Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

28 квітня 2021 року адвокат Башкіссер К.В., діюча від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання права власності за набувальною власністю на нерухоме майно у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видано згідно розпорядження управління міського майна Маріупольської міської ради від 18.08.1998 року за № 8835/п та зареєстрованого у міському комунальному підприємстві «Маріупольське БТІ» 01.12.1998 року за реєстровим № 38924. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 18 серпня 1998 року було видане свідоцтво про право власності на житло, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження управління міського майна Маріупольської міської ради від 18.08.1998 року за ; 8835/п та зареєстрованого у міському комунальному підприємстві «Маріупольське БТІ» 01.12.2998 року за реєстровим № 38924. 16.02.2021 року приватним нотаріусом Шабадаш Л.С. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] . В свою чергу, 1/6 частина зазначеної квартири залишилася у власності [PERSON] , який з 1999 року не проживає у спірній квартирі, оскільки після розірвання шлюбу з [PERSON] виїхав у невідомому напрямку. За весь цей час [PERSON] жодного разу не навідувався до квартири, не сплачував комунальній послуги, його речей у квартирі немає. З 1999 року [PERSON] одноособово утримує спірну квартиру, здійснює ремонти, користується вказаною квартирою, у зв`язку з чим добросовісно заволоділа 1/6 частиною квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] 30 квітня 2021 адвокатом Башкіссер К.В., діючою від імені та в інтересах [PERSON] , надана уточнена позовна заява до [PERSON] з первісними позовними вимогами, де третьою особою є [PERSON] . 21 травня 2021 року представником позивача надані клопотання про допит свідків, про витребування доказів у вигляді відомостей з ВДРАЦС Східного МУ МЮ (м.Харків) щодо реєстрації смерті [PERSON] , та про долучення доказів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 30 квітня 2021 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року витребувано з Лівобережного районного у м. Маріуполі ВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомості щодо реєстрації смерті [PERSON] , та підготовче провадження закрите та справа призначена до розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності за участю її представника. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки адвокат Башкіссер К.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, двічі повідомлявся судом за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вислухавши представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна міста Маріуполя 18.08.1998 року, право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 06 грудня 2004 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). [PERSON] померла [INFO] , про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 08 грудня 2012 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). [PERSON] померла [INFO] , про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 16 серпня 2016 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, після смерті [PERSON] спадщину прийняли донька [PERSON] та син [PERSON] ,\~ в рівних частках. Спадщина складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності від 18.08.1998 року та в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с. 57, 58). Таким чином, на теперішній час квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] (1/3 частка) та [PERSON] (1/6 частка). Як вбачається з виписки рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 15 лютого 2000 року, шлюб між [PERSON] , 1966 року народження, та [PERSON] , 1971 року народження, розірвано. (а.с. 12). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] \~ суду пояснили, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з січня 2000 року, після розлучення з [PERSON] виїхав кудись до Росії, точної адреси ніхто не знає. З цього часу до вищевказаної квартири не навідувався, речей його у квартирі немає, комунальні послуги не сплачує. Виїжджаючи з квартири, зазначив, що усе своє майно залишає дітям. Весь цей час у вказаній квартирі проживає [PERSON] , яка і утримує квартиру у належному стані, здійснює там ремонти. На підтвердження факту володіння та утримання квартирою [ADDRESS] в цілому, позивачкою надані: договір виконання робіт № 2-12 від 28 січня 2012 року щодо проведення ремонтних робіт, акт прийому передачі виконаних робіт від 25 вересня 2012 року, видаткові накладні про придбання товарів для спірної квартири (двері, вікна, водонагрівач, кондиціонер, вмивальник, меблі). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення ст. ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови) У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 22.05.2018 року у справі № 922/1574/17 суд зазначив, що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за якими виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам без титульного володіння; юридичний статус спірного майна. Тобто, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому позивачка після більш ніж 10 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved