Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

27.08.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частки з усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини, а також просить стягнути аліменти на утримання дитини за минулий час в розмірі 14 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.01.2012 року і до дня подання заяви до суду. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що фактично подружні відносини було припинено влітку 2008 року, з цього часу мешкали окремо. Вона з 2001 року до 29.07.2013 року постійно мешкала в Іспанії, де мала роботу, діти знаходились з нею. Відповідач [PERSON] до 2008 року мешкав разом з ними в Іспанії, з 2008 року, після фактичного припинення шлюбних стосунків, до 08.10.2010 року мешкав в Іспанії з іншою жінкою, та з 2010 року до теперішнього часу мешкав постійно в м. Запоріжжі, спочатку за адресою реєстрації своїх батьків, а потім в їх спільній квартирі. Спочатку с заявою до суду не зверталася, будучі впевнена відповідачем, що при приїзді в Запоріжжя, він сплатить аліменти повністю, але, приїхавши з дитиною в м. Запоріжжя в січні 2012 року, і звернувшись до [PERSON] з проханням виплатити аліменти на дитину, він відповів відмовою. В січні 2012 року звернулася з позовними заявами про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів до суду, шлюб було розірвано, [PERSON] з метою не сплачувати аліменти, подав зустрічний позов «про оспорювання батьківства», провадження по справі за позовом «про стягнення аліментів» на цій підставі було зупинено. Вона вимушена була виїхати в Іспанію, і у зв'язку з неявкою в судові засідання, провадження по справі було залишено без розгляду. Вважає, що добровільно не виплачуючи аліменти, при тому що обіцяв їх виплатити, а також затягуючи розгляд справи в суді, [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на неповнолітню дитину. 27.08.2012 року у неї народилась дитина [PERSON], і так як новонароджена дитина потребувала постійного догляду, вона не мала змоги приїхати в Україну і повторно подати позов до суду, бути присутньою на судових засіданнях. Вважає, що доказами того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача - є подання у січні 2012 року позову до суду. Доказами ухилення відповідача від сплати аліментів, є подання ним позову до суду «про оспорювання батьківства» з метою затягнути розгляд справи про аліменти до її від'їзду в Іспанію. Тобто вважає це діями, які свідчать о намірах відповідача ухилитися від виконання обов'язків по утриманню дитини. Позивач [PERSON] у судовому засідання підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити у повному обсязі, та пояснила суду, що зараз дитина проживає разом з нею та десь два тижні дитина проживала у батьків відповідача. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Раніше вона подавала до суду позов про стягнення аліментів, але він був залишений без розгляду у зв'язку з її проживанням у Іспанії та не можливістю явки до суду. Відповідач обіцяв сплачувати аліменти та ухилявся від їх сплати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні фактично позов визнав частково, та пояснив, що не заперечує проти стягнення аліментів з дня подання позову до суду, але заперечує проти стягнення аліментів за минулий час. Також пояснив, що він залишив позивачці все майно. Дитина проживала з його батьками з самого народження до 2006 року поки позивачка не забрала дитину до Іспанії, та з серпня по грудень 2013 року дитина проживала постійно з його батьками і знаходилася на їх утриманні, він приймав участь у утриманні дитини. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що діти з 2000 по 2004 рік проживали з ним на його утриманні, та онук з серпня по грудень 2013 року теж проживав з ним. Відповідач надавав кошти на утримання дитини, зараз дитина проживає з позивачкою. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона бачила як відповідач приїздив на машині та казав, що буде сплачувати аліменти «в годину по чайній ложці». Впевнено може сказати, що відповідав не надає матеріальної допомоги, це вона чула від людей. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач знущався з дитини, батьки відповідача забрали паспорти у дітей та діди у жовтні та листопаді не змогли виїхати до Іспанії. У хаті позивачки не було де спати та позивачка попросила батьків відповідача щоб син трішки пожив з ними. Відповідача бачила останній раз восени 2013 року. Не може сказати впевнено чи давав відповідач гроші на дітей. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що ніякої допомоги відповідач не надавав, знущався над позивачкою, бив дітей. Зараз вони з позивачкою та дітьми проживають на її пенсію та тяжко утримувати дітей. Відповідач кілька разів приїжджав та забирав дітей до своїх батьків. У неї у будинку проживає багато людей, та хлопець два місяця проживав у батьків відповідача поки робили ремонт у його кімнаті. Відповідач щось надавав сину, забирав його на день чи два. З січня 2012 року не надає матеріальної допомоги та казав, що так як позивачка подала позов до суду то по рішенню й сплачуватиме. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 07.11.1992 року, актовий запис № 54. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON] - відповідач по справі. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2011 року. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON]. Враховуючи те, що відповідач працевлаштований, що сторонами не оспорюється, враховуючи положення ст. 174 ч. 4 ЦПК України, так як відповідач визнає позовні вимоги у частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 14 частки заробітку, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає за можливе у цій частині позові вимоги задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнути аліментів на утримання дитини за минулий час в розмірі 14 частки заробітку, починаючи з 01.01.2012 року і до дня подання заяви до суду. Згідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що ухвалою Хортицького райсуду м. Запоріжжя від 02.03.2012 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини - залишено без розгляду. Ухвалою Хортицького райсуду м. Запоріжжя від 02.03.2012 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на сина [PERSON] - залишено без розгляду Позивачка [PERSON] не надала суду належних доказів того, що вона вживала заходів, щодо добровільної сплати аліментів(зверталася до керівника підприємства де працює відповідач, чи до його батьків з проханням вплинути на нього; направляла йому листи, тощо), але не могла їх одержати у зв'язку із ухиленням від їх сплати(приховував місце роботи або проживання, тощо). Надання позивачкою до суду у якості доказів вживання заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та їх не одержання у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, копій ухвал суду від 02.03.2012 року, суд не розцінює належними доказами у розрізі норм ч.2 ст.191 СК України. Свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні стосуються позовних вимог не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON]. Зважає чи на викладене, суд вважає, що у цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial