Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

28.08.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що з 03.05.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 26.01.2015 року у них народилася донька: [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач з сімєю не проживає та в добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з відповідача на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини. Третя особа без самостійних вимог у судовому засіданні не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача на утримання його дитини від другого шлюбу. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 26.01.2015 року в м. Вознесенську Миколаївської області народилася [PERSON]. Батьками даної неповнолітньої дитини є сторони: [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Вказана дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що визнано відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Виходячи з вищевказаних положень та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому отримання аліментів на дитину, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні живуть вони разом чи окремо один від одного. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від згаданих обставин. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, зокрема, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини (рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.06.2008 року), тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/6 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто з 28.08.2015 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial