Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

28 серпня 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 28259,77 доларів США, 69129 грн. 46 коп. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору [NUMBER] від 25 червня 2008 року [PERSON] отримав кредит на загальну суму 28300,58 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % строком погашення до 12.06.2028 року. Забезпеченням зобов'язань позичальника є порука, 25 червня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого остання зобов'язалась перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язання шляхом своєчасного повернення кредиту, виплати відсотків за користування кредитом, а також можливої пені та штрафних санкцій. Однак відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконали, у зв'язку з чим станом на 11 червня 2015 року виникла заборгованість у сумі 28259,77 доларів США, з якої 25494,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 2765,38 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, також заборгованість у сумі 69129 грн. 46 коп., яка складається з 9264 грн. 31 коп. - пеня, 59865 грн. 15 коп. - штраф. 09 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним кредитного договору [NUMBER] від 25 червня 2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON]. Зустрічний позов мотивовано тим, що умови кредитного договору є несправедливими, при укладенні спірного правочину Банк свідомо та навмисно ввів позивача в оману щодо істотної умови кредитного договору - його ціни, а саме - абсолютного значення здорожчання кредиту та відсоткової ставки з метою привернення уваги до фінансової послуги саме цього кредитора. Водночас, розмір щомісячного ануїтетного платежу, як одного із вартісних елементів фінансової послуги, також не відповідає базовим умовам кредитування, та є навмисно завищеним Банком з мотивів отримання прихованого прибутку. Разом з тим, Банком навмисно не виконав переддоговірну роботу в порядку ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», не надав споживачу всю необхідну інформацію, яка була необхідна для здійснення свідомого вибору. В діях Банку наявні ознаки недобросовісної підприємницької практики, яка мала місце як у зв'язку із введенням позивача як споживача в оману, так і внаслідок замовчування інформації. В судове засідання представник позивача, відповідачі, представник відповідача не з'явились, про дату, місце, час розгляду справи повідомлені належним чином. [PERSON] в поданій суду письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» підлягає задоволенню, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір [NUMBER], згідно з умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 28300,58 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,49 % строком погашення до 12 червня 2028 року (п.1.1, п.1.3.1, п.3.3.4 кредитного договору). Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п.1.3.1 кредитного договору). Згідно з п.п. 3.3.1,3.3.3 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 364,52 доларів США. Позичальник вносить черговий платіж щомісячно до 10 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, Банк, починаючи з 13 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором. Якщо 10-е число є небанківський днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті. Згідно з п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк визначений п. 3.3.3 цього договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно з п. 5.3 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.4.3 за виключенням п.п.4.3.3, 4.3.4 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору за кожен випадок. Згідно з п. 7.3 кредитного договору сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності до 10 років. 25 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого [PERSON] (поручитель) поручається перед банком (кредитором) за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору [NUMBER] від 25 червня 2008 року, у разі невиконання зобов'язань позичальником, в тому числі мав сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,49% річних із розрахунку фактичної кількості днів у періоді, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафна санкції (штраф, пеня), позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.п.1.1,1.2 договору поруки). Відповідачі в порушення умов договорів не виконали взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 11 червня 2015 року виникла заборгованість у сумі 28259,77 доларів США, з якої 25494,39 доларів США - заборгованість за кредитом, 2765,38 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, також заборгованість у сумі 69129 грн. 46 коп., яка складається з 9264 грн. 31 коп. - пеня, 59865 грн. 15 коп. - штраф. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Відповідно до ст.ст. 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. В зустрічному позові [PERSON] просив визнати недійсним кредитний договорі з посиланням на норми Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно висновку судової економічної експертизи №1282, який складено 19 квітня 2016 року, в обсязі наданих матеріалів, відповідно до проведених досліджень, розраховані відповідно до вимог правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України №168 від 10.05.2007, згідно з умовами кредитного договору №840704/ФЛ від 25 червня 2008, показники сукупної вартості кредиту в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу становлять: 1) реальна процентна ставка - 16,41%; 2) абсолютне значення подорожчання кредиту - 59694,02 дол. США, реальна процентна ставка становить 16,41%, в обсязі наданих матеріалів визначити чи відповідають розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту за кредитним договором №840704/ФЛ від 25.06.2008 року та його реальної процентної ставки вимогам Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою Правління Національного банку України №168 від 10.05.2007, не надається за можливе, у зв'язку з відсутністю у вказаному кредитному договорі розрахунків показників сукупної вартості кредиту у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до приписів ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншими актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як визначено в Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року в справі № 15-рп/2011, держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Цивільного Кодексу України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України. На банки покладається також обов'язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил). Проте, згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов'язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Як вбачається з тексту кредитного договору у кредитному договорі зазначена сума кредиту, дата видачі кредиту, річна відсоткова ставка, щомісячна сума необхідного платежу, строк внесення платежів, умови повернення кредиту, умови нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов'язань за договором та його умови, тобто порядок погашення кредиту, кількість платежів та їх періодичність, обсяг платежів на весь час дії договору. Отже, позичальник був ознайомлений із умовами кредитування у банку, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору. Таким чином, при укладенні спірного правочину сторони погодили його умови, кредитний договір був підписаний позичальником без зауважень і заперечень, що позичальник підтвердив своїм підписом; не оскаржував й не порушував питання про розірвання кредитного договору, тривалий час виконував умови кредитного договору, сплачуючи кредитні кошти, а отже, не вважав його умови несправедливими. Права споживача, у разі надання йому недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію, підлягають захисту у випадках та спосіб, які встановлені ч. 7 ст. 15 Закону «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору. У той же час цією нормою не передбачалось визнання недійсним договору у зв'язку із наданням неповної, недостовірної або несвоєчасної інформації про продукцію. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору задоволенню не підлягає, позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» підлягає задоволенню в повному обсязі у зв'язку з невиконанням позичальником та поручителем взятих на себе зобов'язань. Враховуючи, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved