Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

28 грудня 2019 року акціонерне товариство (далі АТ) «Альфа-Банк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 26 серпня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 825/1-40/1/8-012, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 290 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 25 серпня 2018 року. В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір № 825/4-440/9/8-093 від 26 серпня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., р.№ 6303, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвальної частини № І, 1-:-12, 1-го поверху № 18-:-35, ІІ, загальною площею 533,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , власником яких [PERSON] є на підставі договору купівлі - продажу № 2345 від 10 липня 2008 року. 12 грудня 2019 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач дізнався про те, що на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 24 грудня 2008 року у справі № 38/325-08 за фізичною особою підприємцем [PERSON] визнано право власності на нежитлові приміщення, а саме: нежитлові приміщення підвалу: №І, №1-№12, №17-№24; першого поверху: № 8--№34, № 36 в літ. «А-14» загальною площею 956,2 кв.м. та на одну другу частину приміщень спільного користування № 25, № 35 загальною площею 17,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване 10 лютого 2009 року. Вказаним рішенням суду також зазначено про проведену реконструкцію нежитлових приміщень. Після проведення реконструкції загальна площа нежитлових приміщень склала 956,2 кв.м. Позивач зазначав, що відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкту нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд: визнати предметом іпотеки: нежитлові приміщення підвалу № І, 1-12, 17-24; 1-го поверху № 18-34, 36, загальною площею 956,2 кв.м.; Ѕ частину приміщень місць спільного користування № 25, 35 загальною площею 17,5 кв.м. в літ. «А-14», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до іпотечного договору № 825/4-40/9/8-093 від 26 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. р.№ 6303 укладений між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , яке на праві власності належить ФОП [PERSON] ; зобов`язати суб`єктів державної реєстрації прав, державних реєстраторів прав на нерухоме майно, які діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внести датою 10 лютого 2009 року записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження іпотекою та заборону відчуження на нерухоме майно, щодо нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №І, 1-12, 17-24; 1-го поверху № 18-34, 36 загальною площею 956,2 кв.м.; Ѕ частина приміщень місць спільного користування № 25, 35 загальною площею 17,5 кв.м. в літ. «А-14», що розташовані за адресою: [ADDRESS] відповідно до іпотечного договору № 825/4-40/9/8-093 від 26 серпня 2008 року укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа - Банк» та [PERSON] , яке на праві власності належить ФОП [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. При цьому посилався на те, що власником нежитлових приміщень визначених у позовній заяві з 4 грудня 2015 року є [PERSON] . Питання про визнання [PERSON] іпотекодавцем за договором іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки було предметом розгляду у цивільній справі № 645/3723/16-ц та в задоволенні таких позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» було відмовлено. Крім цього, просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, письмових пояснень на позов не подав. Від представника третьої особи Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради надійшли письмові пояснення, в яких він просив справу розглядати за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги про зобов`язання невизначеного кола суб`єктів державної реєстрації прав, державних реєстраторів прав на нерухоме майно внести до Державного реєстру прав записи про обтяження іпотекою та заборону відчуження на нерухоме майно, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього, зазначили, що відповідно до Інформаційної довідки з державного реєстру прав № 192820821 від 12 грудня 2019 року вбачається, що власником нежитлових приміщень зазначених в позові є [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 серпня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 825/1-40/1/8-012, відповідно до якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 290 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 25 серпня 2018 року. В забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір № 825/4-440/9/8-093 від 26 серпня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., р.№ 6303, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвальної частини № І, 1-:-12, 1-го поверху № 18-:-35, ІІ, загальною площею 533,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , власником яких [PERSON] є на підставі договору купівлі - продажу № 2345 від 10 липня 2008 року. Згідно Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлових приміщень підвалу № І, 1-12, 17-24; 1-го поверху № 18-34, 36, загальною площею 956,2 кв.м.; Ѕ частину приміщень місць спільного користування № 25, 35 загальною площею 17,5 кв.м. в літ. «А-14», що розташовані за адресою: [ADDRESS] з 4 грудня 2015 року є [PERSON] (а.с. 73). Представник позивача зазначала, що саме [PERSON] визначена відповідачем у справі, оскільки на момент укладення іпотеки саме [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 10 липня 2008 року була власником вищезазначених нежитлових приміщень. Рішенням господарського суду Харківської області від 24 грудня 2008 року у справі № 38/325-08 за фізичною особою підприємцем [PERSON] визнано право власності на реконструйовані нежитлові приміщення, а саме: нежитлові приміщення підвалу: №І, №1-№12, №17-№24; першого поверху: № 8--№34, № 36 в літ. «А-14» загальною площею 956,2 кв.м. та на одну другу частину приміщень спільного користування № 25, № 35 загальною площею 17,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване 10 лютого 2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Залучення до участі у справі співвідповідача або заміна неналежного відповідача за клопотання відповідача без згоди позивача процесуальным законом не передбачена. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Обсяг процесуальних прав, наданих відповідачу є більшим ніж обсяг процесуальних прав третьої особи. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України). З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову з підстав невірно визначеного складу відповідачів, підстави для задоволення заяви представника [PERSON] про застосування строків позовної давності до вимог позивача відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed