Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

28.09.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути заборгованість за невиконаним договором купівлі продажу квартири від 07.09.2016 року по вул. Рокосовського в м. Чернігові в сумі 146500 грн. 00 коп., а також судові витрати. Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 07.09.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами договору сума в розмірі 146\~000 грн. 00 коп. була передана до підписання договору. Проте сторони в усному порядку домовились, що кошти будуть передані протягом 6 місяців з дня укладання договору. У вказаний термін відповідач за квартиру не розрахувалась. На письмову вимогу від 20 липня 2017 року відповідач розрахунку не провела. В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов, пояснив суду, що до правоохоронних органів позивач не зверталася з приводу неповернення коштів, а договір не визнавала недійсним. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом\~кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~3 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.\~10, 11 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів\~статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1\~статті 60 ЦПК України\~вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу, якою визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4\~статті 212 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що 07.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО [PERSON] 07.09.2016 року та зареєстровано в реєстрі за № 2161. Предметом вказаного договору є квартира [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 146\~500 грн. 00 коп., які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору. Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 210 та ч. 3 ст. 640 цього Кодексу такий договір є укладеним з моменту його державної реєстрації.\~ Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 67516012 від 07.09.2016 року вказана квартира зареєстрована за № 16264196 07.09.2016 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач не довів факту відсутності розрахунку за продаж квартири.

Outcome: dismissed