Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

28 вересня 2018 року заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури звернувся в суд в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до [PERSON] , третя особа на стороні позивача Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що уповноваженою особою управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, 15 жовтня 2017 року у ході здійснення контролю на автомобільній ділянці 450 км+500 м. автодороги М-05 Київ-Одеса зупинено автомобіль марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] з загальним напівпричіпом марки TRAILOR, модель S383, реєстраційний номер [NUMBER] . Вищевказаний автомобіль з напівпричепом належить відповідачу [PERSON] За результатами зважування автомобіля та габаритно-вагового контролю зафіксовано відстані між осями: 3,8/5,2/1,3/1,3; осьові навантаження: нормативно-допутиме 11,0/11,0/22,0; фактичне 6,62/12,18/8,44/8,62/8,62; повна маса транспортного засобу склала 44,48 т при нормативно допустимій 40,0 т, тобто порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України. Вищевказане порушення підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 15 жовтня 2017 року, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0153499 від 15 жовтня 2017 року, актом про здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0157801 від 15 жовтня 2017 року, квитанцією щодо результатів виміру ваги автомобіля. Як наслідок, працівниками управління Укртрансбезпеки в Одеській області 15 жовтня 2017 року здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування із зазначенням перевищення нормативу до акту від 15 жовтня 2017 року № ВН 0153499, згідно даних якого визначено плату за проїзд в сумі 171,36 євро. Крім того, у товарно -транспортній накладній зазначено, що автомобіль марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом марки TRAILOR, модель S383, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] прямував з с. Єреміївка Одеської області в смт. Іваново Одеської області. Відповідно до п.27 Порядку №879, плата за проїзд справляється у національній валюті та з врахуванням офіційного курсу гривні встановленому НБУ на день проведення розрахунку, плата склала 5411,21 грн. Оскільки станом на день подачі позову до суду [PERSON] вищевказаних сум сплачено не було, просить суд стягнути з останнього в користь Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують норми у сумі 5411,21 грн., а також на користь Прокуратури Волинської області 1762 грн. судові витрати у справі у розмірі сплаченого судового збору. У судове засідання представник Володимир-Волинської місцевої прокуратури не з`явився, прокурор Нововолинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Тиха Т.А. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечила (а.с.100). Представник третьої особи на стороні позивача Управління Укртрансбезпеки в Одеській області не з`явився, представник за довіреністю Бірук В.Я. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, позов підтримав, просив його задоволити (а.с.80). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, через розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (а.с.101). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до абз.4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року зі змінами та доповненнями (далі - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Згідно п.4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті. Також, відповідно до п.п. 2, 15, 27 п. 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. У відповідності до абзацу першого п.8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу. Таким чином, Уктрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Так, беручи до уваги норми Закону України «Про автомобільний транспорт» та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави на стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб`єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави. Крім того, відповідно до ст.5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевого бюджетів. Пунктом 6 ч.3 ст. 29 Бюджетного кодексу України передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України. Крім того, у п. 5 ст. 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» зокрема, зазначено, що у 2018 році кошти, отримані спеціальним фондом Державного бюджету України, спрямовуються відповідно на розвиток мережі та утримання автомобільних доріг загального користування. Несплата коштів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування на 2013-2018 роки, метою якої є забезпечення ефективного функціонування та розвитку мережі автомобільних доріг загального користування, будівництва, реконструкції та ремонту автомобільних доріг. Зважаючи на те, що несплата відповідачем коштів за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, призводить до ненадходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та, відповідно, до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави, виникає необхідність захисту інтересів держави. Отже, визначена контролюючим органом плата за проїзд, несплачена перевізником-власником транспортного засобу у встановлені законодавством строки, набуває статусу заборгованості перед Державним бюджетом України, а несплата суб`єктом господарювання у встановлені строки коштів до Державного бюджету України суттєво порушує інтереси держави. Таким чином, у прокурора є обґрунтовані підстави для пред`явлення позову в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті. Законом України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Згідно п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними, дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Відповідно до п.п. 4 п.2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законом параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. 15 жовтня 2017 року уповноваженою особою управління Укртрансбезпеки в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснено габаритно-ваговий контроль автопоїзду автомобіля марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] з загальним напівпричіпом марки TRAILOR, модель S383, реєстраційний номер [NUMBER] , на автомобільній ділянці 450 км+500 м. автодороги М-05 Київ-Одеса (а.с.18-17). Згідно довідки про результати здійснення габаритно- вагового контролю від 15 жовтня 2017 року відстані між осями автомобіля марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом марки TRAILOR, модель S383, реєстраційний номер [NUMBER] склала 3,8/5,2/1,3/1,3; осьові навантаження: нормативно-допутиме 11,0/11,0/22,0; фактичне 6,62/12,18/8,44/8,62/8,62; повна маса транспортного засобу склала 44,48 т, при нормативно допустимій 40,0 т (а.с.20). У товарно-транспортній накладній зазначено, що автомобіль марки VOLVO, модель FH12, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом марки TRAILOR, модель S383, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] прямував з с. Єреміївка Одеської області в смт. Іваново Одеської області (а.с.24). Вищевказаний автомобіль, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.23) належний відповідачу [PERSON] і перебував під його керуванням. З вищевказаного встановлено, що [PERSON] порушив п.22.5 ПДР України. Проведений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 15 жовтня 2017 року, згідно з яким за перевищення нормативних параметрів нараховано до сплати 171,36 євро. Розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 31і, затвердженої постановою КМУ №879 від 27.06.2007), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі). П = євро. Відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 15 жовтня 2017 року курс гривні до євро складав 3157,8052 грн. Отже загальний розмір плати за проїзд, нарахованої [PERSON] . становить 5411,21 грн. Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила №30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. В свою чергу, положенням п.22.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м. (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м.), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т, здвоєнні осі - 18 т, строєні - 24 т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осіпонад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків. Згідно з ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства. Із положень пункту 4 Правил №30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), видані перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Згідно п.27 Порядку №879 від 27.06.2007 р. передбачено, що плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Згідно з пунктом 28 Порядку №879, здійснення державного контролю на автомобільному транспорті плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи (та) пасажирів транспортними засобами. Згідно ст. 48 цього ж Закону, документом для здійснення перевезень вантажів, зокрема для автомобільного перевізника, є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах та інші документи, передбачені законодавством. Водій зобов`язаний пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортні накладні або інший визначений законодавством документ на вантаж. Пунктом 31 Порядку №879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази. Згідно із п.311 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Незважаючи на те, що відповідно до Порядку, перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління Укртрансбезпеки у Одеській області, у визначений вище термін платник [PERSON] нараховані йому кошти добровільно не сплатив. У п.26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Отже, з врахуванням вищевикладених норм права, а також того, що перевізник - власник транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, плату за проїзд до Державного бюджетом України не вніс, суд позов задоволює та стягує з [PERSON] на користь Державного бюджету України кошти за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у розмірі 5411,21 грн. З врахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь Прокуратури Волинської області 1762 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved