Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

27 квітня 2015р. [PERSON] звернулась в суд із зазначеним позовом указуючи наступне. З [PERSON] (Відповідач-1) вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Їх сімейні відносини фактично було припинено у березні 2015 року. За час перебування у зареєстрованому шлюбі, у 2013 році, по договору купівлі-продажу з автосалоном «Алекс-Восток» вона з Відповідачем-1 придбали автомобіль «Nissan Almera» по ціні 120000 грн.. Інших даних транспортного засобу вона не памятає, а її чоловік документи, повязані з придбанням та реєстрацією автомобіля приховує від неї. Таким чином, зазначений автомобіль перебував у їхній спільній сумісній власності. Після припинення спільного проживання у 2015 році, Відповідач-1 дізнавшись, що вона планує поділити спільне майно, без її письмової згоди і взагалі без будь якої згоди, за договором купівлі-продажу (довідки-рахунку) продав їх автомобіль «Nissan Almera» [PERSON] (Відповідачу-2). Так як автомобіль є цінним майном, та приймаючи до уваги, що письмової згоди на укладення договору купівлі-продажу автомобіля вона не надавала, вважає, що є законні підстави для визнання договору недійсним, так як він укладений Відповідачем-1 без наявності відповідного права (письмового дозволу) на його укладення. Таким чином, вважає за необхідне просити суд з власної ініціативи застосувати наслідки недійсного правочину у вигляді двосторонньої реституції. Отже позивачка просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Nissan Almera», укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 недійсним, застосувати двосторонню реституцію до правовідносин які випливають з договору купівлі-продажу автомобілю «Nissan Almera» та зобовязати Відповідача-2 повернути їй автомобіль, придбаний за вищезазначеним договором у тому ж стані в якому він був придбаний. 21.05.2015 року позивачка звернулась до суду з заявою про зміну позовних вимог та підстав позову, указуючи, що на теперішній час між нею та її колишнім чоловіком [PERSON] виник спір про поділ спільного сумісного майна, серед якого у випадку задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу автомобіля «Nissan Almera», укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 недійсним, буде і зазначений автомобіль. В звязку з цим вважає, що необхідно змінити підстави та предмет позову. За час перебування у шлюбі з Відповідачем-1 під час спільного проживання, вони набули спільне майно, яке в добровільному порядку поділити не можуть. До складу спільно набутого майна за час шлюбу входять: - металевий збірний гараж вартістю 17900 грн. який ми придбали на підставі договору купівлі-продажу від 02.05.2012 року який на теперішній час розташований на моїй земельній ділянці за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Жовтнева, 289в.; - автомобіль «Nissan Almera», №_кузову (шасі) KNMCSHLMSDP905675, колір білий, обєм 1,596, реєстраційний номер після зміни власника АН 7254 НХ, вартість якого згідно оцінки при продажу [PERSON] складає 234000 грн.. Так як її чоловік на автомобілі надавав та і зараз на ньому ж надає послуги перевезення (таксі), то вона вважає, що автомобіль повинен бути залишений за ним, а гараж, так як він перебуває на її земельній ділянці, повинен бути виділений їй. З урахуванням вартості гаражу на її користь з Відповідача-1 повинно бути стягнуто різницю у вартості отриманого нею майна (компенсація), а саме: (234000 : 2) (17900 : 2) = 117000 - 8950 = 108050 (сто вісім тисяч пятдесят грн.). Таким чином позивачка просить суд: 1. Визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Nissan Almera» № кузову (шасі) KNMCSHLMSDP905675 колір білий, обєм 1,596, реєстраційний номер після зміни власника АН 7254 НХ, укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 24.03.2015 року - недійсним. 2. Застосувати двосторонню реституцію до правовідносин які випливають з договору купівлі-продажу автомобілю «Nissan Almera» вказаного в п.1 позовної заяви. 3. Визнати за нею право власності на металевий гараж розташований на земельній ділянці за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Жовтнева, 289в.; 4. Стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію за частину майна у сумі 108050 (сто вісім тисяч пятдесят грн.). Позивальниця у суді позов підтримала у повному обсязі, пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у шлюбі 12 років. У березні 2015 року він її вигнав, сказав, що вона від нього за сумісне майно нічого не отримає. У 2013 році вона з чоловіком узяли у борг гроші та купили в автосалоні автомобіль «Nissan Almera» по ціні 120000 грн.. У квітні 2015 року вони у судовому порядку шлюб розірвали, але автомобіль залишився у її чоловіка у користуванні. Він на ньому працює таксистом у м. Краматорськ Донецької області по теперішній час. Крім того, перед тим, вона з чоловіком у 2012 році придбали металевий гараж. Її батьки продали свою квартиру і дали їм 2,5 доларів США на гараж. Покупкою та перевозкою частин гаража займався її чоловік, гараж був установлений на належній їй на праві власності земельній ділянці та оформлений на неї. У судовому засіданні представник позивальниці [PERSON] повністю підтримав заявлені вимоги по підставам, вказаних у позовній заяві та додав наступне. Відповідач-1 по справі приховав від позивача факт вчинення правочину, щодо їхнього спільного майна. Вчинив правочин задля того, щоб унеможливити поділ спільної сумісної власності, але продовжує користуватися автомобілем, так як переоформив його на чоловіка своєї племінниці, в телефонній розмові попередив його довірительку про те, що у випадку звернення її до суду з позовом про визнання правочину недійсним він через Відповідача-2 вчинить ще один договір купівлі-продажу спірного автомобіля, що унеможливить його витребування в майбутньому, а він буде сплачувати [PERSON] його вартість все життя зі своєї заробітної платні, яка є мінімальною. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що гроші на спірний автомобіль «Nissan Almera» він у шлюбі с відповідачкою у 2013 році придбав у автосалоні по ціні 120000 грн.. Але гроші на купівлю автомобіля дала його рідна сестра у сумі 15 тис. доларів США. Машина знаходилася у його користуванні і він особисто погашає борг і на теперішній час вже сестрі сплатив понад 5 тис. доларів США. Вважав, що позивачка не має права претендувати на автомобіль, бо керувати ним вона не вміє, цей автомобіль був придбаний на кошти його сестри, він сам погашає борг і користувався ним як таксі для забезпечення своєї сімї. Проти того, щоб спірний гараж залишився у позивальниці не заперечував Представник Відповідача-1 [PERSON] повністю підтримав свого довірителя та наполягав, що спірний автомобіль не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], бо придбаний він був не за їх сумісні кошти, а за кошти рідної сестри його довірителя, відповідачка не має ніякого морального права претендувати на нього і борг за його придбання не сплачує. Тому вважав, що визнання договору відчуження спірного автомобіля його довірителем не може бути визнаний недійсним, бо автомобіль був оформлений на [PERSON], куплений був не за сумісні кошти сторін і борг погашають сторони не сумісно, а сам [PERSON]. Проти поділу сумісно придбаного спірного гаражу не заперечував та просив суд стягнути половину його вартості на користь його довірителя. Відповідач-2 [PERSON] неодноразове у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, тому суд вирішив розглянути справу у його відсутності за наявністю показань сторін, свідків та письмових доказів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтвердили придбання сторонами [PERSON] у період їх шлюбу спірного автомобіля NISSAN Almera та металевого гаражу. Свідок [PERSON] підтвердила покупку у квітні 2015 року спірного автомобіля NISSAN Almera [PERSON] у [PERSON] Таким чином, суд, опитавши сторони та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка № 375997 І-НО від 24 березня 2015 року позивальниця та [PERSON] (Відповідач-1) зареєстрували шлюб 07 серпня 2002 року (а.с. 6). Вказаний шлюб за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 10 квітня 2015 року був розірваний (а.с. 31). Відповідно до договору від 02.05.2012р. № 120, укладеному між [PERSON], який є батьком Відповідача-1, в СПД [PERSON] був придбаний металевий гараж за 17900 грн. (а.с. 42-47). На праві власності позивальниці належить земельна ділянка розміром 0,0024 га, яка розташована у м. Костянтинівка Донецької області по вул. Жовтнева 289в, кадастровий номер 1412600000:00:006:0498 (а.с. 29-30). На вказані земельній ділянці був побудований вищевказаний металевий гараж, який належав сторонам та був придбаний у період їхнього шлюбу, про що сторони не заперечують. Сторони позивальниця та Відповідач-1 для придбання автомобіля та для ремонту житла у період сумісного проживання узяли у борг 01.03.2015р. у [PERSON] 15000 $ США (а.с. 49) та у [PERSON] 25.03.2015р. ще 15000 $ США (а.с. 65). Згідно довідки, виданої за вих. № 9/12-1007 від 25.04.2015р. Центром надання послуг, які повязані з використанням автотранспорту з обслуговування міст Дзержинська, Костянтинівки та Костянтинівського району при УДАІ ГУМВС України Донецькій області, 02.04.2013р. року на підставі заяви від гр.. [PERSON], довідки-рахунку ААВ011478 від 27.03.2013 року виданою ТОВ «Компанія Алекс» та вантажної митної декларації 125110002/2013/111275 від 13.03.2013 року виданою Київською обласною митницею, автомобіль NISSAN Almera, 2012 року випуску, білого кольору, був зареєстрований за гр. [PERSON], 06.03.1981 ріку народження, який мешкає за адресою: м. Костянтинівка, вул. Жовтнева, 289/7. На автомобіль були видані номерні знаки АН 2439І Е та свідоцтво про реєстрацію САР 848661 (а.с. 92). 21.06.2013р. відбулась заміна свідоцтва про реєстрація вказаного автомобіля, у звязку з переобладнанням автомобіля для роботи на газу та видане нове свідоцтво на спірний транспортний засіб CAO 804028 від 02.04.2013 року, а саме на автомобіль NISSAN Almera, 2012 року випуску, білого кольору, номерний знак [NUMBER], який належить гр.. [PERSON], Замість свідоцтва про реєстрацію CAO 804028 на автомобіль було видано нове свідоцтво про реєстрацію ЄАР 848661. 24.03.2015р. автомобіль NISSAN Almera, № кузову KNMCSHLMSDP905675, номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САР 848661, який належав гр. [PERSON] був знятий з обліку для реалізації. Замість номерних знаків на автомобіль були видані транзитні номерні знаки 05СЕ6048 й облікової картки № 60107388 про зняття з обліку даного транспортного засобу. 08.04.2015 року автомобіль NISSAN Almera, 2012 року випуску, білого кольору, № кузову KNMCSHLMSDP905675, на підставі заяви гр.. [PERSON], довідки-рахунка ВІА 947565 від 24.03.2015 виданою тов. «Автолідер-2010», свідоцтва про реєстрацію САР 848661, облікової картки № 60107388, був зареєстрований за гр. [PERSON], 22.06.1988 ріку народження, який мешкає за адресою: Олександрівський р-н, с. Очеретене, вул. Чарикова, 56. На автомобіль були видані номерні знаки АН 7254 НХ та тимчасове свідоцтво про реєстрацію ДАР026066 терміном на 2 місяця. 18.04.2015 року відбулась заміна тимчасового свідоцтва про реєстрація ДАР 026066 від 08.04.2015 року на автомобіль NISSAN Almera, 2012 року випуску, білого кольору, номерний знак [NUMBER], який належить гр. [PERSON], на свідоцтво про реєстрацію. Замість тимчасового свідоцтва про реєстрацію ДАР 026066 на автомобіль було видано свідоцтво про реєстрацію СХТ002732 (а.с. 83-84, 92, 93). Вартість вказаного автомобіля відповідно до довідки-рахунку № 011478 від 27.03.2013р. на момент купівлі становить 114300,0 грн., а відповідно до довідки-рахунку № 947565 від 24.03.2015р. на момент продажу спірного автомобіля [PERSON] становила 234025 грн., сторони указану вартість не оспорювали (а.с. 86, 91). Для забезпечення позову Костянтинівським міськрайонний судом 29.04.2015 року за клопотанням представника позивачки на спірний автомобіль NISSAN Almera, № кузову KNMCSHLMSDP905675, номерний знак після зміни власника АН 7554 НХ, т/п СХТ 002732, був накладений арешт (а.с. 15, 22). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стаття 61 СК України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За правилами ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 65 СК дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. За правилами ч. 3 цієї ж статті для укладання одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя повинна бути подана письмово. Статтею 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.ст. 214, 215 ЦК України передбачена обовязкова письмова згода одного із подружжя при укладені другим із подружжя договору, який виходить за межі дрібного побутового. У відповідності до ч. 2 ст. 364 Цивільного кодексу України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Зазначений вище спірний металевий гараж та автомобіль перебували у спільній сумісній власності у позивачки з Відповідачем-1, які вони придбали у період зареєстрованого шлюбу і суд вважає їх цінним майном. Сторони домовилися і не заперечували проти того, щоб спільний гараж перейшов у особисту власність позивальниці [PERSON], а спірний автомобіль залишився Відповідачу-1. З урахуванням вартості гаражу на користь позивачки з Відповідача-1 треба стягнути різницю у вартості отриманого нею майна (компенсація), а саме: (234000 : 2) (17900 : 2) = 117000 - 8950 = 108050 (сто вісім тисяч пятдесят грн.). Як розяснив пленум ВСУ у своїй постанові № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України. Таким чином, відповідно до ст.ст. 60, 61, 65, 69 СК України, ч.3 ст.368, 190 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved