Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

28 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом в якому зазначає, що на підставі рішень Сошичанської сільської ради Камінь-Каширського району від 15 березня 2000 року № 15/3, від 15 лютого 2012 року йому передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,18 га, яка знаходиться в урочищі «Біля [PERSON]» в межах населеного пункту Сошичненської сільської ради. У 2008 році відповідачем [PERSON] було куплено житловий будинок біля його земельної ділянки і він самовільно займає частину його земельної ділянки площею 0,03 га, переорює та використовує її для своїх сільськогосподарських цілей. За час, як він виробив правовстановлюючі документи на земельну ділянку, було перенесено будинковолодіння з відповідача [PERSON] на його дочку відповідачку [PERSON], яка стала власницею житлового будинку. На даний час відповідачі користуються частиною належної йому вищезгаданої земельної ділянки, що позбавляє його можливості в повній мірі користуватися та розпоряджатися нею. Просить зобовязати відповідачів невідкладно, після набрання рішенням законної сили, знести деревяну огорожу встановлену на його земельній ділянці, не чинити перешкод у користуванні нею. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнали та пояснили, що позивачем неправомірно виготовлені документи на спірну земельну ділянку, а тому підстав для задоволення позову немає. Просять у позові відмовити. Представник Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району пояснив, що позивач правомірно користується земельною ділянкою, а тому вважає, що позов підлягає до задоволення. Представник реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області подав до суду заяву, де просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, представника Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 158 ч. 2 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Судом установлено, що рішенням Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району за №20-5/2012 від 15 лютого 2012 року (а.с. 12), в межах своєї компетенції [PERSON] на підставі ст. ст. 12, 118, 121 ЗК України, п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.1 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» (у редакції на час його прийняття) затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності позивача [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,18 га., яка знаходиться в урочищі «Біля Балицької» с. Сошичне Камінь-Каширського району. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За п.2 ч.1 ст. 4 згаданого Закону право користування земельною ділянкою підлягає обовязковій державній реєстрації. Згідно п.8-1 ч.1 ст. 18 цього Закону право власності фізичної особи на передачу їй безоплатно земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування нею виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як убачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №385428 (а.с. 9), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії БАК №611274 (а.с. 8), позивач є власником вищевказаної земельної ділянки за кадастровим номером 0721486901:01:001:0977. Державна реєстрація її у відділі Держземагенства у Камінь-Каширському районі здійснена 23 травня 2013 року, а у Реєстраційній службі Камінь-Каширського районного управління юстиції 19 серпня того ж року. Згідно пояснень позивача та ситуаційної схеми по межі позначеної літерами В і Б та Б і А вона межує із земельною ділянкою, якою без відповідних на те правовстановлюючих документів користуються відповідачі. Самовільний захват частини належної позивачу вищевказаної земельної ділянки площею 0,18 га стверджено висновком № О-75 судової земельно-технічної експертизи (а.с. 88-91) з якого вбачається, що площа самовільного захвату становить 0,0344 га і на ній розташована огорожа з деревяних дощок по деревяних стійках довжиною 10,60 м. Довжини зовнішніх меж земельної ділянки (по існуючому використанню) позивача (межі фактичного використання земельної ділянки) становлять: від А до Б землі [PERSON] довжиною 10,77 м; від Б до В землі [PERSON] довжиною 135,73 м; від В до Г землі сільської ради довжиною 11,00 м; від Г до А землі [PERSON] довжиною 135,75 м. Таким чином межі названої земельної ділянки [PERSON] на місцевості не відповідають межам, вказаним у технічній документації, виготовленої на цю земельну ділянку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно захватив земельну ділянку [PERSON] шириною 1 м. 42 см. по схематичному плану від літери Б до В довжиною 148 м. 17 см., відповідач [PERSON] самовільно захватила вказану земельну ділянку довжиною 12 м. 44 см., шириною 12 м. 19 см. по схематичному плану від літери А до Б. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Серед способів захисту прав на земельні ділянки і такі як визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином позивач, як законний власник названої земельної ділянки, має право вимагати усунення будь-яких порушень прав у її користуванні. Враховуючи наведене, порушені права позивача на земельну ділянку підлягають захисту, а тому позовні вимоги є підставними і їх слід задовольнити. Покликання відповідачів на те, що позивач незаконно приватизував спірну земельну ділянку не заслуговують на увагу. Згідно рішення Камінь-Каширського районного суду від 11 грудня 2014 року відповідачу [PERSON] у задоволенні її позову до Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Камінь-Каширського районного управління юстиції, про скасування рішення вказаної сільради від 15 лютого 2012 року №20-5/2012 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,18 га. для ведення особистого селянського господарства, що в урочищі «Біля Балицької» села Сошичне Камінь-Каширського району Волинської області, про скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку, відмовлено за безпідставністю. Це рішення ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2015 року залишене без змін. Щодо узгодження меж земельної ділянки, то судом встановлено, що відповідачі відмовилися підписувати акта. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 10 Закону України «Про судовий збір», як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, задовольняючи позов, суд, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягує солідарно із відповідачів в користь держави такий збір та в користь позивача витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи, що згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №503 від 03 червня 2015 року (а.с. 109) становлять 1386 грн., і витрати за проїзд [PERSON] із с. Сошичне Камінь-Каширського району до м. Луцьк та у зворотному напрямку для укладення договору про проведення вказаної експертизи, які згідно квитків від 03 червня 2015 року (а.с. а.с. 109, 110) становлять 100 грн. (50 грн. в одну сторону та 50 грн. у зворотну), що в силу ст. 79 ЦПК України відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Всього із відповідачів в користь позивача підлягає стягненню по 743 грн. вказаних витрат.

Outcome: approved