Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

26 травня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS] в Орджонікідзевському районні міста Маріуполя Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилались на те, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення № 016992 виданого Жданівською міською радою народних депутатів 13 листопада 1996 року. Квартира була видана [PERSON] та її сім'ї в кількості двох осіб: [PERSON], [PERSON]. На даний момент в квартирі зареєстрована, але тривалий час не мешкає - [PERSON]. Позивачка вимушена нести матеріальні витрати по оплаті квартири та комунальних платежів за відповідачку, що ставить [PERSON] у скрутне матеріальне становище. Факт не проживання відповідачки [PERSON] у даній квартирі з липня 2014 року, підтверджується актом, складеним працівниками КСН „Маркохім від 18 травня 2015 року. Зазначені обставини ускладнюють життя позивачки, проте добровільно знятись з реєстрації за адресою спірної квартири, відповідачка [PERSON] не бажає, у звязку з чим позивачка вимушена звертатися до суду. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 10 будинку № 25 по бульвару 50 років Жовтня в місті Маріуполі. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась від неї на адресу суду надійшли заяви з проханням слухати справу за її відсутності на задоволені позовних вимог наполягала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі ордеру №016992 від 13 листопада 1996 року була виділена [PERSON], як основному наймачу та її сім'ї в кількості двох осіб: [PERSON], [PERSON]. (а.с. 6) З копії довідки з місця проживання, виданої 29 квітня 2015 року ЖКП «Азовжитлокомплекс» вбачається, що в квартирі №1 0 будинку № 25 по бульвару 50 років Жовтня в місті Маріуполі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 7,14) З акту складеному працівниками КСН «Маркохім» від 18.05.2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [INFO], але фактично не проживають з липня 2014 року (а.с. 8,15). Факт не проживання відповідачки [PERSON] у квартирі [ADDRESS], також підтверджується актом, складеним 08 липня 2015 року працівниками ЖКП Азовжитлокомплекс з підписами сусідів. Згідно до вимог ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або члена його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутніми з поважної причин більше шести місяців, цей строк по заяві відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору судом. Визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, аналізуючи наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд вважає, що суду надані безспірні докази, які свідчать про те, що відповідачка [PERSON] без поважних причин не проживає з липня 2014 року в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, а також не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому остання можє бути визнана такою, що втратила право користування жилою площею у вказаній квартирі, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки судовий збір в розмірі 243,60 гривні, що були сплачені останньою при зверненні до суду.

Outcome: approved