Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

28.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.12.1996 року. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на різні характери, різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Спільне господарство не ведеться та подружні відносини припинено. Збереження шлюбу вважає не можливим та таким, що суперечить його інтересам. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте, у матеріалах справи є заява, в якій він позовні вимоги підтримує, на примирення не згоден, на розірванні шлюбу наполягає, справу просить розглянути у його відсутність, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду позивача слід провести заочний розгляд справи. Вирішуючи спір, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.12.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5). Від спільного шлюбу у них народилося двоє дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.6,7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що у них різні характери та різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Збереження шлюбу вважає не можливим та таким, що суперечить його інтересам. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. За час, наданий судом на роздуми щодо можливості збереження сім'ї, примирення між сторонами не відбулось. Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються, Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved