Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

27.12.2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником 1/4 квартири [ADDRESS]. Інші частини квартири належать [PERSON],[PERSON], [PERSON]. 19 березня 2001 року [PERSON] знявся з реєстрації за адресою вказаної квартири та вибув з неї, в невідомому напрямку, займає свою частину квартири, не проживає там більше 10 років і претензій на дану частину не предявляє. За час проживання позивача в квартирі вона, разом зі своєю родиною, користувалася квартирою, повністю оплачує всі послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, тому просить визнати за собою право власності на 1/4 частку квартири, що належить іншому співвласнику [PERSON], якому належить 1/4 частки вказаної квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул. Репіна, 72. кв. 10. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне: Згідно ч.1 ст.11, ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу обставини, встановлені судовим рішенням у \~\~\~\~цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2014 року у цивільній справі № 185/7369/14-ц за позовом [PERSON] до Виконком Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири, що належала її рідній бабусі [PERSON] та знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м.Павлоград, буд. № 10 по вул. Репіна, 72. Судом було встановлено, що 12 січня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належить 1/4 частка квартири № 10, розташованого по вул.Репіна, 72 м.Павлограда Дніпропетровської області. Згідно акту від 26 березня 2014 року, складеного головою квартального комітету [PERSON] та членами комісії [PERSON] та [PERSON], [PERSON] проживає за адресою [INFO] буд. 10 , добросовісно заволоділа вказаним квартирим і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном з 08.02.1994 р. Відповідно до довідки від 24.11.2016, виданої КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано станом на 13.03.2001 за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.03.2001 Павлоградським відділом по обліку та розподілу житлової площі. (а.с. 13) Згідно із довідкою від 25.11.2016, виданої ПП «К-П-1», [PERSON],[INFO], знятий з реєстрації місця мешкання за адресою:вул.. Репіна, 72, кв. 10, м. Павлоград. (а.с. 11) Відповідно до довідки від 28.11.2016, складеної ПП «К-П-1» [PERSON] має наступний склад сімї: [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],, [PERSON], [INFO],, [PERSON], [INFO], яка померла 26.07.2015 а/з №1024.(а.с.14) У відповідності до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.. На підставі викладеного та

Outcome: approved