Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

27.08.2019 позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхніх спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 27 серпня 2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 20 квітня 2011 року сторони перебувають у шлюбі і мають спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю і перебувають на її утриманні, оскільки згоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач працездатний, матеріально забезпечений і має можливість утримувати дітей; обов`язок відповідача утримувати дітей встановлено Законом, тому позивачка звернулася до суду. Ухвалою від 24 вересня 2019 року, суддею Лизенко І.В., відкрито провадження у справі; справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і призначено судове засідання на 25.10.2019. 25.10.2019 розгляд справи відкладено до 12.12.2019, у зв`язку з неявкою сторін (поважність причин неявки відповідача доказами не підтверджена). В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. Позивачка подала до суду письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З 20 квітня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, про що свідчать записи у свідоцтві про шлюб (а.с. 6). Сторони мають спільних малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4), та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Судом встановлено, що діти перебувають на утриманні матері, що підтверджується довідкою від 21.08.2019 (а.с.7). Задовольняючи позов частково, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач, який проживає окремо від дітей, зобов`язаний їх утримувати, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів є обгрунтованими. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не надано жодного доказу на обґрунтування заявленого розміру аліментів щомісяця. Позивачкою не доведено достатність заробітку (доходу) платника аліментів для визначення розміру аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позов подано до суду 27.08.2019. Аліменти підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial