overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

26 червня 2017 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 12 березня 2005 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають дитину, а саме, доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що відповідач з лютого місяця 2017 р. покинув сімю і проживає окремо, а вона змушена сама утримувати дитину. Просить суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1 250 грн щомісячно до її повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав частково мотивуючи тим, що не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Справу просив розглянути за його відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2005 р. В період шлюбу, а саме, 31 жовтня 2007 р. у них народилася донька [PERSON]. Встановлено, що сторони з лютого місяця 2017 року проживають окремо, проте дитина залишилася проживати з позивачем і знаходиться на утриманні останньої, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Новоодеської міської ради та Актом обстеження матеріально-побутових умов сімї позивача. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК). Зясовано, що відповідач інвалідом не являється, має задовільний стан здоровя і інших обовязкових платежів не має. Працює, але не влаштований на роботу у встановленому законом порядку. Отже має нерегулярний, мінливий дохід. За такого, суд, з урахуванням обставин визначених ст. 182 СК України, виходячи з принципу розумності, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення нею повноліття в меншій твердій грошовій сумі ніж було заявлено позивачем. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 26 червня 2017 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 04 листопада 2016 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає (а.с. 20). Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с. 18, 21). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у підготовчому судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею. Відповідач участі в утриманні дітей не бере, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву [PERSON] вбачається, що він позов не визнає. Зазначено, що він не відмовляється сплачувати аліменти на дітей. Проте, у зв'язку з відсутністю у нього постійного місця роботи, просить стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 746 гривень щомісяця, а на утримання доньки - 930 гривень щомісяця (а.с. 21). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. З позову вбачається, що 29 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З відзиву відповідача вбачається, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Проте, у зв'язку з відсутністю у нього постійного місця роботи, просить стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 746 гривень щомісяця, а на утримання доньки - 930 гривень щомісяця. Відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дітей мають нести спільно обоє батьків. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2018 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої посилається на п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України та зазначає, що в резолютивній частині рішення не вказана причина смерті [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Враховуючи ч.4 ст.270 ЦПК України, виходячи з обставин справи, суд доходить висновку, що немає необхідності викликати учасників справи в судове засідання для ухвалення додаткового рішення. Згідно зі ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи №235/3148/18 та зміст рішення від 04.06.2018, суд зазначає таке. В своїй заяві про встановлення факту смерті особи заявник просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 31.01.2018; причина смерті - аневризма висхідного відділу аорти, розірвана на фоні гіпертонічної хвороби. Вказана заява рішенням суду від 04.06.2018 задоволена, в резолютивній частині рішення зазначено: «Встановити факт, що [PERSON], [INFO], місце народження місто Сніжне Донецької області, помер 31 січня 2018 року у місті Сніжне Донецької області, Україна». Разом з тим, зазначаючи в мотивувальній частині рішення, що причиною смерті [PERSON], [INFO], є аневризма висхідного відділу аорти, розірвана на фоні гіпертонічної хвороби, в резолютивній частині така причина смерті не зазначена, хоча заявник в своїй заяві просила навести причину смерті. За правилами п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Усунути зазначений недолік слід у спосіб ухвалення додаткового рішення. Отже, заява [PERSON] підлягає задоволенню шляхом ухвалення додаткового рішення, в якому визначити, що причиною смерті [PERSON], [INFO], який помер 31.01.2018, є аневризма висхідного відділу аорти, розірвана на фоні гіпертонічної хвороби.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON], яким просила розірвати шлюб із відповідачем. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2004 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2004 року. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 19 листопада 1994 року вона уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований Липоводолинським відділом реєстрації актів громадянського стану. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Зазначила, що протягом останніх років їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що привело до втрати поваги один до одного. На підставі цього в сім'ї відбувалися сварки, різні непорозуміння, які призвели до фактичного припинення шлюбних стосунків. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями. Вже близько п'яти років подружні відносити не підтримують. Прийняті нею міри ніяких наслідків не дали, шлюб просить розірвати. Терміну для примирення просить не надавати. Позивач в письмовій заяві просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 19 листопада 1994 року [PERSON], 1969 року народження, та [PERSON], 1968 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано Липоводолинським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської області, актовий запис № 58 (а.с. 6). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Волочиським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницкої області 08 липня 2000 року, запис № 55, посилаючись на те, що шлюбні відносини припиненні з червня 2018 року, збереження сім'ї неможливе у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Від шлюбу у них є дві неповнолітні дитини: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить прийняти рішення в підготовчому засіданні, зазначила, що в наданий судом строк на примирення з відповідачем не помирилися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить прийняти рішення у підготовчому засіданні, зазначив, що в наданий судом строк на примирення з позивачкою не помирилися. Враховуючи те, що відповідач визнає позов повністю, суд, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. У сторін є дві неповнолітні дитини: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини з червня 2018 року, спільного побуту та господарства не ведуть, в наданий ухвалою суду від 12.09.2018 року строк на примирення не помирилися. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про одруження, свідоцтвами про народження, довідкою про склад сім'ї позивачки і не оспорюються сторонами. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою\~ до [PERSON], якою просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1991 року. Подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. 17 липня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загально позовного провадження. 21 вересня 2018 року Ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив таке. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.07.1991 року. Подружжя дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON], якою просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2014 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. 17 липня 2018 року Ухвалою суду було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загально позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2014 року. Подружжя від шлюбу має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved