overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

28 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Гельмязівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 18, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 077060 від 28.10.2011 року. Від шлюбу сторони мають дочку: [PERSON], [INFO], яка проживає зі сторонами по справі. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, які негативно впливають на стан здоров`я позивача, а також на виховання їх дочки та формування її світогляду. Відповідач не приділяє належної уваги вихованню дитини та не надає їй належної матеріальної допомоги так як ніде не працює, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглядати справу у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх спільної дитини. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

28 жовтня 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням шлюбних відносин. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та показав суду, що 14 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя неповнолітніх дітей немає. Вони припинили шлюбні відносини з лютого 2013 року, бо вони не змогли жити однією сім'єю, вони не розуміли один одного, в їх сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Їхнє подружжя існує тільки формально, однією родиною вони не мешкають, бо у них відсутній загальний бюджет та спільне господарство вони не ведуть. Позивач наполягав на розірванні їх шлюбу з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 14 грудня 2011 року зареєстрували шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1425. У подружжя шлюб первинний. Від подружнього життя неповнолітній дітей немає. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з лютого 2012 року, вони не ведуть спільного господарства, відсутній загальний бюджет. За таких обставин, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

28 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON], у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на скрутне матеріальне становище, а також на обставини ненадання матеріальної допомоги відповідачем. У судове засідання сторони не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач, згідно наданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідач, згідно раніше наданих заперечень просив про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування такої процесуальної позиції посилався на ті обставини, що на теперішній час він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від цього шлюбу має двох малолітніх дітей, а також на його утриманні перебуває неповнолітній син дружини. Більше того, вказував на обставини отримання мінімальної заробітної плати та наявність кредитних зобов'язань. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі до 04 грудня 2007 року від якого мають дочку [PERSON], яка мешкає з матір'ю. Згідно договору № 20 від 06.08.2011 року, [PERSON] навчається в технолого-економічному коледжі Миколаївського державного аграрного університету. Термін навчання обчислюється з 20.07.2011 року по 20.07.2014 рік. На утриманні відповідача перебувають малолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], також на його утриманні перебуває неповнолітній син дружини - [PERSON], [INFO] За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 28 жовтня 2013 року по 20 липня 2014 року включно. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

28 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою, в якій просила визнати недієздатною її доньку [PERSON] та призначити її опікуном останньої. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що її донька [PERSON], є інвалідом І групи безстроково, потребує постійного стороннього догляду, оскільки в зв'язку з психічним захворюванням не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування при Очаківській райдержадміністрації Миколаївської області - у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Прокурор у судовому засіданні вважав, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається, з витягу із акту огляду міжрайонної спеціалізованої психіатричної ЛТЄК № 2 м.Львова від 12 січня 2000 року [PERSON], [INFO], є інвалідом І групи безстроково, непрацездатна, потребує постійного стороннього догляду і нагляду (а.с.6). Відповідно до висновку акту № 588 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 10 грудня 2013 року [PERSON], страждає вродженим малоумієм - помірною розумовою відсталістю в ступені імбецильності та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.24-27). Висновком опікунської ради при Очаківській райдержадміністрації Миколаївської області від 17 жовтня 2013 року визнано доцільним призначення [PERSON] опікуном її доньки [PERSON], [INFO] (а.с.7). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та призначення її опікуном матір [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

28 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 28 серпня 2013 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 37. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначає в заяві, що на теперішній час не підтримує сімейні відносини з відповідачем, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому потребує матеріальної допомоги. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 14 частки його доходів щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 16 частки доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 37, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейні відносини, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. У відповідності до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивачка перебуває у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку, вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, тому, він має можливість надавати матеріальну допомогу дружині. Враховуючи наведене, а також наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дружини повинен складати 16 частку доходів відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

28 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 25504,27 грн., заборгованність за кредитом 2200,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 18463,59 грн, заборгованність за пенею та комісією 3150,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1190,68 грн., всього загальна сума забогованості склала 25504,27 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2013 року 2013 року в розмірі 25504,27 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 28 жовтня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 2200,00 гривень вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 серпня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 25504,27 грн., заборгованність за кредитом 2200,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 18463,59 грн, заборгованність за пенею та комісією 3150,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1190,68 грн., всього загальна сума заборгованості склала 25504,27 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

28 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 8771,08 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач порушив умови кредитного договору № 003-14160-231211, укладеного 23 грудня 2011 року між банком та відповідачем, відповідно до якого, останньому було надано кредит у сумі 5427,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених в договорі. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, вказав про те, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 003-14160-231211, відповідно до якого, відповідачу надано кредит у сумі 5427,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених в договорі (а.с.7-10). Згідно пунктів 2.3, 2.4 умов вказаного договору, відповідач зобов'язався сплачувати 36% на рік за користуванням кредитом та 0,51% на місяць за ведення кредитної справи. В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно розрахунку заборгованості станом на 05 серпня 2013 року, становить 8771,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 6892,29 грн., комісія - 667,85 грн., заборгованість по відсоткам - 1210,94 грн. (а.с.6). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 546, статей 549, 611 ЦК України, виконання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. У відповідності до статті 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

28 жовтня 2013 року позивач звернулась до суду з відповідним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина з відповідача у твердій грошовій сумі 350 грн. щомісячно до досягнення сином 23 років за умови продовження ним навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13.08.1999 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який у даний час навчається на 3 курсі Харківського торговельно-економічного інституту КНЕТЕУ денної форми навчання з 01.09.2013 року. Відповідач матеріальної допомоги сину не надає, хлопець перебуває на утриманні матері. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги у розмірі 350 грн. на місяць підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги у розмірі 350 грн. на місяць, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27 квітня 1993 року, актовий запис №43 (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про одруження від 28.07.2000 року між [PERSON] та [PERSON] 28 липня 2000 року було укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 36. Після одруження подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. Повнолітній [PERSON] з 01.09.2013 року навчається на 3 курсі Харківського торговельно-економічного інституту КНЕТЕУ денної форми навчання. (а.с. 9) Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] відповідач [PERSON] з 2009 року ніде не працює, отримує допомогу по безробіттю. (а.с. 22 на звороті) Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 350 гривень, судом враховано положення статтей 182, 199 СК України, а також ту обставину, що відповідачем визнано позовні вимоги у розмірі 350 грн. щомісячно, оскільки він отримує допомогу по безробіттю та не має змогу виплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

28 жовтня 2013 року позивач звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з урахуванням уточнень у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому у 1996 році, який було розірвано 16.11.2004 року. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Наразі [PERSON] навчається на 1-ому курсі КЗ «Харківська гуманітарно-педагогічна академія». При цьому відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки і взагалі проживає окремо. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти стягнення аліментів на дитину не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 01.02.1996 року, актовий запис №9 (а.с.5). Повнолітня [PERSON] станом на [INFO] навчається на 1 курсі КЗ «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» денної форми навчання. (а.с. 6) Визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, судом враховано положення статтей 182, 199 СК України, а також ту обставину, що відповідачем визнано позовні вимоги. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved