Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

27.12.2019 року [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності. 4 листопада 2020 року ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі (а.с.25-26). В позовній заяві зазначає, батьки позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] за життя були зареєстровані та проживали по [ADDRESS] . [INFO] у с. Увин Радехівського району Львівської області помер його батько [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.05.1998 року Увинською сільською радою Радехівського району у Львівській області. [INFO] у с. Увин Радехівського району Львівської області померла його мама [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.02.2010 року Відділом РАЦС Радехівського РУЮ Львівської області. За життя [PERSON] склав заповіт, який 02.07.1997 року був посвідчений секретарем Увинської сільської ради Радехівського району і, відповідно до якого спадкодавець заповів усі свої майнові та немайнові права [PERSON] (Позивачу у справі). Згідно даних, викладених у довідці Увинської сільської ради Радехівського району №126 від 12.12.2019 року, на день смерті [PERSON] разом із ним в одному будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , проживали і були зареєстровані дружина - [PERSON] , син - [PERSON] (Позивач у справі), невістка - [PERSON] , внук - [PERSON] , внучка - [PERSON] . У склад спадкового майна увійшло право власності на земельні ділянки загальною площею 0,8500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області та на які виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №2044 від 14.12.1999 року. Просить суд, встановити факт, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , право власності на земельні ділянки загальною площею 0,8500 га, що складаються з чотирьох земельних ділянок площами 0,1691 га, 0,3409 га, 0,2288 га та 0,2000 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області та, які належали померлому [INFO] [PERSON] , на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ №2044, виданого 14.12.1991 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити (а.с.40). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , скерували до суду заяви про визнання позову, в яких позовні вимоги визнають повністю, просять розгляд справи проводити без їхньої участі та прийняти рішення про задоволення вимог в повному обсязі(а.с.37-38). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Із врахуванням наведеного, на підставі ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії, [NUMBER] , виданим 19 травня 1998 року Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області(а.с.8). [INFO] помирає [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії, [NUMBER] , виданим повторно Увинською сільською радою Радехівського району Львівської області 20 лютого 2010 року(а.с. 10). Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження останнього, виданого Бродівським бюро ЗАГС Львівської області, серії [NUMBER] від 19 серпня 1964 року. Батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). За життя спадкодавець [PERSON] , 02 липня 1997 року склав заповіт на користь [PERSON] , яким заповів все його майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому на день смерті буде належати, і на що він за законом матиме право, заповіт зареєстровано за №3(а.с.9). Відповідно до довідки №126 від 12 грудня 2019 року виданої виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області від 12.12.2019 року, на день смерті [PERSON] разом із ним в одному будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , були зареєстровані дружина - [PERSON] , син - [PERSON] (Позивач у справі), невістка - [PERSON] , внук - [PERSON] , внучка - [PERSON] (а.с.12). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ЛВ №2044, виданого 14 грудня 1999 року на підставі рішення сесії, Увинської сільської Ради народних депутатів від 20 квітня 1996 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №32, вбачається, що земельна ділянка, площею 0.8500 га, для обслуговування житлового будинку - 0.2500, ведення особистого підсобного господарства - 0.6000, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.11 - зворот). 28 вересня 2020 року в адресу суду надходить клопотання від [PERSON] , яким вона просить залучити до участі в справі №451/1757/19 правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Мотивуючи це тим, що [PERSON] [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 28 березня 2020 року(а.с.20-21,23). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 17 листопада 1990 року, виданого Павлівською сільською Радою народних депутатів Радехівського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 1990 року уклали шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище на « [PERSON] »(а.с.22). З витягу №60716409 від 26.06.2020 року, вбачається, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами, якого є реєстрація спадкової справи №66029272 спадкодавцем відповідно до якої є [PERSON] (а.с.24) Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved