Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

28.03.2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Галинівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 5. Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні погляди на сімейні обов'язки та відносини. Між ними не існує взаєморозуміння, поваги та довіри. Уже тривалий час вона проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком і чекає від нього дитину. Відповідач не погоджується розірвати шлюб в позасудовому порядку. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.06.1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Галинівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, актовий запис № 5 (а.с. 6). Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя сторін не склалося. Відповідач на підготовчому судовому засіданні визнав позов. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю у підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved