Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

28.08.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала із відповідачем у певних стосунках, від яких вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає та відмовляється від утримання дитини, в зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Представник позивачки в судове засідання з'явилася, підтримала позовні вимоги, пояснила, що з лютого 2015 року, тобто після виповнення 2 місяців дитині, відповідач залишив їх, ніякої домовленості про утримання дитини між ними не було укладено. Відповідач в судове засідання з'явився, він та його представник проти заявленого позову заперечували, пояснювали, що оскільки між сторонами виник спір відносно участі відповідача у вихованні дитини, з якою він не бачиться, він принципово не надає ніякої матеріальної допомоги з серпня 2015 року. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO] є сторони по справі. (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з наданими суду даними, відповідач є здоровою людиною, працездатний, має нерегулярний мінливий заробіток, аліментів на інших дітей не сплачує, доказів про наявність обставин, які мають істотне значення для відмови у позові, не надав. Заперечення відповідача та його представника проти позову, в зв'язку з виниклим спором відносно участі відповідача у вихованні дитини, з якою він не бачиться, суд не приймає до уваги, оскільки вони не обґрунтовані та протиречать нормам Сімейного Кодексу України. Таким чином, суд вважає, що маються підстави для задоволення позову частково, з урахуванням вимог ст. 182 СК України щодо визначення розміру аліментів, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; відсутності у платника аліментів інших дітей. При подачі позовної заяви судовий збір не сплачено, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. У відповідності зі ст. 367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial