Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

28 листопада 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 29.06.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.3.2. п. 3.3.Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання за договором виконав та надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. Але, оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконувала належним чином, станом на 31.10.2016 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19 561, 84 грн., з яких: 458.88 грн. заборгованість за кредитом, 14045.75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3649.5 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 907.71 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, до позову була додана заява про розгляд справи за відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заперечення на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить застосувати до даних правовідносин наслідки спливу позовної давності, визначені в ст. 267 ЦК України, оскільки строк дії картки сплив ще в 2009 році. Дійсно вона ще до липня 2013 року добровільно сплачувала заборгованість за кредитом шляхом утримання заборгованості з її допомоги по безробіттю, останній платіж здійснено в липні 2013 року. Більше відповідач банку грошей не сплачувала, оскільки вважала, що заборгованість погашена, а позивач ніяких вимог до неї не заявляв. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви б/н від 29.08.2006 (а.с.6). Відповідно до цієї заяви [PERSON] отримала кредитну картку з терміном дії до 06.2009 з кредитним лімітом 1000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії картки. Сплата заборгованості за Кредитним договором може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку Клієнтом так і шляхом Банком списання коштів з Дебетової картки. Посилаючись на те, що відповідач не виконувала належним чином умови договору, ПАТ КБ «Приватбанк» нарахував відповідачу заборгованість станом на 31.10.2016 року у в загальній сумі 19 561, 84 грн., з яких: 458.88 грн. заборгованість за кредитом, 14045,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3649.5 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того, штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 907.71 грн. штраф (процентна складова). Позивач в судове засідання не з'явився. В матеріалах, що додані до позовної заяви відсутні тарифи банку, які є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг, також відсутні докази того, що саме з такими Умовами та Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою ознайомлена відповідач чи саме ці Умови та Правила, які додані до позову були чинні на час заповнення нею заяви від 29.06.06. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Зазначена позиція викладена в рішенні Верховного Суду України в цивільній справі за № 6-1457цс16. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу З поданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] частково сплачувала кошти в 2013 році, зокрема останній платіж в цьому році сплачений 29 липня 2013 року (а.с.4-6). Останній платіж за договором здійснено 03.02.2014 року в розмірі 0,50 коп. Відповідач [PERSON] у своєму запереченні зазначила, що сплачувала кошти банку на погашення заборгованості тільки до липня 2013 року, що свідчить про визнання нею боргу тільки до вказаного періоду. Позивачем не подано доказів, що часткова сплата заборгованості в розмірі 0.50 коп. 03.02.2014 здійснена саме [PERSON] та була внесена саме на погашення заборгованості за кредитом та свідчить про визнання нею боргу чи його частини. Відповідач [PERSON] в своєму запереченні вказані обставини не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України. Таким чином, виходячи з наведеного суд приходить до висновку що позивач пропустив строк зі зверненням до суду за захистом свого порушеного права та не подав суду доказів поважності його пропуску, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed