Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

27.01.2014 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого він прийняв спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними та побутовими спорудами, який знаходився на приватній земельній ділянці в [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про прийняття спадщини 28.11.2001 року позивач отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 026699. Через те, що оригінал державного акту на зазначену земельну ділянку був втрачений, йому було відмовлено в привласненні кадастрового номеру, в зв'язку з чим він не має змоги розпорядитися належним йому майном, а саме продати зазначене домоволодіння. Тому просить визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви про слухання справи без їх участі. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВЕ № 367978, посвідченого 02.02.2000 року завідуючим Охтирською районною державної нотаріальної конторою Воропай В.В., успадкував після померлого [INFO] року [PERSON] жилий будинок з надвірними та побутовими спорудами, жилою площею 17,5 кв.м., який знаходиться на приватній ділянці в [ADDRESS]. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачем 28.11.2001 року був отриманий Державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 026699 на земельну ділянку площею 0,48 га для обслуговування житлового будинку (0,06 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,42 га), що знаходиться на території Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, який 28.11.2001 року був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 616, що також підтверджується довідкою Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області від 25.04.2012 року № 353. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Отже, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 14.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів). Позивач звернувся до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації з метою привласнення зазначеної земельній ділянці кадастрового номера, однак йому було відмовлено через відсутність оригіналу державного акту, який був втрачений. Статтею 392 ЦК України визначено право власника майна пред'являти позов про визнання його права в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи те, що позивач на законних підставах набув право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та 28.11.2001 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ № 026699 на зазначену земельну ділянку, оригінал якого в послідуючому був втрачений, що перешкоджає в реалізації права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, аналізуючи наведені норми закону та достовірно встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved