Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

26 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позов мотивований тим, що від шлюбу, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 01 квітня 2013 року розірвано, вони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, у звязку з чим їй не вистачає коштів для належного його забезпечення. Вказуючи, що домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення сином повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки, зміну свого місця проживання суд не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Враховуючи, що в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення. Обовязок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог ст. 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Турійського районного суду від 01 квітня 2013 року було розірвано (а.с. 6) і від якого вони мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьком в якому записаний відповідач [PERSON] (а.с. 5). Дитина проживає з позивачем (а.с. 7). Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів в матеріалах справи немає. З довідки про доходи від 14 серпня 2015 року вбачається, що позивач працює на посаді оператора у Приватному підприємстві «ТК Укр-Петроль» і отримує заробітну плату близько 1200 гривень щомісяця (а.с. 8). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК України бере до уваги те, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, позивач отримує невисоку заробітну плату, якої недостатньо для належного утримання і забезпечення дитини, відповідач є здоровою працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст.ст. 184, 191 СК України. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243 грн 60 коп. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved