Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

27.08.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась Державна іпотечна установа з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 03.04.2008р. між Акціонерним Банком «Енергобанк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №18-08, за умовами якого Банк надав [PERSON] у кредит грошові кошти в сумі 200 тис.грн., строком погашення не пізніше 31 березня 2023р. зі сплатою 12,5% річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Договором про іпотечний кредит між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки №18-08-01 від 03 квітня 2008р. 09 червня 2008р. між Державною іпотечною установою та Акціонерним Банком «Енергобанк» був укладений Договір відступлення права вимоги №1061/08, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договором поруки. Станом на день подачі позову, [PERSON] не сплатив суму заборгованості за договором про іпотечний кредит. Вважаємо, що заборгованість за договором про іпотечний кредит, пеня та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідачів, в судовому порядку, у зв'язку з наступним. Статтею 14 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено,що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як зазначено у статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо. Відповідно до пункту 2.4 Договору про іпотечний кредит, [PERSON] зобов'язався щомісячно до 05 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 1111,11 гривень та сплачувати нараховані кредитором відсотки на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту, останню сплату чергового платежу здійснити не пізніше 31 березня 2023р. Проте, [PERSON] порушені вищезазначені умови Договору про іпотечний кредит, а саме [PERSON], належним чином, не сплачує чергові платежі. Відповідно до пункту 6.1 Договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором. Відповідно до статей 611, 615 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Пунктом 5.3.3 Договору про іпотечний кредит встановлено, що [PERSON] зобов'язаний у разі порушення умов Договору про іпотечний кредит та/або Іпотечного договору на вимогу Кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Згідно до пункту 6.2 Договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, [PERSON] зобов'язувався сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 1 Договору поруки встановлено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за Договором про іпотечний кредит. Відповідно до пункту 3.2 Договору поруки, відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Таким чином, [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Позивачем за невиконання [PERSON] умов Договору про іпотечний кредит. Просить суд: 1. Стягнути солідарно з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь Державної іпотечної установи (бульвар [PERSON], б. 34, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код: 33304730) заборгованість за Договором про іпотечний кредит в сумі 115 813,19 грн., а саме: - по основній сумі боргу 108888,98 грн.; - нараховані відсотки 5796,43 шрн.; - інфляційні витрати 1127,78 грн. 2. Стягнути з відповідачів на користь Державної іпотечної установи (бульвар [PERSON], б. 34, м. Київ, 01133, Ідентифікаційний код: 33304730) судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, а також вніс свої пояснення на заперечення відповідачів, вказавши, що по-перше: згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, відповідно до пункту 2.4 Договору про іпотечний кредит, [PERSON] зобов'язався щомісячно до 05 числа кожного місяця здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 1111,11 гривень та сплачувати нараховані кредитором відсотки на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту, останню сплату чергового платежу здійснити не пізніше 31 березня 2023 року. Пунктом 3.1 Договору про іпотечний кредит встановлено, що виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: Іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: 84100, Донецька область, м. Слов'янськ, пров. Тельмана, буд.56; Договором поруки № 18-08-01, що укладається з [PERSON] Відповідно до пункту 10.3 Договору про іпотечний кредит всі зміни та доповнення до цього Договору викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими на те представниками сторін. Тобто умовами Договору про іпотечний кредит будь-яких інших форм забезпечення виконання зобов'язань за ним не передбачено. Договір банківського вкладу, на який посилаються іідповідачі не визначає умови Договору про іпотечний кредит, і в Договорі про іпотечний кредит також відсутні посилання на Договір банківського вкладу. 09 червня 2008 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Енергобанк» був укладений Договір відступлення права вимоги №1061/08, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договором поруки. По-друге: посилання [PERSON], що його не було повідомлено про здійснення відступлення вимоги за Договором про іпотечний кредит новому кредитору також не відповідає дійсності. Згідно пункту 8.3 будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього Договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. ДІУ, як новий кредитор за Договором про іпотечний кредит, листом від 18.02.2015 р № 832/11/2 повідомила [PERSON] про набуття права кредитора за Договором про іпотечний кредит та банківські реквізити для перерахування платежів за кредитом, направлено рекомендованим листом і ксерокопія рекомендованого повідомлення додається. Вказаний лист ДІУ повернувся за закінченням терміну зберігання в поштовому відділенні ксерокопія конверта додається. Крім того, повідомленням від 08.04.2015 р. № 925/9, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк» [PERSON] повідомив [PERSON] та [PERSON] про відступлення ДІУ права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договором поруки із зазначенням поштових реквізитів ДІУ. З огляду на зазначене, вважаємо заперечення відповідачів не обґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ДІУ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що суду пояснив відповідач, не заперечувала розгляд справи провести за участю [PERSON], надавши суду свої заперечення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов Державної іпотечної установине визнав та пояснив, що він і його дружина [PERSON], вважають вимоги позивача безпідставними й необгрунтованими виходячи з таких підстав. Дійсно, 03 квітня 2008р., між Акціонерним банком «Енергобанк» та ним - [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит №18-08, згідно якого Банк надав йому у кредит грошові кошти в сумі 200 тисяч грн., строком погашення до 31 березня 2023 року, зі сплатою 12,5 % річних. У забезпечення виконання ним зобов'язання за договором про іпотечний кредит між Банком та його дружиною - [PERSON] був укладений Договір поруки № 18-08-01 від 03 квітня 2008 року. Проте, як додаткове забезпечення за Договором про іпотечний кредит № 18-08 від 03 квітня 2008 року, Додатковою угодою №2 до договору Банківського вкладу «Комфорт» №2342 від 03 квітня 2008 року, було внесено зміни, а саме: розділ 5 «Додаткові умови» договору банківського вкладу «Комфорт», укладеного між АБ «Енергобанк» та [PERSON], було викладено так: «Внесені кошти згідно п. 1.1 цього договору є додатковим забезпеченням за Договором про іпотечний кредит №18-08 від 03 квітня 2008р., укладеним між АБ «Енергобанк» та [PERSON] При находжені заяви Вкладника про дострокове повернення вкладу(депозиту) або його частини, вказані кошти в безумовному порядку направляються виключно на рахунок [NUMBER], відкритий в банку на ім'я [PERSON], на погашення кредиту або його частини згідно договору про іпотечний кредит. Сторони домовилися, що відсотки, нараховані за цим договором, направляються на поточний рахунок № [NUMBER], відкритий в банку на ім'я [PERSON], і далі зараховуються в погашення відсотків, нарахований за договором про іпотечний кредит №18-08 від 03 квітня 2008р. Зарахування відсотків відбувається щомісячно 05 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору». Укладанням Додаткової угоди № 9 до Договору № 2342 від 03 квітня 2008 року Банківського вкладу «Комфорт» АБ «Енергобанк» та [PERSON] угодили що: «банк зобов'язується: - сплатити проценти по вкладу на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Енергобанк, відкритий на ім'я [PERSON] - повернути прийнятий вклад частинами згідно графіку шляхом його перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Енергобанк, відкритий на ім'я [PERSON], при цьому сума вкладу за договором відповідно зменшується.» Отже вони - відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином виконували взяті на себе зобов'язання за договором про іпотечний кредит та здійснювали погашення кредиту та сплачували нараховані відсотки за рахунок відсотків за договором банківського вкладу «Комфорт» в АБ «Енергобанк». Ніяких претензій зі сторони банку, як кредитора, про наявність заборгованості або несплату чергового платежу, на їх адресу не надходило. При цьому усі розрахунки здійснювалися у банку на підставі укладених договорів автоматично. Позивач, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 09 червня 2008 року між Державною іпотечною установою та банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 161/08, згідно з яким банк передав позивачу всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит, Іпотечним договором та Договором поруки. Отже, як кредитор, він має право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Проте, про наявність між Банком та позивачем укладеного договору про відступлення права вимоги, згідно з яким банк передав установі всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит та про факт укладення зазначеного договору між банком та Установою ані він - [PERSON], ані його дружина - [PERSON], не знали. Жодних претензій з приводу не виконання зобов'язань перед Державною іпотечною установою, вони не отримували. Свої зобов'язання за договором про іпотечний кредит вони, як позичальник та поручитель, виконували перед банком, який продовжував виступати кредитором за цим договором. Лише, отримавши позовну заяву та судову повістку, та звернувшись до представництва АБ «Енергобанк» нам стало відомо, що відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 11.06.2015 р. №370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.06.2015 р. №115 про початок процедури ліквідації ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення [PERSON] строком на 1рік з 12.06.2015 р. по 11.06.2016 р. (включно). Згідно з п. 5.2.4. Договору про іпотечний кредит кредитор має право вимагати дострокового повернення виданого кредиту лише в разі несплати чергового платежу на строк понад два місяці. Банк, як кредитор, такої вимоги до них - [PERSON] та [PERSON] не пред'являв. Отже, відсутні будь-які докази про порушення нами, як відповідачами, прав кредитора. Згідно з п. 2.4 Договору про іпотечний кредит сторони визначили два альтернативні та рівнозначні способи виконання зобов'язання щодо повернення отриманого кредиту та сплати відсотків згідно графіку: а) або шляхом внесення готівкових коштів до каси Банку; б) або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № [NUMBER], відкритий у кредитора. Саме на цей рахунок згідно договору Банківського вкладу «Комфорт» в редакції згідно додаткових угод № 2 та № 9 до нього, мали надходити кошти з депозитного рахунку відкритого на ім'я поручителя - [PERSON] Так як, згідно з вищеназваними пунктами Договору про іпотечний кредит, перерахування коштів з поточного рахунку є належним способом виконання своїх зобов'язань за вказаним договором, та перераховування відсотків за депозитним вкладом здійснювалось та спрямовувалось на погашення кредиту та сплати відсотків за нього, вважаємо, що з нашої сторони не було порушено умов Договорів, та зобов'язання виконувалися належним чином. Він вважає, що саме відкликання банківської ліцензії АБ «Енергобанк» та не виконання ним положень договору про Банківський вклад у частині перерахування сум на погашення кредиту, і стало причиною утворення заборгованості за договором про іпотечний кредит з 05 березня 2015 року. Дану заборгованість, він та [PERSON], маючи законне право вимагати у кредитора виконання ним свого зобов'язання, все ж таки погоджуємося гасити у інший спосіб, але у порядку та за графіком, встановленим договором про іпотечний кредит. Щодо того, що позов про дострокове повернення [PERSON] та [PERSON] всієї суми кредиту та застосування штрафних санкцій за порушення договірних зобов'язань пред'явлений до них не Банком, як кредитором, а Державною іпотечною установою, зазначає наступне. Згідно з приписами ст. 518 ЦК України боржнику надано право висувати проти вимоги нового кредитора ті ж самі заперечення, які він міг висунути проти вимог первісного кредитора. Отже, як видно з викладеного, права вимоги дострокового повернення позичальником виданого йому кредиту ні Банк, ні, тим більше, позивач не набули. Посилання позивача на набуття ним права вимоги виконання від них, як відповідачів, зобов'язань за Договором про іпотечний кредит на підставі Договору про відступлення йому Банком права вимоги від 09 червня 2008 року № 1061/08, суперечить законові та фактичним обставинам справи. Відповідно до ст. 512 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні є безумовною та остаточною, оскільки, подальша участь у відступленому зобов'язанні кредитора, який здійснив поступку своїх прав у цьому зобов'язанні, є неможливою і суперечить суті цесії як інституту цивільного права. В той же час, проти чого позивач не заперечує, [PERSON] та [PERSON] протягом більш ніж шести років виконували та продовжують виконувати свої зобов'язання перед Банком, з приводу чого жодних заперечень від нового кредитора - Державної іпотечної станови, до вересня цього року не було. Це означає, що вказаний договір як такий, що не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, прямо суперечить ч. 5 ст. 203 ЦК України. Крім цього, згідно з ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Тому, уклавши договір відступлення права вимоги, Державна іпотечна установа зобов'язана була надати боржнику докази переходу до неї прав попереднього кредитора, з наданням відповідних реквізитів для здійснення розрахунків та погашення кредиту. Однак позивачем навіть не була надіслана копія договору цесії, не кажучи вже про будь-які інші документи, підтверджуючі перехід до нього прав попереднього кредитора. Згідно із законом в цьому випадку ризик невиконання зобов'язань боржником несе кредитор, а не боржник. В зв'язку з цим згідно з ч.2 ст.516 ЦК України виконання боржником свого обов'язку перед Банком є належним виконанням, так як саме останній і до укладення договору про відступлення права вимоги з Установою, і після цього, здійснював перерахування сум з депозитного рахунку [PERSON] на погашення іпотечного кредиту, отже, увесь цей час фактично виконання зобов'язання здійснювалось виключно перед АБ «Енергобанк», як було обумовлено договорами підписаними між Банком та нами. З огляду на положення ст.ст.3,4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, установленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже, підставою для звернення до суду є порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права. У даній конкретній справі, вони, як відповідачі, не могли порушити будь-які права або інтереси Державної іпотечної установи, оскільки, про наявність між нами кредитних правовідносин, нам відомо не було. Ніхто їх не повідомляв про перехід прав кредитора до іпотечної установи, про зміну реквізитів для повернення кредиту, або будь-яку іншу інформацію необхідну для виконання нами своїх зобов'язань. Увесь цей час, свої кредитні зобов'язання вони належним чином виконували перед Банком, згідно умов укладених договорів. Таким чином, просили суд у задоволенні позову Державної іпотечної установи до них -[PERSON] та [PERSON] відмовити за безпідставністю у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], вимоги Державної іпотечної установи на визнав та просив суд залишити позов без задоволення, оскільки з боку відповідачів протягом семи років не було ніяких порушень умов Договору про іпотечний кредит №18-08 від 03.04.2008р., а ті обставини, які виникли поза їх волею і привели до так званої заборгованості. Суд, заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши документи надані сторонами, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги та заперечення, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Державної іпотечної установи задоволенню не підлягають з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - між АБ «Енергобанк» та [PERSON] 03.04.2008 року було укладено договір Про іпотечний кредит №18-08, відповідно до якого, [PERSON] отримав грошові кошти від позивача у розмірі 200 тисяч грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором (а.с.7-12); - в цей же день 03.04.2008р., між АБ «Енергобанк», з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], з другої сторони, було укладено Договір поруки №18-08-01, відповідно до якого поручитель зобов»язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником, у даному випадку [PERSON], усіх його зобов»язань за договором Про іпотечний кредит №18-08 від 03.04.2008р. та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладання Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі у майбутньому (п.1 Договору); - також 03.04.2008р. між поручителем за договором Поруки №18-08-01, [PERSON] та АБ «Енергобанк» було укладено договір Банківського вкладу «Комфорт» №2342, а 30.09.2008р., як додаткове забезпечення за Договором про іпотечний кредит № 18-08 від 03 квітня 2008р. - Додаткова угода №2 до договору Банківського вкладу «Комфорт» №2342 від 03 квітня 2008р., якою було внесено зміни у розділ п»ятий «Додаткові умови» договору Банківського вкладу «Комфорт» №2342 від 03.04.2008р., укладеного між АБ «Енергобанк» та [PERSON] та викладено: «5.1 Внесені кошти згідно п. 1.1 цього договору є додатковим забезпеченням за Договором про іпотечний кредит №18-08 від 03 квітня 2008р., укладеним між АБ «Енергобанк» та [PERSON]А….» «5.2 При находжені заяви Вкладника про дострокове повернення вкладу (депозиту) або його частини, вказані кошти в безумовному порядку направляються виключно на рахунок [NUMBER], відкритий в банку на ім'я [PERSON], на погашення кредиту або його частини згідно Договору про іпотечний кредит №18-08 від 03.04.2008року.» «5.6 Сторони домовилися, що відсотки, нараховані за цим Договором, направляються на поточний рахунок № [NUMBER], відкритий в Банку на ім'я [PERSON], і далі зараховуються в погашення відсотків, нарахований за Договором про іпотечний кредит №18-08 від 03 квітня 2008 року. Зарахування відсотків відбувається щомісячно 05 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору». Пункт 3 даної Додаткової угоди передбачає: «Ця угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання [PERSON] зобов»язань за Кредитним договором» (а.с41); - 04.08.2010р. між АБ «Енергобанк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №9 до Договір №2342 від 03.04.2008р. Банківського вкладу «Комфорт», де вказано «1. Викласти пункт 1.4 Договору №2342 від 03.04.2008р. Банківського вкладу «Комфорт» в наступній редакції: «1.4 Банк зобов'язується: ●сплатити проценти по Вкладу на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Енергобанк, МФО 335690, відкритий на ім»я [PERSON]; повернути прийнятий Вклад частинами згідно графіку (Додаток №2 до Договору) шляхом його перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в АБ «Енергобанк, МФО 335690, відкритий на ім»я [PERSON], при цьому сума вкладу за договором відповідно зменшується…» «3. Ця угода вступає в дію з моменту її підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов»язань». (а.с.43); ●згідно з п. 2.4 Договору про іпотечний кредит сторони визначили два альтернативні та рівнозначні способи виконання зобов'язання щодо повернення отриманого кредиту та сплати відсотків згідно графіку: а) або шляхом внесення готівкових коштів до каси Банку; б) або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № [NUMBER], відкритий у кредитора. Таким чином, у суді було встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON], шляхом укладання Додаткових угод до договору №2342 від 03.04.2008р. Банківського вкладу «Комфорт», починаючи з моменту укладання Договір про іпотечний кредит №18-08, де [PERSON] кредитор, а [PERSON] його поручитель, своєчасно та у повному обсязі сплачували відсотки та тіло кредиту, шляхом перерахування процентів з Банківського вкладу «Комфорт» за Договором №2342 від 03.04.2008р. укладеним між АБ «Енергобанк» та [PERSON] та Додатковими угодами №2 та №9 до даного договору. Даний факт підтверджується поясненням [PERSON], а також і тим, що починаючи з наступного місяці після одержання іпотечного кредиту з травня 2008р. до часу подання позову Державною іпотечною установою до 28 серпня 2015 року, тобто понад сім років, ані АБ «Енергобанк», ані Державна іпотечна установа, яка відповідно до Договору відступлення права вимоги №1061/08 від 09.06.2008р. мала всі права вимоги за Договором про іпотечний кредит між АБ «Енергобанк» та [PERSON] №18-08 від 03.04.2008р. (а.с.20-23), не пред»являли будь-який претензій, щодо несвоєчасного погашення кредиту та процентів по ньому. Суд звернув увагу на те, що позовної заяви Державною іпотечною установою не надано розвернутого розрахунку заборгованості по кредиту та процентам за Договором про іпотечний кредит між АБ «Енергобанк» та [PERSON] №18-08 від 03.04.2008р., а лише надав довідку №5489/11/2 від 16.07.2015р. (а.с.6), з якої вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 13.07.2015р. «складає 115813,19 грн., в тому числі: -по основній сумі боргу 108 888,98 грн., -прострочені відсотки на користування кредитом 5796,43 грн., у тому числі: несплачені відсотки за графіком всього: 5477,94 грн., за платіжний період з 05.07.2015р. по 13.07.2015р.: 103333,43*12,5%/365*9=318,49 грн.». Згідно Графіку погашення іпотечного кредиту (Додаток 1 до Договору про іпотечний кредит від 03.04.2008р.), основна сума боргу 108\~888,98 грн. передбачена на 05.03.2015р., а тому у суду є всі підстави вважати про своєчасність погашення іпотечного кредиту відповідачами [PERSON], крім часу проведення дій АТО у м. Слов»янськ, Донецької області (з 12.04.2014р. по 06.07.2014р.) коли у місті та районі проходили бойові дії, у місті не було електроструму. Також, слід врахувати, що саме відкликання банківської ліцензії АБ «Енергобанк» та не виконання даним Банком положень договору про Банківський вклад «Комфорт» №2342 від 03.04.2008р. у частині перерахування сум на погашення кредиту, і стало ще однією причиною утворення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №18-08 від 03.04.2008р., починаючи з 05 березня 2015 року. Частини 1 та 2 статті 61 ЦПК України передбачають, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також визнані судом загальновідомими, не підлягають доказуванню. Крім того, як вбачається з Договору відступлення права вимоги №1061/08 від 09.06.2008р.Державна іпотечна установа отримавши права вимоги за Договором про іпотечний кредит між АБ «Енергобанк» та [PERSON] №18-08 від 03.04.2008р. не повідомила [PERSON] про таке право. Посилання позивача на те, що Державна іпотечна установа у лютому 2015 року повідомила [PERSON] про перехід права вимоги за вказаним вище іпотечним договором, є безпідставним, оскільки надані Державною іпотечною установою поштове відправлення на ім»я [PERSON], було повернуто у березні 2015р. з відміткою «За закінчення терміну зберігання», а з цього свідчить, що [PERSON] не отримав від Державної іпотечної установи листа №832/11/2 від 18.02.2015р., а тому йому не було відомо про таке право позивача. Що стосується відповідача [PERSON], то на її адресу Державна іпотечна установа не направляла ніяких повідомлень щодо своїх прав, незважаючи на те, що відповідно до п.1 Договору поруки №18-08-01 від 03.04.2008р. вона несе солідарну відповідальність за Договором про іпотечний кредит між АБ «Енергобанк» та [PERSON] №18-08 від 03.04.2008р., і саме вона [PERSON] укладала Додаткові угоди №2 та №9 до договору Банківського вкладу «Комфорт» №2342 від 03.04.2008р. і саме шляхом безготівкових перерахувань погашались тіло кредиту та проценти за Договором про іпотечний кредит №18-08 від 03.04.2008р. до березня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Як пояснив у судовому засіданні відповідач [PERSON], вони з дружиною [PERSON] не знали про відкликання банківської ліцензії АБ «Енергобанк», оскільки останній їх не повідомив; також не знали про не перерахування Банком сум на погашення кредиту та передачу свого права вимоги до Державної іпотечної установи. Суд вважає, що дані пояснення відповідача [PERSON] відповідають тим фактам, які були встановлені у судовому засіданні під час розгляду даного позову. Як вбачається з п.п.1.2 Договором про іпотечний кредит №18-08 від 03.04.2008р. «Кредит надається строком погашення не пізніше 31 березня 2023 р.» (а.с.7). На цей час строк передбачений у вказаному вище договорі не сплинув. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Державної іпотечної установи не знайшли свого підтвердження і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed