Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

27.01.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 28.07.2012 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось, оскільки вони мають різні характери, не розуміють один одного, втратили почуття любові та взаємоповаги, з січня 2014 року сімейно-шлюбні відносини припинено, будь-яких сімейних відносин не підтримують, спроб для примирення сторони не робили. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання залишиться проживати з позивачем. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Позивач у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення та надання строку для примирення сторонам не потрібно. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 28.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області від 28.07.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №33 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області від 18.01.2014 року (а.с. 7). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 318 від 22.01.2015 року, виданою виконавчим комітетом Романівської селищної ради Романівського району Житомирської області (а.с. 9). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить відновити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved