Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

28 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 9.08 умовних кадастрових гектарів в землях КСП «1 Травня» Березнегуватського району Миколаївської області, що належало батьку на підставі сертифікату виданого 10 серпня 1996 року, який ним втрачено. На момент смерті батька він був зареєстрований та проживав разом з ним. Посилаючись на те, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) після смерті батька [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю) в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки позивач не з'явився в судове засідання, а від його представника та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 14 березня 2017 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області слідує, що [INFO] в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області помер [PERSON] (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 9,08 умовних кадастрових гектарів, у землі що перебуває у колективній власності КСП 1Травня, про що свідчить сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий 10 серпня 1996 року, зареєстрований в Книзі видачі сертифікатів за № 272 (а.с.9). Копією свідоцтва про народження підтверджується що [PERSON] був батьком позивача (а.с.6). З довідки виданої Березнегуватською селищною радою 15.03.2017 року № 838 убачається, що на момент смерті [PERSON] з ним разом проживали та були зареєстровані спадкоємці першої черги за законом, його сини - позивач та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 06 липня 2010 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Натомість із роз'яснення завідувача Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області убачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.11). Згідно копії спадкової справи № 180 №60390903 заведеної після смерті [PERSON], зареєстрованої в книзі обліку спадкових справ за №58/2017 із заявою про прийняття спадщини після його смерті звертався лише позивач (а.с.20). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В силу ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, позивач проживаючи на момент смерті разом з батьком, успадкував після його смерті спадкове майно, у тому числі і право на земельну частку (пай) як спадкоємець першої черги за законом. У позові позивач зазначив, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачено. Оскільки чинним законодавством не передбачено видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай) у разі втрати, пошкодження сертифікату на право на земельну частку (пай), належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай). Про вказане свідчить також частина 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» яка передбачає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Пленуму Верховного суду України звернувся до суду за захистом порушеного права, його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved