Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

27 серпня 2013 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2005 р. між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості у судовому порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 41 137,65 грн. з урахуванням відсотків за користування коштами та неустойки, а також судові витрати (а.с.а.с. 2 - 5). 18 жовтня 2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 35). У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку і додатково просила відшкодувати витрати позивача з поміщення оголошення про виклик відповідача у засобах масової інформації в сумі 150,00 грн. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином шляхом поміщення оголошення у засобах масової інформації. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2005 р. між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 8 000,00 грн. під 36 % річних у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.а.с. 14 - 22). Того ж дня відповідач фактично отримав картку, активізував її та почав користуватися кредитними коштами. Відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та відсотків за ним, і у нього перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 41 137,65 грн. з урахуванням відсотків та неустойки відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 6 - 13), а саме: - заборгованість за тілом кредиту - 9 737,08 грн.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом - 28 965,44 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1 935,13 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту та відсотків за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов'язань у розумінні приведеної норми. За правилами, визначеними кредитним договором та Умовами та правилами надання банківських послуг, з якими погодився відповідач (пункт 8.6), в разі порушення останнім зобов'язань, покладених на нього договором, він несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обов'язкових платежів (штраф тощо). Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також відсотків за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 1 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за укладеним кредитним договором з урахуванням відсотків за ним та неустойки в сумі 41 137,65 грн. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути відповідача компенсацію понесених позивачем витрат зі сплати судового збору в сумі 411,38 грн. та витрат з поміщення оголошення про виклик відповідача у засобах масової інформації в сумі 150,00 грн. (а.с. 31).

Outcome: approved