Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

29.01.2020 року заявник [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересованою особою [PERSON] , і просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , на день смерті [PERSON] - [INFO] , разом зі спадкодавцем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В коло спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] входить син померлої - [PERSON] . Заявник зазначає, що [PERSON] через свій похилий вік та поганий стан здоров`я останні роки свого життя вже не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. В зв`язку з цим її син, [PERSON] , у 2014 році запропонував їй переїхати до нього в м. Харків. Таким чином [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки на момент смерті матері постійно проживав разом з нею. Крім того [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся. Встановлення факту проживання зі спадкодавцем має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для оформлення спадщини після смерті матері. У зв`язку з викладеним заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.02.2020 року заяву [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без руху. Надано заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 03.02.2020 року вказані недоліки заявником були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2020 року прийнято заяву до розгляду і відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2020 року заяву [PERSON] про виклик свідків у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено. Викликані в судове засідання свідки: [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні представник заявника [PERSON] та заявник [PERSON] вимоги заяви підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на викладені в заяві обставини. При цьому заявник уточнив, що після 2013 року у матері почались проблеми з пам`яттю, стався мікроінсульт, тому він забрав матір проживати до себе. При цьому, оскільки заявник працює, догляд за матір`ю здійснювала, в більшості, дружина заявника - [PERSON] . Заінтересована особа - це син заявника, який спадщину після смерті бабусі не прийняв. Поховав матір заявник в сел. Високому поряд з могилою брата та батька. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій також просив задовольнити вимоги [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даної заяви, враховуючи наступне. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №1335 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 27.09.1959 року. Його батьками зазначені російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 8). Як вбачається з копій виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 5865 та № 6428 [PERSON] з 17.08 по 18.09.2017 року та з 18.09. по 22.09.2017 року перебувала у терапевтичному відділенні Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2 філіалу «Центра охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця», поступила до відділення зі скаргами на головокружіння, біль в животі, прогалини в пам`яті, запори, головні болі, шаткість, зазначена адреса проживання хворої - [ADDRESS] , а також вказано діагнози, обстеження, лікування та рекомендації лікарів (а.с.13-14). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 12.06.2019 року підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №8771 (а.с.9). Вказані відомості також підтверджуються довідкою про причину смерті від 12.06.2019 року, з якої вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 83 роки, причина смерті: атеросклеротична хвороба серця (а.с.11) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 12.06.2019 року (а.с. 10). Заявником [PERSON] надані копія товарного чеку та копія рахунку на підтвердження понесених витрат на поховання матері (а.с.11-12). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.01.2020 року відсутні відомості у Спадковому реєстрі про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.25-26). Однак, приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Кривошеїною І.М. 31.01.2020 року на усне звернення щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] надано відповідь, в якій роз`яснено положення ст.ст. 1268, 1269 ЦК України та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, оскільки заявником не надано документів, що підтверджують такий факт (а.с.24). У судовому засіданні свідок [PERSON] , дружина заявника, пояснила, що перебуває у шлюбі з заявником 38 років і стільки ж часу знала померлу [PERSON] . Остання хворіла, її стан погіршувався з кожним роком - були проблеми з ногами, пам`яттю - вона забувала поїсти, вимкнути воду, могла залишити газ. [PERSON] в 2014 році свідок з чоловіком забрали до себе за адресою: [ADDRESS] , оскільки матір потребувала цілодобового догляду. Деякий час [PERSON] перебувала в лікарні в м. Харкові, після чого знов її забрав син до себе. Свідок працювала на дому і доглядала [PERSON] до її смерті. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він з початку 2014 року і на даний час працює водієм у заявника, знає його сім`ю, відвідував неодноразово квартиру, виконував доручення щодо купівлі ліків, засобів гігієни та продуктів. У зв`язку з цим свідкові відомо, що заявник мешкав з дружиною та мамою - [PERSON] , до смерті останньої в [INFO] Також свідок пояснив, що матір поховав [PERSON] , при цьому свідок розвозив людей і був присутній при похованні. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з ч.1,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, встановлення юридичного факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем має для заявника юридичне значення. З огляду на досліджені під час судового розгляду письмові докази, показання свідків, суд вважає доведеним, що [PERSON] з 2014 року та на момент смерті [INFO] проживала за адресою: [ADDRESS] , тобто разом з сином [PERSON] за місцем реєстрації останнього. Отже суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] і встановлення факту постійного проживання заявника із спадкодавцем - [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved