Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

27 листопада 2013 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Гаражного кооперативу «Комунар», третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.1-3). В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на гараж [ADDRESS], який належав на праві власності померлому. Зазначивши, що єдиним спадкоємцем після смерті батька являється саме він. Звернувшись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини, позивач отримав відмову, так як необхідні для оформлення правовстановлюючі документи на вищевказаний гараж відсутні, у зв'язку із тим, що померлий батько, за життя не зареєстрував право власності на гараж. Окрім цього, в паспортних документах позивача зазначено його прізвище та по-батькові як [PERSON] [PERSON], а у свідоцтві про смерть батька його ім'я та прізвище вказано як [PERSON], [PERSON], що також унеможливлює оформити спадщину. На підставі викладеного, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просив встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], померлим [INFO] року як батьком і сином; визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на гараж [ADDRESS] та складається з: 1-гараж загальною площею 19,1 кв.м., 2-підвал загальною площею 7,0 кв.м., 3-підвал загальною площею 10,0 кв.м. В судове засідання позивач не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити (а.с.50). Відповідач, в особі свого представника, у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без присутності свого представника. Позовні вимоги визнав. Проти задоволення позову не заперечував (а.с.59). Представник третьої особи - Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, одними із засобів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права та визнання правочину недійсним. Підставою звернення до суду позивача із позовом є захист майнових інтересів, пов'язаних із правом набуття в порядку спадкування права власності на нерухоме майно. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, суд застосовує положення Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, інших Законів України. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року у батьків [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №928 (а.с.5-7,9). Згідно паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного податкового номеру, прізвище та по-батькові позивача зазначені як [PERSON] [PERSON] (а.с.5-8). Згідно довідки №40 від 19.11.2013 року, [PERSON] був членом гаражного кооперативу «Комунар» (а.с.21). Відповідно до п.2,4 Статуту гаражного кооперативу «Комунар», для вступу в кооператив необхідно мати рішення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів. Гаражі будуються власними силами та за рахунок членів кооперативу не порушуючи загального архітектурного ансамблю інших технічних умов у відповідності із проектом розробленим Головним АПУ міськвиконкому (а.с.17-20). Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради народних депутатів від 14.10.1983 року №575/3, дозволено [PERSON] будівництво гаража [ADDRESS] (а.с.14). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.10). Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить гараж [ADDRESS] Єдиним спадкоємцем є [PERSON], який частково прийняв спадщину після смерті [PERSON], але постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 16 січня 2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [ADDRESS] оскільки відсутні правовстановлюючих документів на нього (а.с.51,52,55,56). У відповідності до п.6 4 Розділу Статуту гаражного кооперативу «Комунар», гараж померлого члена кооперативу переходить його спадкоємцям у встановленому законом порядку (а.с.17-20). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилом ч.1, 2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Зокрема згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. За п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у судових справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги є в повному обсязі доведеними, обґрунтованими, законними та такими, що підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, суд враховує, що відповідач не звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги повністю задоволено, тому сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь в сумі 229,40 грн. та 178,40 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved