Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

28.12.2018 року, [PERSON] звернулись до суду заявою про розірвання шлюбу із засудженою особою. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що 12.11.2016 року між нею та [PERSON], Заводським районним у м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області, було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №572. Від шлюбу спільних дітей не мають. З [PERSON] вони разом не проживали оскільки він відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Фактично шлюбні відносини між ними припинені. За таких обставин заявники дійшли згоди, що шлюб необхідно розірвати. Заявник [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала, поросила розглянути справу за її відустності. Зацікавлена особа [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо задоволення заяви суду не надав. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб в Заводському районному у м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області, актовий запис № 572. Спільних дітей від зазначеного шлюбу подружжя не має. Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 29.03.2017 року [PERSON] було засуджено до 4 років позбавлення волі. У відповідь на звернення заявника, [PERSON] відбуваючи покарання у ДУ «Снігурівська виправна колонія №5, 06.12.2018 року надав письмову згоду на розірвання шлюбу з [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст.\~293\~ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу Україниособа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved