Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

28 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про відшкодування майнової\~та моральної\~шкоди до [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 31 жовтня 2017 року о 09 год. на перехресті вулиць Старофортечної та Спаської в м. Очакові в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, його мопед «Musstang» номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Постановою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2017 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 01 листопада 2017 року відповідачем було складено розписку, відповідно до якої він зобовязався купити новий мопед замість зіпсованого в строк до 10 листопада 2017 року. До теперішнього часу це зобовязання відповідачем не виконано. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому завдано майнової шкоди у розмірі 25\~900 грн, що становлять вартість нового мопеду та пошкодженого внаслідок ДТП мобільного телефону, а також моральної шкоди, яку він оцінює у 10 000 грн, і яка полягає у душевних стражданнях, що були викликані пошкодженням транспортного засобу і призвели до порушення звичайного режиму життя, спричинили психічний та побутовий дискомфорт. Посилаючись на викладене, просив стягнути з відповідача на його користь вказані суми в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме в розмірі 200 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачеві. В обґрунтування своїх заперечень проти позову послався на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження розміру завданої йому майнової шкоди, оскільки товарний чек, поданий на підтвердження вартості мопеду датований 09 січня 2018 року, тобто після скоєння ДТП. Також зазначив, що розписку, що її склав відповідач, було написано під психологічним тиском з боку позивача і вона жодним чином не породжує цивільно-правові обовязки. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Матеріалами справи встановлено, що 31 жовтня 2017 року о 09 год. на перехресті вулиць Старофортечної та Спаської в м. Очакові Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та мопеда «Musstang»\~номерний знак\~[NUMBER],\~яким керував\~позивач [PERSON].\~Внаслідок даної\~дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 15). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 01 листопада 2017 року відповідачем було складено розписку, в якій він зобовязався придбати позивачеві новий мопед замість пошкодженого в строк до 10 листопада 2017 року (а. с. 16). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Твердження представника відповідача в частині того, що вказану розписку відповідач склав під тиском з боку позивача суд оцінює критично, адже [PERSON] до правоохоронних органів з цього приводу не звертався, як і не ставив перед судом питання про визнання цієї угоди недійсною з причини укладення її під тиском, погрозою,\~\~тощо, тобто\~\~дане зобовязання відповідача є дійсним і суд дійшов переконання, що\~\~при складенні розписки відповідач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі. Допитаний в якості свідка з цього приводу за клопотанням представника відповідача [PERSON] дав показання, що, на думку суду, не мають відношення до предмету розгляду справи, а тому уваги не заслуговують. Товарним чеком від 09 січня 2018 року (а. с. 19) та договором купівлі-продажу транспортного засобу від 09 липня 2016 року (а. с. 63), наданих позивачем, підтверджується той факт, що вартість нового мопеду «Musstang» МТ 110-2В становить 25\~200 грн. Викладене також підтвердила допитана в якості свідка приватний підприємець [PERSON], яка здійснила продаж транспортного засобу позивачеві. Суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що вказаний вище договір купівлі-продажу транспортного засобу було складено після скоєння ДТП і він є підробленим, на увагу не заслуговують, з огляду на наступне. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, 14 червня 2018 року представником відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі судово-технічної експертизи документу, а саме договору купівлі-продажу, однак, останній своїм правом не скористався і не підтримав заявлене клопотання, а тому суд постановляє рішення за наявними у справі доказами і вважає, що позивачем доведено суму майнової шкоди, що її заподіяно відповідачем. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному розмірі особою, яка її завдала. Підставами для відшкодування шкоди є обовязкові умови: неправомірна поведінка особи, тобто така поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, наявність шкоди; причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу такими, що підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку наявні усі складові, що дають підстави для застосування ст. 1166 ЦК України. Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога [PERSON] в частині стягнення з відповідача вартості пошкодженого мобільного телефону, оскільки цей факт не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки між неправомірними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачеві, є безпосередній причинно-наслідковий звязок, і ці обставини повністю доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами. Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, суд дійшов такого. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що з вини відповідача позивачеві була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з пошкодженням його майна, змінився його нормальний життєвий уклад в результаті позбавлення можливості користуватися транспортним засобом. Крім того, сам факт пошкодження речі несе по собі певні моральні страждання. Тому суд, враховуючи принципи виваженості та справедливості, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди на суму 2000 грн. Також у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 640 грн судового збору, оплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial