Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

27.04.2021р. [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій заінтересованою особою визначив Головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області Соборний районний відділ у місті Дніпрі, про встановлення факта постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року (а.с. 2-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 30.04.2021р. відкрито провадження у справі (а.с. 22). В обґрунтування заяви посилався на те, що він [PERSON] [INFO] , народився в [ADDRESS] , де до теперішнього часу проживає і зареєстрований. Звернувся до Соборного РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з питання оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974 року, однак у видачі паспорта було відмовлено. Заявник проживав в Україні на момент проголошення незалежності України 24.08.1991ру. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для виготовлення паспорта громадянина України. Заявник в поданій 28.05.2021р. до суду письмовій заяві вимоги підтримав, просить задовольнити, справу розглянути без його участі. Від представника заінтересованої особи - ГУ ДМС в Дніпропетровській області - заступника начальника Соборного РВ у місті Дніпрі - Кабачек В.М. 28.05.2021р. надійшла заява про вирішення питання по заяві на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області від батьків - [PERSON] (національність - українець) і від [PERSON] (національність - українка), що підтверджується свідоцтвом про народження Української РСР, серії [NUMBER] з гербовою печаткою Української РСР (а.с. 9). Як видно з довідки про реєстрацію місця проживання від 25.03.2021р. № 1/2217, виданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади, датою і місцем народження [PERSON] зазначено [INFO] , Україна, м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область. Зареєстрований з 12.02.1996р. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). 13.11.1993р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка обрала прізвище « [PERSON] », про що 13.11.1993р. видано свідоцтво про укладення шлюбу Відділом ЗАГС Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська на бланку українського зразка серії [NUMBER] , з гербовою печаткою держави Україна (а.с. 6). 19.07.1995р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний, про що 19.07.1995р. видано свідоцтво про розірвання шлюбу Відділом ЗАГС Виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська на бланку українського зразка серії [NUMBER] , з гербовою печаткою держави Україна (а.с. 7). Також встановлено, що заявник [PERSON] був засуджений на території України вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2020р., відбував покарання в установах Державної пенітенціарної служби України з 20.04.2015р., звільнений умовно-достроково 11.10.2016р. (а.с. 8, 12-18). Жодних інших відомостей про те, що [PERSON] на момент проголошення незалежності України 24.08.1991р. проживав в іншому місці судом не встановлено. Заявник звернувся до Соборного РВ у місті Дніпрі ГУ ДМС в Дніпропетровській області із заявою про видачу паспорта, однак листом від 03.04.2021р. йому відмовлено, оскільки, та надано роз`яснення по те, що відповідно до п. 8 Прядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001р. №215 (далі - Порядок), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24.08.1991р. постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факті постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Згідно вимог ГУ ДМС України в Дніпропетровській області вих. №1201/910 від 15.01.2018р. та вимог ДМС України від 12.12.2017 року №6-7999.1-17, у зв`язку з тим, що у 2016 році відбулася реформа системи реєстрації в Україні, ДМС на сьогодні не володіє інформацією про зареєстрованих осіб. Законодавством на теперішній час не визначено орган, який зберігає дані про зареєстрованих (прописаних) на 1991 рік осіб та відповідає за їх збереження. Наявні архівні документи передавалися на постійне зберігання до державних архівів України або територіальних органів ДМС. Крім того, відносно документів, які до проголошення незалежності України (або після) утворилися під час прописки/реєстрації осіб (будинкові, по господарські книги , різноманітні довідки (форми: А, 16, 17 тощо)) ЖЕКів, сільських, селищних рад, органів місцевого самоврядування тощо, і які подаються для встановлення належності громадянства України або набуття громадянства України, не визначено процедуру, умови і терміни їх зберігання. Такі документи можуть слугувати лише підставою для звернення особи до суду встановлення юридичного факту проживання (постійного проживання) на території України. З огляду на викладене та з урахуванням п. 44 Порядку, заявникові слід звернутись до суду для встановлення юридичного факту постійного проживання за станом 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України (а.с. 10-11). Згідно із ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Вирішуючи питання про встановлення юридичних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Згідно вимог п. 1 вказаної Постанови Пленуму в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 цього Закону, яка передбачає, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» ( [INFO] ) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні чи неповнорідні) брат, сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української народної Республіки, Західноукраїнської народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пункт 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Народної Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина 1 статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, в також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Згідно з пунктом 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи установлені обставини, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має правове значення, адже в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами. На підставі наведеного,

Outcome: approved