Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

27.05.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі по 5000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] відповідач у справі, є її батьком. Разом з відповідачем вона не проживає, спільного господарства не ведуть. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. 14.07.2021 року відповідач надав у засіданні відзив на позовну заяву, у якому він визнає позов у розмірі сплати аліментів 2500 грн., щомісячно. 23.07.2021 року позивач надіслала до суду відповідь на відзив, у якому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилась. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково. Зокрема, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн. Заслухавши сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Позивач [PERSON] , [INFO] , являється донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 6). Згідно довідки Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області № 1478 від 05.10.2021 року відповідач [PERSON] отримує пенсію у розмірі близько 10500 грн. (а.с. 73). Позивач [PERSON] навчається у Новоград-Волинському економіко-гуманітарному коледжі за оплатним договором (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15\~СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Однак, позивач не надала докази на те, що відповідач у змозі сплачувати аліменти у розмірі по 5000,00 грн., щомісячно. Враховуючи вищевикладене, суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Повний текст рішення складено 16.12.2021 року.

Outcome: partial