Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

28 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 01 серпня 1999 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через різницю характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Шлюбні відносини припинені між ними більше року тому та поновлювати їх він не має наміру. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Неявка сторін не перешкоджає здійсненню підготовчого провадження відповідно до ч. 1 ст.198, ч. 1 ст.223 ЦПК України. Згідно ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01 серпня 1999 року. Сторони мають дочку [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини від 11 лютого 2000 року, та на час розгляду справи досягла повноліття. У відповідності дост.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності дост.56 Сімейного кодексу Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини та шлюбні стосунки не підтримують більше року через різницю характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довіри, поновлювати шлюбні стосунки не мають наміру. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Спір про майно на час розгляду справи відсутній. Судові витрати позивач просила покласти на неї. Згідно зіст.ст.56,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved