Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

28 листопада 2017 року позивач завернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 15.08.2014 року вони разом з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що життя разом з відповідачем не склалося, вони не в змозі знайти спільну мову та підтримувати нормальну моральну атмосферу в родині. Шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з липня 2017 року. Тому, посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, та що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 15.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, (актовий запис № 357), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, на даний час проживають окремо, на примирення не згодні. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином клопотання позивача про стягнення з відповідача на її користь половини судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved