Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

27.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про поновлення на роботі на посаді касира пункту надання фінансових послуг Філії №11 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» та стягнути з [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2017 року по день винесення судом рішення, поновити на посаді фахівця-оператора Відділення №8 Чернігівської філії [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2017 року по день винесення судом рішення, а також стягнути витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» просив відмовити в задоволенні позову із підстав викладених в запереченнях проти позову. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення проти задоволення позову. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу на посаду касира ПНФП філії №11 ТОВ «Пост Фінанс» з 16 грудня 2015 року, що підтверджується копією наказу про прийняття на роботу №468 від 15.12.2015 року (а.с. 36). 21 серпня 2017 року позивач надала [PERSON] заяву з проханням звільнити її із займаної посади 04 вересня 2017 року за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 38). 31 серпня 20017 року відповідачем був виданий наказ №2482к про звільнення з посади позивача за угодою сторін 04 вересня 2017 року на підставі заяви від 21.08.2017 року (а.с. 37). Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України трудовий договір припиняється за угодою сторін. 01.09.2017 року позивач направила до відповідача письмову заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за згодою сторін, оскільки не бажає звільнятися, як і не бажала із самого початку (а.с. 9). Вказана заява була отримана [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» 06.09.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 9 зв.). Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. [PERSON] по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст.36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст.38 КЗпП). У постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, що розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору суди повинні з'ясувати, зокрема, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення. Угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов'язується із вчиненням фактичних дій. Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей. Отже, визначення дати звільнення є необхідною умовою досягнення взаємної домовленості між працівником та суб'єктом призначення, з метою дотримання прав та гарантій, встановлених трудовим законодавством. Наказом №236-К від 16.12.2015 року [PERSON] було прийнято на посаду фахівця (оператора) Відділення №8 Мережа відділень №1 Філія м. Чернігів Регіональної дирекції Центрального регіону з 17.12.2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу за сумісництвом. Наказом від 26.01.2016 року №16-К було переведено [PERSON] з 26.01.2016 року на посаду фахівця (оператора) Відділення №8 Мережа відділень №1 Філія м. Чернігів Регіонлаьної дирекції Центрального регіону з оплатою праці згідно штатного розпису з неповним робочим днем 2 години, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. Наказом від 07.07.2016 року №127-К було переведено [PERSON] з 07.07.2016 року на посаду фахівця (оператора) Відділення №8 Мережа відділень №1 Філія м. Чернігів Регіональної дирекції Центрального регіону з оплатою праці згідно штатного розпису з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. Наказом від 03.10.2016 року № 188-К було переведено [PERSON] з 03.10.2016 року на посаду фахівця (оператора) Відділення №8 Мережа відділень №1 Філія м. Чернігів, Регіональної дирекції Центрального регіону з оплатою праці згідно штатного розпису з неповним робочим днем 2 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. 21 серпня 2017 року позивач надала [PERSON] заяву з проханням звільнити її із займаної посади 04 вересня 2017 року за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 38). Наказом від 04.09.2017 року №166-К було звільнено позивача з 04.09.2017 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України). Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу статтями 40, 41, 43, 43-І і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника ) статтею 45 цього Кодексу. У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. 01.09.2017 року позивач направила до відповідача письмову заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за згодою сторін, оскільки не бажає звільнятися, як і не бажала із самого початку (а.с. 8). Вказана заява була отримана [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» 04.09.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 8 зв.). Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно висновку експерта за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 04.06.2018 № 1410/1411/18-24 в наданих на дослідження заявах [PERSON] на імя генерального директора ТОВ «Пост Фінанс» [PERSON] та на імя директора ТОВ «Нова Пошта» [PERSON] від 21.08.2017 зазначена дата звільнення за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України «4 вересня 7», «4 вересня 17» та дати в самих заявах «21.08.2017» виконані не [PERSON], а іншою особою. Вирішити питання «Чи виконані зазначені дати одночасно з іншим рукописним текстом наявним у заявах (посадою, прізвищем, імям, по-батькові, підписом) або проставлені (дописані) пізніше основного тексту?» не виявляється за можливе з причин відсутності в відділенні інституту спеціаліста, який вирішує задачі судово-технічної експертизи документів, а саме встановлення абсолютної давності штрихів, які виконані пастою для кулькових ручок (а.с.109-116). Отже, аналізуючи встановлені судом обставини справи, факт подання позивачем заяв про звільнення є сумнівним, оскільки заяви, які наявні в матеріалах справи не містять дати її написання, а сам факт її подання вказаними у заявах датами та волевиявлення про звільнення за угодою сторін позивачем заперечувалося в судовому засіданні. Право громадянина на працю та гарантії захисту від незаконного звільнення, а також створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею, рівних можливостей у виборі професії та роду трудової діяльності, та забезпечення гарантій захисту працівника від незаконного звільнення закріплено статтею 43 Конституції України. Приймаючи рішення про звільнення позивача за угодою сторін, відповідач повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. За таких підстав, суд доходить висновку про поновлення [PERSON] на посаді касира пункту надання фінансових послуг Філії № 11 [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» (Чернігів) Філії [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Пост Фінанс» з 05 вересня 2017 року та на посаді фахівця (оператора) Відділення № 8 Мережа відділень № 1 Філія м. Чернігів Департаменту філіальної мережі Дирекції з обслуговування клієнтів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» з 05 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100\~затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п.2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. За приписами абз.3 п.3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100\~основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку). Згідно наданого представником позивача розрахунку, який не заперечувався представником відповідача слід стягнути з [PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Пост Фінанс» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2017 по 05.09.2018 в розмірі 49125 грн. 31 коп., з відрахуванням із вказаної суми обов'язкових платежів на користь держави та стягнути з [PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Нова Пошта» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2017 по 05.09.2018 в розмірі 18683 грн. 62 коп., з відрахуванням із вказаної суми обов'язкових платежів на користь держави, із врахуванням того, що представником [PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Нова Пошта» взагалі не було надано розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір за дві вимоги по 1280 грн. 00 коп. з кожного. Відповідно до ч.1\~ст. 137 ЦПК\~України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 22.09.2017 (а.с.19) вбачається, що за договором про надання правової допомоги позивачем було сплачено 5000 грн. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню з відповідача по 2500 грн. 00 коп.\~ з кожного витрат на професійну правничу допомогу. За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно квитанції № 239 від 19.03.2018 позивач сплатила 3432 грн. 00 коп. (а.с.) за проведення судової експертизи. Таким чином, з відповідачів слід стягнути по 1716 грн. 00 коп. з кожного. Таким чином, слід стягнути з\~[PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Пост Фінанс»\~ на користь [PERSON] 4216 грн. 00 коп. судових витрат та стягнути з\~[PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~«Нова Пошта»\~ на користь [PERSON] 4216 грн. 00 коп. судових витрат.

Outcome: approved