Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

26 червня 2015 року [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 18 березня 2014 року, звернувся до суду з позовом до ВАТ «Содовий завод» міста Словянська, на якому його батько працював з 04.07.1989 року по 28.09.1998 року та на час його звільнення і до теперішнього часу існує заборгованість по його заробітній платі у розмірі 740,52 гривень, яку він просив стягнути на його користь як спадкоємця з урахуванням індексу інфляції, як компенсації втрати частини заробітної плати згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці». Позивачем також заявлені вимоги про стягнення на свою користь з відповідача середнього заробітку батька в порядку ст. 117 КЗпП України за весь час затримки з ним розрахунку при звільненні 29.09.1998 року і станом на 20.06.2015 року у розмірі 26828,80 гривень і про відшкодування моральної шкоди за трудовими правовідносинами. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності за участю його представника [PERSON] Представник позивача [PERSON], діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності ( а.с. 6 ), підтримала позов з урахуванням наданого позивачем письмового уточнення позовних вимог та в судовому засіданні пояснила, що позивач її син звернувся до суду з вказаним позовом на основі ЦК України, відповідно до статті 1227 ЦК України про спадкування після смерті батька [PERSON], померлого 18.03.2014 року, належної померлому заробітної плати в сумі 740,52 гривні, яку відповідач ВАТ «Содовий завод» м. Словянська, де померлий [PERSON] працював з 04.07.1989 року по 28.09.1998 року до теперішнього часу йому не виплатив. Вказана заборгованість по заробітній платі нарахована була померлому батькові позивача без відповідної індексації і компенсації. Позивач вважає, що має право на отримання з відповідача не тільки заборгованості по заробітній платі батька , а і компенсації втрати її частини на підставі законодавства України. Компенсація втрати частини заробітної плати проводиться згідно зі ст.34 Закону України «Про оплату праці» і «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427 ( до 2001 року ) та згідно «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 ( починаючи з 01.01.2001 року ). Розрахована відповідно до вказаних законів компенсація втрати частини заробітної плати становить за період з січня 1999 року по грудень 2000 року включно: 740,52 грн. х 1,167 х 1,258 = 1087,14 грн., а за період з січня 2001 року по грудень 2013 року включно ( без показників за 2002 і 2012 роки, коли була дефляція) розмір компенсації становить: 740,52 грн. х 1,061 х 1,082 х 1,123х 1, 103 х 1,116 х 1,223 х 1, 123х 1,091 х 1, 045 х 1,005 = 2243,46 гривень. Загальний розмір компенсації втрати частини заробітної плати, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь , за період з 1999-2013 роки дорівнює 3330,60 гривень. Крім того, позивач претендує і просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток померлого батька за весь час затримки розрахунку з ним підприємством в порядку ст. 117 КЗпП України, а саме згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата його батька становить 6,40 грн. З пятиденним робочим тижнем кількість робочих днів при затримці розрахунку з дня звільнення батька з підприємства 28.09.1998 року і по 20.06.2015 року ( день підготовки позову до суду ) становить 4192 робочих дні, тоді за весь час затримки розрахунку просить стягнути на користь позивача суму 6,40 грн. х 4192 робочі дні = 26828,80 гривень. Позивач зазначає, що порушення відповідачем трудових прав його померлого батька привели до втрати його налагоджених і нормальних життєвих звязків через що він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Через провину відповідача батько не міг своєчасно і в повному обсязі оплачувати необхідні платежі, податки і збори, передбачені законодавством, нести витрати по утриманню житлового будинку, в якому мешкав, а також належним чином харчуватись і вдягатись, утримувати свою сімю. Внаслідок чого він став нервовим, роздратованим та пригніченим, стан його здоровя погіршився, в тому числі через тривалий час порушення відповідачем його законних прав та інтересів. Вважає, що батькові було спричинено моральну шкоду, які він оцінює в 3000 гривень і просить стягнути на свою користь з відповідача, обґрунтовуючи ці вимоги ст. 237-1 КЗпП України. Відповідач - представник ВАТ «Содовий завод» міста Словянська, в особі ліквідатора [PERSON], в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Щодо суті заявлених позовних вимог позов [PERSON] визнали тільки в частині дійсних сум заборгованості по заробітній платі в розмірі 740,51 гривень, які рахуються за даними бухгалтерського обліку, як заробітна плата померлого батька позивача. Ця сума внесена до реєстру кредиторів ВАТ «Содовий завод», який знаходиться в стадії ліквідації з 09.04.2003 року. Вважає, що рішеннями судів не може бути збільшена дійсна заборгованість по відношенню до ВАТ «Содовий завод». Будь-яке збільшення сум в ліквідаційній процедурі не передбачено. Крім заборгованості по заробітній платі, всі вимоги позивача, як то компенсація та середній заробіток за затримку розрахунку, моральна шкода, не можуть бути задоволені і не визнаються ними. На момент смерті [PERSON] не працював на заводі 15 років, просили відмовити у позові, крім заборгованості по заробітній платі, щодо якої інфляція не застосовувалась. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав, як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який помер 18 березня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 12 ) Ступінь споріднення позивача і його померлого батька підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ( а.с. 10 ) Згідно довідки Другої словянської державної нотаріальної контори позивач [PERSON] після померлого 18 березня 2014 року батька [PERSON] прийняв спадщину за законом на все майно. Інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано на житловий будинок та земельну ділянку. ( а.с. 21 ) Відповідно повідомлення завідуючої Другої словянської державної нотаріальної контори, при спадкуванні після померлого 18 березня 2014 року [PERSON] його неповнолітнім сином [PERSON], свідоцтво про право на спадщину на заборгованість по заробітній платі не видавалось. ( а.с. 27 ) Представник позивача його мати [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона не вступала в права спадкування після смерті свого чоловіка та батька позивача [PERSON] та як члену його сімї заборгованість по заробітній платі їй не виплачувалась. Також пояснила, що за життя її чоловік [PERSON] не звертався до суду про стягнення з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованості по заробітній платі, її компенсації та середнього заробітку за затримку розрахунку і моральної шкоди, бо сподівався, що підприємство самостійно виплатить йому борг по зарплаті з урахуванням інфляції. Як встановлено в судовому засіданні і це підтверджується довідкою померлий [PERSON] дійсно працював на ВАТ «Содовий завод»міста Словянська електрослюсарем ( слюсарем ) черговим по ремонту обладнання Райгородського крейдового рудника з 04.07.1989 року по 28.09.1998 року. ( а.с. 20 ) Згідно довідки ВАТ «Содовий завод» м. Словянська заборгованість по заробітній платі [PERSON] заданими бухгалтерського обліку станом на 01.04.2015 року становить 740,52 гривень. Період виникнення заборгованості лютий 1997 року - вересень 1998 року. ( а.с. 19 ) За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обовязків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб (спадкоємців).- ст.1216 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Як встановлено в судовому засіданні після смерті [PERSON] члени його сімї не отримали належну спадкодавцеві заборгованість по заробітній платі в сумі 740,52 гривень, яка відповідачем не була померлому [PERSON] виплачена у встановлені законом строки. За таких умов вказана заробітна плата спадкодавця входить до складу спадщини і підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON], померлого 18.03.2014 року, йому належала заробітна плата у розмірі 740,52 гривень, що утворилась із-за невиплати заробітної плати відповідачем з лютого 1997року по вересень 1998 року, то вказана заборгованість по заробітній платі підлягала компенсації відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці», згідно якої компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи в порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з «Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, за період з 01 березня 1999 року по 31 грудня 2000 року нарахована але не виплачена заробітна плата працівникам підлягає компенсації, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на 1%. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць ( рік ) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Згідно офіційно встановлених даних Міністерства статистики України рівень інфляції за 1999 рік дорівнює 116,7%, а за 2000 рік 125,8%, тоді розмір компенсації втрати частини заробітної плати померлого спадкодавця за цей період становить: 740,52 грн. х1,167 х 1,258 =1087,14 гривень. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року за № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати», де пунктом 4 цього Порядку з 01.01.2001 року сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого але не виплаченого доходу за відповідний місяць ( після утримання податків та обовязкових платежів ) і приросту індексу споживчих цін ( індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Так, за даними Міністерства статистики України в 2001 році рівень інфляції становить 106,1 % ( індекс інфляції 1,061 ). В 2002 році рівень інфляції дорівнює 99, 4 %, тобто за 2002 рік інфляційні компенсації не нараховуються. В 2003 році рівень інфляції становить 108,2 %( відповідно індекс інфляції 1,082 ). В 2004 році рівень інфляції дорівнює 112,3 % ( індекс інфляції 1,123 ), в 2005 році рівень інфляції 110,3 % ( індекс інфляції 1,103 ), в 2006 році рівень інфляції становить 111,6 % ( індекс інфляції 1,116 ), в 2007 році рівень інфляції дорівнює 116,6 % ( індекс інфляції 1,166 ), в 2008 році 122,3 % ( індекс інфляції 1,223 ) , в 2009 році -112,3 % ( індекс інфляції 1,123 ), в 2010 році -109,1 % ( індекс інфляції 1,091 ), в 2011 році рівень інфляції становить 104,6 % ( індекс інфляції 1,046 ). В 2012 році рівень інфляції дорівнює 99,8%, тобто за 2012 рік компенсація не нараховується. В 2013 році рівень інфляції встановлений 100,5 % ( індекс інфляції 1,005 ). Отже,розмір компенсації втрати частини заробітної плати померлого спадкоємця за цей період становить з урахуванням індексів інфляції за 2001-2013 року ( за мінусом інфляції в 2002 році і в 2012 році ): 740,52 грн. х 1,061 х1,082 х 1,123 х 1,103х 1,116 х 1,166 х 1, 223 х 1,123 х 1,091 х 1,046 х 1,005 = 2243,46 гривень. Таким чином, на час смерті [PERSON] йому належала заборгованість по заробітній платі в розмірі 740,52 гривні і мала бути нарахована інфляція, яка відповідно до наведених розрахунків з 1999 року по день його смерті 18.03.2014 року ( інфляція нарахована по 2013 рік ) дорівнює : 1087,14 грн. + 2243,46 грн. = 3330,60 гривень. Оскільки відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13.01.2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, до фонду оплати праці входить фонд основної заробітної плати та фонд додаткової заробітної плати, який включає у тому числі суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, то належна померлому спадкодавцю заробітна плата 740,52 гривні підлягала індексації і на час його смерті сума індексації ( компенсація втрати частини заробітної плати ) становить 3330,60 гривень, яка як складова фонду оплати праці підлягає стягненню з відповідача на користь спадкоємця. Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь середнього заробітку його померлого батька за весь час затримки проведення з ним розрахунку при звільненні ( стаття 117 КЗпП України ) та про відшкодування йому відповідачем спричиненої померлому батькові моральної шкоди за порушення його законних прав (стаття 237-1 КЗпП України ), то в цій частині позовні вимоги не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. Вищезазначені норми Закону регулюють правовідносини трудові відносини між працівником та роботодавцем власником або уповноваженим ним органом у звязку з порушенням законних прав працівника, зокрема, права на своєчасне отримання ним заробітної плати та проведення своєчасного розрахунку при звільненні. Відповідно до приписів ст. 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобовязаннях. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки ( штрафу, пені ) у звязку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обовязків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Як встановлено в судовому засіданні, ані компенсація за порушення строку проведення розрахунку відповідачем при звільненні спадкодавця з підприємства 28.09.1998 року, ані моральна шкода, спричинена спадкодавцеві, з вересня 1998 року і по день його смерті 18.03.2014 року, не була визначена і стягнута судом. За таких умов, враховуючи, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, права спадкодавця на отримання від відповідача моральної шкоди та середнього заробітку за весь час затримки з ним розрахунку при звільненні припинилися внаслідок його смерті, а тому ці права не входять до складу спадщини і не переходять до спадкоємця. Визначення спадкоємцем позивачем по справі розміру спричиненої моральної шкоди його померлому батькові ( спадкодавцеві ) у звязку з порушенням його трудових прав не є слушним, позивач у даному випадку вийшов за межі здійснення своїх цивільних прав. Оскільки спадкодавець за життя не використав своє право на отримання від відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні ( стаття 117 КЗпП України ) та право на відшкодування моральної шкоди ( стаття 237-1 КЗпП України), то вказане право не входить до складу спадщини, а тому у цій частині позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Так як позивач, як неповнолітня особа, звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із зазначеним позовом, то судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 1216-1223, 1227, 1230 ЦК України, ст.ст. 94, 95,\~115,\~116,\~117,\~237-1 КЗпП України,

Outcome: partial