Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

28.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка із відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районого суду від 17.05.2017 року, по справі за №299/639/17, шлюб між сторонами розірвано та вирішено стягувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1000 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.03.2017 року-до досягнення дітьми повноліття. На даний час відповідач [PERSON] , працює за кордоном, де має стабільний дохід в розмірі 1200 Євро. Позивач зазначає, що після винесення рішення суду про стягнення із відповідача аліментів, минуло більш ніж чотири роки і із того часу витрати на утримання двох спільних дітей збільшилися, тому на сьогоднішній день розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки змінився також і прожитковий мінімум для дитини, тому просила суд збільшити розмір аліментів на утримання двох спільних дітей в розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою суду від 05.11.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , вимоги заявленого позову підтримали та просили суд такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог просила суд в задоволенні позову відмовити, поскільки відповідач [PERSON] проживає в одному будинку із своїми дітьми та приймає активну участь в їх утриманні та вихованні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, вивчивши позицію обох сторін, суд дійшов наступних висновків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.12, 13, 44, 76-82ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом належними доказами достовірно встановлено, позивачка із відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського району від 17.05.2017 року, по справі за №299/639/17, шлюб між сторонами розірвано та вирішено стягувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1000 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.03.2017 року-до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язками батьків по вихованню та розвитку дитини відповідно до ст. 150 СК України, є обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Також згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На даний час розмір аліментів, що стягується з відповідача [PERSON] є недостатнім для забезпечення дитини всім необхідним, а тому розмір сплачуваних відповідачем аліментів на утримання двох спільних дітей, безумовно підлягає збільшенню. Також суд враховує і те, що з часу призначення аліментів діти подорослішали та потребують більшого матеріального забезпечення, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до нього та з урахуванням вікових особливостей дитини зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки [PERSON] у сторону його погіршення. Натомість відповідач [PERSON] є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати не надано, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного з урахуванням вимог ст.ст. 182, 183 СК України, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей відповідача: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2500 грн., на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку із чим заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, від оплати яких було звільнено позивача.

Outcome: approved