Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

28 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: квартиру [ADDRESS] . Дітей та інших родичів у [PERSON] не було, останній був інвалідом психічного захворювання. Мати [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , також була інвалідом психічного захворювання, а батько помер ще у 1992 році. У зв`язку із цим рішенням Івано-Франківської міської ради від 15 грудня 1998 року № 457 надано дозвіл позивачу та його дружині на право опіки над недієздатними [PERSON] та [PERSON] . У період з 1998 року по день смерті [PERSON] позивач проживав у квартирі [ADDRESS] , оскільки [PERSON] та [PERSON] були інвалідами І та ІІ групи психічного захворювання, будучи недієздатними, потребували постійного нагляду, догляду та сторонньої допомоги, не могли самі залишатися в квартирі через психічне захворювання, потребували прийому ліків у визначені години та періодичного планового лікування, а тому не могли залишатися без стороннього догляду, володіти та віддавати значення своїм діям, керувати ними, відповідно потребували постійної допомоги та підтримки, яку саме і здійснював позивач, проживаючи разом з 1998 року по 10 грудня 2020 року, по день смерті з [PERSON] . За час такого постійного проживання позивач був пов`язаний також і спільним побутом, а разом із ним бюджетом зі спадкодавцями, проводив разом дозвілля, проявляв турботу та піклування, матеріально утримував, оплачував лікування, купляв медикаменти, одяг, продукти харчування, готував їсти, прав білизну, здійснював догляд як особисто так і за допомогою третіх осіб, здійснював відвідування лікаря, доглядав за належним станом квартири, вчасно проводив оплату комунальних послуг. Крім того, після смерті усі витрати по похованню, поминально-обрядових традиціях та спорудження нагробних пам`ятників позивач взяв на себе. Оскільки за життя розпорядження на майно у випадку смерті [PERSON] та [PERSON] не зроблено, вважає, що спадкування повинно здійснюватися за законом. За таких обставин заявник просить встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] та [PERSON] не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1998 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, проте представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] (а.с. 4). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Як вбачається з копії свідоцтва про поховання, що видане Міською ритуальною службою 11 грудня 2020 року, [PERSON] здійснював поховання [PERSON] (а.с.6). 12 грудня 2020 року між [PERSON] та Комунальним підприємством «Міська ритуальна служба» був укладений договір замовлення № 1679 на організацію та проведення поховання [PERSON] (а.с.7). Комунальному підприємству «Міська ритуальна служба» було сплачено 10 грудня 2020 року кошти у розмірі 2400,00 грн, 11 грудня 2020 року кошти у загальному розмірі 1295,00 грн (а.с. 8). [PERSON] здійснював поховання [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про поховання, виданого Комунальним підприємством «Міська ритуальна служба» 07 квітня 2014 року (а.с.9). 07 квітня 2014 року був укладений договір-замовлення № 3026 на організацію та проведення поховання [PERSON] між [PERSON] та Комунальним підприємством «Міська ритуальна служба» (а.с. 10). Відповідно до копії Витягу з рішення від 15 грудня 1998 року № 457 Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] , які проживають у [ADDRESS] , на право опіки над недієздатними сусідами, визнаними Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області (справа № 2-452 від 23 березня 1998 року) [PERSON] та [PERSON] , які проживають у [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного захворювання, [PERSON] за станом психічного здоров`я потребує стороннього догляду (а.с. 12). [PERSON] у присутності [PERSON] звертався за медичною допомогою (а.с.13, 15). [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно (а.с. 14). Як вбачається з висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного захворювання, [PERSON] , який проживає разом із [PERSON] , потребує стороннього догляду (а.с. 16). 24 грудня 2020 року позивач звертався до нотаріуса Павлінського В.Д. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 17). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1994 року, що видане Агентством по приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с.18). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 жовтня 2014 року, що посвідчене державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федина А.М., спадкоємцем зазначеного у цьому заповіті майна [PERSON] є її син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 19-20). 1/2 частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.21). На квартиру [ADDRESS] за замовленням [PERSON] виготовлено технічний паспорт (а.с.22). Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] , у даній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23-24). Згідно довідки № 42/А про проживання осіб за однією адресою з померлим, виданої Головою правління ОСББ «Тролейбусна 12» [PERSON] , останній дійсно проживав з померлим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 1998 року по день смерті [INFO] (а.с. 25). Відповідно до довідки № 42/Б про місце реєстрації громадянина на день його смерті, виданої Головою правління ОСББ «Тролейбусна 12» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований і проживав з 09 липня 1980 року по 10 грудня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . Разом за даною адресою проживав [PERSON] з 1998 року по день смерті [INFO] (а.с.26). [INFO] [PERSON] була видана довідка № 42/В про те, що за адресою: [ADDRESS] відсутні борги за утримання прибудинкової території та будинку, інших послуг щодо користування мешканців квартири [ADDRESS] . Станом на 25 грудня 2020 року борг відсутній, сплачено за періоди з 1998 року по 2020 рік [PERSON] (а.с. 27). 29 квітня 2014 року Комунальним підприємством «Івано-Франківськводоекотехпром» був складений акт на предмет опломбування та реєстрацію приладу(ів) обліку водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). В угоді № 724/05 від 17 травня 2005 року місце проживання замовника [PERSON] зазначено як [ADDRESS] (а.с. 29). 25 грудня 2020 року [PERSON] звертався із заявою до приватного нотаріуса Павлінського В.Д. про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину та вступ до прийняття спадщини (а.с.30). Згідно довідки приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. від 03 лютого 2021 року № 45/02-14, спадкова справа по смерті [PERSON] заведена за № 84/2020. Єдиним спадкоємцем за законом до майна [PERSON] , померлого [INFO] , є [PERSON] (а.с.51). Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю, передусім, є сукупність обставин, що є, згідно із законом, основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Згідно статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України , спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1264 Цивільного кодексу України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини за умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 Цивільного кодексу України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців. Судом встановлено на підставі наданих доказів, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] та [PERSON] , вів спільний побут, проявляв турботу та піклування, матеріально утримував, оплачував лікування, купував необхідні медикаменти, одяг та продукти харчування, здійснював догляд як особисто, так і за допомогою третіх осіб, здійснював відвідування лікарів, доглядав за належним станом квартири, проводив оплату комунальних послуг, після смерті [PERSON] та [PERSON] усі витрати по похованню, поминально-обрядових традиціях та спорудження нагробних пам`ятників взяв на себе. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1264, 1268,1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved