Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

27.11.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] (далі - житловий будинок). У жовтні 2020 року вона прийняла рішення подарувати житловий будинок своїй доньці, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвичова В.С. з метою укладення договору дарування. Однак, приватний нотаріус відмовився у вчиненні даної нотаріальної дії через наявність на об`єкті нерухомого майна, яке виступало предметом договору, заборони на його відчуження. Підставою обмеження стало повідомлення Промбудбанку № б/н від 23.06.1989 року. Разом з тим, до жовтня 2020 року їй нічого не було відомо про існування будь-яких обтяжень на її майно, жодних невиконаних зобов`язань перед Промбудбанком, або будь-якою іншої фінансовою установою у неї не було. Крім того, Промбудбанк ніколи не надсилав їй вимог/претензій щодо невиконання/неналежного виконання її зобов`язань. При цьому, особа, яка ініціювала накладення заборони на відчуження належного їй житлового будинку, припинена ще у 1992 році. Правонаступник Промбудбанку відсутній. Враховуючи наведене, просить суд cкасувати заборону, внесену 29.08.2007 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровану Луцькою районною державною нотаріальною конторою Волинської області заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5563332), а саме: на житловий будинок. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Від завідувача Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області до початку судового засідання надійшов лист, у якому остання просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та при вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] володіє на праві приватної власності житловим будинком [ADDRESS] . Дана обставина стверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] , виданим 25.10.2006 року виконавчим комітетом Боратинської сільської ради на підставі рішення № 65 від 28.09.2006 року, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС № 982603, виданим КП «Волинське обласне БТІ» 04.01.2007 року за № 13139126 (а.с. 7, 8). Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 233274214 від 19.11.2020 року слідує, що на вищевказане належне позивачці нерухоме майно, на підставі повідомлення Промбудбанку № б/н від 23.06.1989 року, Луцькою районного державною нотаріальною конторою 29.08.2007 року за № 5563332, було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (а.с. 9-13). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і злоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 34 ЗУ «Про нотаріат», в редакції, яка діяла станом на 29.08.2007 року (далі - ЗУ «Про нотаріат») передбачено, що накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно зі ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового линку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно із пп. 5.1 п. 5 гл. 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт: про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, в редакції, яка діяла станом на 29.08.2007 року (далі - Положення), підставами для внесення по реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Відомості про обтяження об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , були внесені реєстратором Луцькою районною державною нотаріальною конторою Волинської області, як заборона, а отже вилучення запису повинно відбуватись за правилами, встановленими пп. 2.1.1 п. 2.1 Положення. Разом з тим, суд звертає увагу й на наступну обставину. Як вбачається із листа Національного Банку України 20-0006/67378, на момент внесення запису № 556332 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - 29.08.2007 року, реєстрація Промбудбанку України 09.04.1992 року була анульована Національним банком України. Відтак, в Реєстр були перенесені архівні дані. Правонаступник Промбудбанку відсутній. Із наведеного слідує, що реалізувати положення ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» внесення на момент внесення даних до Реєстру було неможливо. Відповідно до ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. З огляду на вказану правову норму, за умови припустити, що між позивачем та Промбудбанк були не виконані зобов`язання, то вони вважаються припиненими у зв`язку із ліквідацією юридичної особи та відсутності її правонаступника. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області про скасування записів про державну реєстрацію прав є обгрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, суд враховує й ту обставину, що визнання стороною відповідача позову, у відповідності до положення ст. 206 ЦПК України, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 317, 321, 391, 609 України, ЗУ «Про нотаріат», Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5,

Outcome: approved