Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

28 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , однак з 26 січня 2019 року покинув місце реєстрації, забравши при цьому свої речі. 28 січня 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 29 січня 2020 року зазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 03 лютого 2020 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті. 04 лютого 2020 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачам 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 03 березня 2020 року. 03 березня 2020 року підготовче засідання відкладено на 16 березня 2020 року. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримула у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 березня 2020 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в які просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подавав. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2019 року по справі № 235/7386/18 (а.с. 37-38) та Договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на квартиру від 05.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу (а.с. 34-35). Відповідно актів від 06.11.2019 року та від 27.01.2020 року року виданих Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Наша справа м.Родинське» у квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 26 січня 2019 року по теперішній час (а.с.22-23). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини щодо права власника на користування своєю власністю та захист цього права шляхом усунення перешкод у користуванні власністю з одного боку та права члена сім`ї на користування житлом з іншого. Вказані правовідносини регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас ч. 1 ст. 405 ЦК України визначає право члена сім`ї власника, який проживає з ним, на користування цим житлом відповідно до закону, однак таке право не є абсолютним і згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України воно втрачається у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що така домовленість відсутня між сторонами, як відсутні і інші правові підстави для користування власністю позивача з боку відповідача (договір, сервітут тощо). Доказів поважності причин відсутності [PERSON] позивачем не надано і при розгляді справи судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт відсутності [PERSON] у належній позивачеві квартирі понад один рік підтверджено належними доказами, і відповідно в наявності підстави для втрати ним права користування вказаною квартирою, як членом сім`ї. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Таким чином позивач обрав належний засіб свого цивільного права в розумінні ст. 16 ЦК України, тому його вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved