overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

28.04.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу . Шлюб між сторонами було укладено 08.05.2010 року, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 226 . Сторони мають неповнолітню доньку- [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім»ї стали різні погляди на життя, втрата почуття взаємоповаги один до одного, відсутність нормального морального клімату в родині, різні погляди на ведення домашнього господарства, фактичне припинення родинних відносин . Подальше збереження шлюбу неможливе. Позивачка просить шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити шлюбне -[PERSON] та стягнути на її користь судовий збір сплачений нею при звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з»явилася, надавши суду письмову заяву за якою позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без її участі. Відповідач до судового засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не надійшло ніяких заперечень відповідача проти позовних вимог позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 224 ЦПК України «У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи» Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду». Відповідно вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином шлюбно-сімейні відносини між сторонами не склалися, постійно між ними виникали непорозуміння, вони виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя. На даний час сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер, не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме інтересам позивачки, а тому шлюб між подружжям слід розірвати. Крім того, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1), який і повинен бути повернутий їй відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

28.04.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою по справі [PERSON] він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1996 року, шлюб зареєстрований Родинським виконкомом Донецькій області, актовий запис № 4. Від цього шлюбу в них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з тієї причини, що в них відсутні почуття, взаєморозуміння та повага один до одного, між ними постійні сварки. Він вважає, що примирення між ними неможливо, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в попередньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Дмитрохіна». Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про укладання шлюбу вбачається, що сторони перебувають в шлюбі з 27 січня 1996 року, шлюб зареєстрований Родинським виконкомом Донецькій області, актовий запис № 4, дошлюбне прізвище відповідачки «[PERSON]». (а.с.4). Від цього шлюбу у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO].(а.с.3, 5). Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з листопада 2013 року з тієї причини, що в них відсутні взаєморозуміння та почуття. Примирення між ними неможливо, шлюб суперечить інтересам сторін. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між ним та [PERSON] слід розірвати, прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

28.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, пояснюючи це тим, вони разом з відповідачем перебуваю у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В даний час позивач, відповідач та дитина проживають разом, однак [PERSON] кошти на утримання [PERSON], яка є матір'ю їх дитини [PERSON] не надає. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на власне утримання позивача в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року починаючи з 28.04.2014 року. 23.06.2014 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. 02.07.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 р. заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.06.2014 р. скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмові заперечення проти позову та просив розгляди справи у його відсутність. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 вересня 2011 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2013 року. В даний час позивач, відповідач та дитина проживають разом, що підтверджується довідкою №599, виданою виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 31.03.2014 року. Однак [PERSON] кошти на утримання [PERSON], яка є матір'ю їх дитини [PERSON] не надає. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

28.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів, пояснюючи це тим, вони разом з відповідачем перебуваю у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В даний час позивач, відповідач та дитина проживають разом, однак [PERSON] кошти на утримання [PERSON], яка є матір'ю їх дитини [PERSON] не надає. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на власне утримання позивача в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] починаючи з 28.04.2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справ повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Дослідивши матеріали справи суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено судом, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 вересня 2011 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2013 року. В даний час позивач, відповідач та дитина проживають разом, що підтверджується довідкою №599 виданою виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 31.03.2014 року. Однак [PERSON] кошти на утримання [PERSON], яка є матір'ю їх дитини [PERSON] не надає. Інших утриманців на яких би відповідач сплачував аліменти немає. Ці обставини підтверджуються всіма доказами, зібраними в справі, в їх сукупності, та не оспорювались сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

28.04.2014 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 07.11.2006 року. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несхожість характерів. На даний час сторони припинили ведення спільного господарства та спільне проживання і не підтримують шлюбних стосунків. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання 14.05.2014 року позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про надання строку для примирення подружжя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час та місце проведення судового засідання. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 14.05.2014 року та від 02.09.2014 року сторонам було надано строк для примирення подружжя. Однак, впродовж цього строку сторони не примирилися та звернулися в суд з заявами про проведення подальшого судового розгляду у їх відсутності і відповідач зазначив, що позов визнає та просить такий задоволити. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 07.11.2006 року. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сім'ї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати. Відповідно до позовних вимог позивач просить державне мито у дохід держави стягнути з відповідача, однак, при розгляді справи суд вирішує лише питання про розподіл документально підтверджених судових витрат, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

28.04.2014 року позивач звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом, в якому просив надати йому додатковий строк, достатній для подання заяви прийняття спадщини, яка відрилась після смерті батька [PERSON]. Обгрунтовує позов тим, що після смерті батька він не мав можливості у шестимісячний строк, який відведений законом для подачі заяви про прийняття спадщини, звернутися до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори по причині того, що жовтня 2013 року по даний час перебував неофіційно на заробітках в Росії, не мав можливості приїхати через специфіку роботи. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав до суду заяву , в якій просив розглянути справу в своїй відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача подав до суду заяву (а.с. 26), в якій просив провести розгляд справи в своїй відсутності, проти задоволення позову не заперечував, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд задовольняє позов з таких підстав. З копій свідоцтва про народження та смерть (а.с. 6,8) вбачається, що позивач є сином [PERSON], який помер [INFO] року, та спадкоємцем його майна за заповітом (а.с. 14). У відповідності до ст. 1269, 1270 ЦК України позивач мав право у шестимісячний строк після смерті спадкодавця, тобто до [INFO] року, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не зробив цього. З постанови приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] від 22.04.2014 року № 108 (а.с. 5) вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважність пропуску шестимісячного строку підтверджується довідкою державного підприємства Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», відповідно до якої в період з 11 листопада по 27 грудня 2013 року позивач був відряджений до Корпорації «ТАСКО» за службовою необхідністю (посвідчення про відрядження № 95 від 08.11.2013 року). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

28.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 20085,31 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.09.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 20085,31 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 2691,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9753,14 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6207,55 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 932,63 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-7). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 20085,31 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

28.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 21909,10 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.02.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 20.02.2014 року виникла заборгованість в розмірі 21909,10 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 2649,84 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10494,78 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7245,00 грн. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1019,48 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-7). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 21909,10 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

28.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 23467,89 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.03.2014 року виникла заборгованість в розмірі 23467,89 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 3000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11629,18 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7245,00 грн. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1093,71 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-7). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 23467,89 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

28.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 113802,69 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та Приватним підприємством «Бізнес-Прово» було укладено договір № 02-13-ОВ про овердрафтне кредитування. Пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що з метою своєчасного виконання зобов'язань позичальника перед діловими партнерами, банк надає позичальнику овердрафтний кредит шляхом проведення платежів позичальника на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку позичальника № 2600.7.001.122199 у ПАТ «КБ «Хрещатик» у межах установленого ліміту овердрафту в сумі 100000,00 грн., терміном до 31.03.2014 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ПП «Бізнес- Право» станом на 10.04.2014 року не сплачено: заборгованість за кредитом в сумі 99960,11 грн., відсотки за користування кредитом за період з грудня 2013 року по березень 2014 року в сумі 13323,90 грн. За неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором ПП «Бізнес-Право» нарахована пеня в сумі 320,42 грн. - за прострочення сплати кредиту, та 198,26 гривень за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами. Для належного забезпечення виконання ПП «Бізнес-Право» зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 03-13-П від 10.10.2013 року. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 113802,69 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі по 569 грн. 02 коп. з кожного.

Outcome: approved