Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

28.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,2187 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її чоловіку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. 01.07.2013 року [PERSON] склав заповіт, згідно умов якого, усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв. Спадкоємцем за законом першої черги являється дружина спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. 28.02.2019 року до суду представник позивач надав заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, яке залишились після померлого [INFO] року [PERSON] та складається з земельної ділянки площею 0,2187 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2019 року позовну заяву [PERSON] до Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно в частині вимог про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, яке залишились після померлого [INFO] року [PERSON] та складається з земельної ділянки площею 0,2187 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), залишено без розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала та просить справу розглянути за її відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить, зокрема, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №296 від 11.02.2019 року, виданою Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Крім того, вказане підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №554 від 01.04.2019 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 01.07.2013 року секретарем виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Кірвас І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 116, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не існувало і взагалі все те, на що він за законом на день смерті матиме право [PERSON] , [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49776543 від 08.11.2017 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., заповіт [PERSON] від 01.07.2013 року, зареєстрований за № 116, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , не прийняла. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 29.10.1959 року Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 296 від 11.02.2019 року, наданою виконавчим комітетом Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. № 221/02-14 від 11.06.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв`язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved