Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

29.01.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 1200 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що 15.06.2013 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо від дитини, ніде не працює, має мінливий, не регулярний дохід, є фізично здоровим чоловіком, але допомоги на утримання сина не надає, між ними не досягнуто взаємної згоди щодо участі батька у витратах на утримання дитини. Ухилення відповідача від обовязку утримувати свого малолітнього сина негативно відображається на рівні матеріального забезпечення та розвитку дитини, а тому просила позов задовольнити. Позивач до суду не зявилася, відповідно до її заяви просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 33). Відповідач до суду повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується розписками про отримання судових повісток (а.с. 17, 25, 32). Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 15.06.2013 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 12 від 15.06.2013, про що видано свідоцтво про шлюб серії І-КИ № 251602 від 15.06.2013 (а.с. 4). Від вказаного шлюбу у подружжя народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с. 5). Як вказувала позивач у позовній заяві, з січня 2018 року вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 424 від 25.01.2018 (а.с. 6). [PERSON] допомоги на утримання сина не надає, що негативно впливає на його матеріальне забезпечення, а також забезпечення належного рівня життя, розвитку і виховання. Між сторонами не досягнуто домовленості про участь батька у витратах на утримання дитини, про що вказувала позивач, а відповідач до суду не зявився, доказів на спростування вказаних обставин не надав. Позивач [PERSON] працює, отримує заробітну плату (а.с. 34). Відповідач [PERSON] є фізично здоровим чоловіком, здатним працювати, отримувати заробітну плату та відповідно забезпечувати свого малолітнього сина, надаючи допомогу на його утримання. Про що вказував позивач, та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, та інші обставини, які мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем реалізовано право на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. Вирішуючи питання про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], є фізично здоровим чоловіком, який може працювати, отримувати заробітну плату, а відповідно має можливість виконувати обовязок щодо матеріального забезпечення свого малолітнього сина, однак ніде не працює, постійного заробітку не має, допомоги на утримання дитини не надає. При визначені розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд крім вище викладеного, враховує стан здоровя дитини та її матеріальний стан, а саме можливість отримувати матеріальне забезпечення зі сторони матері [PERSON], відсутність у відповідача інших дітей, аліментних та інших зобовязань, оскільки доказів протилежного суду не надано, а тому виходячи з принципу диспозитивності, з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON], вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 грн., щомісячно, що забезпечить необхідний та достатній рівень забезпечення для гармонійного розвитку дитини, починаючи стягнення з 29.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 141 ЦПК України, ст. 4, абз. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved