Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

27.01.2017 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 26.05.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти, згідно якого, відповідачу відкрито кредитну лінію з встановленим кредитним лімітом на картковому рахунку у розмірі 25 000 грн. 00 коп. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого позичальника [PERSON] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість останнього за кредитним договором становить 10 954 грн. 15 коп. Оскільки спадкоємцями [PERSON] [PERSON] та [PERSON] сума заборгованості в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідачів на його користь суму заборгованості за кредитним договором. Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника, позов підтримав та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. За вказаних обставин суд визнав можливим розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. На підставі ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд визнавши причини неявки відповідачів неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 26.05.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти, згідно якого, відповідачу відкрито кредитну лінію з встановленим кредитним лімітом на картовому рахунку у розмірі 25 000 грн. 00 коп. (а.с.10-45). Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед позичальником, надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 25 000 грн. 00грн. шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок, що передбачено вказаним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 2.1.1.12.1 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник, взяв на себе зобов'язання погашати кредит, сплачувати позивачеві нараховані проценти за користування кредитом в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування та комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., позичальник сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Разом з тим, взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, зокрема: з погашення суми кредитів, процентів позичальником [PERSON] не були виконані, в зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість за кредитним договором. [INFO] позичальник [PERSON]. помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 21.09.2015 (а.с.47). 26.01.2016 позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу Шостої Київської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора (а.с. 48). Згідно інформації Шостої Київської державної нотаріальної контори спадкоємцем померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є його дружина [PERSON] та його син [PERSON] Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття, спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву яро прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явите свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 20.03.2016 до спадкоємців [PERSON] та [PERSON], було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги. Проте, заборгованість за кредитним договором відповідачами [PERSON] та [PERSON] погашена не була, що змусило позивача звернутися з даним позовом до суду. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, шо спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимога кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно роз'яснень п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.3012 п. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, заборгованість за вищезазначеним договором про надання кредиту станом на дату смерті позичальника [PERSON] становить - 10 954 грн. 15 коп., у тому числі: 16 104 грн. 44 коп.- заборгованість за кредитом, 1 350 грн. 17 коп. - нараховані проценти за користування кредитом, з них 6 500 грн. 46 коп. внесено коштів на погашення заборгованості (а.с.7-9). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи, що у позичальника [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором від 26.05.2011, а [PERSON] та [PERSON] є його спадкоємцями, які залишили без задоволення вимогу позивача про погашення заборгованості спадкодавців, наявні обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 954 грн. 15 коп. У зв'язку із задоволенням позову, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. в рівних частинах з кожного з них, що документально підтверджено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved