Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

28.01.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Бар`єр» м. Дніпродзержинська, в якій посилається на те, що з 04.09.2013 року по 04.09.2014 року знаходилась у трудових правовідносинах з ДП «Бар`єр», де працювала радником директора, потім першим заступником директора ДП «Бар`єр». При звільненні 04.09.2014 року їй не була виплачена заробітна плата в сумі 19367,79 грн. На день пред`явлення позову до суду сума середнього заробітку, який підприємство зобов`язано сплатити на її користь за час затримки розрахунку складає 84935 грн. 33 коп. (середньоденна заробітна плата 240,61 грн. х 353 дні). Заборгованість з виплати заробітної плати триває з квітня 2014 року, тому сума компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати складає 15819,58 грн. Крім того, відповідно до наказу № 21 від 01.04.2014 року по підприємству їй була надана відпустка тривалістю 14 календарних днів та наказано виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу, тобто 5500 грн., проте зазначена сума допомоги на оздоровлення також не включена в суму основного боргу підприємства із виплати заробітної плати перед нею. Їй були спричинені моральні страждання пов`язані із втратою матері та позбавленням її протягом тривалого часу можливості матеріально забезпечувати себе та свою сім`ю, тому моральну шкоду оцінює у 15000 грн. і просить стягнути моральну шкоду з підприємства на її користь, тому що підприємство, незважаючи на її звернення до суду не виплатило їй грошові кошти, які згідно з законом зобов`язано виплатити. Представник Державного підприємства «Бар`єр» в судове засідання не з`явився. Директор ДП «Бар`єр» [PERSON] направив до суду звернення, датоване 19.04.2016 року за № 01/247, в якому просить розглянути справу за позовом [PERSON] про стягнення зарплати за відсутності представника підприємства. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі , вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Бар`єр» з 04.09.2013 року по 04.09.2014 року, де працювала радником директора, потім першим заступником директора ДП «Бар`єр». 04.09.2014 року була звільнена з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, наказ № 70/ос від 04.09.2014 року. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Позивачка в день звільнення була на роботі, але нарахована їй заробітна плата в сумі 19367,79 грн. не була виплачена, тому суд вважає за необхідне стягнути з підприємства на користь позивачки нараховану, але не виплачену заробітну плату 19367,79 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На день пред`явлення позову до суду, 28.01.2016 року, сума середнього заробітку, який відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки за час затримки розрахунку складає 84935,33 грн. (середньоденна заробітна плата 240,61 грн. х 353 днів кількість днів затримки). Тому вказану суму 84935,33 грн. суд також вважає за необхідне стягнути з підприємства на користь [PERSON] Оскільки заробітна плата позивачці не була виплачена, вона кожного місяця втрачала ще більшу частину від її вартості за рахунок стрімкого руху інфляційних процесів та знецінення національної валюти. Заборгованість з виплати заробітної плати триває з квітня 2014 року. Підприємство не виконувало Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III, «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Сума компенсації розраховується за формулою: К=ЗП чист х (Іі х Іі х Іп х 100 100) : 100, ЗП чист сума чистої зарплати, виплату якої прострочено роботодавцем і повинен виплатити, Іі ісц місяця, наступного за місяцем нарахування зарплати (коефіцієнт); Іп ісц місяця, що передує місяцю виплати заборгованості (коефіцієнт); К = 19367,79 (1,038 х 1,01 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,03 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0,99 х 0,992 х 1,023 х 0,987 х 1,102 х 1,007 х 100% 100%)100 = 19367,79 х 81,68/100 =15819,58 грн. Сума компенсації за несвоєчасну виплату зарплати складає 15819,58 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з підприємства на користь позивачки. Крім того, відповідно до наказу по підприємству № 21 від 01.04.2014 року позивачці надана відпустка тривалістю 14 календарних днів та наказано виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу 5500 грн., але ця сума також не була включена в суму основного боргу підприємства із виплати заробітної плати перед позивачкою, тому вказана сума підлягає стягненню з підприємства на користь [PERSON] Статтею 237-1 КЗПП України передбачається, що власник або уповноважений ним орган відшкодує працівникові моральну шкоду, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У позивачки на утриманні знаходилась її онкохвора мати, яка після тривалої хвороби та відсутності належного медичного лікування внаслідок невиплати підприємством позивачці заробітної плати, пішла з життя. Підприємство, не виплачуючи позивачці протягом тривалого часу нараховану заробітну плату, завдало їй моральну шкоду, негативні наслідки якої проявилися у тому, що їй були спричинені моральні страждання, пов`язані із втратою матері та позбавлення протягом тривалого часу можливості матеріально забезпечувати себе і свою сім`ю, тому відповідно до вимог справедливості за розумності суд вважає за необхідне стягнути з підприємства на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 2 (дві) тисячі гривен, відмовивши в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди. При зверненні з позовом про стягнення заробітної плати [PERSON] згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Суд задовольнив її вимоги про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з ДП «Бар`єр» у прибуток держави судовий збір у розмірі 1276 гривен. Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення заробітної плати допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: partial