Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

27.10.2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку № 121, розміром 4,1356 га, що розташована на території Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області, кадастровий номер 6321280500:01:000:0046, згідно держаного акту серії ХР № 055599, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010568800026, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 11.08.2005 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 11.08.2005 року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки № 121, розміром 4,1356 га, розташованої та території Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області, кадастровий номер 6321280500:01:000:0046. Позивач фактично прийняла спадщину, так як з 2000 року по день смерті матері проживала разом з нею за однією адресою. Заповіту на випадок своєї смерті мати не складала, інших спадкоємців не має, тому вважає, що є єдиним спадкоємцем за законом. Проте, звернувшись до нотаріальної контори отримала відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину через розбіжності в адресах реєстрації місця проживання позивача та померлої матері [PERSON], яка на момент смерті проживала з нею за однією адресою. В судове засідання сторони подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник відповідача вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності сторін, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження серії І-ВЛ № 170336, виданому повторно 11.08.2009 року Баранівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №53 від 28.10.1954 року, матірю позивача значиться [PERSON]. З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/718-d від 02.12.2016 року вбачається, що записи імені по батькові [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку, запис [PERSON]; свідоцтво про смерть, запис [PERSON]) і Степанівна (свідоцтво про народження [PERSON], запис мати [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Таким чином, суд приходить до висновку, що матірю позивача є [PERSON]. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00001428812 вбачається, що позивачу після укладення шлюбу 17.12.1983 року присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] померла 11.08.2005 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 031273, виданого 12.08.2005 року Шарівською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 33. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка № 121, загальною площею 4.1356 га, розташована на території Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області, кадастровий номер 6321280500:01:000:0046, що була надана померлій для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР № 055599, виданого 31.05.2005 року на підставі розпорядження Валківської райдержадміністрації Харківської області № 429 від 08.12.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010568800026. З наданої позивачем інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 1689/01.16 від 20.10.2016 року слідує, що спадкоємцем І черги за законом майна померлої 11.08.2005 року [PERSON] є її донька [PERSON], яка спільно проживала із спадкодавцем з 2000 року до дня її смерті 11.08.2005 року та здійснювала необхідний догляд. Однак, місце реєстрації спадкодавця [PERSON] є вул. Наріжна, 23, с. Війтенки Валківського району Харківської області. Заяву про прийняття спадщини до органів нотаріату відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України до 11.02.2006 року [PERSON] не подавала. Відомості про відкриття спадкової справи та про наявність посвідченого заповіту щодо вказаного спадкодавця відсутні. З наданих до нотаріальної контори документів вбачається, що до складу спадкового майна входить земельна ділянка земель сільськогосподарського призначення площею 4,1356 га на території Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкодавцю за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обовязково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, навіть підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Через неможливість позивачем підтвердити факт прийняття спадщини щодо майна померлої 11.08.2005 року [PERSON] в передбаченому законом порядку, нотаріальна контора не може оформити спадкові права на земельну ділянку, тому в даному випадку питання може бути вирішено лише в судовому порядку. З довідки, виданої Шарівською сільською радою Валківського району Харківської області слідує, що з 2000 року по 11.08.2005 року по вул. Войтенка (колишня Піонерська), 8, с Шарівка Валківського району Харківської області з [PERSON] проживала її мати [PERSON], яку вона доглядала, а після смерті займалася організацією поховання. Згідно з вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Враховуючи, що незаконність набуття померлою права власності на земельну ділянку площею 4,1356 га, що розташована на території Баранівської сільської ради Валківського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, згідно держаного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 055599, зареєстрованого 31.05.2005 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010568800026, судом не встановлено, позивач у справі є спадкоємцем І черги за законом, який у встановленому законом порядку фактично прийняв спадщину, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved