Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

26 січня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 24.09.2010 року вона перебуває на обліку у відділі обліку та розподілу житла у Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради в списках черги за № 8346 та в списках першочергової черги як одинока мати. 25.10.2010 року її включено до контрольного списку працівників Івано-Франківської митниці, які потребують першочергового покращенняжитлово-побутових умов, контрольного списку осіб, яким може бути надане службове житло. 27.02.2017 року наказом Івано-Франківської митниці ДФС України їй виділено квартиру № 77 в будинку № 146 на вул. Незалежності в м. Івано-Франківську, як службову з правом реєстрації та поселення, а голову житлово-побутової комісії зобов'язано оформити документи на\~ засідання житлово-комунаьної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради для затвердження та оформлення ордеру на квартиру. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09.11.2017 року № 941 Про житлові приміщення відмовлено Івано-Франківській митниці ДФС України в задоволенні клопотання про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово-побутової комісії від 13.02.2017 року про виділення трикімнатної службової квартири № 77 в будинку № 146 на вул. Незалежності в м. Івано-Франківську, житловою площею 46 кв.м. Головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням [PERSON] на склад сім'ї три особи. Мотивами відмови було те, що згідно наданих на розгляд комісії документів житова площа квартири № 77 на вул. Незалежності 146 в м. Івано-Франківську становить 46 кв.м., тобто на 5,05 кв.м. є більшою, ніж передбачено законодавством. З таким рішенням позивачка не згідна, тому звернулась до суду. Справа перебувала у провадженні в судді Островського Л.Є. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю Островського Л.Є. звільнено із займаної посади у звязку з поданням заяви про відставку. На виконання вимог п. 2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді Островського Л.Є. Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю Бабій О.М. 11 жовтня 2018 року справу передано судді Бабій О.М. 18 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. та призначено підготовче судове засідання на 21 листопада 2018 року. 21 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 21 січня 2019 року. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд про задоволення позову. Представник відповідача - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Івано-Франківської митниці ДФС у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила. Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові пояснення в яких вказала, що згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини першочергова увага в усіх діях щодо дітей придіялється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до умов Договору № 48 Про забудову земельної ділянки від 28.11.2005 року, укладеного між Івано-Франківсько митницею ДФС та ТзОВ Франківськміськбуд, предметом якого було будівництво багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці площею 0,4777 га, розташованій на території Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності 146, на підставі акту від 06.09.2010 року митниці передано сім квартир (а.с59, 62-65). Своїм рішенням від 07.12.2011 року № 758 Про житлові питання Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради закріпив як службову за Івано-Франківською митницею з правом реєстрації та пселення працівникві митниці трьохкімнатну квартиу № 77 загльною площею 79,2 кв.м., житловою площею 46 кв.м. На вул. Незалежності 146. (а.с.61). Позивачка працює на різних посадах в Івано-Франківській митниці з 19.07.1995 року по даний час, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13-16). Згідно довідки від 25.11.2013 року позивачка перебуває на квартирному обліку міськвиконкму з 24.09.2010 року в списках загальної черги, складом сім'ї дві особи та в списках першочергової черги як одинока мати (а.с.17). Як вбачається із протоколу засідання житлово побутової комісії Івано-Франківської митниці від 25.10.2010 року (а.с.21), позивачку включено до контрольного списку працівників Івано-Франківської митниці, які перебувіають на квартирному обліку в списках загальної черги. 22.12.2016 року позивачка звернулась до в.о. Начальника Івано-Франківської митниці із заявою про забезпечення її службовим житлом, оскільки вона є матір'ю одиночкою та виховує сина-інваліда з діагнозом дитячий церебральний параліч, дитина з особливими вадами розвитку, з фізичними та псиічними захворюваннями не може проживати в одній кімнаті з членами сім'ї, в тому числі в ізольованій квартирі (а.с.22). Як вбачається із протоколу засідання адміністррації та житлово побутової комісії Івано-Франківської митниці від 13.02.2017 року № 4, закріплену за Івано-Франківською митницею ДФС, як сужбову з правом реєстрації та пселення, трикімнатну службову квартиру № 77 на вул. Незалежності 146 в м. Івано-Франківську, загальною площею 79,2\~ кв.м., житловою площею 46 кв.м. Виділено [PERSON] (а.с.26). Наказом в.о. начальника Івано-Франківської митниці ДФС від 27.02.2017 року виділено як службову квартиру № 77 на вул. Незалежності 146 у м. Івано-Франківську загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 46 кв.м. Головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням [PERSON], склад сім'ї три особи: [PERSON] - -заявник, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син (інвалід з дитинства, що не може проживати в одній кімнаті з членами сім'ї (медичне заключення № 2078/10) (а.с.27). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 09.11.2017 року № 941 вирішено відмовити Івано-Франківській митниці ДФС в задоволенні клопотання про затвердження протоколу № 4 засідання адміністррації та житлово побутової комісії Івано-Франківської митниці від 13.02.2017 про видіення трикімнатної службової квартири № 77 на вул. Незалежності 146 у м. Івано-Франківську загальною площею 79,2 кв.м., житловою площею 46 кв.м. головному державному інспектору відділу протидії митним правопорушенням [PERSON], склад сім'ї три особи: [PERSON] - -заявник, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син (а.с.33). Мотивами відмови є те, що перевищено межі розміру житової пощі встановленої при наданні службового жиолго приміщення та враховуючи рішення громадської комісії з житлових\~ питань від 01.11.2017 року. Позивачка та третя особа Івано-Франківська митниця ДФС вважють таке рішення неправомірним, оскільки воно винесено з порушенням норм чиного законодавства. Такі доводи позивача та третьої особи суд вважає обгрунтованими виходячи з наступного. Спірна квартира належить Івано-Франківській митниці ДФС, яка розпорядилась квартирою на вланий розід та надала її як службову своє працівнику [PERSON] Користування службовими приміщеннями регулюється Житловим Кодексом, Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою [PERSON] Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37 (далі Положення). Відповідно до п. 2 Положення, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Службові жилі приміщення надаються включеним до згаданого в пункті 7 цього\~ Положення переліку працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному\~ пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. З дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів службове жиле приміщення може бути надано працівникові, який проживав в іншому населеному пункті.\~ Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом, за винятком надання службових жилих приміщень в будинках радгоспів (п. 8 Положення). Пунктом 16 Положення визначено, що службові жилі приміщення надаються за\~\~ рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу\~\~ управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток N 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення (п. 21 Положення). Враховуючи викладені норми законодавства, головою житлової комісії [PERSON] Оформлено документи засідання житлово побутової комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради для затвердження та оформлення ордеру на квартиру. 03.07.2017 року на адресу Івано-Франківської митниці ДФС надійшла відповідь виконавчого комітету про відмову у задоволенні клопотання з приводу затвердження протоколу про виділення службової квартири позивачу з посиланням на п. 12 Положення. Відповідно до п. 12 Положення, службові жилі приміщення надаються у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку. Службове жиле приміщення може бути надано з перевищенням указаного вище максимального розміру, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру), або у випадках, вказаних в абзаці першому пункту 11 цього Положення. Пункт 11 Положення передбачає, що при наданні службових жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя, а також особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Як вбачається із копії медичного заключення ЛКК № 2078/10 син позивачки [PERSON] 11.01.2010 року народженння є дитиною інвалідом, хворіє на дитячий церебральний параліч (а.с.34). Виходячи із наведених норм, законодавство передбачає, що син позивачки має право на окрему кімнату і на додаткову площу. Відповідно до ст. 34 Житового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї.\~ Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони\~\~ здоров'я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Статтею 49 ЖК УРСР передбачено, що понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати\~ або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір\~ додаткової жилої площі може бути збільшено. Згідно із абз. 1 підпунктом 52 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, при наданні жилих приміщень при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі старшими за 9 років, крім подружжя, а також\~ особами, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим вони не можуть проживати в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Наказом № 52 міністерства охорони здоров'я УРСР від 08.02.1985 року затверджений Перелік хронічних захворювань, при яких особи, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. В розділі 4 даного переліку зазначено, що до тяжкої форми хроніних захворювань належить ДЦП, яким і хворіє син позивачки. Враховуючи вищенаведене вимога позивачки про визнання недійсним (незаконним) та скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міфської ради від 09.11.2017 року № 941 Про житлові приміщення щодо відмои Івано-Франківській митниці ДФС України в задоволеннні клопотання № 460/9/09-70-03-21 від 26.09.2017 року про затвердження протоколу засідання адміністрації та житлово побутової комісії від 13.02.2017 року\~ про виділення трикімнатної службової квартири № 77 на вул. Незалежності 146 в м. Івано-Франкіську , житловою площею 46 кв.м. Головному державному інспектору віддлілу притидії митним правопорушенням [PERSON] в складі сім'ї три особи є обгрунтованою та підлягає до задоволення. Щодо виимоги позиавчки про визнання права корстування квартирою за нею та членами її сім'ї, то судом встанолвено наступне. Відповідно до ст. 122 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в\~ місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Отже, право на коритстування службовою квартирою виникає на підставі ордеру, який у даному випадку позивачці не видано, а тому підстав дя визнання за нею та членами її сім'ї права кориитсування службовою квартирою немає, вказана вимога задоволенню не підлягає. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. На підтвердження понесення судових витрат позивача надала квитанції про сплату судового збору за дві вимоги в розмірі по 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено частково, одну вимогу, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частково, за одну вимогу у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 34, 122, Житлового кодексу Української РСР, [PERSON] Міністрів Української РСР № 37 від 04 лютого 1988 року «Про службові жилі приміщення»,\~

Outcome: partial