Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

27.09.2017 року Одеський державний університет внутрішніх справ в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON], згідно якого просив: - стягнути з [PERSON], паспорт серії ВН 533329, виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 30.07.2011 року, РНОКПП: [NUMBER] на користь Одеського державного університету внутрішніх справ (р/р 31254233100570, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 08571570) витрати на навчання в сумі 37 814,53 гривень та судовий збір. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проходила навчання в навчальному закладі позивача та після закінчення навчання була відряджена для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області, однак у подальшому звільнилася з роботи за власним бажанням протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу, а тому повинна відшкодувати позивачу витрати за навчання. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], відповідно до вимог Закону України «Про міліцію» (чинного на той час), проходила службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2012 року по 14.09.2015 року. У 2012 році відповідач була зарахована курсантом Одеського державного університету внутрішніх справ (далі Університет), поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання, відповідно до наказу №82 о/с від 15.08.2012 року. Відповідно до положень ст. 18 Закону України, підготовка фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням МВС України області та особою, яка навчається. Типова форма договору затверджується МВС України за погодженням з центральним органом виконавчої влади в сфері освіти і науки (наказ МВС України №150 від 14.05.2007 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України»). На виконання вимог ст.18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України №77/96 від 23.01.1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України №150 від 14.05.2007 року, між Університетом, УМВС України в Житомирській області та відповідачем, 03.09.2012 року укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (далі Договір). Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, відповідач зобовязана відшкодувати фактичні витрати, повязані з її утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Згідно зі ст.18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Тобто, зазначеними нормами передбачено обов'язок особи, яка отримала вищу освіту у вищому навчальному закладі МВС України, відшкодувати бюджетні кошти, що були витрачені на її навчання, у звязку зі звільненням зі служби в міліції протягом трьох років з моменту закінчення ВНЗ МВС України, в тому числі, за власним бажанням. Як встановлено судом, відповідач закінчила Університет, отримала диплом фахівця та була відряджена для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області згідно наказу №53 о/с від 06.06.2015 року. Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 10.06.2015 року №147 о/с відповідач призначена на посаду дільничного інспектора міліції сектору №1 з обслуговування Богунського району відділу ДІМ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Згідно з наказом начальника УМВС України в Житомирській області №248 о/с від 11.09.2015 року відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 «Ж» за власним бажанням. Про звільнення молодого фахівця [PERSON] Університет було повідомлено 05.10.2015, та додатково 06.11.2015 листами УКЗ УМВС України в Житомирській області від 30.09.2015 № 11-1/6390 та від 02.11.2015 № 11-1/7378. У звязку з тим, що в матеріалах справи міститься витяг з наказу про звільнення зі служби [PERSON] саме за власним бажанням, в університету виникло право на отримання від відповідача у справі відшкодування витрат за навчання останньої. Відповідач не заперечувала щодо порушення нею умов Договору в частині невиконання умов про звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну, проте не погоджується з розміром витрат за період навчання, які були нараховані позивачем. Відповідач зазначила, що їй надійшло повідомлення від позивача про наявність заборгованості за договором від 26.04.2016 року за № Ю-1732, згідно якого, розмір витрат на навчання склав 11 650,43 гривень, у звязку з чим вважає, що вимога позивача про відшкодування витрат у розмірі 37 814,53 гривень є необґрунтованою. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що в повідомленні за вих. № 26.04.2016 року № Ю-1732, яке направлялося [PERSON] допущено помилку в сумі заборгованості за договором про підготовку фацівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ та сума заборгованості, згідно розрахунку, складає саме 37 814,53 гривень. Згідно розрахунку, який міститься в матеріалах справи, загальна сума витрачених на навчання [PERSON] коштів за період з 15.08.2012 року по 07.06.2015 року складається з: -грошового забезпечення 9 504,12 гривень; -нарахування на заробітну плату 959,86 гривень; - речове забезпечення - 1 979,28 гривень; - харчування - 17 178,58 гривень; - комунальні послуги 8 192,69 гривень; Всього: 37814,53 грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справі України, тобто, Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. У статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 року № 429 також зазначено, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно з нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснював фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що нормативно-правові акти, якими врегульовані питання навчання, проходження служби в органах внутрішніх справ колишніми курсантами вищих навчальних закладів МВС України, не передбачено проживання курсантів поза межами гуртожитків ВНЗ, або відсутність можливості останніх отримувати послуги з харчування безпосередньо в їдальні університету. Окрім того, згідно розпорядчих актів ректорів ВНЗ МВС України, всі курсанти які навчаються в навчальних закладах, призначаються черговими протягом дня (з 06:00 до 21:00), та повинні бути присутніми в університеті. Під час навчання в університеті, на всіх курсантів розповсюджуються норми щодо проживання, харчування в університеті. Всі курсанти знаходяться в теплих (опалювальних) приміщеннях, зі світлом та при наявності водопостачання в кімнатах особистої гігієни. Вказані обставини не були спростовані відповідачем. Відповідно до п.2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. Постановою КМУ від 29.03.2002 №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального звязку та захисту інформації», а саме, пунктом 2, зобовязано профільним міністерствам (в даному випадку - МВС України) визначати вартість норм харчування за результатами проведених згідно із законодавством закупівель у межах бюджетних асигнувань. В примітках до цих норм, за нормою № 1 - загальновійськовою, за рахунок держави харчуванням забезпечуються, крім того, і курсанти вищих навчальних закладів МВС, які не мають офіцерських звань. На виконання зазначеної норми, МВС України, за узгодженням із Міністерством економіки України, 08.05.2008 року було затверджено Добову вартість норм харчування військовослужбовців Збройних Сил, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та норм годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил з 01 травня 2008 року. Так, відповідно до норми № 1 - загальновійськової, добова вартість харчування на одного курсанта, становила 17,62 грн. Згідно додаткових продуктів до Норми № 1 - загальновійськової, передбаченої для курсантів вищих навчальних закладів, у тому числі і МВС України, які не мають офіцерських звань, добова вартість харчування (в додаток до загальної норми), становила 0,52 грн. Разом добова норма харчування становила 18,14 грн., яка була незмінною протягом 2008-2015 рр., у звязку з чим, згідно розгорнутої довідки-розрахунку витрат на продовольче забезпечення курсанта ОДУВС [PERSON] за період з 15.08.2012 по 07.06.2015 року склали 17178,58 гривень. Відповідно до довідки про забезпечення речовим майном курсанта [PERSON] за період з 15.08.2012 року до 07.06.2015 року складає 1 979,28 гривень. З матеріалів справи вбачається, розрахунок комунальних послуг, спожитих курсантами вищих навчальних закладів МВС України, здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: - тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал: - води та водовідведення - 0,2074 куб.м.; - електроенергії-2.56 кВт/г. Зазначені норми передбачені в Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міноборони, Мінфіну, МВС України, Мінтранс, Адміністрації державної прикордонної служби України. Управління державної охорони України, СБУ від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за даними, що містяться в систематизованій базі «ПАРУС» бюджетних організацій та згідно відповідей отриманих з профілактичних установ про тарифи, що діяли для університету з 15.08.2012 року до 07.06.2015 року загальні витрати за комунальні послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергію склали 10 865,38 гривень. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач звільнилася з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставою, передбаченою пунктом 3 Договору, а тому зобовязана відшкодувати позивачу фактичні витрати, повязані з її утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком саме в розмірі 37 814,53 гривень. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, зі стягненням, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду в розмірі 1600,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved