Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

28.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування якого вказувала, що 15.02.2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис № 1. За час перебування у шлюбі сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними відсутнє почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство вони не видують, спільних інтересів не мають, фактично шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 року. Крім того, їх спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає та буде проживати з нею, а питання майна, набутого за час шлюбу будуть вирішувати в позасудовому порядку, шляхом спільного порозуміння. Також, відповідач ухиляється від свого обовязку щодо утримання неповнолітньої дитини. Останні пів року кошти на утримання дитини не надавав, а тому вважає, що в подальшому відповідач також буде ухилятися від матеріального утримання дитини, оскільки між ними на момент предявлення цього позову до суду не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини. На підставі викладеного, змушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд, розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 15.09.2014 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що строк для примирення йому не потрібен, позовні вимоги він визнає повністю. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та доказів. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами дійсно 15.02.2014 року було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Вишгородського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис № 1 (а.с. 8). Від вказаного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], в якому сторони записані батьками дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія І-ОК № 282616 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 338 (а.с. 9). Під час розгляду справи зясувалося, що сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Так, згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із роз'ясненнями п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, причини розпаду сім'ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим вважає, що укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог\~\~позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~статті 182 СК України\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком\~\~випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Крім того,\~ст. 183 СК України\~визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3\~зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач\~\~[PERSON] інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, а тому стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача підлягає стягненню у частці від заробітку (доходу) на підставі ч. 1\~ст. 183 СК України. Також судом встановлено, що малолітня дитина\~[PERSON], [INFO],\~ проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. За таких обставин, суд, ураховуючи вищевказане, вважає, що позов\~[PERSON] в цій частині позовних вимог також підлягає задоволенню. \~Крім того, відповідно до ч.2\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної прожиткового мінімуму для працезданих осіб. Згідно п. 3 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. \~\~ Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами\~ст. 88 ЦПК України\~\~з відповідача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений розмір судового збору в сумі 640 грн. на користь позивачки та 640 грн. на користь держави щодо вимог про стягнення аліментів. \~\~

Outcome: approved