Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

27.12.2018 року позивач [PERSON] , яка діє від себе та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , Вільнотарасівська сільська рада Білоцерківського району про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає її син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 04 грудня 2018 року. Батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про його народження. Шлюб між ними розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2015 року, справа № 357/5036/16-ц. Вона займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя молодшого сина - [PERSON], забезпечує його харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, створює умови для отримання ним освіти, піклується про його фізичний розвиток, створила всі належні умови для виховання, навчання та розвитку, що стверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 04 грудня 2018 року. Вона звернулася із заявою до органу опіки та піклування Вільнотарасівської сільської ради Білоцерківського району про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 1569, складений 12 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області). Зазначені обставини підтверджено копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 грудня 2018 року, копією висновку № 1 від 20.12.2018 року виконавчого комітету Вільнотарасівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] Батько з часу їхнього розлучення ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина [PERSON]. Відповідно до інформації адміністрації Вільнотарасівського навчально-виховного об`єднання «Загальноосвітня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад», який з 05 вересня 2016 року по 19 грудня 2018 року відвідував малолітній Мансур, за час перебування дитини в закладі батько жодного разу до садочка не з`явився, участі в організації навчально-виховного процесу не брав, батьківські збори не відвідував. В телефонному режимі дитиною не цікавився. [PERSON] не займається підготовкою до самостійного життя свого сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для отримання ним освіти. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліментів не сплачує. Згідно з копією довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів № 435 від 01.11.2018 року, станом на 31.10.2018 року борг по сплаті аліментів становить 44742,44 грн. Аліменти стягуються на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.11.2016 року по справі № 357/9803/16-ц та виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 05.12.2016 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09.09.2016 року і до повноліття дітей. Відповідно до висновку № 1 від 20.12.2018 року виконавчий комітет Вільнотарасівської сільської ради дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як зазначалося нею вище, вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя малолітнього сина [PERSON] , [INFO] займається вона, забезпечує сина харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, створює умови для отримання ним освіти, піклуюся про фізичний розвиток дитини його самоусвідомлення та поглядів на життя. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до приписів ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб аліментів не сплачує, участі в утриманні свого малолітнього сина він взагалі не приймає. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 11.11.2016 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09.09.2016 року і до повноліття дітей. Даний розмір аліментів вона вважає недостатнім для утримання дитини, оскільки [PERSON] є дитиною, яка часто хворіє та потребує санаторно-курортного лікування. В ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 141 СК України обов`язки батьків з утримання дітей є рівними. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А тому з врахуванням всіх вищенаведених обставин вважає, що можливо збільшити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення повноліття. Просила суд прийняти цей позов до судового розгляду, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженця Азейбарджанської Республіки щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця Азейбарджанської Республіки, останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , яка зареєстрована [ADDRESS] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача на її користь судові витрати ( а. с. 2-7 ). Ухвалою судді від 31.01.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 17 годину 00 хвилин 11 березня 2019 року ( а. с. 30-31 ). Ухвалою суду від 11 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 годину 00 хвилин 10 квітня 2019 року ( а. с.43-44 ). У зв`язку з неявкою сторін по справі у судове засідання, розгляд справи було відкладено на 14 годину 00 хвилин 06.06.2019 року. В судове засідання представник позивача - адвокат Кудлацька-Тишко В.В., яка діє на підставі Ордеру, серія КС № 505140 від 13.03.2019 року не з`явилися, надала до суду заяву, отримана 06.06.2019 року за вх. № 20574, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та її як представника. Не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідно до ст. 49 ЦПК України зменшила позовні вимоги та просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , уродженця Азейбарджанської Республіки щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так як останній ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, з якого убачається, що судову повістку отримано 28.04.2019 року. Третя особа Вільнотарасівська сільська рада Білоцерківського району в судове засіданні представника не направила, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, з якого убачається, що судову повістку отримано 26.04.2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, відповідач та третя особа завчасно та належним чином були повідомлені. Заяв та клопотань з боку відповідача та третьої особи на адресу суду не надходило, як і не надходило від відповідача відзив на позовну заяву. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 06.06.2019 року по даній справі вирішено провести розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 08 листопада 2016 року ( а. с. 15 ). Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявним в матеріалах справи повторним свідоцтвом про народження ( а. с. 12 ). З довідки про місце проживання та склад сім`ї від 19.10.2018 року за вих. № 5149, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради [PERSON] вбачається, що остання проживає і місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . В даному приміщенні зареєстровано 4 членів сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а. с. 18 ). З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 04.12.2018 року, яка засвідчена членами комісії та сільським головою Вільнотарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області вбачається, що санітарний стан житлового приміщення задовільний, будинок знаходиться в доброму стані, в будинку дотримуються санітарно-гігієнічних умов проживання. Син забезпечений одягом та взуттям відповідно до сезону, а також меблями для комфортного відпочинку та проведення дозвілля. В сім`ї панують доброзичливі стосунки, дитина почувається впевнено, комфортно. Сім`я складається з 2 чоловік: мати - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] ( а. с. 19 ). Відповідно до довідки, виданої 19.12.2018 року за вих. № 08 адміністрацією Вільнотарасівського навчально-виховного об`єднання «Загальноосвітня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад», вбачається, що з 05 вересня 2016 року по 19 грудня 2018 року відвідував малолітній Мансур, за час перебування дитини в закладі батько жодного разу до садочка не з`явився, участі в організації навчально-виховного процесу не брав, батьківські збори не відвідував. В телефонному режимі дитиною не цікавився ( а. с. 19 на зворотному листі ). З довідки, виданої Вільнотарасівської сільської ради від 06.12.2018 року за вих. № 02-33/402 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно був не зареєстрований, але проживав з вересня 2015 року по лютий 2016 року в [ADDRESS] на житловій площі тестя [PERSON] ( а. с. 20 ). Згідно з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів за вих. № 435 від 01.11.2018 року, станом на 31.10.2018 року борг по сплаті аліментів становить 44742,44 грн. Аліменти стягуються на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 11.11.2016 року по справі № 357/9803/16-ц та виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 05.12.2016 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09.09.2016 року і до повноліття дітей ( а. с. 17 на зворотному листі ). Відповідно до висновку № 1 від 20.12.2018 року виконавчий комітет Вільнотарасівської сільської ради дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , стосовно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини ( а. с. 22 ). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] отримавши судову повістку про слухання справи, яке відбудеться 06.06.2019 року в судове засіданні не з`явився, не надав заперечень щодо позбавлення його батьківських прав, а також не надав і відзив на позовну заяву [PERSON] Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідач [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляється від покладеного на нього обов`язку виховання своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не відвідує сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, вимоги позивачки стосовно того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських прав знайшли своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду даної цивільної справи та є такими, що підлягають задоволенню. З боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України в спростування доводів позивача. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у сумі 704,80 гривень, понесені при зверненні до суду та які документально підтверджені ( а. с. 8 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved