Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

28 січня 2021 року позивач Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об`єднання» (далі - КП «ЖЕО») звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1415,28 грн. та судового збору в розмірі 2270 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення Апеляційного суду Миколаївської області № 22-ц-2946/11 від 02 листопада 2011 року за [PERSON] визнано право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . КП «ЖЕО» мало намір укласти договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» з відповідачем однак остання постійно була відсутня дома. КП «ЖЕО» в газеті Южноукраїнської міської ради «Контакт» було опубліковано пропозицію укласти договір та розміщено текст типового Договору, після публікації відповідач для укладення договору також не з`явився. В порушення чинного законодавства боржник не сплачує вартість спожитих ним житлово-комунальних послуг, в результаті чого з лютого 2018 року по вересень 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 1415,28 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на веб-порталі судової влади України та отримувала судову повістку засобами поштового зв`язку. Надсилала заяви із проханням відкласти розгляд справи. Суд, дослідивши докази в сукупності, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області № 22-ц-2946/11 від 02 листопада 2011 року за [PERSON] визнано право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] /а.с. 4-5/. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 28 вересня 2020 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] /а.с. 6/. Про вказане свідчить також і відповідь на запит суду від 02 лютого 2021 року /а.с. 16/. Розпорядженням міського голови від 18 січня 2016 року №19-р «Про перейменування вулиць та проспектів у місті Южноукраїнську» [ADDRESS] перейменовано в [ADDRESS]. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з [PERSON] укладений не був. Пропозиція про укладення даного договору булла розміщена в газеті «Контакт» /а.с. 10-11/. Тарифи, за якими надаються житлово-комунальні послуги затверджені рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради /а.с. 7, 8, 9/. При цьому, відсутність письмового договору як такого між сторонами щодо утримання будинку, в якому розташована квартира відповідача, або ухилення останнього від укладання такого договору, не звільняє його від обов`язку приймати участь в його утримані та прибудинкової території шляхом внесення періодичних платежів, оскільки згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. В даному випадку обсяг прав та обов`язків сторін при неукладені окремого договору визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги зі споживачами цих послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. [PERSON] надавалися належної якості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, доказів протилежного сторонами не надано. Разом з тим [PERSON] отримані послуги в повному обсязі не оплачувала, що призвело до виникнення заборгованості з 01 лютого 2018 року по 30 вересня 2020 року включно у розмірі 1415,28 грн. /а.с. 3/. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (квартирної плати) зобов`язаний їх оплачувати у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 66 ЖК України, розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на правах спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію, що узгоджується також з положеннями ст.ст. 322, 382 ЦК України. Згідно п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (з послідуючими змінами) та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою КМ України від 08 жовтня 1992 року № 572, обслуговування допоміжних приміщень житлових будинків і прибудинкових територій здійснюють на договірній основі з власниками житла або з уповноваженим ними органом відповідні підприємства, які повинні дотримувати вимог цих Правил. Власники квартир у багатоквартирному будинку можуть утворювати товариства (об`єднання) власників квартир для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир та управління ними і вирішення інших передбачених статутом питань. Не виконання зобов`язань власником (наймачем) житла по сплаті квартирної плати, завдає КП «ЖЕО» майнових збитків та не дає змоги КП «ЖЕО» належним чином утримувати житловий фонд міста, що порушує права інших громадян, які старанно сплачують квартирну плату та витрати на утримання будинків та прибудинкової території у розмірі на рівні квартирної плати. Крім того, у зв`язку із заборгованістю власника житла, КП «ЖЕО» вимушене перерозподіляти кошти на утримання житлового фонду та об`єктів соціальної інфраструктури міста з інших виробничих ділянок підприємства, що негативно впливає на рівень обслуговування м. Южноукраїнська. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки власник (наймач) квартири зобов`язаний приймати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, а позов підлягає повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 2270 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а.с. 12/.

Outcome: approved