Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

27.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 11.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в вигляді полісу №АІ/7416517, згідно якого було застраховано відповідальність транспортного засобу «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER]. 25.02.2015 року в м. Києві на вул. Хрещатик сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], та забезпеченого транспортного засобу «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва встановлено, що ДТП сталося в результаті порушення відповідачем ПДР України. Внаслідок ДТП [PERSON] зазнала матеріальної шкоди у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля [NUMBER], і згідно з калькуляцією №106295 від 06.03.2015 року вартість відновлювального ремонту становить 3024,62 грн. 24.04.2015 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вказана подія була визнана позивачем страховим випадком та 05.05.2015 року було складено страховий акт №106295. 30.06.2015 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3024,62 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» позивач зазначає, що відповідач не повідомив страховика про настання ДТП у визначений законом строк та спосіб і тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3024,62 грн., а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстави викладених у ній та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що він наступного дня після скоєння ДТП звернувся до страховика з заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди заповнивши відповідний бланк, однак копії цього бланку страхова компанія йому не видала, тому такої копії в нього немає. Крім того, заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач зазначає, що на огляд автомобіля його не запрошували, тож в нього є обґрунтовані сумніви в тому як була проведена оцінка заподіяної шкоди, які саме пошкодження були враховані, тому результати такої оцінки відповідач не визнає. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи 08.12.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді Полісу №АІ/7416517. Строк дії полісу з 11.12.2014 року по 10.21.2015 року. Страхувальник - [PERSON]. Забезпечений транспортний засіб - «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 4). За змістом постанов Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2015 року та 10.04.2015 року [PERSON] 25.02.2015 року о 19 год. 15 хв. керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] по вул. Хрещатик, 7/11 в м. Києві, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 7-9). Вказаною постановою суду відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, водій автомобіля [NUMBER], [PERSON] 06.03.2015 року звернувся до позивача з письмовим повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с. 5-6). 06.03.2015 року пошкоджений автомобіль було оглянуто, що підтверджується актом №106295 (а.с. 10-18) та згідно експертного висновку №106295 вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 3024,62 грн. (а.с. 19-20). 24.04.2015 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулась до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 21) і на виконання вимог чинного законодавства України позивач склав страховий акт №106295 (а.с. 22) та 30.06.2015 року здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 3024,62 грн., що підтверджується випискою по рахунку АТ «Просто-страхування» (а.с. 23-24). Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. За змістом положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки відповідач, як страхувальник та водій забезпеченого транспортного засобу, допустився порушення наведених вище вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: не повідомив страховика у встановлені строки про настання ДТП, позивач набув права регресної вимоги до відповідача. За наведених обставин суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог позивача про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 3024,62 грн. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведених положень ЦПК України, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що насправді він начебто повідомляв позивача про ДТП у письмовій формі на наступний день після події, оскільки будь-яких належних та достатніх доказів своєї позиції відповідач суду не надав. Стосовно інших посилань відповідача суд зазначає, що не погоджуючись із висновками експертного дослідження щодо вартості ремонту та вказуючи на наявність неправомірності, на думку відповідача, дій позивача, відповідач до суду з будь-якими зустрічними вимогами не звертався та обґрунтованих заперечень щодо невірності визначеної вартості ремонту автомобіля суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved