Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

28.10.2020 року до [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 05.11.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити з порядку загального позовного провадження (а.с. 61). 02.02.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла уточнена позовна заява до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 3/8 частки квартири в порядку спадкування за законом (а.с. 128), яку судом прийнято до розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] (брат позивача) вважаються такими, що прийняли спадщину. Після прийняття спадщини частка [PERSON] складала 3/4 частини квартири, а [PERSON] - 1/4 частина квартири. [INFO] помер [PERSON] . До складу спадщини увійшло 3/4 частини квартири. Оскільки [PERSON] (брат позивача) на час смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з померлим, він вважається таким, що прийняв спадщину після померлого батька позивача. Між [PERSON] та [PERSON] розподілено порівну (по 3/8 частки) 3/4 частини квартири, які належали померлому. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 3/8 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . 20.08.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. від 20.08.2018 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відомостей про визначення складу спадкового майна після померлого батька [PERSON] . У зв`язку з відсутністю у позивача належних та допустимих доказів, що підтверджують факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання за нею права власності на 3/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] . 22.02.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі (а.с. 163). 29.04.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, в якій позивач просить суд залишити без розгляду позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 190). В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, в якому зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду (п. 1 ч. 2). За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3). Враховуючи те, що відповідач в повному обсязі визнав позовні вимоги [PERSON] , суд вважає за можливе в підготовчому засіданні ухвали рішення за результатами розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Пунктом 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Як вбачається із змісту прохальної частини позову, позивач [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . 29.04.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, в якій позивач просить суд залишити без розгляду зазначену вище позовну вимогу. З огляду на викладене, враховуючи, що від позивача надійшла заява, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . При розгляді позовної заяви в частині визнання за [PERSON] права власності на 3/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який був чинний на період виникнення спірних правовідносин) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном (ч. 1). Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ч. 2). З матеріалів справи слідує, що 22.12.1960 року між [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1941 року народження, укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №174 (а.с. 91). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09.09.2013 року №00012717805, [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1941 року народження, є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 15-16). Зазначена вище обставина також підтверджується записом акту про народження від 21.09.1961 року №247 (а.с. 104). Крім того, відповідно до свідоцтва про народження від 24.07.1968 року серії [NUMBER] , актовий запис №854, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). 05.02.1982 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №74 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.04.1990 року серії [NUMBER] , актовий запис №113, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18). 20.07.1990 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №276 (а.с. 19). Таким чином, судом встановлено, що позивач у справі є донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Судом встановлено, що 22.01.1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №3-190 (а.с. 20). Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи, що договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладено за час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, матеріалами справи підтверджено, що вказане нерухоме майно у відповідності до норм ст. 16 Закону України «Про власність», ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (які були чинними на період виникнення спірних правовідносин) є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. 2). Відповідно до свідоцтва про смерть від 27.11.2006 року серії [NUMBER] , актовий запис №10780, [PERSON] померла у віці 65 років (а.с. 28). Зазначена вище обставина також підтверджується довідкою від 27.11.2006 року №10780 (а.с. 90). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із змісту довідки від 29.07.2013 року за підписом голови правління ЖБК «Зв`язківець-6», [PERSON] , [INFO] , мешкала за адресою: [ADDRESS] , до моменту смерті - [INFO] . за зазначеною адресою на час смерті [PERSON] були прописані - [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1968 року народження (а.с. 96). Сама лише реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11.03.2020 року, винесеній за результатами розгляду справи № 360/2312/16-ц, який відповідно до статті 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм. З огляду на те, що на момент смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1968 року народження, за адресою: [ADDRESS] , останні є такими, що фактично прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Доказів протилежного матеріали цивільної справи №333/6022/20 не містять. Таким чином, після прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] належала 3/4 частина, а [PERSON] - 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2013 року серії [NUMBER] , актовий запис №3257 (а.с. 29), а також довідкою про причину смерті від 12.06.2013 року №163 (а.с. 87). На момент смерті [PERSON] за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований та фактично проживав його син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 27.05.2004 року (а.с. 82-83), довідкою за підписом голови правління ЖБК «Зв`язківець-6» від 17.06.2013 року (а.с. 95). З огляду на викладене, [PERSON] , [INFO] , є таким, що фактично прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у вигляді 3/8 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між [PERSON] та [PERSON] розподілено порівну (по 3/8 частки) 3/4 частини квартири, які належали померлому [INFO] [PERSON] 07.08.2013 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 74). 20.08.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 114). Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ракитянської Т.Г. від 20.08.2018 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відомостей про визначення складу спадкового майна після померлого батька [PERSON] (а.с. 118). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи встановлення факту належності спадкодавцю на момент смерті спадкового майна у вигляді 3/8 частини квартири, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 3/8 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 748,80 грн. судом покладається на відповідача.

Outcome: approved