Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

27.12.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності на ? частку земельної ділянки площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5498, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва, а також на ? частку земельної ділянки площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5499, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва. В обґрунтування позову зазначила, що вказані земельні ділянки були придбані її батьком - [PERSON], який помер в 2016 році, за час шлюбу з відповідачем, а тому є спільним майном подружжя. Батькові належало право власності на ? частку земельних ділянок, решта належить відповідачу, яка є її матірю. Оскільки за життя батько не зареєстрував право власності на земельні ділянки, натепер вона позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину батька. Учасники справи в судове засідання не зявилися, про час і місце її розгляду сповіщалися належним чином. Представники позивача та третіх осіб надіслали суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності; відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є дочкою [PERSON], який помер 27.12.2016 року. За життя [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5498, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва, та земельну ділянку площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5499, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва, що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 19.07.2005 року та від 20.07.2005 року, укладеними ним з [PERSON], а також державними актами на право власності на земельні ділянки, що оформлені на імя продавця [PERSON] (а.с. 17-20, 54, 55). Відповідно до частини першою статті 60 та частини першої статті 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); розмір часток подружжя є рівним. За таких обставин, придбані [PERSON] земельні ділянки є спільною сумісною власністю з відповідачем, яка була його дружиною, при цьому відповідачу належить право на ? частку в праві спільної сумісної власності. Згідно з приписами статті 1261 Цивільного кодексу України позивач і відповідач є спадкоємцями майна [PERSON] першої черги за законом. У звязку з тим, що відповідач відмовилася від свого права на спадщину чоловіка на користь позивача, останній належить право спадкування всієї спадщини батька. Втім, через те, що за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на придбані за цивільно-правовими угодами земельні ділянки, 25.05.2017 року державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі позивачеві свідоцтв про право власності на ? частку земельних ділянок у порядку спадкування (а.с. 14-16). Виходячи з цього, майнові права позивача підлягають захистові в судовому порядку, а предявлений позов задоволенню.

Outcome: approved