Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

28 липня 2021 року позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (м. Черкаси, вул.. Смілянська, 23) про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування своїх вимог вказує, що [PERSON] , отримує пенсію, як інвалід II групи. 24.03.2021 позивач звернувся до ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. Відповідач листом від 06.04.2021 №2089-2094/К-03/8-2300/21 повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення переведення позивача із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, оскільки календарна вислуга років позивача становить лише 21 рік 08 місяців 22 дні, тобто у позивача відсутня вислуга, яка становить 24 календарних років та більше. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року у справі № 580/1965/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо розгляду заяви [PERSON] від 24.03.2021 щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 24.03.2021 щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні. Даними діями позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Моральну шкоду оцінює в 24 000 грн. яку просить суд стягнути з відповідача. 02 серпня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18 серпня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Черкаській області строк для подачі відзиву на позовну заяву [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування моральної шкоди - десять днів з дня отримання копії ухвали. 06 вересня 2021 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтував тим, що позивач, як на підставу для задоволення позову, посилається на підтверджену судовим рішенням протиправну бездіяльність Головного управління щодо відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, що спричинила моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях, душевних стражданнях, приниження честі і гідності з тих підстав, що довелося багато часу, творчої енергії та сил присвятити для відновлення порушеного права. Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту страждань, зміну звичного способу життя позивач суду не надав. Висновки лікарів, експертів щодо зміни психоемоційного стану позивача, індивідуально-психологічних проявів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу протиправної бездіяльності Головного управління у матеріалах позовної заяви відсутні. Крім того, суду позивачем не надано доказів наявності перешкоди в реалізації ним прав і законних інтересів, встановлених Конституцією і законами України, як і не конкретизовано із зазначенням доказів, порушення реалізації яких саме прав та законних інтересів спричинено бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Розгляд справи № 580/1965/21 за позовом [PERSON] до Головного управління про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії здійснювався в порядку письмового провадження, судового збору при подачі позову позивач не сплачував, що свідчить про відсутність інших негативних явищ, спричинених протиправною бездіяльністю Головного управління. Наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Головного управління, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди. Отже, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком дій чи бездіяльності Головного управління, передбачених частиною 2 статті 23 ЦК України. Позивач в судове засідання звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву просить розглядати без участі відповідача, заперечує проти задоволення позову. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 12 травня 2021 року рішенням Черкаського окружного адміністративного суду по справі № 580/1965/21 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо розгляду заяви [PERSON] від 24.03.2021 щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 24.03.2021 щодо переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного рішення позивачу була здійснена доплата в сумі 2012,36 грн., в тому числі за березень 2019 року - 217,16 грн, з квітня 2019 року по листопад 2019 року - по 224,40 грн. щомісячно ( копія розрахунку додана до відзиву відповідача). Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимога ефективності судового захисту кореспондується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема,стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно. Частинами 2 та 3статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Так, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Разом з тим згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 (в редакції від 24.10.2003) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає доведеними факт спричинення позивачу моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача щодо не розгляду клопотання про переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, оскільки ненарахування доплати в березнні 2019 року на суму - 217,16 грн, з квітня 2019 року по листопад 2019 року - по 224,40 грн. щомісячно, об`єктивно негативно вплинуло на психологічний стан позивача та його соціальне функціонування. Враховуючи викладене, вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наявності підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди. Разом з тим, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 24 000 грн. є завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з того, що встановлюючи розмір відшкодування моральної шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, беручи до уваги, що позивач мав законні сподівання на отримання грошової виплати у передбаченому законом розмірі, не отримання якої об`єктивно призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, суд з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 500 грн. Позивачем при подачу позову не оплачувався судовий збір у зв`язку зі звільненням від його сплати у відповідності до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial