overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

28.02.2018 року [PERSON] звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме державних актів серії ЖТ №171205 та серії ЖТ №171206 зареєстрованих за №№455,456 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 1,7687 га та 0,6152 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території [PERSON] сільської ради. Мотивує це тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], одна спадщину на земельні ділянки нотаріально оформити не може, оскільки в державних актах [PERSON] по батькові по вказано «Зіновівна», а в свідоцтві про смерть «Зіновіївна». Заявник надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа надала заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 05.10.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №131096. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. Заявник є спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповіту від 01.12.2000 року посвідченого секретарем виконавчого комітету Великочернігівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. З копії державних актів на земельну ділянку серії ЖТ №171205 та серії ЖТ №171206 видно, що по батькові [PERSON] вказано як «Зіновівна», в той час як у свідоцтві про смерть зазначено «Зіновіївна». Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 26.02.2018 року №851/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON], оскільки не встановлений факт належності державних актів померлій [PERSON]. З огляду на це суд дійшов висновку, що від встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] на нерухоме майно залежить виникнення права спадкоємця [PERSON] на оформлення спадщини, а саме земельних ділянок після смерті [PERSON]. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних документів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючих документів доведеним. Заявником сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

28.02.2018 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини (але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у шлюбі 20.07.2014 року у них народився син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю та просить задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який 17 травня 2014 року зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №27 (а.с.2). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] (а.с.3). Син перебуває на утриманні позивача (а.с.4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач визнав позов, а саме погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Визначений сторонами розмір аліментів не суперечить ст.ст.182,183 СК України. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, суд відповідно до ст.141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн, виходячи з розміру судового збору, встановленого законом станом на день подання позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

28.02.2018 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з померлим 08 травня 2001 року [PERSON], а саме, що вона є його рідною дочкою. Встановлення даного факту потрібно заявниці для отримання спадщини. В судовому засіданні заявник, його представник заяву підтримали та просили суд її задовольнити. Заінтересовані особи не з»явились, просили справу розглянути за їх відсутності. Суд, заслухавши заявника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи доходить висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 травня 2001 року у м.Чернігові у віці 73 років помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №117298 (а.с. 6). В свідоцтві про народження заявниці, заповненому російською мовою, зазначено, що 14.09.1949 року народилась «Галюк Валентина Андреевна», батьками записано «Андрей» та «Галюк Мария Михайловна» (а.с. 9). [PERSON] померла 17.04.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №251935. Щодо майна померлого 08 травня 2001 року [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу що підтверджується копією спадкової справи та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] є рідною дочкою померлого [PERSON]. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник є рідною дочкою [PERSON] Пилиповича, що помер 08 травня 2001 року, що є підставою для задоволення заяви. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для отримання спадщини. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

28.02.2018 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що вона є дружиною [PERSON], який помер внаслідок хронічної енцефалопатії [INFO] у м. Брянка Луганської області. Медичним закладом на тимчасово окупованій території України [INFO] було видане лікарське свідоцтво про його смерть № 21. 28.02.2018 року вона звернулася до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, яким в реєстрації смерті чоловіка було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності. Від Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області заперечень не надійшло Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви в зв'язку з таким. Судом установлено, що [INFO] у м. Брянка Луганської області помер громадянин України [PERSON]. Причина його смерті - хронічна енцефалопатія. На підтвердження заяви надано копії лікарського свідоцтва про смерть та причину смерті № 21, що видані [INFO] медичним закладом, розташованим на території м. Брянка Луганської області, копії паспортів заявника та [PERSON], копії свідоцтв про смерть та про шлюб, довідка про надання ритуальних послуг. Із наданих документів убачається, що [PERSON] народився у м. Брянка Луганської області [INFO], був зареєстрований на день смерті по [ADDRESS] 28.02.2018 року заявник звернулася до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, який розташований на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої соби, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

28.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.08.2017 року він позичив відповідачці грошові кошти в сумі 40000 грн. за умови повернення до 25.09.2017 року. На підтвердження передачі грошей за цим договором відповідачка власноруч написала позивачу розписку і отримала гроші. Однак, відповідачка свої зобовязання не виконала. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути гроші, однак відповідачка гроші не повертає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 40000 грн., а також сплачений судовий збір. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається з розписки, відповідачка підтверджує борг перед позивачем у сумі 40000 грн., який зобов'язуються повернути до 25.09.2017 року.(а.с.4) Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 40000 грн., оскільки відповідачкою було порушено зобовязання за договором позики, що підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON] \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

28.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів в її користь на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] р. н. в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог, покликається на те,що 06.09.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб , який 12.05.2017 року було розірвано. За час спільного життя у них народилось двоє дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON][INFO] року народження. Оскільки в добровільному порядку відповідач не надає кошти на утримання дітей, просить такі стягувати в примусовому порядку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задоволити. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] року народилася [PERSON]. Сторони по справі записані батьками. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року народився [PERSON]. Сторони по справі записані батьками. З акту від 14.02.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачкою в [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та відповідача, визнання відповідачем позову, і приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 2000 гривень . Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у справі в розмірі 704,80 гривень в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

28.02.2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду з позовом, вимогами якого є розірвання шлюбу зареєстрованого 12.05.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 467, посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2018 р. провадження у справі відкрито. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, представник позивача через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подав заяву про розгляд справи у відсутність позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2006 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 467 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 6). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

28.02.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що він є наймачем квартири №47 в сел. Усатове Біляївського району Одеської області, по вул. Залізничників, 4, у якій зареєстровані відповідачі по справі. Відповідачі по справі в даному будинку не проживають з 2004 року. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим порушують права позивача. У добровільному порядку відповідачі виписатися з квартири відмовляються. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву, в якій просили справу слухати у його відсутність на позовних вимогах наполягав. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило . При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, сповіщених про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є наймачем квартири № 47 в сел. Усатове Біляївського району Одеської області, по вул. Залізничників, 4, згідно договору найму від 08.02.1983 року (а.с.7-8). У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі по справі, що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сімї та прописку) (а.с.9). Той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [INFO] підтверджується актом про непроживання від 05.12.2017 року (а.с.14). Згідно\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України за \~особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже,\~відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved