Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

27.12.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , Чернігівської міської ради, в якій просить: визнати за нею право власності на 1/2 частину кв. [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2019 було визнано кв. [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в частині визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири було відмовлено, з тих підстав, що позивачем не було надано доказів про відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Позивач, після винесення даної постанови, звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва на 1/2 частину в спільному майні подружжя. Однак, 18.11.2019 нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на ст.. 71 Закону України «про нотаріат», тобто, враховуючи, що на час смерті [PERSON] , вона не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Посилаючись на ст.ст. 22-28 КпШС, ст.ст. 60-71 СК України, ст.ст. 355, 368, 372 ЦК України, просить задовольнити її позов. Ухвалою судді від 14.01.2020 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 07.02.2020 представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Крім того, надав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник позивач у судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, відповідно до наданого відзиву. Представник відповідача Чернігівської міської ради у судовому засіданні при вирішенні питання покладалась на розсуд суду, оскільки вважає, що їх інтереси не зачіпаються. Третя особа у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, постановою Чернігівського апеляційного суду встановлено, що з 16.03.1984 по 17.03.2005 та з 24.10.2005 по 29.01.2008 [PERSON] та [PERSON] (на даний час [PERSON] ) перебували у шлюбі. 14.07.1984 [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 28.04.2005 [PERSON] та [PERSON] уклали договір міни, за умовами якого [PERSON] обміняв житловий будинок з надвірними та побутовими будівлями на кв. [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Постановою колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2019 визнано кв. [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя. У задоволенні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено. Колегія суддів Чернігівського апеляційного суду дійшла висновків: «Позивачем ( [PERSON] ) не підтверджено належними доказами відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. …постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не приймалась. … Посилання сторони відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції не врахував, що право власника щодо звернення до нотаріальної контори про видачу свідоцтва на належну йому частку не обмежено строком» (а.с.10-13). 18.11.2019 постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Шатунової С.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, враховуючи те, що [PERSON] на день смерті [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з останнім не перебувала (а.с. 9) Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що спірна квартира визнана об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а позивач позбавлена можливості реалізувати своє законне право власності на частину спірної квартири, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири. Щодо посилання відповідача на наявність підстав для застосування строків позовної давності, суд, зважаючи на поняття позовної давності та її перебігу, встановлені ст.ст. 256, 261 ЦК України, вважає їх необґрунтованими, оскільки право сумісної власності позивачки на спірне нерухоме майно було визнано за постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2019 року, отже, від цього дня особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а тому, на переконання суду, позивачем строк позовної давності для звернення до суд з даним позовом не пропущений.

Outcome: approved