Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

28.02.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. З відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19.07.2013 року рішенням Дніпровського районного суду м.Києва було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який має прізвище [PERSON] згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2016 року. На даний час дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач змінив прізвище, ім'я та по-батькові, має погану репутацію у суспільстві, порушує закон та знаходиться у розшуку МВС України, більше року з ним не має жодного зв'язку, де він знаходиться їй не відомо. Дитиною відповідач не цікавиться більше чотирьох років, не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні їхньої дитини. Вважає, що відповідач як батько ухиляється від виховання дитини та свідомо нехтує своїми обов'язками. У судовому засіданні позивач підтримала позов та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення в пресі-газета «Урядовий кур'єр» № 90 від 18.05.2017 року, заяв та заперечень до суду від відповідача не надійшло. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги, Служби в справах дітей Дніпровської у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, однак до суду надійшов лист за підписом начальника служби О.Поліщук, в якому просили провести розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, висновок підтримують у повному обсязі, рішення просили прийняти згідно чинного законодавства, виходячи з інтересів дитини. Також надали висновок органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 19 липня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду м.Києва було розірвано. ( а.с.4-7). 16 грудня 2003 року розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області зроблено запис за № 241.( а.с.5). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11).Відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду від 04 серпня 2016 року змінено прізвище малолітнього [PERSON], [INFO] з [PERSON] на [PERSON] ( а.с.16,17). Відповідно до довідки ОССБ «Башта на Давидова 12» № 1 від 17.01.2017 р., малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS].( а.с. 15). Згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 27 грудня 2013 року Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, відповідач [PERSON] 27.12.2013 року змінив прізвище, власне ім'я та по-батькові на [PERSON].( а.с.12). Крім того, з довідки Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області № 832 від 18.01.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], перебуває в розшуку за Бориспільським ВП ГУ НП в Київській області з 03.11.2015 року і по теперішній час (а.с.18). Статтею ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається зі змісту характеристики, виданої спеціалізованою школою 1-111 ступенів № 137 м.Києва, мама [PERSON], приділяє велику увагу навчанню, вихованню та всебічному розвитку дитини, постійно відвідує батьківські збори, спілкується з вчителями. Батько дитини участі у вихованні дитини не приймає, за період з 01.09.2015 р. по 11.01.2017 р. жодного разу до школи не приходив і з вчителями не спілкувався (а.с.20). Згідно довідки № 2 виданої 12.01.2017 р. Дитячо-юнацькою спортивною школою № 10, дитину [PERSON] на тренування, які проходять на базі СШ № 137, приводили та забирали мати, бабуся, дідусь, батько у вихованні хлопчика не приймав, на тренування не приходив (а.с.22). З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації № 3880/41/3/103 від 03.05.2017 року вбачається, батько дитини, [PERSON], з сином не проживає, з 2013 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров»ям, інтересами, матеріально не допомагає, на даний час перебуває в розшуку. Враховуючи зазначене, та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що ухилився від виховання та утримання дитини.( а.с.37,38). Відповідно до вимог пунктів 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зловживають спиртними напоями. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З пояснень позивача, які повністю підтверджені показаннями допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, не проявляє батьківської турботи, хоч має таку можливість. Доказів, яку б спростовували вищенаведені висновки суду, відповідачем надано не буот. Таким чином, в результаті повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, та з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина, та вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Будь-яких належних і допустимих доказів того, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Суд прийшов до переконання, що за матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, може сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання дитини та не погіршить матеріальний стан платника аліментів. Вказані аліменти перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, який зобов'язати мати дитини [PERSON] відкрити на ім'я малолітнього [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України за місцем його проживання, у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судові витрати по даній справі, складають судовий збір в сумі 640 гривень за вимогу про стягнення аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved