overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] в інтересах [PERSON], заінтересована особа виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, звернулась до суду із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що її дочка [PERSON], [INFO], страждає психічним розладом здоров'я з діагнозом: полікістоз головного мозку, розумова відсталість, є інвалідом 1-ї групи А з дитинства. Внаслідок хвороби у [PERSON] відсутній інтелект та мислення, вона не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та не може представляти свої інтереси в суспільному житті, а тому потребує опіки, яка не може бути встановлена без відповідного судового рішення про визнання її недієздатною. Просить в судовому порядку визнати [PERSON] недієздатною внаслідок психічного захворювання та призначити її опікуном останньої. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, не заперечує щодо задоволення заяви. Заслухавши пояснення заявника[PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява є підставною і підлягає задоволенню. Як вбачається із копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №746071 від 07.12.2016, [PERSON] є інвалідом 1-ї групи А з дитинства (а.с.6). Згідно висновку №51 амбулаторної судово-психіатричної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 22.02.2017 [PERSON] виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі глибокої розумової відсталості, внаслідок чого не може усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.24-25). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] страждає психічним захворюванням, а тому суд визнає її недієздатною. Як вбачається із висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 19 січня 2017 року №15, орган опіки і піклування Нововолинської міської ради в разі визнання [PERSON] недієздатною просить призначити їй опікуна - заявника [PERSON] (а.с.41). Вирішуючи питання про призначення опікуна недієздатній [PERSON], суд, враховуючи вищевказаний висновок, бере до уваги, що [PERSON] перебуває в родинних відносинах з останньою, є її матірю, має можливість представляти її інтереси в суспільному житті, що повністю відповідає вимогам ст.63 ЦК України. Підстав, передбачених ст.64 ЦК України, щодо [PERSON] не встановлено. Таким чином, призначення недієздатній [PERSON] опікуна не суперечить закону та повністю відповідає її інтересам, а тому [PERSON] слід призначити її опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 28 серпня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №463. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 28 серпня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №463. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 12 січня 2007 року, мотивуючи тим, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства. Від шлюбу мають малолітнього сина Глєба, [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 11.01.2017 р. і 27.01.2017 р. без поважних причин не зявилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2007 року. Від вказаного шлюбу мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмової заяви позивача видно, що сторони проживають окремо з 2015 року. Причиною цього є те, що втрачена повага один до одного з неприйняття позиції іншого подружжя щодо важливих питань ведення спільного господарства. Примирення з відповідачем позивач категорично заперечує. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 27 лютого 1990 року у виконкомі Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №6. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, сторони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 27 лютого 1990 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Виноградівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №6 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 23 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №694. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 23 грудня 2011 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2011 року, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Донька знаходиться на її повному утриманні. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи: копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 3); копію свідоцтва про шлюб (а.с. 4); довідку про склад сімї (а.с. 5), суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів, судом враховується стан здоровя дитини і відповідача по справі, матеріальне становище та інші обставини справи, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача. Суд визнає необхідним застосувати норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб існує формально, шлюбних відносин сторони не підтримують. Зазначила, що 10.06.2011р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та характери сторін. Позивач до судового засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, залишити їй шлюбне прізвище «Левинець», судові витрати покласти на неї, справу розглянути за своєї відсутності. Зазначила, що сумісне господарство не ведеться, майновий спір відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею. Відповідач до судового засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за своєї відсутності. Зазначив, що сумісне господарство не ведеться, майновий спір відсутній. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного: Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 2 ст. 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2011р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №412 (а.с.4). Від цього шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], 18.04.2013 р.н.(а.с.5). Сторони не підтримують шлюбних відносин, майновий спір відсутній. З урахуванням викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що фактично сімя розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 551 грн. 21 коп. (а.с.6), що в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 17 травня 2013 року виконавчим комітетом Чорнижівської сільської ради Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис № 4. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося, не збереглася взаємоповага та любов. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 травня 2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Чорнижівської сільської ради Маневицького району Волинської області, актовий запис № 4, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6). Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також визнання відповідачем позову, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення дитиною повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в звязку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює, тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

28 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с.а.с. 2, 3, 12, 149, 176). 08 лютого 2017 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради. Того ж дня [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с.а.с. 21, 22, 47, 48). 04 жовтня 2017 року судом у справі було ухвалено рішення про часткове задоволення позовів (а.с.а.с. 186, 187). Рішення від 04.10.2017 року оскаржено [PERSON] в апеляційному порядку (а.с.а.с. 190, 191). 20 жовтня 2017 року апеляційним судом Дніпропетровської області було постановлено ухвалу про повернення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат між сторонами(а.с. 194). Сторони, представники сторін та третьої особи до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у справі необхідно ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (з урахуванням уточнень позовних вимог) оцінила вартість майна, на яке вона претендувала, у 87\~422,00 грн. (а.с. 176). При цьому судовий збір нею було сплачено лише у сумі 815,56 грн., тобто на 58,66 грн. менше за потрібну (а.с. 1). Відтак, оскільки суд не вирішив це питання під час прийняття уточненої позовної заяви, він мав у порядку статті 88 ЦПК відшкодувати решту судових витрат у сумі 58,66 грн. за рахунок [PERSON] при ухваленні рішення. Що стосується невиконання судом вимог статті 88 ЦПК щодо розподілу судових витрат між сторонами, то суд при цьому виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві \- пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, оскільки вимоги сторін були задоволені частково і у рівних частках (по 1/2 частині квартири), кожному з них за рахунок іншої сторони має бути компенсовано судові витрати в сумі 655,66 грн. (ураховуючи загальну вартість спірного майна 131\~133,00 грн.). Таким чином, суд, ухвалюючи рішення, зважаючи на однаковий розмір компенсації, належної кожній стороні, користуючись принципом розумності, свідомо не висловився про це у резолютивній частині рішення.

Outcome: approved