Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

28.12.2020 р. позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на час навчання їхнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову на весь період навчання дитини у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову зазначає, що з 2001 року позивачка знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та проживала разом із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згодом у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з відповідачем не склалося. Він сплачував позивачці аліменти в розмірі ј частини заробітку, на виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області. На даний час їхній син досяг повноліття та є студентом першого курсу Сумського державного університету, термін закінчення навчання 30 червня 2024 року. Також позивачка стверджує, що сама не в змозі забезпечити повноцінне навчання сина та його утримання, а відповідач є працездатним та має змогу сплачувати аліменти. Тому, покликаючись на ст. ст. 199, 200 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 15.01.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 28.01.2020 р. на 11:00 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, не заперечує щодо сплати аліментів на час навчання сина. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів позовної заяви з 2001 року позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) знаходилась у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та проживала разом із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2003 року (а. с. 6), [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з повідомлення від 07.09.2020 р., виданого приймальною комісією Сумського державного університету [PERSON] зараховано студентом 1 курсу Факультету електроніки та інформаційних технологій на денне відділення (а. с. 8). Із посвідчення студента Сумського державного університету, виданого [PERSON] вбачається, що строк навчання в даному виші з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітнього сина відповідач має обов`язок його утримання до досягнення ним 23 років або закінчення навчання у виші. Проте, такий обов`язок відповідач належно не виконує, попри те, що може і здатний утримувати сина. Як вбачається з письмової заяви відповідача, останній визнав позов та згідний сплачувати аліменти на час аліменти на час навчання сина [PERSON] (а. с. 21). Також судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його сина у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання.

Outcome: approved