Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

28 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], яка навчається, аліменти в твердій грошовій сумів розмірі 2000 щомісячно починаючи стягнення з дня подачі заяви. Даний позов обґрунтовано наступним. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається в НВК «Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» в 11-Б класі. Позивачка зазначає, що дочка потребує матеріальної допомоги, а вона не в змозі забезпечити дочці вказане навчання, а також необхідне матеріально-побутове забезпечення. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Разом з ти позивачка зазначає, що батько дитини [PERSON] працює в ПП «Агентство комерційної безпеки» м. Вінниця і отримує заробітну плату. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила що дитина, яка на даний час досягла повноліття, продовжує навчання у НВК «Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» в 11-Б класі та відвідує додаткові заняття в зв'язку з чим матеріальні витрати на її утримання збільшилися. Разом з тим, позивачка не надала доказів, що б підтверджували наявність витрат у зв'язку з навчанням повнолітньої дочки в НВК «Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що у нього на утриманні знаходиться неповнолітній син та дружина. Крім того зазначив, що заявлена позивачкою сума аліментів становить 75 відсотків його заробітної плати, тому він не має можливості надавати заявлену позивачкою матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки. Разом з тим, відповідач надав відзив на позовну заяву з письмовими доказами, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом установлено, що у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. (а.с.4) Дочка сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області. (а.с.5) Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановив суд, [PERSON] [INFO], яка є дочкою сторін, досягла вісімнадцяти років, тобто є повнолітньою, та не досягла двадцяти трьох років. Також [PERSON] є ученицею, яка навчається у НВК « Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» (а.с.3) Суд вважає, що [PERSON] у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на харчування, проживання, придбання навчальної літератури та інших витратах, що виникають у зв'язку з навчанням. Разом з тим, як вбачається з довідки виданої виконкомом Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до складу сім'ї [PERSON] входить дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO], мати [PERSON] та батько [PERSON]. Відповідно до довідки про доходи виданої на ім'я [PERSON], останній працює у ПП «Агенство комерційної безпеки» на посаді охоронника, посадовий оклад становить 3225 гривень та заробітна плата якого за шість місяців склала 19050,22 гривень. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я платника аліментів, який є працездатною особою, офіційно працює та отримує постійний дохід, однак має на утриманні неповнолітню дитину та дружину, згідно довідки з місця роботи отримує мінімальну заробітну плату, інших доходів немає, разом з тим позивачкою не надано належних доказів того які саме витрати вона несе в зв'язку з навчанням дитини в НВК « Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія». Також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини сторін [PERSON], яке у зв'язку з навчанням не може бути достатньо задовільним. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст. ст. 199, 200 СК України бере до уваги те, що обов'язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім для покриття пов'язаних із навчанням витрат повнолітньої дочки стягувати із відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 28 листопада 2017 року і до закінчення дочкою навчання у НВК «Томашпільська ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія». Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено нею особисто до суду 28 листопада 2017 року. Тобто саме з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 640 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави 640 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial