Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 21 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №34. Позивач вказала, що за час сумісного проживання сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося , через сімейні непорозуміння, оскільки відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, має агресивну поведінку, дозволяє собі насилля над родиною, внаслідок чого вже майже рік вони припинили подружні стосунки і проживають окремо. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели і не дали позитивного результату. За таких обставин [PERSON] змушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить її інтересам та інтересам дітей . після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, подала заяву з проханням слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився , причини неявки не повідомив , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалам справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21 жовтня 2006 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №34, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В сім'ї склалися ненормальні відносини, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, позивач наполягає на його розірванні, розірвання шлюбу між сторонами відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка до подружнього життя. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у звязку з одруженням, у своїй заяві прохала залишити їй прізвище Кузьмінова. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище Кузьмінова. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved