Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

26 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Артекстиль», в якому просить визнати припиненими трудові відносини між ним та Приватним підприємством «Артекстиль» з 10 серпня 2021 року, у зв`язку із звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Обґрунтовано позов тим, що 01 березня 2013 року позивача було призначено на посаду директора Приватного підприємства «Артекстиль». Засновником та власником цього підприємства була [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до статті 65 Господарського кодексу України та пункту 5 статуту підприємства управління підприємством здійснюють власник підприємства і директор. При цьому, директор призначається на посаду та звільняється з посади виключно за рішенням власника підприємства. На даний час підприємство немає власника і не проводить господарської діяльності. Найманих працівників, крім позивача, на підприємстві немає. Позивач є пенсіонером та має інвалідність, за станом здоров`я продовжувати трудову діяльність на підприємстві не може і не бажає. Формальне перебування позивача на посаді директора підприємства позбавляє його права на збільшення пенсії, а також на отримання житлової субсидії. 21 липня 2021 року позивач надіслав на адресу відповідача заяву про звільнення за власним бажанням та враховуючи зазначені обставини звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне управління ДФС у Чернігівській області; визначено учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Від Головного управління ДФС у Чернігівській області надійшло пояснення, в якому зазначено, що Державна фіскальна служба України та Головне управління ДФС у Чернігівській області перебувають у стані реорганізації і функції та повноваження ДФС з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань передані ДПС. Тому, Головне управління ДФС у Чернігівській області є неналежною стороною, оскільки здійснює виключно оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи Головне управління ДПС у Чернігівській області. Позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином за адресою, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань не подали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням № 1 власника Приватного підприємства «Артекстиль» [PERSON] від 01 березня 2013 року засновано Приватне підприємство\~«Артекстиль» зі статутним капіталом в розмірі 12000 грн. та зареєстровано його місцезнаходження за адресою: [ADDRESS] . Також, затверджено статут новоутвореного Приватного підприємства «Артекстиль» та призначено на посаду директора цього підприємства Маринченка Анатолія Миколайовича (а.с. 4). Згідно з випискою та інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державну реєстрацію Приватного підприємства «Артекстиль», яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було проведено 11 березня 2013 року, про що державним реєстратором зроблено відповідний запис. [INFO] власник та засновник Приватного підприємства «Артекстиль» - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). [PERSON] 21 липня 2021 року надіслав поштою на адресу Приватного підприємства «Артекстиль» заяву, в якій просив зійльнити його з посади директора цього підприємства за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України (а.с. 16, 17-19). Відповідно до пунтку 5.1. розділу 5 статуту Приватного підприємства «Артекстиль», затвердженого рішенням № 1 власника Приватного підприємства «Артекстиль» від 01 березня 2013 року, управління підприємством здійснюють власник підприємства та директор. Підприємство очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади за рішенням власника. При цьому, пунктом 5.3 розділу 5 статуту передбачено, що до виключної компетенції власника належить, зокрема, призначення, призупинення повноважень, звільнення директора та головного бухгалтера; укладання, розірвання контракту найму на посаду директора. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 КЗпП України). Відповідно до\~частини першої\~статті 3\~КЗпП України\~законодавство про\~працю регулює\~трудові відносини\~працівників усіх\~підприємств,\~установ,\~організацій незалежно\~від форм\~власності,\~виду діяльності\~і галузевої\~належності,\~а також\~осіб,\~які працюють\~за трудовим\~договором з\~фізичними особами. Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором\~є угода\~між працівником\~і власником\~підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноваженим ним\~органом чи\~фізичною особою,\~за якою\~працівник зобов`язується\~виконувати роботу,\~визначену цією\~угодою,\~а власник\~підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноважений ним\~орган чи\~фізична особа\~зобов`язується виплачувати\~працівникові заробітну\~плату і\~забезпечувати умови\~праці,\~необхідні для\~виконання роботи,\~передбачені законодавством\~про працю,\~колективним договором\~і угодою\~сторін. Працівник\~має право\~реалізувати свої\~здібності до\~продуктивної і\~творчої праці\~шляхом укладення\~трудового договору\~на одному\~або одночасно\~на декількох\~підприємствах,\~в установах,\~організаціях,\~якщо інше\~не передбачено\~законодавством,\~колективним договором\~або угодою\~сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Підстави припинення трудового договору визначені статтею 36 КЗпП України. Так, пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення\~трудового договору\~є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Згідно із частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Позивач,\~користуючись своїм\~правом,\~попередив відповідача\~письмово за\~два тижні\~про свій\~намір припинити\~трудові відносини,\~а саме 21 липня 2021 року надіслав поштою на адресу Приватного підприємства\~«Артекстиль»,\~яка вказана\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних осіб,\~фізичних осіб-підприємців\~та громадських\~формувань, заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. Однак,\~оскільки власник\~та засновник\~підприємства,\~з яким\~позивач перебуває\~у трудових\~відносинах,\~померла,\~а відповідно\~до статуту підприємства директор призначається на посаду та звільняється з посади виключно за рішенням власника підприємства, а тому позивач не має можливості іншим шляхом, аніж в судовому порядку, припинити трудові відносини. За вказаних обставин, суд знаходить підстави для задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved