Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

27 серпня 2018 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 03 червня 1989 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Шлюб реєстрували в Воробіївській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №9. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Позивачка зазначає, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, що відповідач постійно вчиняв сварки, фізичне та моральне насильство. Все це привело до того, що припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Позивачка вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення, а тому звернулася з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до судового засідання подала заяву, в якій позов підтримала, просила шлюб розірвати, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 03 червня 1989 року сторони зареєстрували шлюб в Воробіївській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №9, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БВ №257695. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через постійні суперечки, під час яких вони не могли досягти згоди, в сім'ї не було поступок та взаєморозуміння. Крім того, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків та збереження сім'ї, не виконував сімейні обов'язки. Все це привело до того, що сторони припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що позивачка просить стягнути судові витрати з відповідача, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на [PERSON]

Outcome: approved