Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

27 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АМКР») та до ТОВ «Зодіак-СБ» про визнання незаконним акту про порушення та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що він працює на ПАТ «АМКР» слюсарем-ремонтником. 15.11.2016 р., відпрацювавши робочу зміну, він близько 16:20 годині надійшов на контрольно-пропускний пункт №18 ПАТ «АМКР» (далі - КПП). На зазначеному КПП працівники ТОВ «Зодіак-СБ», з якими у ПАТ «АМКР» укладено договір на виконання робіт з охорони, провели біля його сумки металодетектором, який у свою чергу спрацював. На вимогу працівника ТОВ «Зодіак-СБ» надати вміст сумки для огляду він зауважив, що не заперечує проти огляду його особистих речей, але наполягає на тому, - щоб він проводився працівниками правоохоронних органів - поліцейськими, яким такі повноваження надані законом. Однак, працівники ТОВ «Зодіак-СБ» поліцейських не викликали, тому огляд вмісту його сумки так і не було проведено. Не здійснивши огляд його сумки працівники ТОВ «Зодіак-СБ» відібрали у нього перепустку і викликали його керівника - виконуючого обов`язки майстра ремонтно-монтажного цеху № 3 [PERSON], разом з яким склали акт «Про порушення» № 597 від 15.11.2016 р. У якості порушення в акті № 597 від 15.11.2016 зазначено: не виконання вимог працівників охорони, обумовлених їх правами, передбаченими стандартом СТП 215-01:2012. Позивач вважає, що дії працівників ТОВ «Зодіак-СБ» та ПАТ «АМКР» щодо складання акту про порушення є неправомірними, а сам акт № 597 від 15.11.2016 незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Просить визнати незаконним акт ПАТ «АМКР» Департамент з безпеки ТОВ «Зодіак-СБ» «Про порушення» № 597 від 15.11.2016 р., зобов`язати ПАТ «АМКР» видалити персональні дані [PERSON] з бази порушників, стягнути з відповідачів на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 848, 00 грн. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач 1 - ПАТ «АМКР», який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, при цьому, клопотав про розгляд справи з викликом сторін та, відповідно до статті 93 ЦПК України, скористався правом та поставив Позивачу питання у першій заяві по суті. Відповідач 1 вважає, що вимоги Позивача є необґрунтовані та заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, просить відмовити у задоволені позовних вимог. Заперечення обґрунтовує наступним: Позивач працює на підприємстві ПАТ «АМКР» з 10.12.1996, на даний час обіймає посаду слюсаря-ремонтника 5 розряду Сортопрокатного цеху №1. 15 листопада 2016 року о 16:20 годині при здійсненні контрольно-пропускного режиму на КПП ручний металошукач спрацював на ручну поклажу Позивача. На прохання працівників охорони надати вміст для огляду, останній відмовив. Відмову працівники ТОВ «Зодіак-СБ» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» зафіксували в Акті «Про порушення» №597. Причиною складання оскаржуваного акту вказаний пункт 5.2 Стандарту СТП 215-01:2012 (Внутрішньооб`єктового режиму охорони на підприємстві. Система менеджменту - (далі СТП 215-01:2012)), а саме - не виконання вимог працівників охорони, обумовлених їх правами, передбачених стандартом. Обґрунтовуючи свою правову позицію ПАТ «АМКР» зазначає, що у відповідності до внутрішнього документу СТП 215-01:2012 року, а саме пунктів 3.1.6 визначено обов`язкове для всіх працівників підпорядкування правилам поведінки визначених в межах діючого законодавства, іншими законами, колективним договором, угодами, трудовим договором, нормативними актами підприємства, також, п. 8.1.7. під час проведення пропускного режиму (охоронці мають право) проводити перевірку речей фізичних осіб (за їх добровільної згоди), пункту 8.1.11 працівники охорони мають право проводити огляд вмісту підозрілої ручної поклажі за добровільної згоди особи. Таким чином, жодних порушень чинного законодавства працівники охорони не вчиняли. Зі змісту акту вбачається, що останнім зафіксована відмова Позивача надати вміст поклажі для огляду. Працівники охорони Відповідачів діяли в межах посадових інструкцій відповідно до СТП 215-01:2012. Позивачем не наведено жодного доказу чи законодавчого акту, яким ПАТ «АМКР» порушило його трудові права, склавши оскаржуваний Акт «Про порушення» №597. Ніяких негативних наслідків для Позивача, після складення Акту №597, не настало. Адміністрація ПАТ «АМКР», як превентивний захід, застосувала бесіду, також провели повторне ознайомлення Позивача з СТП 215-01: 2012 під розпис. Відповідач 2 - ТОВ «Зодіак-СБ», який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін не скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідач 1, у строк обумовлений Цивільним процесуальним кодексом України, надав клопотання про розгляд справи з викликом сторін, обґрунтував тим, що характер спірних відносин та предмет доказування у справі вимагає проведення судового засідання. Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. З огляду на те, що докази можуть бути подані з першою заявою по суті, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін - відмовити. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, скористався своїм правом подати відповідь на відзив, крім іншого, надав вичерпну відповідь окремо на кожне питання Відповідача 1 по суті, викладені в заяві свідка. Суд, дослідивши матеріали справи у сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем та відповідачами, кожним окремо, надано суду належні, допустимі, достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для винесення справедливого рішення. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» слюсарем-ремонтником з 10.12.1996 року, на даний час на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду Сортопрокатного цеху №1, що вбачається з копії довідки, виданої Центром надання послуг «ЄДИНЕ ВІКНО». Так, 15 листопада 2016 року о 16 годині 20 хвилин при здійсненні контрольно-пропускного режиму на КПП №18, території РМЦ-3 і ЕРМ, охоронцем був зупинений слюсар-ремонтник машинобудівного виробництва [PERSON] .. При поверхневому огляді та застосуванні металошукача останній спрацював на ручну поклажу Позивача. На вимогу працівника охорони надати для огляду вмісту поклажі, [PERSON] відповів відмовою в огляді ручної поклажі. Наполягав на огляд вмісту сумки у присутності правоохоронних органів. В період, коли складався Акт «Про порушення» №597 від 15.11.2016 року на ПАТ «АМКР» діяв Стандарт СТП 215-01:2012» від 01.03.2013 року. В результаті відмови Відповідачами був складений та підписаний Акт «Про порушення» №597. Причиною складання акту зазначено пункт 5.2 додатку П «Класифікації видів порушень» СТП 215-01:2012, доданого Відповідачем 1 до відзиву на позовну заяву, саме невиконання вимог працівників охорони, обумовлених їх правами, передбачених стандартом. Слід зазначити, що пункт 8.3 СТП 215-01:2012 передбачає, що за кожним фактом порушення на охоронюваному об`єкті, робітниками охорони складається акт про порушення (додаток П) до стандарту. Відповідно до статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації на основі типових правил. Згідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Загальні вимоги щодо трудових обов`язків, які повинен виконувати працівник, прописані у КЗпП України, однак детальніше їх фіксують у Правилах внутрішнього трудового розпорядку. Працівник відповідає за свої проступки саме перед роботодавцем (органом, якому надано право приймати на роботу, обирати, затверджувати або призначати на посаду), це регламентовано ст. 147-1 КЗпП України. Роботодавець, в свою чергу, приймає рішення про застосовування до працівника заходів дисциплінарного стягнення. Отже, застосування таких заходів є виключно правом, а не обов`язком роботодавця (лист Мінсоцполітики від 16.07.2015 р. № 302/06/186-15). З доданих позивачем до позовної заяви скарг, суд вбачає, що позивач [PERSON] неодноразово звертався до адміністрації підприємства з вимогою скасувати оскаржуваний акт, але підприємство кожного разу у своїх відповідях відмовляло у вимогах Позивача. Вичерпавши цей вид захисту свого права, Позивач звернувся до суду, з аналогічними вимогами. Крім іншого, Позивач просить видалити свої персональні данні з бази порушників ПАТ «АМКР», дану вимогу суд вважає безпідставною, адже належних та допустимих доказів існування такої бази порушників та наявність в ній відомостей щодо Позивача сторонами до суду - не надано. Позивач не спростовує факт відмови у наданні вмісту сумки для огляду охоронцям, оскільки лише наполягав на здійсненні такого огляду працівниками правоохоронних органів. Відповідач 1 - ПАТ «АМКР», в свою чергу, наполягає, що робітники охорони ТОВ «Зодіак-СБ» та ПАТ «АМКР» діяли у рамках посадових інструкцій і складення Акту «Про порушення» було логічним фіксуванням факту відмови Позивача на вимоги працівників охорони, такий наслідок, зокрема, передбачений й п. 8.3 СТП 215:01:2012. Суд, з наданих Позивачем доказів (копія листка непрацездатності, копії фіскальних чеків про придбання ліків), не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між складанням Акту «Про порушення» та погіршенням стану здоров`я, перебування у стані постійного емоційного напруження, стресу. Акт жодним чином не впливає на приниження честі, гідності, ділової репутації. Складений Акт - це лише фіксація відмови Позивача у наданні вмісту сумки для огляду. Ніяких дисциплінарних стягнень за результатом складення, вищезазначеного Акту «Про порушення» №597 від 15.11.2016 не накладалось. Порушення прав Позивача, з огляду на докази додані до заяв по суті, суд не вбачає. Стандарт СТП 215-01:2012, діючий на момент виникнення спірних правовідносин, відповідав законодавству, цей факт ніким не оспорюється. Суд, в свою чергу, при винесенні рішення, бере до уваги та керується нормами СТП 215-01:2012. Оскільки добровільної згоди на огляд працівники охорони не отримали, складання Акту «Про порушення» було належним чином вмотивованим наслідком документального оформлення відмови Позивача у наданні вмісту сумки на вимогу працівників охорони. З огляду на вищевикладене, суд вбачає, що працівники ПАТ «АМКР» та ТОВ «Зодіак-СБ» діяли в межах своїх повноважень. Оскільки причиною складання Акту «Про порушення» вказано не виконання вимог працівників охорони, обумовлених їх правами, передбачених стандартом, суд приходить до висновку, що Акт «Про порушення» №597 від 15.11.2016 складений у відповідності до норм Кодексу законів про працю України та внутрішніх документів підприємства. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «АМКР», ТОВ «Зодіак-СБ» про визнання незаконним акту про порушення та зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed