Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

28 грудня 2019 року прокурор звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що розпорядженням Березнегуватської райдержадміністрації у Миколаївській області № 587 від 08.09.2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та надано в оренду відповідачу земельну ділянку пасовищ площею 3,32 га для випасання худоби із земель державної власності, не наданих у власність або постійне користвання, терміном на 10 років. На підставі зазначеного розпорядження 04.08.2011 року між Березнегуватською райдержадміністрацією та відповідачем укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Березнегуватському районі. Згідно пунктів 14-15 вказаного договору земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до земель сільськогосподарського призначення та передана в оренду для сінокосіння та випасання худоби. Однак було виявлено, що передана в оренду земельна ділянка використовується відповідачем не за цільовим призначенням, так у 2019 року вона розорана та на ній вирощувався озимий ячмінь.Однак із заявами про зміну виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення до уповноваженого органу відповідач не звертався. Посилаючись на викладене, прокурор просив суд розірвати достроково договір оренди земельної ділянки укладений 04.08.2011 року між Березнегуватською райдержадміністрацією та відповідачем, повернути земельну ділянки у розпорядження держави та стягнути з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області 3842 грн. судового збору. Позивачі подали в судове засідання заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, відзиву не надав та не заперечував проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи слідує, що розпорядженням Березнегуватської районної державної адміністрації № 216 від 08.04.2010 року відповідачеві було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду із земель запасу земельної ділянки пасовищ в межах території Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області площею 3,8 га для випасання худоби за умови збереження її цільового та функціонального призначення. Згідно розробленого проекту землеустрою та доданого до нього висновку відділу Держкомзему у Березнегуватському районі Миколаївської області від 10.06.2010 року, затвердженого розпорядженням Березнегуватської райдержадміністрації №587 від 08.09.2010 року, земельна ділянка, кадастровий номер 4821181300:05:000:0318, передана в оренду відповідачу строком на 10 років, для випасання худоби, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення з видом угідь пасовища, площею 3,32 га з цільовим призначенням - пасовища, із обтяженням - забороною на зміну цільового призначення (а.с.34-44). На підставі вказаного вище розпорядження 04.08.2011 року між Березнегуватською райдержадміністрацією та відповідачем було укладено договір оренди землі (далі Договір), за умовами якого відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,32 га пасовищ для сінокосіння та випасання худоби строком на 10 років, який того ж дня було зареєстровано відділом Держкомзему у Березнегуватському районі, про що у Державному реєстрі земель було зроблено запис № 482118134000083 (а.с.17-21). За пунктами 14-16 Договору, розділу умови використання земельної ділянки, визначено, що цільовим призначенням земельної ділянки переданої відповідачу в оренду для сінокосіння та випасання худоби є землі сільськогосподарського призначення, а умовами збереження є її повернення орендареві в стані придатному для подальшого використання за цільовим призначенням.Крім цього, згідно пункту 30 Договору відповідач зобов`язався зокрема використовувати земельну ділянку з дотриманням вимог чинного земельного законодавства, екологічної безпеки, додержання державних стандартів, норм та правил. 07 травня 2019 року під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Березнегуватському, Вітовському, Снігурівському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було виявлено, що земельна ділянка надана відповідачу, використовується ним не за цільовим призначенням, оскільки вона розорена та здійснено посів озимої зернової культури (озимого ячменя) ( а.с.25-27). Того ж дня постановою державного інспектора - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Березнегуватському, Вітовському, Снігурівському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.53 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (а.с.32).Водночас відповідачеві було вручено припис про усунення в термін до 07.06.2019 року виявленого порушення земельного законодавства та надано повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, розмір якої визначено згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963, в розмірі 1356 грн. 84 коп. (а.с.28-31).10 травня 2019 року відповідачем було сплачено у повному обсязі штраф та заподіянні збитки (а.с.33), а в подальшому усунуті виявленні порушення шляхом збирання озимого ячменю та оброблення земельної ділянки. За статтею 1 Закону України « Про землеустрій» - цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. За частиною першою статті 22 Земельного Кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково - дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції або призначення для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать:сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих що віднесенні до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації. За статтями 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів частини 5 статті 20, статей 31,33-37 Земельного Кодексу України - земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, відповідно відповідач зобов`язаний був використовувати земельну ділянку у відповідності до умов укладеного ним договору, виключно як пасовище для сінокосіння та випасання худоби. За статтею 25 Земельного Кодексу України орендар земельної ділянки зобов`язаний виконувати встановленні щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі. Договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24-25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України ( стаття 32 Закону України «Про оренду землі»). Таким чином, оскільки відповідач порушив умови укладеного ним договору оренди землі та використовував земельну ділянку не за цільовим призначенням, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області підлягає стягненню судовий збір в сумі 3842 грн.

Outcome: approved