Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

26 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Чорноморець», за участі третьої особи\~Виконавчий комітет Одеської міської ради, про зобов`язання надати квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 10 листопада 1989 року проживала в квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру на житлове приміщення [ADDRESS] серія ПР виданого Виконавчим комітетом Приморської районної ради народних депутатів 06.10.1989 р. та є основним квартиронаймачем зазначеної квартири з 23.03.2001 р. Іншого житла [PERSON] не має, на квартирному обліку не перебуває. Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 04.09.2008 р., квартира, в якій мешкала [PERSON] , складалася з трьох жилих кімнат, загальною площею 69,4 кв.м., жила площа складала 41,6 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівської, вул. Преображенської, вул. М.Арнаутської, вул. Катерининської» вирішено здійснити комплексну реконструкцію кварталів у межах вул. Пантелеймонівської, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської, визначено забудовником зазначених кварталів Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець», зобов`язано АТ «ФК «Чорноморець», зокрема, надати громадянам, що підлягають відселенню з будинків, які підлягають знесенню, інше благоустроєне жиле приміщення, згідно з додатком. Відповідно до Додатку до рішення виконавчого комітету від 15.01.2004 р. № 40, до списку громадян, які підлягають відселенню відповідно до комплексної програми реконструкції кварталів в межах вулиць Катерининська, М. Арнаутська, Пантелеймонівська, Преображенська за № 105 включена мешканка квартири [ADDRESS] [PERSON] основний квартиронаймач. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 390 від 29.08.2012 р. «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. [ADDRESS] , вул [ADDRESS] , вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської» вирішено внести зміни до зазначеного рішення та, зокрема, надати громадянам, які підлягають відселенню з будинків, що підлягають знесенню, інше благоустроєне жиле приміщення згідно з Додатком 1, в якому також до списку громадян, які підлягають відселенню, та яким відповідача зобов`язано надати житло, за № 39 у списку включена [PERSON] Вказувала, що 20 березня 2014 року відповідачем було розпочато знесення будинку [ADDRESS] , в якому вона мешкала, при цьому її не було відселено до іншого житла. Після чого позивач неодноразово зверталась до АТ «ФК «Чорноморець» із вимогами надати їй, відповідно до рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. та № 390 від 29.08.2012 р., та Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», інше рівноцінне за площею та кількістю кімнат жиле приміщення у межах кварталів комплексної реконструкції населеного пункту. Однак, жодних дій щодо її відселення з боку відповідача вчинено не було. Незважаючи на зазначені рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, та велику кількість звернень, відповідач не надав [PERSON] іншого благоустроєного жилого приміщення. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.07.2018 року справу було прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву від 21.08.2018 року (а.с.112-115), згідно якого відповідач проти позову заперечував, посилаючись на норми Житлового кодексу України. Однак, разом з тим зазначав, що не відмовляється від виконання своїх обов`язків щодо надання громадянам, що підлягають відселенню з будинків, які підлягають знесенню, інше благоустроєне жиле приміщення або щодо відшкодування власникам будівель та споруд збитків в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент припинення права власності та не заперечує надати позивачу благоустроєну квартиру в місті Одеса, яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам у межах норми житлової площі. Позивачем було надано відповідь на відзив від 28.08.2018 року (а.с.124-129). Станом на 28 серпня 2018 року третя особа письмових пояснень у справі не надала. Ухвалою суду від 28.08.2018 року закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 листопада 2018 року. Ухвалою суду від 09.01.2019 року було залишено без задоволення заяву позивача про забезпечення позову. 13.01.2018 року розгляд справи було відкладено на 31.01.2019 року у зв`язку з першою неявкою представника відповідача. 31.01.2019 року розгляд справи був відкладений на 23.04.2019 року для належного сповіщення представників відповідача та третьої особи. У зв`язку з неявкою сторін 23.04.2019 року розгляд справи було відкладено на 10.06.2019р.. У судовому засіданні 10.06.2019 року були присутні представник позивача адвокат Колеснікова Ю.С. та представник третьої особи Петренко С.В.. \\ Представник відповідача про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив та жодних клопотань до суду не заявляв. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав, вказаних у позові. Третя особа письмових пояснень у справі не надала, однак у судовому засіданні представником Виконавчого комітету Одеської міської ради було зазначено, що третя особа вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і правомірними. Третя особа пояснила, що відповідачем у справі не виконані вимоги вищенаведених рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. та № 390 від 29.08.2012 р. та вимог Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», щодо надання позивачу квартири. Також представником третьої особи зазначено, що на місці, де знаходилось житло позивачки відповідачем вже збудовані нові будівлі, в тому числі комерційні, а зобов`язання, покладені на відповідача зазначеними рішеннями Виконавчого комітету Одеської міської ради і досі не виконані. Суд, із урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, зважаючи на строки розгляду даної справи та належне сповіщенні представника відповідача, відсутність від нього жодних клопотань, за згодою представників позивача та третьої особи вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що з 10 листопада року 1989 року [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру, на житлове приміщення [ADDRESS] серія ПР виданого Виконавчим комітетом Приморської районної ради народних депутатів 06.10.1989 р. та є основним квартиронаймачем зазначеної квартири із 23.03.2001 р. Іншого житла [PERSON] не має, на квартирному обліку не перебуває, що підтверджується довідкою Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.06.2018р. Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію, виданої дільницею № 12 КП «ЖКС «Фонтанський» за № 270 від 24.03.2014 р., в трикімнатній квартирі [ADDRESS] , яка не приватизована, була зареєстрована одна особа [PERSON] , як основний квартиронаймач. Зазначена квартира, відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 04.09.2008 р., складалася з трьох жилих кімнат, загальною площею 69,4 кв.м., жила площа складала 41,6 кв.м. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах вул. Пантелеймонівської, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської» вирішено здійснити комплексну реконструкцію кварталів у межах вул. Пантелеймонівської, вул. Преображенської, вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської, визначено забудовником зазначених кварталів Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець», зобов`язано АТ «ФК «Чорноморець», зокрема, надати громадянам, що підлягають відселенню з будинків, які підлягають знесенню, інше благоустроєне жиле приміщення, згідно з додатком. Відповідно до Додатку до рішення виконавчого комітету від 15.01.2004 р. № 40, до списку громадян, які підлягають відселенню відповідно до комплесної програми реконструкції кварталів в межах вулиць Катерининська,М. Арнаутська, Пантелеймонівська, Преображенська включена мешканка квартири [ADDRESS] [PERSON] основний квартиронаймач № 105 у списку. Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 390 від 29.08.2012 р. «Про внесення змін та доповнень до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. «Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції кварталів у межах [ADDRESS] , вул. [ADDRESS] , вул. М. Арнаутської, вул. Катерининської» вирішено внести зміни до зазначеного рішення та, зокрема, надати громадянам, які підлягають відселенню з будинків, що підлягають знесенню, інше благоустроєне жиле приміщення згідно з Додатком 1, в якому також до списку громадян, які підлягають відселенню, та яким Відповідача зобов`язано надати житло, включена мешканка квартири [ADDRESS] [PERSON] основний квартиронаймач № 39 у списку. Незважаючи на зазначені рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, відповідач не надав [PERSON] іншого благоустроєного жилого приміщення. 20 березня 2014 року відповідачем було розпочато знесення будинку [ADDRESS] 27 [ADDRESS] Одесі, в якому мешкала позивач, при цьому як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача, що не спростовано відповідачем, її не було відселено до іншого житла. Наразі на\~місці знаходження\~будинку,\~в якому\~мешкала позивач,\~знаходяться збудовані\~відповідачем будівлі,\~в тому числі комерційні. Позивач неодноразово зверталась до АТ «ФК «Чорноморець», з вимогами надати їй, відповідно до рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. та № 390 від 29.08.2012 р., та Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», інше рівноцінне за площею та кількістю кімнат жиле приміщення у межах кварталів комплексної реконструкції населеного пункту. Однак, жодних дій щодо її відселення з боку відповідача вчинено не було і відповідачем не надано позивачці відповідного жилого приміщення. 23.07.2015 р. АТ «ФК «Чорноморець» було надано лист вих. 14.07.2015 № 14/07, яким позивачу запропоновано вселитись у квартири, що раніше були відселені АТ «ФК «Чорноморець» у будинку по вул [ADDRESS] 107, з зазначенням переліку квартир та повідомленням, що [PERSON] може обрати з зазначеного переліку будь-яку квартиру для вселення, виходячи з норм житлової площі, передбачених законодавством. Між тим, суд погоджується з твердженням представника позивача та вказану пропозицію АТ «ФК «Чорноморець» вважає неправомірною, оскільки будинок по вул. Малій Арнаутській, 107, до якого було запропоновано вселитись позивачу, відповідно до рішення Виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів № 917 від 04.11.1989 р. включено до списку ветхих. Зазначений будинок перебуває в аварійному стані, є морально та фізично застарілим, та ще станом на 04.11.1989 р. його знос складав 65 %. Крім того, зазначений будинок також підлягає знесенню відповідно до Рішень Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. та № 390 від 29.08.2012 р. У п. 4 Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. вирішено звернутися до Одеського міського управління УМВС України в Одеській області щодо припинення реєстрації та заборонити ОМБТІ та РОН, Приморській районній адміністрації Одеської міської ради реєстрацію громадян у жилих будинках, які розташовані у кварталі реконструкції, зокрема, будинок [ADDRESS] . [ADDRESS] Арнаутській. Також рекомендовано нотаріальним органам м. Одеси не здійснювати нотаріальні дії за зазначеними адресами. Із огляду на зазначене пропозиція АТ «ФК «Чорноморець» не відповідає вимогам законодавства, встановленим санітарним та житловим нормам, а також вимогам рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р.. Також, у матеріалах справи містяться листи позивачки до Приморської районної адміністрації м. Одеси, Прокуратури Приморського району м. Одеси, Управляння капітального будівництва Одеської міської ради, міського голови та його заступників з вимогами врегулювати питання надання їй житла. Відповідачем було надано відзив на позов, в якому він заперечує проти позовних вимог, посилаючись на положення Житлового кодексу України. Однак, судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами регулюються не лише нормами Житлового кодексу України, а і положеннями Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду». Цей Закон є спеціальним і визначає правові, економічні, соціальні та організаційні засади проведення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) із заміною застарілого житлового та нежитлового фондів. Посилання відповідача на статті 47-48 ЖК України не стосується предмета спору, так як стосується осіб, які перебувають на квартирному обліку. Позивач не перебувала на квартирному обліку, на підтвердження в матеріалах справи міститься довідка Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.06.2018 р. Отже, вирішуючи спір, суд виходить із наступного. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна фізична\~або юридична\~особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Судова практика Європейського суду з прав людини, на виконання ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнала права будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном (рішення по справі «Маркс проти Німеччини»), та визначила основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Протоколу №1 щодо захисту права власності (рішення у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції»). Як встановив Суд, положення ст. 1 Протоколу №1 передбачають такі правила захисту права власності: перша норма, виражена в першому реченні першого абзацу, має загальний характер і встановлює принцип безперешкодного користування майном, друга норма, зафіксована в другому реченні того ж абзацу, регулює випадки позбавлення власності, встановлюючи певні умови, у третій нормі, що зафіксована в другому абзаці, за державами-учасницями визнається право контролю над володінням власністю відповідно до загальних інтересів та право на запровадження законів, необхідних для цього. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні майна за його власниками без обмежень. Право на житло є одним з найголовніших невід`ємних прав особи, яке проголошується ст.47 Конституції України. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», держава сприяє реалізації права громадян на житло та забезпечує гарантії речових прав на нерухоме майно під час комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду. Частинами 4, 5 статті 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Згідно зі ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до вимог, визначених ст. 50 ЖК УРСР жиле приміщення, що надається громадянам, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Особам похилого віку, а за висновком лікувально-профілактичного закладу також відповідним категоріям інвалідів і хворих на їх прохання жилі приміщення надаються на нижніх поверхах або в будинках з ліфтами. Правові, економічні, соціальні та організаційні засади проведення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) із заміною застарілого житлового та нежитлового фондів визначаються Законом України «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду». Відповідно до ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону, реалізація інвестиційних проектів комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду здійснюється за умови попереднього і повного відшкодування вартості власникам жилих приміщень втрат шляхом надання за їх згодою іншого житла або грошової компенсації. Частинами 6 9 ст. 12 Закону визначено, що відселення власників (наймачів) жилих (нежилих) приміщень будинків, що реконструюються, здійснюється за умови згоди цих власників (наймачів) відповідно до договорів, які інвестор-забудовник укладає з кожним власником (наймачем) цих приміщень. У разі знесення житлових будинків в межах території комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду відселення власників (наймачів) жилих приміщень у маневрений житловий фонд не допускається. Відселення наймачів жилих (нежилих) приміщень здійснюється за умови попереднього надання їм інших рівноцінних за площею та кількістю кімнат жилих (нежилих) приміщень у межах кварталу (мікрорайону) комплексної реконструкції населеного пункту в порядку, встановленому законодавством. Власник (наймач) жилого приміщення, який не перебуває на квартирному обліку, має право отримати на умовах компенсації в межах території комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду інше житло, в якому кількість кімнат та жила площа не менше кількості кімнат та жилої площі квартири будинку, що підлягає знесенню, незалежно від числа зареєстрованих у ньому осіб. Жила площа, що пропонується, може бути безоплатно збільшена до 50 відсотків жилої площі квартири будинку, що підлягає знесенню. Згідно зі ст. 110 ЖК УРСР, громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню. За правилами ч.1 ст.111 ЖК УРСР, якщо будинок, в якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню у зв`язку з вилученням земельної ділянки для державних або громадських потреб, громадянам, виселюваним з цього будинку, інше благоустроєне жиле приміщення надається виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, а у випадках, коли земельна ділянка відводиться державній, кооперативній або іншій громадській організації, - цією організацією. Відповідно до положень ст.113 ЖК УРСР, надаване громадянам у зв`язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім`ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру. Враховуючи зазначене, [PERSON] , як наймач квартири [ADDRESS] , яка, відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 04.09.2008 р., складалася з трьох жилих кімнат, загальною площею 69,4 кв.м., жила площа складала 41,6 кв.м., має право отримати інше житло, в якому кількість кімнат та жила площа не менше кількості кімнат та жилої площі зазначеної квартири в межах території комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду. А Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець» зобов`язане надати таку квартиру позивачеві. У відповідності до ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. З огляду на зазначене, цивільні права й обов`язки можуть виникати не тільки з правочинів, а й з адміністративних актів органів місцевого самоврядування. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.01.2004 р. № 40 зі змінами, внесеними рішенням виконкому №390 від 29.08.2012 р. до АТ ФК «Чорноморець» перейшли не тільки відповідні права з реконструкції кварталу, а й певні обов`язки щодо здійснення відселення мешканців будинків, що підлягали знесенню, забезпеченню їх ізольованим житлом. Зокрема, обов`язок щодо здійснення відселення [PERSON] , яка включена до списку громадян, які підлягають відселенню, визначеного в Додатках до зазначених рішень. Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 12 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Враховуючи, що позивач, відповідно до додатку до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 40 від 15.01.2004 р. та додатку 1 до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №\~390 від 29.08.2012 р. була включена до переліку осіб, які підлягають відселенню, відповідне рішення є підставою виникнення зобов`язання у АТ ФК «Чорноморець» надати позивачу окреме ізольоване житло, а позивач набула право вимагати від забудовника виконання цього обов`язку у примусовому порядку. У відзиві відповідачем зазначено, що майно, яке йому належить знаходиться під арештом, однак такі обставини не звільняють його від обов`язку виконати зобов`язання за вищенаведеними рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради та надати позивачу житло. Згідно зі ст.\~13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже,\~з відповідача\~на користь\~позивачки підлягають\~також стягненню\~витрати по\~сплаті судового\~збору у\~розмірі 9\~162,\~40\~грн.\~(дев`ять\~тисяч сто\~шістдесят дві\~гривень 40\~копійок),\~підтвердженні належним\~чином.

Outcome: approved