Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулася з позовом до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися квартирою №15 будинку 88 по вул. Тараса Шевченка (Радянська) в м. Овруч, Житомирської області з 28 травня 2007 року, мотивуючи тим, що вона є власником квартири №15 по вул. Т. Шевченка в м. Овруч, у квартирі зареєстровані вона, її дочка та колишній чоловік [PERSON], який не проживає у квартирі більше 10 років, з 28 травня 2007 року по даний час. У відповідності із договором найму вона здала відповідачу 1 кімнату площею 15,8 кв. м. строком на два роки. Після закінчення строку договору найму у належній їй квартирі не проживає. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, погоджуються на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування квартири серії ВАО №119025 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВВА №273574. По січень 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області, запис за №7, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ТП №072261. 27.05.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір найму жилого приміщення №33, згідно умов якого, позивач здала відповідачу 1 кім. площею 15,8 м. кв. квартири [ADDRESS] строком на два роки. Актами від 10.07.2017 року складених представником КП «Гарне місто» зафіксовано факт не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. З довідки КП «Гарне місто» №1905 від 11.07.2017 року видно, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник [PERSON], дочка [PERSON], бувший чоловік [PERSON]. Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Крім того, як встановлено, відповідач проживав у належній позивачеві на праві власності квартирі 2 роки як наймач кімнати, про те договір найму закінчився. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сім»ї права користуватися займаним приміщенням. Однак на момент подання позову до суду відповідач не проживає в квартирі і суду не надано доказів того, що між сторонами існує (існувала) домовленість, що при відсутності відповідача у житлі за місцем реєстрації він не втрачає право користування ним. З огляду на викладені обставини, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved