overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

28 липня 2020 року Комунальне некомерційне підприємство «Психіатрична лікарня м. Маріуполь», в особі директора Калугіна І. В., завідуючої відділенням Аверкіної С. В., звернулись до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO], до психіатричного закладу у примусовому порядку, обґрунтовуючи заяву тим, що 27 липня 2020 року до КНП «Психіатрична лікарня м. Маріуполь» за направленням дільничного лікаря-психіатра до відділення № 4 була госпіталізована [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , за результатами огляду якої комісією лікарів-психіатрів встановлено, що вона страждає на тяжке психічне захворювання: шизофренія параноїдна безперервна, є інвалідом ІІ групи безстроково та була визнано недієздатною. На даний час [PERSON] опікуна не має, та до цього багаторазово лікувалась стаціонарно, стан якої погіршився, бо вона не приймає ліки, займається бродяжництвом. Отже [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару. Представник заявника, лікар Аверкіна С. В., доводи поданої заяви підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві лікарні, додавши, що [PERSON] має хронічне психічне захворювання, яке на даний час загострилось, тому потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. [PERSON] в судовому засіданні усно надала свою згоду на примусове лікування. Законний представник [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, [PERSON] , в судовому засіданні підтримала доводи поданої заяви, яку просила задовольнити. Суд, вислухавши прокурор, який проти задоволення заяви не заперечував, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. За висновком комісії лікарів-психіатрів, Ларіонової Л. В. та Аверкіної С. В. , складеного 28 липня 2020 року за результатами комісійного огляду [PERSON] , 1974 р. н., встановлено, що остання страждає на тяжке психічне захворювання: шизофренія переноїдна безперервна, стан психічного здоров`я якої останнім часом погіршився, оскільки не приймає ліки. Зважаючи також на те, що [PERSON] не в змозі самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, комісія дійшла висновку, що вона підлягає госпіталізації до психіатричної лікарні у примусовому порядку. Таким чином, приймаючи до уваги пояснення осіб та досліджені докази, суд дійшов висновку, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, через що така заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

28 липня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 56. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання з відповідачем припинено близько семи років тому, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають, причиною розірвання шлюбу є відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на життя та вирішення важливих питань сім`ї та побуту, що негативно вплинуло на стосунки і призвело до розпаду сім`ї. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Спору щодо виховання дитини та місця її проживання немає. Спір про майно відсутній. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 04 серпня 2020 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду, клопотань в порядку ст. 279 ЦПК України відповідач не подав. Сторони в судове за сідання не з`явились, повідомлені належним чином, відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Сторони у справі зареєстрували шлюб 22 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 56 (ас 7). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (ас.8). Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін. Питання про судові витрати, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 840,80 грн. за подання позивачем позовної заяви про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

28 липня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 19.08.2020. 19.08.2020 розгляд справи відкладено на 09.09.2020, у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 09.09.2020 позивач не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі у порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2014 року, актовий запис № 976. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

28 липня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 липня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою судді від 04 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 20.08.2020. 20.08.2020 розгляд справи відкладено на 09.09.2020, у зв`язку з неявкою сторін. У судове засідання 09.09.2020 позивач не з`явилася, подала заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі у порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 липня 2014 року, актовий запис № 976 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача та інтересам дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

28 липня 2020 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у шлюбі з 13 квітня 2012 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, фактично проживають в різних містах. Зберігати сім`ю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, тому просить суд шлюб розірвати, залишити її прізвище без змін (а.с. а.с. 1 - 2). Позивачка в судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 квітня 2012 р., який зареєстровано Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 83, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . При укладанні шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 2012 року, виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 507 (а.с. 9). Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, фактично проживають в різних містах, зберігати сім`ю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно. Спору щодо поділу майна та мешкання дитини між сторонами на цей час немає. У разі виникнення спору він вирішуватиметься в самостійному провадженні. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються з сплаченого нею судового збору в розмірі 840,80 грн., на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

28 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 26 квітня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 53, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Сім`я розпалась остаточно, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] , судові витрати залишає за собою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без його участі не надав, як і не надав судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис № 53 (а.с.6). Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з наданої копії свідоцтва про народження (а.с.7). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

28 липня 2021 до суду надійшла заява від представника АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про ухвалення додаткового рішення по справі. В обґрунтування заяви зазначає, що 10.12.2020 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області стягнуто з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» заборгованість за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію у розмірі 4568,18 грн. Проте, при ухвалені рішення судом не вирішено питання про стягнення судового збору у розмірі 2102 грн, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2020 року задоволено позов АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до [PERSON] про стягнення вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії. Згідно платіжного доручення № 1715639 від 10.09.2020 року, за подання до суду вищезазначеного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102 грн. Однак при ухваленні рішення судом не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, враховуючи те, що в даному випадку було задоволено позов в повному обсязі, судові витрати - судовий збір у відповідності до положень статті 141 ЦПК України необхідно стягнути зі сторони відповідача на користь позивача. Оскільки в рішенні суду не зазначено про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2102 грн, є необхідність в ухваленні додаткового рішення в цій частині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

28\~липня 2021\~року [PERSON] ,\~заінтересована особа\~Головне управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Закарпатській області,\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючих\~документів,\~а саме:\~диплому [NUMBER] \~від 06.07.1980\~року,\~виданого Донецьким\~гірничим технікумом\~ім.\~Є.Т.\~Абакумова на\~ім`я [PERSON] \~належить [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків\~ [NUMBER] . Встановлення факту належності вказаних документів необхідно заявнику для призначення пенсії за віком. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, заявлені вимоги просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 25). Представникзаінтересованої особи Головне управління ПФУ в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмові пояснення, згідно яких зазначено, що у позивача при огляді документів для призначення пенсії були виявлені розбіжності у прізвищі, імені та по батькові (а.с. 22-24). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що диплом серії [NUMBER] від 06.07.1980 року, видано Донецьким гірничим технікумом ім. Є.Т. Абакумова на ім`я « [PERSON] » (а.с. 6). При цьому, на підтвердження заявлених вимог, а саме факту належності диплому, заявником було подано до суду копію свідоцтва про народження; копію свідоцтва про шлюб; копію виписки до диплому № [NUMBER] ; копію трудової книжки [NUMBER] ; копію довідки про військову службу № 582 від 13.05.2021 року; копію Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, які видані на ім`я « [PERSON] , [INFO] » (а.с. 7-14). В той же час, відповідно до паспорта № [NUMBER] , виданого 10.07.2018 року, органом 2112, правильним прізвищем, ім`ям та по-батькові заявника є [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-4). Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення. За таких обставин суд вважає, що заява підлягає до задоволення, а саме слід встановити факт, що диплом [NUMBER] \~від 06.07.1980\~року,\~виданий Донецьким\~гірничим технікумом\~ім.\~Є.Т.\~Абакумова на\~ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved