Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

\~\~\~ 28 лютого 2017 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основянського району Харківської міської ради звернулось до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення зайво виплаченої державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є інвалідом з дитинства 3 групи та у звязку з переселенням до м. Харкова з 15.12.2014 року знаходилась на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримувала державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам з 01.08.2014 року довічно у розмірі 569,40 гривень щомісяця. Допомога гр. [PERSON] була призначена згідно з його заявою від 24.10.2014, в якій заявник підписує зобов'язання, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги, зобов'язується повідомити управління. У березні 2016 року управлінням було проведено перевірку щодо проживання внутрішньо переміщених осіб. За результатами перевірки встановлено, що гр. [PERSON] за указаним місцем фактичного проживання не мешкає (протокол № 8 від 31.03.2016). Спеціалістами управління праці та соціального захисту населення рішенням від 14.04.2016 виплату допомоги припинено 31.03.2016. Тобто з 01.04.2016 року відповідач втратив право на отримання допомоги, але Управлінням проводилось нарахування і виплата допомоги, що стало наслідком отримання ним надмірно виплаченої суми допомоги в розмірі 1074,00 грн. Тому, просять суд стягнути з відповідача суму зайво сплаченої державної допомоги в розмірі 1074,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, що є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та розташування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, у відповідності до розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача вважає можливим відповідно до правил ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства 3 групи та у звязку з переселенням до м. Харків з 15.12.2014 року знаходився на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам з 01.08.2014 року довічно у розмірі 569,40 гривень щомісяця. Рішенням начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основянського району Харківської міської ради від 14.04.2016 року виплату допомоги припинено відповідно до протоколу № 8 від 31.03.2016 року (а.с. 9). Згідно розрахунку, сума зайво сплаченої [PERSON]В державної допомоги становить 1074, 00 гривень. На адресу відповідача було направлено лист за вх.№ 6409/02 від 23.11.2016 року, яким було повідомлено [PERSON] про необхідність повернення надмірно виплаченої допомоги у розмірі 1074,00 грн. Однак, на момент звернення позивача до суду зазначені кошти відповідачем добровільно повернуті не були (а.с. 11). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобовязана повернути доходи. Так, Закон України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» відповідно до Конституції України гарантує інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року № 261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд» (далі - Порядок) дана виплата призначається громадянам, які не одержують пенсію або соціальні виплати, що призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам». Відповідно до п. 2.1 Порядку надання державної соціальної допомоги інвалідам дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого назаком Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоровя України від 30.04.2002 №226/293/169 (надалі - Порядок) право на державну соціальну мають інваліди з дитинства та діти-інваліди віком до 18 років. Відповідно до п. 6.3 Порядку суми державної соціальної допомоги та надбавки на догляд надміру виплачені одержувачу внаслідок зловживань з його боку (внаслідок подання документів з явно неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо), стягуються на підставі рішення місцевого органу з питань соціального захисту населення. Відповідно до п.6 постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», довідка, видана до 20 червня 2016 року, у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, підлягає перереєстрації до 20 липня 2016 року. Для цього внутрішньо переміщена особа особисто або через законного представника звертається за видачею довідки до уповноваженого органу, а раніше видана їй довідка вилучається, про що вносяться відповідні записи до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Довідка, не перереєстрована у встановлений строк, не є дійсною, про що вноситься відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. У разі наявності у внутрішньо переміщеної особи обґрунтованих причин, що унеможливлюють перереєстрацію довідки у встановлений строк, така особа подає до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання відповідну письмову заяву та підтвердні документи. У такому разі строк перереєстрації довідки, зазначеної в абзаці шостому цього пункту, може бути збільшено до 60 днів за рішенням уповноваженого органу. З огляду на викладене, безпідставно отримана відповідачем державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам у сумі 1074 грн. 00 коп. підлягає стягненню на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основянського району Харківської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача,\~ на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із тим, що судом позов задоволений, а позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 19 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та при зверненні до суду із даним позовом не сплачував його, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.

Outcome: approved