Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

27.10.2021 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, вказуючи на те, що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.04.2021 року у справі № 739/588/21 видано обмежувальний припис на строк 6 місяців із визначенням певних обмежень. Вважає, що після закінчення строку дії обмежувального припису при появленні в місці їх спільного проживання [PERSON] може вдатися до дій, які ялятимуть собою реальну небезпеку для її життя та здоров`я, оскільки примирення між нею та [PERSON] за час дії обмежувального припису не стало. Вказала, що з метою усунення небезпеки, яку тягне перебування [PERSON] в спільній квартирі, заявниця разом з іншими співвласниками квартири (дітьми) звернулася до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом про припинення права [PERSON] на частку в спільному майні (в квартирі по [ADDRESS] ). За заявою відкрито провадження у справі № 739/1285/21. Повідомила, що на цей час спір не вирішено. Тому просила заяву задовольнити та продовжити дію обмежувального припису на шість місяців. Ухвалою суду від 27.10.2021 року відкрите провадження та призначено справу до розгляду на 08 год. 00 хв. 29.10.2021 року. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву та просила задовольнити її з підстав, зазначених у її змісті. Пояснила, що на підтвердження заяви не має жодних доказів, але вважає, що є велика імовірність того, що після закінчення припису та повернення [PERSON] до спільного житла останній може вдатися до дій, які являтимуть собою реальну небезпеку для її життя та здров`я. Також повідомила , що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернінівської області від 23 червня 2021 року, шлюб між нею та [PERSON] розірваний. В підтвердження надала копію рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2021 року у справі № 739/587/21, яку просила долучити до матеріалів справи. Представник заявниці- адвокат Костюченко В.К. в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити з підстав, зазначених у її змісті. Зазначив, що на даний час між сторонами наявний спір щодо припинення права [PERSON] на частку в спільному майні (в квартирі по [ADDRESS] ), який буде вирішено в межах правового поля. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Судом на місті задоволено клопотання заявника про залучення до матеріалів справи рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2021 року у справі № 739/587/21. Інших клопотань до суду від учасників справи не надходило. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 30.08.1986 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мють. Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23.06.2021 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29.04.2021 року за заявою [PERSON] стосовно [PERSON] видано обмежувальний припис на строк 6 місяців, яким заборонено [PERSON] [INFO] , перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно п.п. 2, 7 ч. 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Частиною 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Предметом доказування є вчинення відноснодо заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Як зазначено у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За приписами ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних належних та достовірних доказів, згідно ст.ст. 77, 79 ЦПК України, на підтвердження необхідності продовження обмежувального припису заявницею не надано. Зазначені в поданій заяві та підтримані в судовому засіданні посилання заявниці на те, що після закінчення строку дії обмежувального припису при появленні в місці їх спільного проживання [PERSON] може вдатися до дій, які ялятимуть собою реальну небезпеку для її життя та здоров`я є тільки її голослівними припущеннями та нічим не підтверджені. Враховуючи, що заявницею не доведено наявності обґрунтованих підстав для продовження обмежувального припису, в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed