Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

27 листопада 2017 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Обухівтранс» про стягнення заробітної плати в надурочний час. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 21.05.2015 року він був прийнятий на посаду контролера з технічного стану транспортних засобів з посадовим окладом 2788,00 грн. 04.05.2017 року позивач був звільнений за власним бажанням по ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В ТОВ «Обухівтранс» позивач працював згідно графіка змінності в першу і другу зміну. Позивач вказує на те, що відповідач ТОВ «Обухівтранс» порушив норми ст. 66 КЗпП і тому тривалість зміни становить 24 години, а запис в табелі повинен бути 16/8. Нарахування заробітної плати за надурочні години в подвійному розмірі відповідачем не проводилось, що значно зменшило розмір середньоденної заробітної плати для розрахунку відпускних, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до проведених позивачем розрахунків сума не донарахованої заробітної плати становить 38152,62 грн., донарахована сума відпускних становить 1354,32 грн., сума компенсації за невикористану відпустку становить 1211,87 грн. Крім того позивач вказує, що нарахування заробітної плати за роботу в надурочні години приводить до збільшення вихідної допомоги на 2302,65 грн. і збільшення компенсації за затримку розрахунку при звільненні на 35,70 грн. за робочий день з 04.05.2017 року по день фактичного розрахунку. Тому, позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав відповідачем, та з врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з Товариства «Обухівтранс» на його користь 38152,62 грн. - заробітної плати, 1354,32 грн. - донарахованої суми відпускних за період червень 2015 року - травень 2016 року, 1211,87 грн. - донараховану суму компенсації за невикористану відпустку за період червень 2016 року - квітень 2017 року, 2302,65 грн. - вихідної допомоги при звільненні, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 04.05.2017 року по день фактичного розрахунку в сумі 35,70 грн. за один робочий день, індексацію заробітної плати за роботу в надурочний час в сумі 9392,67 грн. за період травень 2015 року - грудень 2017 року. Ухвалою судді від 28.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду 26.02.2018 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області розпочато підготовче провадження у справі та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність, зазначив, що розрахунки надані позивачем ґрунтуються на припущеннях, оскільки в день звільнення позивача з ним було проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що працюють в ТОВ «Обухівтранс», з [PERSON] працювали в одній зміні, обов'язки для всіх працівників одинакові, перерва з 12 по 13 години та з 00 до 01 години, в обідню перерву контролер може залишати територію підприємства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона працює головним бухгалтером ТОВ «Обухівтранс», позивач за період роботи з 2015 по 2017 роки жодного разу не звертався до бухгалтерії з питаннями про нарахування йому заробітної плати. Заробітна плата нараховується працівникам в програмі «1-С», всі нарахування відповідають дійсності, на підприємстві проводилась перевірка та жодних порушень не виявлено. Суд, заслухавши обґрунтування позивача, заперечення представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Так, статтями 50,54 КЗпП України передбачено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті. Відповідно до ст. 66 КЗпП України, працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. Перерва для відпочинку і харчування повинна надаватись, як правило, через чотири години після початку роботи. Час початку і закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку. Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи. На тих роботах, де через умови виробництва перерву встановити не можна, працівникові повинна бути надана можливість приймання їжі протягом робочого часу. Перелік таких робіт, порядок і місце приймання їжі встановлюються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Відповідно до ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Судом встановлено, що позивач у справі - [PERSON] перебував у трудових відносинах із відповідачем у справі ТОВ «Обухівтранс» та працював на посаді контролера з технічного стану транспортних засобів, що підтверджується наказом, копією трудової книжки. 04 травня 2017 року позивач звернувся до ТОВ «Обухівтранс» із заявою, в якій просив звільнити його з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, в зв'язку з порушенням трудового законодавства щодо оплати праці за роботу в нічний час та провести повний розрахунок з дотриманням положення ст. 44 КЗпП України з 04.05.2017 року. 04 травня 2017 року [PERSON] був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України на підставі поданої заяви. Згідно до вимог ст. 47 КЗпП в день звільнення - 04 травня 2017 року, позивачу було видано належно оформлену трудову книжку і проведено розрахунок у передбачений законом строк та підстав для здійснення додаткових виплат (проведення перерахунків) не вбачається. Відповідно до довідки ТОВ «Обухівтранс» від 07.03.2018 року № 71, [PERSON] був прийнятий у ТОВ «Обухівтранс» 21 травня 2015 року на посаду контролера з технічного стану транспортних засобів з окладом 2210,00 грн. та з доплатою за сумісництво охоронника у розмірі 578,00 грн., згідно діючого на той час штатного розкладу. В послідуючому, згідно змін до штатного розкладу від 01.08.2015 року оклад був змінений на 2260,00 грн. з доплатою за сумісництво охоронника в розмірі 578,00 грн. Штатний розклад на 01.01.2016 року посадовий оклад контролера з технічного стану транспортних засобів був змінений на 2610,00 грн. з доплатою за сумісництво охоронника у розмірі 670,00 грн.. Штатний розклад на 01.01.2017 року посадовий оклад контролера з технічного стану транспортних засобів був змінений на 2870,00 грн. з доплатою за сумісництво охоронника у розмірі 735,00 грн. Як вбачається зі змісту колективного договору, укладеного між представниками трудового колективу та відповідачем, сторони визначили режим роботи, тривалість робочого часу та оплату праці. Відповідно до п. 5.1, 5.2 Договору тривалість робочого часу працівників власника складає 40 годин на тиждень. Встановлено режим, який зобов'язуються виконувати всі працівники: початок роботи 08:00 год., закінчення роботи 17:00 год., у п'ятницю з 08:00 год. до 15:45 год., перерва для відпочинку з 12:00 год. до 12:45 год., вихідні дні субота і неділя. Відповідно до п. 3.7. Договору, власник встановлює своїм працівникам доплату до заробітної плати за суміщення посад у розмірі до 50% посадового окладу за основною роботою з використанням на цю мету до 100% посадового окладу відсутнього працівника; виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника у зв'язку із хворобою в розмірі 75% посадового окладу за основною роботою з використанням на цю мету до 100% посадового окладу відсутнього працівника; робота у святкові, не робочі та вихідні дні може компенсуватися за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Згідно табелів обліку використання робочого часу, розрахункових листків, вбачається, що позивач за період з 21 травня 2015 року по 04 травня 2017 року, отримував заробітну плату відповідно відпрацьованого часу згідно табелів обліку використаного робочого часу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при звільненні відповідачем з [PERSON] розрахунок проведено у повному обсязі і на момент розірвання договірних відносин немає перед ним заборгованості по заробітній платі, виплаті вихідної допомоги при звільненні, оскільки оплата його роботи проводились у повному обсязі, згідно відпрацьованого часу, на підставі відомостей, що містяться в матеріалах справи. Безпідставними, на думку суду, є доводи позивача щодо порушення відповідачем норм ст. 44 КЗпП України, в частині не виплати проведення йому вихідної допомоги при звільненні, оскільки позивача [PERSON] був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, на підставі поданої заяви, а не внаслідок порушення роботодавцем вимог трудового законодавства. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Належних та допустимих доказів, суду не надано, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed