Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

27 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: будинок [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно , а саме: житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є він та його рідний брат [PERSON] , який звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а він звернувся 05.05.2020 року, оскільки у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважав, що фактично прийняв спадщину, бо проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але нотаріусом йому було відмовлено оскільки він не був зареєстрований в спірному будинку, тому змушений звернутися до суду із зазначеним позовом. 16 вересня 2020 року ухвалою суду зазначений позов прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 19 жовтня 2020 року [PERSON] подав заперечення на позов, в яких просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що на день відкриття спадщини, в спірному будинку позивач не був зареєстрований та не звертався у встановлений строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та за вказаний період часу не ніс витрати на утримання спірного будинку, не оплачував витрати за надані комунальні послуги, а також вказав на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки днем відкриття спадщини на спірний будинок є 24 грудня 2013 року, а позивач звернувся до суду лише 27 липня 2020 року, тому просив відмовити в задоволенні позову також у зв`язку з пропуском строку позовної давності. . 23 листопада 2020 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що на його думку, строк позовної давності слід відраховувати з 05.05.2020 року коли нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва на спадкове майно, тому вважає, що ним строк на звернення до суду із зазначеним позовом не пропущено. Також зазначив, що на сьогоднішній день ними фактично розділено спірний будинок бо кожен користується визначеною частиною, кожна з яких має окремий вхід, але мережі постачання електроенергії, газу та водопостачання, є єдиними та не розділені, тому згідно домовленості [PERSON] оплачує вартість газопостачання, а [PERSON] за водопостачання; також зазначив, що ним побудовано паркан біля будинку та замінені вікна, в частині будинку, якою він користується. 23 листопада 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сидоренко Н.О. позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат Зварич Є.Г. позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні з підстав наведених у запереченні. В судове засідання представник третя особа - державний нотаріус Татаровська Н.С. не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу в її відсутність. Заслухавши пояснення сторін, свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , синами якої є [PERSON] , [PERSON] . На день відкриття спадщини [PERSON] на праві приватної власності належав будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] ; в якому була зареєстрована спадкодавець та з 11.07.1994 року був зареєстрований відповідач [PERSON] , де зареєстрований до теперішнього часу. Згідно довідки Таврійської міської ради від 08 вересня 2014 року [PERSON] на день смерті його матері [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] ; з довідки квартального комітету Таврійської міської ради від 10.12.2014 року вбачається, що [PERSON] в спірному будинку проживає та зареєстрований один. Згідно спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , 23.04.2014 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, надавши відповідні документи; позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса лиши 05.05.2020 року, на що нотаріус 05.05.2020 року надав письмову відповідь, де зазначив про пропуск строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, та порекомендував звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27.11.1980 року та з 27.07.1988 зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частин першої, шостої статті 29 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним Постанова ВС від 23.12.2019 року у справі № 303/1816/17). Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , за адресою: будинок [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, тобто станом на 24 грудня 2013 року, оскільки судом встановлено, що позивач зареєстрований за іншою адресою, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має доньку, яка як свідок, в судовому засіданні повідомила, що батько доглядав бабусю, коли вона захворіла, похованням бабусі займались вона та її батько, який в шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса, оскільки працював, в тому числі за кордоном (в РФ) та на той час вони не претендували на спадщину; з довідок наданих відповідачем, які були ним отримані в 2014 році, під час звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вбачається, що на час відкриття спадщини в спірному житловому будинку був зареєстрований та проживав один відповідач; у зв`язку з чим суд не приймає до уваги наданий позивачем акт, складений депутатом Таврійської міської ради 04.07.2020 року, відповідно до якого [PERSON] на час смерті матері проживав разом з нею в будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки він суперечить вищенаведеним доказам та наведені в ньому обставини не були підтверджені, допитаними за клопотанням позивача свідками: [PERSON] , [PERSON] , які не підтвердили факт постійного проживання позивача на час відкриття спадщини в спірному житловому будинку, а тільки зазначили, що бачили його в спірному житловому будинку, але не змогли повідомити інформацію щодо сім`ї позивача, та чи проживав відповідач з сім`єю; не доведено позивачем належними доказами також ту обставину, що ним здійснювались платежі за комунальні послуги станом на час відкриття спадщини, при цьому надані позивачем квитанції про сплату ним комунальних послуг вже після смерті спадкодавця, суд до уваги не приймає, оскільки це не входить до предмету доказування по зазначеній справі. З цієї ж підстави суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що на сьогоднішній день ним та відповідачем проведено фактичний розподіл спірного будинку; посилання позивача на ту обставини, що за життя матері ним був побудований паркан та замінені вікна у спірному житловому будинку, суд до уваги не приймає, оскільки позивачем не доведено належними доказами, що такі його дії були пов`язані з його постійним проживанням в спірному житловому будинку на час відкриття спадщини. За таких підстав позов задоволенню не підлягає. Клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, за таких обставин, хоча з матеріалів справи і вбачається, що позивачем пропущено строк звернення до суду із зазначеним позовом, але враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, таке клопотання задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed