Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

28.03.2017 року [PERSON], звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 04.05.2003 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-АМ № 204617, актовий запис № 11, після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,7854 га. До спадкового майна входить право власності на земельну ділянку, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 044201 розміром 2,7854 га. За життя [PERSON], не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст.1233,1234 ЦК України і не залишила розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких обставин, у відповідності до ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом . У встановлений законом шестимісячний строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки Державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий з порушенням чинного законодавства. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, [PERSON], особисто, у відповідності до статей 1268, 1269 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи. Після закінчення терміну, протягом якого спадкоємці звертаються із відповідними заявами про прийняття спадщини, вона на підставі ст. 1298 ЦК України, звернулась до Погребищенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори 22.12.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовив. Причиною відмови є те, що відповідно до підпункту 4.15, пункту 4, глави 10, ІІ розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Затвердженого Наказом міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, Державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий з порушенням чинного законодавства. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте направила до суду свою заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та вимагає визнати за нею право власності на земельну ділянку. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направив до суду заяву за № 147 від 05.04.2017 року, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, справу просив розглянути у його відсутності. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON], яка померла 04.05.2003 року в с. Курянці Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть її смерть серії І-АМ № 204617 (а.с. 4) була власником земельної ділянки площею 2,7854 га, що підтверджується державним актом серії ІІ-ВН № 044201 (а.с. 9), яка розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено оскільки, державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий з порушенням чинного законодавства (а.с. 35). Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 04.05.2003 року в с. Курянці Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть її смерть серії І-АМ № 204617 (а.с. 4) була власником земельної ділянки площею 2,7854 га, що підтверджується державним актом серії ІІ-ВН № 044201 (а.с. 9), яка розташована на території [PERSON] сільської ради Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено оскільки, державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий з порушенням чинного законодавства, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на це майно.

Outcome: approved