Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

28 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її донька [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] народження. У травні 2012 року шлюб між її донькою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано рішенням суду. Дитина залишилась проживати з матір`ю. З середини 2011 року відповідач ніяких стосунків з дитиною та її матір`ю не підтримував, матеріальної допомоги не надавав. Весь цей час відповідач ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню дитини. Вихованням та матеріальним забезпеченням дитини [PERSON] , 2010 р. н., повністю займалася її донька [PERSON] , та позивач зі своїм чоловіком. У 2016 році її донька [PERSON] , матір [PERSON] , [INFO] народження, захворіла на онкологію та з цього часу постійно лікувалась. Рішенням суду від 13 червня 2018 року задоволено позов її доньки [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] народження. [INFO] її донька [PERSON] померла внаслідок ракової інтоксикації, злоякісного новоутворення правої молочної залози. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] народження, який є онуком [PERSON] , з народження проживає в її сім`ї, з позивачем. Між позивачем та онуком склалися теплі довірливі відносини, а батько дитини [PERSON] не виконує батьківських прав, у зв`язку із чим просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] народження, та призначити її опікуном малолітнього. Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити позов. Згідно поданої заяви, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] , просила врахувати висновок та подання органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та встановлення над ним опіки, призначивши опікуном [PERSON] . Згідно поданої заяви, представник третьої особи також не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, за наявними у справі доказами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки малолітньої дитини, встановив таке. Позивач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Червонозаводським відділом РАЦС ХМУЮ, 17 липня 2008 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, актовий запис № 235. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом РАЦС по м. Харкову ХМУЮ. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року у справі № 2-5754/11 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 червня 2018 року у справі № 643/1987/18 задоволено позов [PERSON] та стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським ВД РАЦС СМУ МЮ (м. Харків). Згідно з довідкою про причину смерті № 572, [PERSON] померла у віці 30 років 17 вересня 2020 року внаслідок ракової інтоксикації, злоякісне новоутворення правої молочної залози. З відповідей Департаменту служб у справах дітей по Московському району від 30 вересня 2020 року та 12 листопада 2020 року слідує, що наказом ССД по Московському району № 142 від 24 вересня 2020 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] включена до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів як потенційний опікун за № 2039-95 від 12 листопада 2020 року. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області. Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 03 грудня 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 367 Харківської міської ради» від 04 грудня 2020 року слідує, що онук [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , відвідував заклад з 02 вересня 2013 року по 31 серпня 2016 року. За час перебування дитини у закладі батько не відвідував батьківські збори, не опікувався вихованням та навчанням дитини, до закладу не приходив. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам Московського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ від 07 грудня 2020 року, відповідач [PERSON] має борг по аліментам, стягнутим рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/1987/18, який станом на 01 грудня 2020 року становить 99642,85 грн. З листа адміністрації ХЗОШ № 139 слідує, що [PERSON] , [INFO] , навчається у Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 139 ХМР з 01 вересня 2016 року. Вихованням дитини постійно займалася мати [PERSON] , після смерті якої вихованням дитини займається бабуся [PERSON] , яка належним чином виконує обов`язки. Батько учня [PERSON] протягом навчання дитини у школі батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням дитини. З відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» ХМР від 17 грудня 2020 року на запит [PERSON] слідує, що дитина [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , і перебуває на обліку у поліклініці з народження і по теперішній час. При відвідуванні на дому дитиною піклувалися мати та бабуся, які виконували призначення лікарів, регулярно відвідують з дитиною профогляди, роблять дитині щеплення за віком. Лікуванням дитини останнім часом займалась бабуся, так як мати була тяжко хвора. В судовому засіданні 18 березня 2021 року за клопотанням позивача допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини, викладені [PERSON] у позові, та пояснили, що [PERSON] після смерті доньки [PERSON] повністю займається вихованням та матеріальним забезпеченням малолітнього [PERSON] . Пояснили, що батько будь-якої участі у житті сина не приймає і не приймав. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у житті дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання. Відповідач [PERSON] разом із своїм сином не проживає, матеріально його не забезпечує, станом здоров`я не цікавиться. Вихованням дитини повністю займається його бабуся [PERSON] . Відтак, невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та свідоме ухилення від їх виконання повністю знайшли своє підтвердження доказами в суді. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з ч. 3 ст. 243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до висновку № 140 від 17 лютого 2021 року та подання № 139 від 17 лютого 2021 року Департамент служб у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , призначивши [PERSON] опікуном малолітньої дитини. В судовому засіданні, відповідно до положень ст. 63 ЦК України та ст. 171 СК України вислухано думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , у присутності представника служби у справах дітей, який на запитання суду та представника третьої особи щодо відносин між ним та бабусею [PERSON] , повідомив, що любить свою бабусю, між ним та нею гарні відносини, вона до нього відноситься з любов`ю, купує всі необхідні речі та канцелярське приладдя, та він бажає й надалі мешкати з нею. Щодо рідного батька повідомив, що бачив його один раз у житті, проте батько був у стані алкогольного сп`яніння, спільно проживати та бути під опікою батька, бажання не висловив. Виходячи із зазначених норм права і беручи до уваги ситуацію, яка склалася з матір`ю дитини, відносини з батьком дитини, який не приділяє жодної уваги малолітньому сину, відсутній в його житті, враховуючи наявні в матеріалах справи докази щодо здійснення повної опіки над малолітнім [PERSON] його бабусею, та бажання малолітнього щодо проживання з бабусею, суд вважає, що дитина дійсно позбавлена батьківського піклування, і вважає необхідним призначити їй опікуна в особі його бабусі [PERSON] , тобто позивача у справі. Обмеження для опікуна, які визначені ст. 64 ЦК України та ст. 212, 244 СК України, відносно неї відсутні. Дитина проживає разом з нею, вона забезпечує її всіма належними умовами для розвитку та займається її вихованням. При задоволенні позовних вимог суд також враховує, той факт, що дитина повинна виховуватись в повноцінній родині, мати батька, який буде приділяти увагу її вихованню, а оскільки його біологічний батько не виконує ці обов`язки, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Відтак, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджено наданою квитанцією. Оскільки позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved