Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

28.11.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , із 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на тверду грошову суму в розмірі 3000,00 грн з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, 27.03.2020 року позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій також просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів в розмірі 14475,47 грн, що за її підрахунками складає 34455,58 грн, та судові витрати, понесені по справі за сплату судового збору в розмірі 840,80 грн і витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] аргументує тим, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 20.04.2015 року з подальшою видачею 26.06.2015 року виконавчого листа №640/5051/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення нею повноліття. Спочатку виконавчий лист було направлено до Комінтерного відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, але у зв`язку з регулярною несплатою аліментів відповідачем йому був нарахований борг за період з 18.03.2015 року по 01.08.2016 року у сумі 15473,08 грн. В подальшому, у зв`язку зі зміною місця роботи (проживання) боржника виконавче провадження було направлено до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та станом на 30.10.2019 року сума заборгованості вже склала 17513,77 грн. На сьогоднішній день виконавчий лист направлено до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Борг по аліментам на сьогоднішній день відповідачем не погашений, незважаючи на постійні намагання ініціювати отримання аліментних виплат позивачкою, [PERSON] постійно намагається уникати сплати аліментів, не надає відомостей про отримувані ним доходи, що відображається на розрахунках заборгованості, які є відмінними та не зрозумілими в силу різних вихідних даних, які беруться до уваги при нарахуванні сум до сплати. Зважаючи на те, що відповідач перебуває в працездатному віці, має задовільний стан здоров`я, не має на утриманні інших осіб, знає про наявність у нього аліментного обов`язку та боргу по аліментам, але жодним чином не намагається погасити повністю борг, аліменти сплачує нерегулярно та не проявляє цікавості до того, за які кошти і в який спосіб позивачці доводиться утримувати їхню спільну дитину, яка з кожним роком дорослішає та потребує все більше матеріальних витрат, то позивачкою і подано до суду позов про зміну способу стягнення аліментів з [PERSON] на тверду грошову суму в розмірі 3000,00 грн, а також стягнення з нього неустойки (пені) за період з 01.02.2020 року по 30.09.2020 року. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але остання подала до суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог в повному обсязі та просила судове засідання провести без участі сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.44). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином та вчасно (а.с.35,50,53,68), але не надав відзив на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.11.2011 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії виконавчого листа №640/5051/16-ц, виданого 26.06.2015 року Київським районним судом м.Харкова, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 18.03.2015 року до досягнення нею повноліття (а.с.7). Як вбачається з листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.11.2019 року за №24613/С-2832/№07-08, вказаний виконавчий лист №640/5051/16-ц, виданий 26.06.2015 року Київським районним судом м.Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, перебуває на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, де 05.11.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №49295016 та 08.11.2019 року державним виконавцем внесено інформацію щодо боржника [PERSON] до Єдиного реєстру боржників. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих зі звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату аліментів. Заборгованість по аліментам станом на 30.10.2019 року становила 15513,77 грн (а.с.8-9). З копії ухвали Київського районного суду м.Харкова від 12.02.2020 року у справі №640/5051/15-ц (н/п 4-с/953/20/20) вбачається, що [PERSON] зверталася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, просила визнати бездіяльність державних виконавців та виконавчих органів незаконною та зобов`язати здійснити перегляд справи та провести повний перерахунок повноцінного боргу за цілий період дії виконавчого листа №640/5051/15-ц, проте у задоволенні даної скарги суд їй відмовив (а.с.26-27). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 21.11.2019 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що також підтверджується копією паспорта та копією картки платника податків (а.с.28). Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання №1935 від 29.112019 року, виданої відділом адміністративних послуг Прилуцької міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.29). Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах від 28.07.2020 року за №99049 та №99048, наданих Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заборгованість по аліментам боржника [PERSON] станом на 30.03.2020 року становила 8737,39 грн (а.с.59-60), а станом на 30.06.2020 року - 7094,59 грн (а.с.61- 62). Згідно з інформацією за №99232 від 28.07.2020 року, наданою Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, на примусовому виконані в даному відділі перебуває виконавче провадження ВП №49295016, відкрите на підставі виконавчого листа №640/5051/15-ц від 26.06.2015 року, виданого Київським районним судом міста Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 18.03.2015 року і до досягнення нею повноліття. Ураховуючи те, що аліменти повинні утримуватись в розмірі 1/4 частки заробітку, то державним виконавцем розрахунок заборгованості здійснено: з 18.03.2015 року по 30.09.2015 року згідно з довідками про доходи боржника [PERSON] ; з 30.10.2015 року по 30.12.2017 року на підставі інформації про середню заробітну плату у Харківській області; з 30.01.2018 року по 30.06.2020 року згідно з довідками про доходи боржника [PERSON] . Державний виконавець керувався положенням ст.182 СК України, а саме: було враховано, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у розрахунку заборгованості сума аліментів, яка підлягає стягненню з боржника визначена в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи те, що розмір 1/4 частини заробітної плати боржника [PERSON] є меншим, аніж передбачений положенням ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Станом на 26.05.2020 року з боржника [PERSON] щомісячно здійснюються відрахування із заробітної плати аліментів у встановленому у виконавчому листі розмірі. 30.06.2020 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] за період від 18.03.2015 року по 30.06.2020 року, за результатами якого сума боргу складала 7094,59 грн (а.с.63-64). Згідно з розрахунком неустойки (пені) по аліментах за період з 01.02.2019 року по 30.09.2019 року, наданим позивачкою, розмір пені станом на 26.03.2020 року становить 34455,58 грн (а.с.39-42). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, враховуючи праву природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). В судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не регулярно сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] , починаючи з 18.03.2018 року і з того часу він порушує свій обов`язок щодо їх сплати. У зв`язку з чим у позивачки виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи з 01.02.2019 року. За таких обставин суд вважає, що розрахунок розміру неустойки, наданий до суду позивачкою, є арифметично невірним, оскільки здійснений шляхом множення заборгованості за аліментами на 1 % пені і на незрозумілу кількість днів (від 420 днів максимально до 207 днів мінімально), тому в цій частині вимоги позивачки підлягають лише частковому задоволенню. Здійснивши розрахунки, суд вважає, що розмір неустойки, який підлягає стягненню на користь позивачки, становить 3305,94 грн, з яких: за лютий 2019 року (28 (кількість днів) х 16,58 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1658,30 грн) = 464,32 грн; за березень 2019 року (31 (кількість днів) х 30,45 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 3045,38 грн) = 944,06 грн; за квітень 2019 року (30 (кількість днів) х 10,135 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1013,50 грн) = 304,05 грн; за травень 2019 року (31 (кількість днів) х 10,135 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1013,50 грн) = 314,18 грн; за червень 2019 року (30 (кількість днів) х 10,135 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1013,50 грн) = 304,05 грн; за липень 2019 року (31 (кількість днів) х 10,59 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1059,00 грн) = 328,29 грн; за серпень 2019 року (31 (кількість днів) х 10,59 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1059,00 грн) = 328,29 грн; за вересень 2019 року (30 (кількість днів) х 10,59 (пеня в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 1059,00 грн) = 317,70 грн. Щодо вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів, суд прийшов до наступного висновку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за №143 цс 13. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму та потребує цього, а відповідач в ході судового розгляду не надав жодних заперечень щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. Тож, враховуючи обставини справи та матеріальний стан як позивачки, так і відповідача, підстави позову та докази, надані на його обґрунтування, той факт, що сума, яку просить стягувати з відповідача позивачка, є більшою, ніж мінімальний розмір аліментів на дитину, визначений статтею 182 СК України (не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), то суд з врахуванням інтересів дитини вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги позивачки задовольнити . Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України всі судові витрати у справі слід стягнути з відповідача, в тому числі і витрати на отримання позивачкою правничої допомоги в розмірі 2500,00 грн. На підставі викладеного та ст.180-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial