Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

27.10.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 9400,00 грн., щомісячно, починаючи з 28.10.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 22.10.2012 р. було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку регулярно на її утримання не надає, тому остання звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 09.11.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечив, зокрема зазначив, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи від дня ухвалення рішення, а у разі відсутності доходів - 1/4 частину від відповідної середньої заробітної плати, щомісячно. Також представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позову, в якому останній виклав заперечення проти нього у частині вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 22.10.2012 р. було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, а також сторонами не заперечувалось, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Так, позивачка, з метою захисту прав та інтересів дитини, скористалася своїм правом на звернення до суду з позовом про призначення аліментів у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, постійного офіційного заробітку не має, його доходи мають нерегулярний, мінливий характер. При цьому, відомості про незадовільний стан здоров`я відповідача, а також про перебування на утриманні останнього інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, відсутні. Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою, а відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, при цьому приймаючи до уваги вік і матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів та відсутність у відповідача на утримання інших осіб, які потребують його матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме вважає необхідним призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з метою забезпечення гармонійного розвитку дитини та з врахуванням принципу справедливості і розумності, у твердій грошовій сумі в розмірі 4700,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів за період з 28.10.2015 р. по 26.10.2020 р., тобто за минулий час, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття будь-яких заходів щодо одержання аліментів від відповідача та відповідно факту його свідомого ухилення від їх сплати. Крім того в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial