Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

27 грудня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, а також стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн, та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 вересня 2019 року, позивач надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн для виконання будівельних робіт. Роботу відповідач не виконав, гроші не повернув. На неодноразові телефоні дзвінки спочатку відповідав обіцянками, а потім зовсім перестав брати слухавку. 30 вересня 2019 року позивач звернувся із заявою до Ново-Баварського ВП ГУ НП в Харківській області про вжиття заходів до відповідача. В ході перевірки по даній справі було підтверджено факт передачі коштів. [PERSON] було написано розписку, де він зазначив, що зобов`язується повернути кошти до 13.11.2019 року. До теперішнього часу відповідач зазначену суму боргу позивачу не повернув, жодних виплат ним здійснено не було. У зв`язку з вище викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Позивач, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.\~223\~та ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. за проведення будівельних робіт, але будівельні роботи виконані не були, та зобов`язався повернути їх по 500,00 грн. до 13.11.2019 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься в матеріалах справи. (а.с.26) Також, факт отримання грошових коштів [PERSON] від [PERSON] підтверджується довідкою Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області про результати розгляду повідомлення гр. [PERSON] ЖЄО №17948 від 30.09.2019. (а.с.6) У визначений у договорі строк, відповідач свого зобов`язання належним чином не виконав. Свої зобов`язання відповідач не виконав і на час розгляду справи. Відповідно до\~ст..\~509\~ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 545.\~ЦК\~України визначено,\~що прийнявши\~виконання зобов`язання,\~кредитор повинен\~на вимогу\~боржника видати\~йому розписку\~про одержання\~виконання частково\~або в\~повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відсутність у боржника необхідних коштів також не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Відтак, судом було встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти та зобов`язався виконати будівельні роботи на користь позивача, але на теперішній час роботи не виконані та грошові кошти [PERSON] повернуті не були, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу в розмірі 2000,00 грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності зі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проте ніякого обґрунтування та будь-яких доказів щодо моральних страждань позивача матеріали справи не містять, а тому суд приходить до висновку щодо відмови у цій частині вимог у зв`язку із недоведеністю. Як вбачається з квитанції № 0.0.1561100852.1 від 20.12.2019 року позивачем понесені судові витрати у розмірі 768,40 грн. (а.с.2) Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн., які сплачені позивачем при подачі позову. На підставі ст. ст. 526, 625, 629, 1049 ЦК України,

Outcome: partial