Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

27 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 4701,про стягнення з неї заборгованості у розмірі 277 113 грн 96 коп., посилаючись на те, що його вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: вона не була повідомлена про зміну кредитора та не отримувала жодних вимог від нього. Крім того, вважала, що подані відповідачем документи не підтверджували безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце її розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачки надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач та треті особи правом надати відзив або пояснення на позовну заяву у порядку, передбаченому ЦПК України, не скористались. Дослідивши письмові докази, надані позивачкою, суд дійшов такого. В судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» заборгованості в розмірі 277 113 грн 96 коп.. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Виходячи з такого підходу до вирішення зазначеної категорії спорів, Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа № 6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Та обставина, що відповідачем не надано жодного доказу направлення позивачці письмової вимоги сплатити заборгованість, вказує на існування спору щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що наявність таких обставин не свідчить про безспірний характер заборгованості, оскільки її розмір не був погоджений з позивачкою, а тому при вчиненні виконавчого напису від 22\~жовтня 2020\~рокуу приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. були відсутні підстави вважати безспірною заборгованість [PERSON] за кредитним договором, і відтак вказану нотаріальну дію вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п.3.1 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати, які складаються з суми судового збору в розмірі 908 грн за подання позовної заяви та 454 грн за заяву про забезпечення позову, сплата яких підтверджується відповідними квитанціями (а. с 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved