Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

26 червня 2017 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона е опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], яку було передано під опіку у зв'язку із позбавленням її матері - відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно неї та її сестри [PERSON], [INFO]. Одночасно із рішенням про позбавлення батьківських прав судом вирішено питання про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання дочок, в розмірі 1/3 частини від доходу їх матері до повноліття старшої дитини [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] досягла повноліття та з відповідачки припинено стягнення аліментів на її утримання, у зв'язку із чим матеріальний стан відповідачки покращився, та вона може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у більшому розмірі. У зв'язку із наведеним, позивачка просила суд ухвалити рішення яким збільшити розмір аліментів які стягуються з відповідачки на її користь на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] збільшивши їх розмір до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, судом за місцем проживання відповідачки було надіслано повідомлення про виклик її до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом із доданими документами. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судом на адресу відповідачки також було спрямовано листи про необхідність її явки в судові засідання, із роз'ясненням положення ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідачка не з'явилась до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с. 15-16/. В жодне із призначених судом судових засідань відповідачка не з'явились. У зв'язку із чим, про дату, час та місце розгляду справи відповідачку було повідомлено шляхом публікації в пресі оголошення про виклик її до суду, а саме у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр». Втім, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачка у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивачки, вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], про збільшення розміру аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно із свідоцтвом про народження Серії: [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO]. Її матір'ю в свідоцтві зазначена [PERSON] (а.с. 8). Згідно із рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 квітня 2006 року у цивільній справі № 2-4448/2006, відповідачку [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та одночасно стягнуто аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частки від доходу починаючи з 14 лютого 2006 року і до повноліття старшої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 5,5 з.б.). Згідно із рішенням виконкому Краматорської міської ради від 07 лютого 2007 року № 47, позивачку [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою [PERSON] (а.с. 6). Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 лютого 2008 року у справі № 6-13/2008, у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа по справі № 2-4448/2006 від 14 квітня 2006 року виданого Краматорським міським судом Донецької області по справі за позовом Органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради в інтересах неповнолітніх до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а саме про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] було замінено стягувача Орган опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради на стягувача [PERSON] (а.с. 7). На даний час [PERSON] досягла повноліття та з відповідачки припинено стягнення аліментів на її утримання, у зв'язку із чим матеріальний стан відповідачки покращився, та вона може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у більшому розмірі. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2.,3 ст. 181 СК України). Згідно із роз'ясненнями викладеними в Узагальненні Верховного суду України від 11 грудня 2008 року «Практика розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми», якщо згідно з положеннями частин 3 і 4 ст. 60 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) (далі - ЦК) судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування і опікуном призначається особа інша, ніж державний дитячий заклад, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із вимогами ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що одна із доньок відповідачки [PERSON] досягла повноліття та з відповідачки припинено стягнення аліментів на її утримання, у зв'язку із чим суд приходить до висновку, що матеріальний стан відповідачки покращився, та вона може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у більшому розмірі. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідачки від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід збільшити розмір аліментів які стягуються з відповідачки на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] збільшивши їх розмір до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку із тим, що судом позов задоволений, а позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved