Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

27.08.2013 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по витратах на утримання будинку та прибудинкової території і комунальних послугах. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 01.03.2001 року по 05.11.2002 року будинок [ADDRESS] перебував на балансі КП «Спецжитлофонд». У квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку з 01.11.2008 року проживають відповідачі та їх неповнолітній син [PERSON], що підтверджується довідкою про проживання. Останні не у повному обсязі сплачували витрати на утримання будинку та прибудинкової території а також комунальні послуги за період з 01.11.2008 року по 01.10.2010 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 7 146, 15 грн., яку сплатити у добровільному порядку відповідачі не бажають. Просили стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 7 146, 15 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила стягнути з відповідача суму заборгованості по витратам на утримання будинку та прибудинкової території а також комунальним послугам. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач неналежним чином виконував свій обов»язок щодо надання житлово-комунальних послуг. Крім того, при вирішенні спору просили відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Спецжитлофонд» з причин пропуску останнім строків позовної давності встановлених ст.. 257 ЦК України для звернення з позовом до суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 року №777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», відповідно до рішень Київської міської ради від 01.03.2001 року №217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та від 30.11.2000 року №106/1083 «Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва відомчого житлового фонду та інженерних мереж» за позивачем закріплено на праві повного господарського відання жилі будинку згідно з переліком, до якого включено і будинок [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.08.2012 року №1424 «Про внесення змін у додаток 1 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року №1112 будинок [ADDRESS] було передано в експлуатацію до КП «Дирекції з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», що підтверджено актом приймання-передачі від 01.01.2013 року. Отже з 19.04.2001 року по 01.01.2013 року зазначений будинок перебував на балансі КП «Спецжитлофонд». У квартирі №39, що в будинку [ADDRESS], у період з 01.05.1998 року по 01.10.2020 року були проживали - [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 64,68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і за комунальні послуги. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами ї несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Позивач у справі стверджує, що за час проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS], останні не у повному обсязі виконували свої зобов»язання щодо сплати квартирної плати та комунальних послуг. За період часу з 01.11.2008 року по 01.10.2010 року за [PERSON] та [PERSON] рахується заборгованість за надані КП «Спецжитлофонд» послуги в розмірі 7 146, 15 грн.. Відповідач у справі, заперечуючи проти позову послались на те, що позивач неналежним чином надавав житлово-комунальні послуги, а тому вони не виконували свої зобов»язання щодо щомісячної оплати наданих послуг у зазначений позивачем період. Наразі, судом встановлено, що відповідачі, у зазначений позивачем період часу використовували для проживання житлове приміщення за адресою - [ADDRESS], а позивач надавав останнім житлово-комунальні послуги. За відсутності доказів, на підтвердження заперечень відповідачів на заявлений позивачем позов, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] без поважних на те причин не виконували обов»язку щодо оплати ориманих послуг. Відповідач [PERSON] заявила, а відповідач [PERSON] підтримав клопотання про відмову в задоволенні заявленого позову, посилаючись на пропуск позивачем трирічного строку звернення з позовом до суду. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Заявлені позивачем вимоги є цивільно-правового характеру, до них не передбачено спеціальної позовної давності, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України. Так, у суд з позовом до відповідачів з позовом КП «Спецжитлофонд» звернулося 27.08.2013 року про захист порушеного відповідачами його права на отримання плати наданих послуг за період часу з 01.11.2008 по 01.10.2010 року. За правилами ст.ст. 253-255 ЦК України, строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, за заявленими позовними вимогами, відраховується з 27.08.2010 року. Відтак, при звернені 27.08.2013 року в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за період часу з 01.11.2008 по 01.10.2010 року КП «Спецжитлофонд» порушило строки звернення з позовом до суду, встановлені ст. 257 ЦК України. Відповідачі під час судового розгляду справи заявили клопотання про застосування строків позовної даності при вирішенні заявленого позову КП «Спецжитлофонд» , що за правилами ст.. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене, позовні вимоги КП «Спецжитлофонд» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по витратах на утримання будинку та прибудинкової території і комунальних послугах підлягають залишенню без задоволення з причин пропуску строків позовної давності позивачем при зверненні з позовом до суду. За наведених обставин, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню також не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed