Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

28.07.2017 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила суд: розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 11 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 70; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 3 000 грн. щомісячно і до повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 3 000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що з 11.11.2003 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народились двоє синів - [PERSON], 2005 року народження, та [PERSON], 2012 року народження. Позивач зазначає, що одруження виявилось невдалим. Останнім часом між сторонами у справі все частіше почали виникати непорозуміння, конфлікти, що призвели до напруження відносин, втрати почуття кохання, фактичного припинення сімейно-шлюбних стосунків, ведення спільного господарства. Малолітні діти знаходяться на утриманні матері, батько не приймає участі в матеріальному утриманні дітей. Примирення з відповідачем, як і збереження сім'ї, позивач вважає неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, в частині аліментів за значив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 11 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 70, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 11.11.2003 року. У період шлюбу у сторін у справі народилось двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їхнім синам. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх дітей, враховуючи обставини та відносини, які склалися між сторонами у справі, у зв'язку із чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. У судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що сини [PERSON], 2005 року народження, та [PERSON], [INFO], з часу окремого проживання сторін, постійно проживають разом з позивачем [PERSON] та перебувають на утриманні останньої. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом положень частини другої вказаної вище статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на час вирішення питання судом становить для дітей віком до 6 років - 1 426 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 1 777 грн. В силу ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Наявними в матеріалах цивільної справи письмовими доказами стверджується, що відповідач [PERSON] є кінцевим бенефіціарним власником та єдиним засновником ТОВ «Торговий Дім «ТМХ» (код ЄДРПОУ 33403042) розмір статутного капіталу якого становить 1 542 700 грн., що вбачається з виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 20-24). Крім того, відповідач [PERSON] з 03.04.2017 року займає посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Медичний комплекс-МК» за сумісництвом з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с. 32). Згідно довідки про доходи ТОВ «Медичний комплекс-МК» від 15.08.2017 року розмір доходу відповідача за період з квітня по липень 2017 року становить 2 951,67 грн. (а.с. 33). Також, з 03.04.2017 року відповідача прийнято на посаду юриста ТОВ «Інтер Техно Лайн - ІТЛ» за сумісництвом з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с. 34). Згідно довідки про доходи ТОВ «Інтер Техно Лайн - ІТЛ» від 15.08.2017 року розмір доходу відповідача за період з квітня по липень 2017 року становить 2 021,34 грн. (а.с. 35). Крім того, судом витребувано інформацію з Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, та з листа від 06.09.2017 року вбачається, що за другий квартал 2017 року відповідач отримав дохід у ТОВ «Інтер Техно Лайн - ІТЛ» у розмірі 1 674 грн., а за той же період у ТОВ «Медичний комплекс-МК» - 2 000 грн. Аналізуючи вказані докази, суд звертає увагу на те, що надані відповідачем довідки з місць роботи, та інформація, що перебуває в розпорядженні Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, містить розбіжності в частині нарахованих та виплачених сум товариствами відповідачу за 2 квартал 2017 року (згідно інформації податкової по ТОВ «Інтер Техно Лайн - ІТЛ» виплачено 1 674 грн., згідно довідки самого товариства - 2 021,34 грн.; згідно інформації податкової по ТОВ «Медичний комплекс-МК» - 2 000 грн., а згідно довідки товариства - 2 415 грн.). Суд також враховує, що відповідач у справі має кредитні зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк». У судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні не має. За вказаних обставин, враховуючи те, що батько дитини є працездатним, доказів добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дітей в розпорядження суду не надав, суд надходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі, що становить по 2 000 грн. на кожного із дітей, що підлягають подальшій індексації, щомісячно, оскільки зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 640 грн., а також на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial