Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

28.07.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~000,00 грн. щомісячно, починаючи з 28.07.2016 року до досягнення нею повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що 26.05.2010 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, останній зловживає спиртними напоями, матеріально сімю не забезпечує, близько останніх 2 років проживають окремо, втратила до відповідача почуття любові та поваги. Також зазначає про те, що відповідач близько 2 років коштів на утримання дочки не дає, тому змушена періодично їздити за кордон на сезонні роботи. Також вказує, що їй матеріально допомагають батьки. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.05.2010 року. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, втратила до оостаннього почуття любові та поваги, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Дочка сторін - [PERSON] проживає з позивачем та фактично перебуває на її утриманні, так як відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання не дає. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги те, що позивач сама утримує дочку [PERSON], однак самостійно не може повноцінно її утримувати, так як несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що суд немає достатніх доказів офіційного працевлаштування відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання малолітньої дочки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Таким чином, позов задовольняється частково в межах, визначених вище.

Outcome: partial