Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

28 грудня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 15251,98 грн. , а також понесені судові витрати. Судом в якості третіх осіб на стороні відповідача залучено [PERSON] та [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, в заяві, яку направив до суду просить розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав повністю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем і [PERSON] укладено договір № б/н від 03 серпня 2010 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 12 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 28 червня 2017 року [PERSON] помер Внаслідок неналежного виконання позичальником зобовязань, станом на день його смерті заборгованість по кредитному договору становила 15251,98 грн. з яких 6697,32 грн. заборгованість по тілу кредиту, 8404,66 грн. заборгованість по нарахованим процентам та 150 грн. пеня. Спадщину на майно померлого [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], яка у відповідності до ст.1282 ЦК України повинна сплатити заборгованість по кредитному договору. [PERSON], а також треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала повністю. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначила, що у відповідності до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки будь якого спадкового майна після смерті [PERSON] не залишилось, тому вимоги банку до [PERSON] як спадкоємця померлого є безпідставними. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази,суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк ( в даний час АТ КБ « ПриватБанк » ) та [PERSON] було укладено договір № б/н від 03 серпня 2010 року , згідно якого останній отримав кредит у розмірі 12 тис. грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 309127 встановлено, що [PERSON] помер 28 червня 2017 року. ( а.с.51). Внаслідок неналежного виконання позичальником зобовязань, станом на 24 липня 2018 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку відповідача становить - 15251,98 грн., з яких 6697,32 грн. заборгованість по тілу кредиту, 8404,66 грн. заборгованість по нарахованим процентам та 150 грн. пеня. ( а.с.7,12). З матеріалів спадкової справи, що відкрилась на майно померлого [PERSON] встановлено, що з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON]. ( а.с. 85-90). Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 Цивільного кодексу України у звязку із смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно звязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно розяснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин », при вирішенні спорів щодо виконання зобовязань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~зберігаючи обєктивність\~і неупередженість: \~керує ходом\~судового процесу;\~ сприяє\~врегулюванню спору\~шляхом досягнення\~угоди між\~сторонами;\~ розяснює\~у випадку\~необхідності учасникам\~судового процесу\~їхні процесуальні\~права та\~обовязки,\~наслідки вчинення\~або невчинення\~процесуальних дій;\~ сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. В судовому засіданні позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що спадкоємець [PERSON] прийняла у спадщину будь яке майно , що залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] Представником позивача було направлено до суду клопотання про направлення судом запитів до нотаріальної контори за місцем реєстрації спадкодавця, житлово експлуатаційної організації, департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, органів державного земельного кадастру, з метою виявлення нерухомого майна ,яке належало померлому та входить до складу спадщини. Однак ч.2 ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З вищезазначених підстав судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання. Враховуючи вищевикладене суд вважає , що даний позов є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed