Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

28.03.2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові позивач посилався на те, що 16.04.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого має сина [PERSON], [INFO], з 15.12.2018 року вони припинили спільне проживання з відповідачем, син проживає з нею, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, різні звички та характери, подальше спільне життя вважає неможливим в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, примирення неможливе, спір про поділ майна відсутній, прохає розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. 28.03.2019 року до суду звернувся позивач з заявою про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. 28.03.2019 року до суду звернувся відповідач з заявою про розгляд справи у його відсутність. 09.04.2019 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. позов прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче засідання на 13.05.2019 року. 11.05.2019 року до суду звернувся відповідач з заявою про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. 13.05.2019 року належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання позивач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. 13.05.2019 року належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 16.04.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області актовим записом №13 зареєстровано шлюб сторін, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. В період спільного проживання сімейні відносини між сторонами не складалися. З 15.12.2018 року сторони мешкають окремо, син мешкає з позивачем, що підтверджується позовом. Спроб поновити спільне проживання сторони не здійснили, що підтверджується позовом. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як член подружжя з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дитину: сина, шлюбні відносини не склалися з вини сторін, які перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що призвело до припинення шлюбних відносин, вважає примирення неможливим, та як спільне проживання та збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Сімейним Кодексом України. Так відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як заявлений одним з подружжя, сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України, перестав піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. А тому суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими судом обставинами, які перевірені наданими суду доказами. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку ст.206 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Так як відповідач в підготовчому засіданні визнав позов, подавши окрему письмову заяву, то суд відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд при ухваленні рішення керується вимогами ч.1 ст.113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач під час державної реєстрації шлюбу змінив своє прізвище [PERSON] на [PERSON], а після розірвання шлюбу бажає носити своє шлюбне прізвище [PERSON], то суд відповідно ч.1 ст.113 СК України в своєму рішенні зазначає про залишення [PERSON] прізвища [PERSON].

Outcome: approved