overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

29.04.2014 р. ПАТ «Дельта Банк» (далі -Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з неї на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі 1374,25 грн. та понесені судові витрати, обгрунтовуючи вимоги тим, що 04.03.2008 р. [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № 006-09030-040308 і Банк надав їй кредитні кошти у сумі 1788,00 грн. на придбання майна зі сплатою відсотків за користування кредитом зі ставки 23,5 % на рік. [PERSON] взяті на себе зобов'язання в частині щомісячного здійснення погашення частини суми заборгованості за кредитом не виконує, не сплачує суму процентів, нарахованих за користування кредитом, тому станом на 20.02.2014 р. заборгувала Банку вказану суму. Представник позивача Духота І.В. про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, в заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала і пояснила, що дійсно у 2008 р. оформила на прохання знайомої кредитний договір. Та їй не повідомила про те,що не сплачує кредит. З сумою заборгованості погодилася. Заслухавши відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 04 березня 2008 р. відповідно до укладеного з позивачем договору № 006-09030-040308 [PERSON] одержала в Банку кредит на суму 1788,00 грн. на придбання певного майна на умовах, визначених Договором зі сплатою кредитору процентів, виходячи зі ставки 23,5 % в рік (а.с. 5-9). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту (а.с. 17-18) станом на 20.02.2014 р. [PERSON] заборгувала Банку 1374,25 грн., у тому числі: 1273,62 грн. - тіло кредиту, 100,63 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст..ст.. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідністю зі ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням розміру процентів, встановленого договором, від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, 1050 цього Кодексу за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав повністю, а відповідач умови кредитного договору не виконала. Крім того, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1). На підставі ст.ст. 526, 527, 554, 611, 625, ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

29.04.2014 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 06.12.2007 р. між сторонами було укладено кредитний договір № 001-06051-061207. Відповідно до п. 1.1. Договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 3090,00 грн на придбання певного майна/послуг на умовах визначених договором. Відповідно до п. 2.3 Договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти , виходячи зі ставки 12 % в рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1.95% в місяць. Станом на 21.02.2014 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором становить 1494,70 грн., а саме: 953,88 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 497,70 грн. - заборгованість за відсотками. Однак на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з відповідача суму 1494,70 грн.. Представник позивача на розгляд справи не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала заяву про розгляд у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю та додала квитанцію про часткову сплату суми боргу в розмірі 500 грн.. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти В судовому засіданні встановлено, що 06.12.2007 року [PERSON] уклала кредитний договір відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 3090,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості в [PERSON] по кредитному договору № 001-06051-061207 заборгованість по кредиту складає в сумі 1494,70 грн.. Перевіривши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 526, 610, 612, 623, 625 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задоволення позову. Згідно поданої квитанцій в справу відповідачка [PERSON] частково оплатила суму боргу, а саме: 20.05.2014 року сплачено 500,00 грн.. Оскільки відповідачкою добровільно сплачено частину боргу в сумі 500,00 грн., то суд вважає зменшити суму заявленого позову на зазначену вище суму, а саме стягнути з [PERSON] суму 994,70 грн.. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

29.04.2014 р. позивачка звернулася в суд з даним позовом в якому вказує, що 18.08.2011 року сторони зареєстрували свій шлюб у відділі РАЦС Бродівського РУЮ, актовий запис №121. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] Понад рік подружжя проживає окремо. Проживаючи разом відповідач зловживав спиртними напоями, наносив побої, не поважав, постійно принижував, безпричинно ревнував, не дбав про сім'ю, не забезпечував матеріально. На цьому ґрунті часто виникали сварки та непорозуміння.З цих підстав вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить його задовольнити, примиритися не бажає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу, вважає, що примирення не можливе. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони 18.08.2011 р. зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Бродівського РУЮ, актовий запис №121, (а.с.3), від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). В даний час подружжя не підтримує жодних подружніх відносин, перебуває в неприязних стосунках, сторони проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, вважає, що сім'я розпалася і збереження її неможливе, так як сторони примиритися не бажають. Розірвання шлюбу не буде суперечити інтересам жодного з подружжя та інтересам їх дитини. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

29.04.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 29 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 164, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось через постійні сварки та суперечки між подружжям, що призвело до неповаги один до одного. Внаслідок цього їх сім'я фактично розпалась, спільного господарства сторони не ведуть та не пов'язані спільним побутом. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала і просить задовольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Дослідивши зміст позовної заяви та додані документи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], сторони з 29 липня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області, актовий запис №164. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». В цьому шлюбі [INFO] року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], та [INFO] року син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], де матір'ю записана [PERSON], а батьком - [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Небажання належним чином повідомленого відповідача з'являтись в судове засідання свідчить про відсутність у нього інтересу на збереження шлюбу та про припинення фактичних шлюбних стосунків. Таким чином шлюб носить формальний характер, його збереження суперечить моральним засадам суспільства, не відповідає інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] доцільно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

29.04.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з втратою порозуміння. В теперішній час сім'я розпалась остаточно, подружні стосунки не підтримуються. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання до суду не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася за місцем реєстрації. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.09.2013 року у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1635. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від надання судом строку на примирення позивач відмовився, зазначивши про це у своїй позовній заяві. Сторони разом не проживають, спільне господарство та бюджет не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. За таких обставин, суд вважає збереження сім'ї неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Майнового спору на даний час у сторін немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

29.04.2015 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] яким просять позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS]. Вказують що є власниками зазначеної квартири в порядку спадкування, відповідач є рідною сестрою спадкодавця [PERSON], в квартирі не проживає з 2005 року, місце перебування її невідомо. Представник позивачів [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову, згоду на заочний порядок, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена за місцем реєстрації, згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки. Третя особа виконком Тернівської районної у місті ради направив суду листа про згоду з позовом та розгляд справи в відсутності представника. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], згідно свідоцтв про право на спадщину, своє право на нерухомість зареєструвала у встановленому порядку а.с.13-20. Згідно довідки та акту а.с.11-12 у вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], яка у вказаному житлі не проживає з 2005 р. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином сукупністю досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, та як колишній член сім'ї власника житла, може бути позбавлений правом користування житлом. Оскільки відповідач визнається таким що втратив право користування квартирою, тому згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - орган державної міграційної служби при винесенні такого рішення, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку, для цього винесення окремого судового рішення не потрібно. На підставі ст.405 ч.2 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

29.04.2015 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. Вказує, що спільне проживання припинено, відповідач працює, але допомоги на утримання доньки не надає, проживає окремо. 29.07.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства відносно [PERSON]. Вказує що перебував з позивачем в шлюбі з 22.10.2007 року який розірвано 11.01.2010 р. З листопада 2008 р. вони не підтримували шлюбних стосунків, дружина проживала окремо в с.Новоіванівка, Полтавської області. Позивач проживав постійно в своїх батьків в с.Сварицевичі, Рівненської області, вважає що не є батьком дитини. Позивач по первісному позову [PERSON] визнала зустрічний позов про оспорювання батьківства, первісний позов не підтримала, підтвердила що відповідач не є батьком дитини, оскільки з листопада 2008 р. вони з [PERSON] проживали окремо. Відповідач [PERSON] проти первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав. Оскільки відповідач [PERSON] визнала зустрічний позов, відповідно до ст.170 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються ст.136 Сімейного кодексу України особа яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство. У разі доведеності відсутності кровного споріднення з дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Наданими сторонами доказами - свідоцтвами про народження дитини, реєстрацією та розірвання шлюбу, довідками з місця проживання сторін судом встановлено що сторони з листопада 2008 року - тривалий час до народження дитини спільно не проживали. [PERSON] проживала в [INFO], а [PERSON] проживав постійно в своїх батьків в с.Сварицевичі, Дубровицького району, Рівненської області, кровне споріднення [PERSON] з донькою [PERSON] відсутнє. Таким чином порушене право позивача підлягає захисту, слід виключити відомості про [PERSON] як батька з актового запису про народження дитини. Стосовно первісного позову про стягнення аліментів, то в його задоволенні слід відмовити. Згідно ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України - батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей. При виключенні відомостей про відповідача, як про батька дитини з актового запису про народження дитини,- стягнення аліментів неможливо згідно закону. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, в позові про стягнення аліментів відмовлено, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави, згідно ст.81,88 ЦПК України. На підставі ст.ст.136, 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

29.04.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розiрвати шлюб мiж нею i вiдповiдачем, зареєстрований вiддiлом державної реєстрації актiв цивiльного стану по м. Харкову Харкiвського мiського вiддiлу юстиції, актовий запис №1933. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 07.08.1988 р. вона уклала шлюб, з відповідачем, який було зареєстровано вiддiлом державної реєстрації актiв цивiльного стану по м. Харкову Харкiвського мiського вiддiлу юстиції, актовий запис №1933. В шлюбi вони мають повнолiтню дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає окремо. Неповнолiтнiх дiтей немає. Позивачка вказує, що фактичнi шлюбнi вiдносини мiж ними давно вiдсутнi, а з лютого 2015 р. i на даний час вони проживають окремо i спiльного господарства не ведуть; вiдносини мiж ними вiдсутнi, взаєморозумiння немає. Позивачка вважає, що вони з вiдповiдачем стали чужими людьми, а тому вважає недоцiльним подальше збереження формального шлюбу. Позивачка просить суд не надавати час для примирення чи обмiрковування прийнятого рiшення, оскiльки вважає неможливим поновлення шлюбних вiдносин. [PERSON] вказує, що майнових претензiй на день звернення з позовною заявою немає. Позивачка в судове засiдання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовнi вимоги пiдтримала. Пiсля розiрвання шлюбу просила залишити їй прiзвище [PERSON]. Вiдповідач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якiй просив справу слухати без його участi, позовнi вимоги пiдтримав. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 07.08.1988 р. вiддiлом державної реєстрації актiв цивiльного стану по м. Харкову Харкiвського мiського управлiння юстиції, актовий запис №1933. Як вбачається з позовної зави, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, майнового спору, а також неповнолiтнiх дiтей немає, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. [PERSON] на пiдтвердження понесених витрат надала до суду квитанцію від 03.06.2015 р. про сплату судового збору в розмiрi 243,60 грн. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

29.04.2015р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 19.09.2003 року. Шлюб було у 2011 році розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу дитині надає, але нерегулярно та недостатньому рівні. Інших дітей, зобов'язань за виконавчими документами у відповідача не має. У зв'язку з викладеним просить стягувати з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він не працевлаштований, має нерегулярний дохід, тому не заперечує про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 400,00 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, 19.09.2003р. між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач не має постійного доходу, тому розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, часткове визнання відповідачем позову щодо розміру аліментів, суд дійшов висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини потрібно визначити у розмірі 400,00 грн. щомісяця від дня пред'явлення позову до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

29.04.2015 р. [PERSON] та [PERSON] звернулисядо суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказують, що згідно свідоцтва про право власності від 09.10.1994 року, квартира [ADDRESS] належить їм. [PERSON] є донькою, яка не мешкає у квартирі з 2003 року. Про місце її проживання їм не відомо, з ними вона не спілкується. Реєстрація відповідача в квартирі створює труднощі у користуванні та володінні житлом, на відповідача нараховуються комунальні послуги, які вона не сплачує. Позивачі просять визнати [PERSON] втратившою право користування квартирою [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] - а.с. 10. Згідно довідки з місця проживання № 38 від 01.04.2015 та акту від 01.04.2015 року підписаного сусідами та завіреного майстром дільниці № 4 ТОВ «УЮТ-2011» - а.с.13,14, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] але з 2003 року не проживає. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач зареєстрована в [ADDRESS] на неї нараховуються комунальні послуги, проте в квартирі вона не мешкає понад один рік, не сплачує комунальні послуги, що створює перешкоди позивачам у володінні та користуванні власністю, тому суд вважає необхідним визнати [PERSON] втратившою право користування квартирою [ADDRESS] На підставі ч.2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved