Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

28.12.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в 2011 році було розірвано за рішенням суду. Під час перебування з відповідачем у шлюбі в них народилися діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Судовим наказом на утримання [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідачу достовірно відомо, що син є хворою дитиною, перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: хронічний гастродуоденіт, дискінезія жовчо-вихідних шляхів, диспластична кардіопатія, вегетативна дистонія, пролапс митрального клапана, сколіоз грудного відділу хребта. Дитина неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні з загостреннями захворювань, потребує протирецидивної терапії, санаторно-курортного лікування, проведення сеансів масажу, занять плаванням. Таке лікування сина потребує значних матеріальних затрат. Оскільки позивач сама є інвалідом другої групи та також потребує постійного лікування, вона самостійно не може забезпечити витрати на лікування сина, тому просить суд змінити розмір стягнених з відповідача аліментів та стягувати аліменти на утримання сина, [PERSON], в розмірі 1/2 частки його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач, [PERSON], в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що відповідач приховує від неї свій матеріальний стан, до нього не можливо додзвонитися, коли необхідна допомога, а стан здоровя сина погіршується, він постійно переживає через відносини своїх батьків, почуває себе погано, на його лікування необхідні значні кошти, яких в неї немає, щомісячно лише на лікування дитини вона витрачає 1500,00 -2500,00 грн., тому вона була змушена звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні повідомила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача, змінився стан здоровя дитини, на його лікування потрібні кошти, яких у відповідача не вистачає, а батьки мають рівні обовязки щодо виховання та утримання дитини. Відповідачеві відомо, що дитина потребує щомісячних витрат на лікування, і розміру стягуваних з нього аліментів на це не вистачає. Крім того, відсутність офіційної роботи у відповідача не позбавляє його обовязку утримувати свою дитину. Позов підтримала та наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, оскільки вважає достатнім розмір аліментів, які він сплачує, зазначив, що заборгованості по аліментах він не має, про проблеми зі здоровям своєї дитини він дізнався з позовної заяви, особисто позивачу гроші він давати не хоче, проте сплачувати рахунки на лікування дитини згоден. Також зазначив, що ріст цін на ліки для дитини не є підставою для збільшення розміру аліментів, які він сплачує на її утримання. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 12.08.2011 року шлюб між [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) О.П. та [PERSON] було розірвано. Згідно з Свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ №234415 від 21.01.2003 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Відповідно до судового наказу від 18.07.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з повідомленням головного лікаря КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Словянська» [PERSON] від 30.10.2017 року, дитина [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в амбулаторії №5 з 13.12.2013 року. Дитина знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: хронічного гастродуоденіта, дискінезії жовчо-вихідних шляхів з 03.06.2016 року по теперішній час. Знаходився на лікуванні у стаціонарному відділенні з 09.02.2017 року по 22.02.2017 рік та з 12.09.2017 року по 09.10.2017 року з загостренням основного захворювання. Потребує диспансерного нагляду, протирецидивної терапії, санаторно-курортного лікування. Також, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря кардіолога з приводу диспластичної кардіопатії, вегетативної дистонії, пролапсу митрального клапану. Потребує диспансерного нагляду, протирецидивної терапії, УЗД обстеження. З 07.03.2017 року взятий на облік ортопедом з приводу сколіозу грудного відділу хребта. Рекомендовано масаж 2 рази на рік, заняття плаванням. Дитина потребує постійного диспансерного нагляду, протирецидивної терапії, санаторно-курортного лікування в профільних санаторіях м. Маріуполя, м. Бердянська, м. Одеси. Дитину на профілактичні огляди та звертання з приводу захворювання супроводжує мати, [PERSON] Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0703350 від 02.11.2016 року [PERSON] має другу групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково. Відповідно до довідки-розрахунку, наданої Словянським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 02.05.2018 року, у період з 14.07.2017 року по 01.05.2018 року аліменти нараховані та сплачені у загальному розмірі 16285,00 грн. Так статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, частин 7, 8ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). В даному випадку не йдеться про додаткові витрати, оскільки неможливо визначити конкретну суму цих витрат, не йдеться про особливі обставини, які виникли зі здоровям дитини. Дитина має захворювання, які потребують постійного лікування, постійного медичного обстеження та профілактики цих захворювань, тому можливе збільшення саме розміру аліментів. Відносно розміру аліментів, який позивач просить стягувати на її користь, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі, зміни матеріального або сімейного стану когось із них, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який має стабільний дохід; наявність у платника аліментів інших дітей; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів стан здоровя дитини погіршився, відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів вочевидь не відповідає витратам на утримання дитини, які здійснює позивач, а тому з вказаних підстав, спірні аліменти підлягають збільшенню. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial