією відповідача у будинку позивача, останній не має можливості розпорядитися своєю власністю на свій розсуд, вимушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, а також не має можливості оформити житлову субсидію. Тому позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. 12 вересня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що вона не з`явилася у судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 02 грудня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4536, [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку зі спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці (а.с. 5), про що також свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11401166 від 01 серпня 2006 року (а.с. 6). Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Артемівський район перейменовано на Бахмутський район. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2012 року по справі № 0503/5442/2012 (провадження № 2/0503/2602/2012) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 24 липня 2012 року (f/c/ 8). Відповідно до довідки про фактичне проживання/непроживання, виданої Соледарською міською радою від 22 лютого 2019 року за № 508/18-19, колишня дружина позивача [PERSON] - [PERSON] фактично не проживає за адресою реєстрації: [ADDRESS] більше п`яти років (а.с. 7). Факт реєстрації відповідача [PERSON] у вказаному будинку також підтверджується довідкою Соледарської міської ради від 03 липня 2019 року № 5844/16-12, яка надійшла у відповідь на запит суду (а.с. 13-14). До теперішнього часу у спірному будинку залишається зареєстрованою відповідач [PERSON] , яка у будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає більше п`яти років, будинком не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, її особистого майна та речей у будинку немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 16 вересня 2019 року. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірному будинку відповідача [PERSON] , тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved