Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

27.05.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину (а.с. № 2-3). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.06.2020р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на підставі положень ч.1 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 28). В позовній заяві, позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб 14.02.2018р. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося та 10.11.2018р. шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2019р. з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина, проте відповідачем вони не сплачуються та утворилась велика заборгованість. Як зазначає позивачка, у зв`язку з лікуванням сина виникли додаткові витрати на його утримання, що склали 4 740грн.92коп., позивачка не може їх оплачувати самостійно, оскільки не працює та має скрутне матеріальне становище. У зв`язку з цим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь Ѕ понесених додаткових витрат на утримання дитини у сумі 2 370 грн.46коп. В наданій суду 22.09.2020р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу розглядати за її відсутністю, без фіксування процесу технічними засобами. В цій заяві зазначила, що заперечує проти заочного розгляду справи, оскільки відповідач особисто отримав від неї судові повістки разом з копією позовної заяви з додатками, отже обізнаний з її позовними вимогами (а.с. № 45). Відповідач в судові засідання, які призначалися на 15.07.2020р. та 22.09.2020р., двічі поспіль не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме за адресою, яка надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 25.06.2020р. (а.с. № 30) та за адресою, яка надана позивачкою у позовній заяві як адреса фактичного місця знаходження відповідача. Як повідомила суд позивачка в заяві до суду від 22.09.2020р. відповідач особисто отримав від неї судові повістки разом з копією позовної заяви з додатками (а.с. № 39,40,45). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні 22.09.2020р. за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2018р., який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.11.2018р. було розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 212 (а.с. № 4). Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] - є відповідач (а.с. № 5). Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання та довідкою про склад сім,ї (а.с. № 6,7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2019р. по № 201/12855/19 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. №41-42). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2020р. № 201/12853/19 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку (а.с. № 43-44). Як зазначає позивачка, дитина потребує додаткових витрат у зв`язку з лікуванням. Так, на підтвердження надано консультативні висновки спеціаліста, чеки, квитанції, замовлення рахунок. Згідно з розрахунком позивачки, загальна сума додаткових витрат складає 4 740 грн. 92коп. (а.с. № 8, 9, 11-18). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі № 6-1489цс17. В постанові Верховного Суду від 05.07.2018р. у справі № 750/9883/16-ц зазначається, що стаття 185 СК України містить в собі приблизний перелік особливих обставин. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Так, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину, понесені нею на лікування дитини (щеплення дитини, ОРВІ) які згідно вищевикладеному зобов`язаний нести той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину. Позивачкою надані фіскальні чеки на придбання ліків та надано докази, що ці ліки призначалися лікарем (а.с. № 8-21). Таким чином, понесені позивачкою витрати є додатковими витратами на дитину у розумінні ст. 185 СК України, їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами, а тому половина цих витрат у розмірі 2 370 грн. 46коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2020р. за позовними вимогами майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved