Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

27.02.2013р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виселення відповідача та інших осіб, які проживають в будинку, що є предметом іпотеки. В ході розгляду справи було уточнено позовні вимоги. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.04.2007р. між ПАТ КБ Приватбанк та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір №ZPO0GA55070331, на підставі якого третій особі наданий кредит у розмірі 17000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2017р. Погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 270,04 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотків, винагороди, відповідно до п.п. 7.1 договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір №ZPO0GA55070331 від 20.04.2007р., відповідно до якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 45,40 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 129744грн. згідно із пунктом 35.5 договору іпотеки. В порушення зазначених умов кредитного договору позичальник [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 14.02.2013р. позичальник має заборгованість у розмірі 34104,58 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 15288,70 доларів США, заборгованості по процентам у сумі 7424.31доларів США, комісії 1462,00 доларів США., пені у сумі 8275,74 доларів США та штрафів 31.29 доларів США та 1622,54 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.02.2013р. складає 272495,57грн. В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором позивач просить звернути стягнення на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ Приватбанк всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. 06.04.2015р. в ході судового розгляду від представника позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач проти позову заперечував. Надав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні заперечення проти позову підтримав, посилаючись на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредиту в іноземній валюті, який набрав чинності 07.06.2014р. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 18.04.2007р. між ПАТ КБ Приватбанк та третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір №ZPO0GA55070331, на підставі якого третій особі наданий кредит у розмірі 17000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.04.2017р. Погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 270,04 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотків, винагороди, відповідно до п.п. 7.1 договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON], був укладений іпотечний договір №ZPO0GA55070331 від 20.04.2007р., відповідно до якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 45,40кв.м., житловою площею 30,00кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 129744грн. згідно із пунктом 35.5 договору іпотеки. Предметом цього договору є надання іпотекодавцем [PERSON] в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 35.3 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи [PERSON] перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Позичальник [PERSON], зобов'язання за кредитним договором № ZPO0GA55070331 від 18.04.2007р. належним чином не виконував, здійснював щомісячні платежі несвоєчасно та не у повному обсязі, що вбачається з розрахунку заборгованості. Наявність заборгованості за кредитним договором № ZPO0GA55070331 від 18.04.2007р. станом на 14.02.2013р. в розмірі 34104,58 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.02.2013р. складає 272495,57грн. представником відповідача не заперечується. Обравши способом захисту свого порушеного права звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до майнового поручителя [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно - будинок, загальною площею 45,40 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до договору іпотечного договору № ZPO0GA55070331 від 20.04.2007р., відповідачка [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання особи-боржника третьої особи [PERSON], тобто являється майновим поручителем. Згідно ч.5 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою №334/1693/13-ц від 06.04.2015р. судом постановлено ухвалу про залишення без розгляду позовних вимог в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Відповідно до ч.1,3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 ЗУ «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Умовами іпотечного договору визначено право іпотекодержателя з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані (п.18.8.1), звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань за кредитним договором у випадках, визначених п.18.8.2 договору. Частина 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», передбачає, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Така ж норма закріплена в частині першій ст.17 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань, щодо сплати заборгованості за кредитним договором, позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений і спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема: 1) шляхом проведення публічних торгів або 2) із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Вислухавши заперечення представника відповідача, суд вважає за необхідне зазначити: Пунктом 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», № 1304-VII від 03.06.2014р., передбачено, що протягом дії цього Закону: - не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку Проте даним Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних відносин, в тому числі і тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на предмети забезпечення, тобто за своїм змістом Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться, отже чинність на час вирішення спору даного Закону сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи те, що на час ухвалення рішення продовжує діяти Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», враховуючи також те, що заборони встановлені цим законом носять тимчасовий характер, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2839грн. 66коп., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved