Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

27 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що перебував з відповідачем в шлюбі, який був розірваний 24 квітня 2007 року. Від шлюбу в них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2006 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця. Проте рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] , в зв`язку з чим підстави для продовження стягнення аліментів відсутні. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просив згідно з ч. 2 ст. 197 СУ України, звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються на підставі виконавчого провадження № 48022171 від 5 травня 2015 року у період з листопада 2016 року до теперішнього часу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив задовольнити. При цьому пояснив, що не утримує доньку матеріально, донька проживає разом з бабусею, яка й опікується її вихованням та матеріальним забезпеченням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, письмових пояснень на позовну заяву не подали. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (актовий запис № 208 від 24 квітня 2007 року, Серія [NUMBER] ). Від шлюбу подружжя має дитину: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2006 року, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2006 року і до повноліття [PERSON] або зміни матеріального становища сторін. Рішення суду набрало законної сили. Виконавчий лист 2-1928/06 направлений до виконання у виконавчу службу. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Постановою державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.05.2015 року відкрито виконавче провадження ВП №48022171 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1928/06 виданого 15.05.2006 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2006 року і до повноліття [PERSON] або зміни матеріального становища сторін. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Обґрунтовуючи підстави позову про звільнення від сплати заборгованості по аліментах [PERSON] посилається на те, що згідно рішення Комінтернівського районного суду про стягнення з нього аліментів, отримувачем аліментів є відповідач [PERSON] , яка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, застосовувала до дітей фізичне насилля, вихованням дітей не займалась, тому на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова 14 листопада 2016 року була позбавлена батьківських прав крім інших відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Аліменти - кошти для харчування, одягу та інші побутові потреби, які закон зобов`язує виплачувати одного з подружжя іншому. Аліменти на дитину - обов`язок утримання у визначених законом випадках одним із батьків. Аліменти стягуються за домовленістю батька і матері, або примусово - за рішенням суду. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів, наприклад мати, не витрачає отримані нею гроші на дитину. Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Судом на час розгляду справи не встановлено нецільового витрачання аліментів. З дня набрання рішення суду законної сили про позбавлення відповідача батьківських прав позивач аліменти не сплачував. При цьому, дитина не перебувала на його утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки позивач також не надавав. З врахуванням вищезазначеного, підстав для звільнення від сплати заборгованості по аліментам з 14 листопада 2016 року по дату ухвалення рішення суду не встановлено. Обставини, на які посилається позивач є підставою для зміни стягувача за рішенням суду про стягнення аліментів. Позивач також не позбавлений можливості перерахувати аліменти на утримання дитини на її банківський рахунок, оскільки аліменти є власністю дитини, а не відповідача. З урахуванням вищезазначеного та наданих суду доказів, суд вважає, що підстави для задоволення позову про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам відсутні. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed