Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

26 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в якому зазначила, [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з двох земельних ділянок - земельної ділянки площею 5,7200 га, кадастровий номер 1422483000-02-000-0157, яка розташована на території Катеринівської сільської ради та належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 444971 від 25 листопада 2009 року, та земельної ділянки площею 0,1300 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради та належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 085360 від 07 серпня 1996 року. За життя 17 лютого 2003 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла позивачу по справі [PERSON] земельний та майновий пай. Оскільки позивач мешкала разом з [PERSON], то після смерті останньої фактично прийняла спадщину. Позивач звернулась до державної нотаріальної контори з із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено, оскільки зазначені земельні ділянки не є земельним паєм, про який йде мова у заповіті, а отже не входять до складу спадкового майна за заповітом. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки після смерті [PERSON] в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити (а.с.35). Представник відповідача Катеринівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області до суду на розгляд справи не з'явився, надав заяву про розгляд справу у його відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову (а.с.25). Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. З'ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з двох земельних ділянок - земельної ділянки площею 5,7200 га, кадастровий номер 1422483000-02-000-0157, яка розташована на території Катеринівської сільської ради та належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 444971 від 25 листопада 2009 року (а.с.11), та земельної ділянки площею 0,1300 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради та належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 085360 від 07 серпня 1996 року (а.с.12). За життя 17 лютого 2003 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла позивачу по справі [PERSON] земельний та майновий пай (а.с.8). Оскільки позивач мешкала разом з [PERSON], що підтверджується довідкою № 133 від 07 липня 2014 року КП «Служба єдиного замовника» (а.с.9), то після смерті останньої фактично прийняла спадщину. Позивач звернулась до державної нотаріальної контори з із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено, оскільки зазначені земельні ділянки не є земельним паєм, про який йде мова у заповіті, а отже не входять до складу спадкового майна за заповітом (а.с.7). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 серпня 2014 року спадкової справи до майна померлої [INFO] року [PERSON] не зареєстровано. Відповідно до статті 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з нормами статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Але закон, крім судового, інших шляхів набуття права власності в даному випадку не передбачає. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст.158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню - визнанню за позивачем права власності на земельну ділянку площею 5,7200 га, кадастровий номер 1422483000-02-000-0157, яка розташована на території Катеринівської сільської ради, та земельну ділянку площею 0,1300 га, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року.

Outcome: approved