Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

28.05.2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Воздвижівської сільської територіальної громади в особі Воздвижівської сільської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. В позовній заяві позивач посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] про що Гуляйпільським РАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Як значиться у довідці Воздвижівської сільської ради №02-34/134 від 17.05.2021р. мати позивача [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті спадкоємцем є позивач - [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О., яка видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що правовстановлюючим документом на будинок померлої [PERSON] є договір купівлі-продажу, укладений на товарній біржі. 30.08.2001 року [PERSON] , як член товарної біржі «Агропром-Інвест», придбала у [PERSON] житловий будинок з усіма господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться [ADDRESS] . Сторонами під час укладення біржового контракту були дотримані усі істотні умови договору купівлі продажу житлового будинку. У п. 5 договору зазначено, що у покупця виникає право власності на квартиру з моменту підписання цього договору, договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Тому [PERSON] вважала, що усі документи на будинок оформлені належним чином. Відсутність правовстановлюючих документів на будинок перешкоджає [PERSON] оформити спадщину після померлого батька [PERSON] . Таким чином, [PERSON] просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма господарчими та побутовими спорудами укладений на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» від 30.08.2001 року з реєстраційним номером ГН-129 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований ДКІІ «Імпульс» 14 вересня 2001 р. 01.06.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 22.06.2021 року. 22.06.2021 року по справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 17.08.2021 року. У сьогоднішнє судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Представник позивача - адвокат Сивоненко О.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що 30.08.2001 року на Пологівській товарній біржі «Агропром-Інвест» укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] , купила житловий будинок з усіма господарчими та побутовими спорудами, що знаходився за адресою: [ADDRESS] . Сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, і відбулося повне виконання договору. Зазначений договір 14.09.2001 року був зареєстрований ДКП «Імпульс» за реє.№ГН-129 ім`я [PERSON] . Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування до спірного правочину ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, [PERSON] і [PERSON] виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій житловий будинок. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2020 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Воздвижівка Гуляйпільського району Запорізької області, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.12.1972 року виконкомом Гуляйпільської районної ради депутатів трудящих Запорізької області. [PERSON] , [INFO] , 15.04.1986 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 15 квітня 1986 року Верхньотерсянською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що матір позивача є добросовісним набувачем нерухомого майна, а позивач - спадкоємцем після її смерті. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права спадкоємця, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved