Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

27 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 вересня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 08 червня 2007 року. На даний час відповідач проживає окремо, матеріально доньку не забезпечує. Інших платежів аліментарного характеру відповідач не має. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі ( а.с. ). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином була сповіщений про час, день та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення направлялось за місцем реєстрації, вручено під розпис особисто ( а.с. 16 ). На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що судовий виклик здійснений належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. У відповідності до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а. с. 3 ). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4 ). Відповідно до свідоцтва розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08 червня 2007 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 70. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 5). З наявного у матеріалах справи свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] позивачка з 12 листопада 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та її прізвище після одруження - [PERSON] (а. с. 18 ). З довідки виконкому Бобрицької сільської ради Білопільської сільської ради Сумської області № 31 від 20 січня 2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована на території Бобрицької сільської ради, але фактично не проживає. Має наступний склад сім'ї: чоловік - [PERSON], доньки - [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2012 року народження (а. с. 6 ). Згідно довідки № 71 від 27 січня 2014 року, виданої виконкомом Улянівської селищної ради Білопільського району [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS], на її утриманні знаходиться дитина [PERSON], 2003 року народження (а. с. 7). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини та її матері, а також відповідача, який є працездатним і зобов'язаний утримувати свою малолітню доньку до досягнення повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2003 року народження, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved