Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

27 квітня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, однак не проживає в ньому з вересня 2008 року без поважних причин, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 2020 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 квітня 2020 року (а.с. 5, 6). У даному будинку, крім позивача, зареєстрований з 11 травня 2000 року також відповідач, про що свідчить копія довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 5770 від 22 квітня 2020 року, видана Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 7). Позивач зазначила, що її син - [PERSON] виїхав у Росію і не проживає за місцем реєстрації з 01 вересня 2008 року, при цьому перешкоди для користування житлом йому не створювалися. Син рідко приїздить у гості і мав намір сам знятися з реєстрації, однак не встиг цього зробити. Також, позивач вказала, що відповідач будинком не цікавиться, участі у витратах на його утримання не приймає, чим ставить її у скрутне фінансове становище та перешкоджає вільному розпорядженню майном. Так, згідно з копією акта від 22 квітня 2020 року, засвідченого головою вуличного комітету № 9 Деснянської районної у м. Чернігові ради, відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 01 вересня 2008 року (а.с. 8). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації, їй відомо, що він проживає за межами України. Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved