Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

27.04.2018р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Батько участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про сина, аліменти на утримання дитини стягнуто в судовому порядку. На теперішній час, з метою оздоровлення, розвитку та розширення кругозору виникла необхідність виїзді дитини до Туреччини. Відповідач в добровільному порядку безпричинно не надає згоди на виїзд дитини, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина за кордон без згоди батька до у період з 10 серпня 2018 року по 22 серпня 2018 року до Туреччини та країн Шенгенської угоди. Ухвалою судді від 26.02.2018 року відкрито провадження по цивільній справі, справа призначена до підготовчого судового засідання на 05.03.2018 року о 14-30 год. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи сповіщений у встановленому порядку. Представник відповідача у судове засідання не зявився. До суду надійшла заява, відповідно до змісту якої представник відповідача позовні вимоги визнала у повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати за її відсутності. Представник Органу опіки та піклування в підготовче судове засідання не з'явився. Відповідно до заяви, що надійшла до суду, комісія орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі по наступним підставам. Дослідивши докази по справі, враховуючи зміст, заяв сторін та третьої особи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис № 49 виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 22.01.2009р. Малолітній [PERSON], 2009 р.н. проживає разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із неповнолітнім сином до Туреччини з метою відпочинку, інтелектуального розвитку дитини, розширення кругозору ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземної мови, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька, позивач це зробити не може. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем придбані авіаквитки та заброньовано номер готелю, укладено договір добровільного страхування подорожуючих за межами України відносно [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Ст.ст. 6, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну і повертатися в свою країну. Таким чином, суд вважає, що права дитини на відпочинок, охорону здоров'я та свободу пересування підлягають захисту. Враховуючи, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], 2009 року народження за кордон. На підставі викладеного та

Outcome: approved