Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

28 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31.07.2018 року в розмірі 25247,32 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 гривні. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 31.07.2018 року. Відповідач підписав заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додана до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000,00 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердрафту. Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору). У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або Тарифів клієнт має право надати Банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Згідно з п. 2.1.1.12.7.1.1 договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. У порушення п. 2.1.1.5.5 договору, а також ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 13.08.2020 року в загальній сумі 25247,32 гривень, яка складається з наступного: 18570,24 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т. ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 18570,24 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 6677,08 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року позовні вимоги були задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.07.2018 року в сумі 25 247 гривень 32 копійки, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 18570,24 гривень та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6677,08 гривень, а також стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 гривні. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року за заявою відповідача було скасовано заочне рішення Славутицького міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 12 травня 2021 року. Позивач у призначене судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника відповідача до суду подана заява, в якій він просив проводити судове засідання за його відсутності та відсутності відповідача і відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у заяві б/н не зазначений розмір кредиту, не вказаний розмір відсотків. Витяг з Умов та правил про надання банківських послуг не містить підпис відповідача, а тому вищевказані документи є неналежними доказами згідно із ст.ст.77-79 ЦПК України. Відповідно до розрахунку заборгованості з 31.07.2018 року по 31.08.2019 року відповідачем було витрачено коштів в сумі 29169,71 гривень, а внесено за вищевказаний період 22127,47 гривень, після 01.09.2019 року було внесено відповідачем ще 8247,36 гривень, всього було внесено коштів на суму 30377,83 гривень. Таким чином, заборгованість за вказаним кредитним договором відсутня. Паспорт споживчого кредиту не є складовою кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 липня 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого стало АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31.07.2018 року, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номера домашнього та мобільного телефонів, свій соціальний статус, службове становище, розмір своєї місячної заробітної плати після сплати податків та інших вирахувань, розмір свого щомісячного регулярного доходу з інших джерел, сімейний стан. Відповідно до умов договору Банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом 20 000,00 гривень, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000,00 гривень. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав копію паспорту споживчого кредиту, підписаного 31.07.2018 року відповідачем. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається наступне: 31.07.2018 року - старт карткового рахунку № [NUMBER] ; 31.07.2018 року - встановлення кредитного ліміту 20 000,00 гривень; 31.07.2018 року - зменшення кредитного ліміту; 21.09.2018 року - збільшення кредитного ліміту до 22 000,00 гривень; 10.03.2019 року - зменшення кредитного ліміту до 21 472,77 гривень; 11.03.2019 року - збільшення кредитного ліміту до 21 480,00 гривень; 12.03.2019 року - зменшення кредитного ліміту до 21 480,00 гривень; 05.09.2019 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень. Відповідно до довідки про надані [PERSON] кредитні картки, останній отримав від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну картку: № [NUMBER] , дата відкриття - 31.07.2018 рік, термін дії - 06/22. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 31.07.2018 року станом на 13.08.2020 року становить в загальній сумі 25247,32 гривень, яка складається з наступного: 18570,24 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т. ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 18570,24 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 6677,08 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, як невід`ємної частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, суд погоджується з доводами представника віповідача, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, які долучені позивачем до позовної заяви, не є складовою кредитного договору. Проте, як встановлено в судовому засіданні, 31 липня 2018 року відповідач підписав, крім анкети-заяви №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, паспорт споживчого кредиту, який додано позивачем до позову. Згідно із указаним паспортом відповідач своїм підписом засвідчив погодження основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме суму/ліміт кредиту -до 50 тисяч гривень для картки «Універсальна» та до 75 тисяч гривень для картки «Універсальна ГОЛД», строк договору та строк кредитування обумовлено 240 місяцями, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом на картковий рахунок, без забезпечення. Отже, умовами кредитного договору передбачено право використання відповідачем двох карток: «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД». Відповідно до розділу 4 указаного паспорта передбачено проценту ставку у межах пільгового періоду - 0,00001% річних, процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2% («Універсальна») та 42% («Універсальна ГОЛД»). Також у зазначеному паспорті у розділі 5 визначено порядок повернення кредиту щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Згідно із розділом 6 унаслідок прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит застосовується штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500 грн+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 86,4% та 84 % у залежності від типу картки. У паспорті споживчого кредиту у розділі 7 «Інші важливі правові аспекти» споживача було повідомлено про право отримати безкоштовно копію цього договору за вибором у письмовій чи електронній формі, право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування», достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням. Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір, який складається із підписаної відповідачем анкети-заяви та підписаного відповідачем паспорта споживчого кредиту, згідно з яким сторони своїми підписами засвідчили досягнення згоди щодо: типу кредиту, суми ліміту, строку договору та строку кредитування, способу та строку надання кредиту, процентної ставки в межах та поза межами пільгового кредиту, типу процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, наслідків прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі штрафу та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20 щодо досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, то позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви, виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31.07.2018 року, але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. При цьому, як зазначено в розрахунку заборгованості, та у виписці по картковому рахунку, розмір відсотків за користування кредитними коштами становить 42 % річних, що відповідає тому розміру процентів за межами пільгового періоду, який зазначено у паспорті споживчого кредиту для кредитної картки «Універсальна ГОЛД». З вказаного розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку видно, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, але неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, тому і виникла заборгованість на загальну суму 25 247,32 гривень, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 18570,24 гривень та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6677,08 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказаний розмір заборгованості відповідачем та його представником не спростовано. Доводи представника відповідача про те, що відповідачем сплачена заборгованість в повному обсязі, оскільки внесена сума коштів відповідачем перевищує суму отриманого кредиту, суд до уваги не приймає, тому що кошти, які сплачені відповідачем за період з 31.07.2018 року по 13.08.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості розподілялися на погашення тіла кредиту та процентів, розмір яких узгоджено сторонами у паспорті споживчого кредиту. Враховуючи, що відповідачем порушувалися строки внесення обов`язкових платежів, тому і виникла заборгованість у вказаному розмірі. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 гривні, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved