Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

28.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, посилаючись на слідуючі обставини. 10 січня 2014 року в м. Татарбунари Одеської області помер його батько [PERSON]. 02 травня 2017 року в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області померла його мати [PERSON]. Після смерті батька залишився житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, який фактично прийняли у спадок позивач та його покійна мати, оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак в установленому законом порядку не переоформили на себе вказане спадкове нерухоме майно. Позивач є спадкоємцем першої черги по закону, інших спадкоємців, що претендують на спадщину, немає. Після смерті матері позивач своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського нотаріального округу [PERSON] із заявою щодо відкриття спадкової справи. Відповідно, нотаріусом була відкрита спадкова справа № 276/2017, але позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадковане майно житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Курчатова, 50 в с. Дельжилер Татарбунарського району Одеської області після померлої [PERSON], яка фактично прийняла у спадщину вказане майно, з причини відсутності на нього правовстановлюючого документу. За життя батьки позивача не встигли зареєструвати право власності на спадкове майно, що, в свою чергу, позбавляє його можливості в позасудовому порядку захистити свої права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на спадковий будинок. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.61). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову( а.с. 60). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з того, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, відповідно до статті 55 Конституції України. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЖД № 489893 [PERSON] помер 10 січня 2014 року (а.с.4). Копією свідоцтва про смерть 1-ЖД № 489799 підтверджується, що [PERSON] померла 02 травня 2017 року (а.с.5). Як вбачається з довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №860 від 21.08.2017 року, згідно записів в по господарській книзі №15, особовий рахунок 1073, за 2016-2020 роки, будинок, що розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області належав [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 643 від 06.07.2017 року (а.с.7), [PERSON], [INFO], був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO]. На день смерті, крім нього у будинку були зареєстровані та проживали слідуючі особи: [PERSON], [INFO]-дружина померлого; [PERSON], [INFO]- син померлого; [PERSON], [INFO]- невістка померлого; [PERSON], [INFO]- онук померлого. Із звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 126,3 кв.м., житловою площею 94,2 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Дмитрівка, вул. Курчатова, будинок 50, проведеного оцінювачем [PERSON] ТОВ «Імперіал-777», вартість вказаного будинку на 17.11.2017 року складає 73342 грн.(а.с.8-42) З копії технічного паспорту на будинок № 50 по вул. Курчатова в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, виготовленого 06.10.2017 року (а.с.43-47), вбачається, що замовником вказаного документу є [PERSON]. З листа нотаріуса за №1213/02-14 від 09.11.2017 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] (спадкова справа №276/2017 від 06.09.2017 року), з причини відсутності правовстановлюючого документу на успадковане майно- житловий будинок ( а.с.48 ) . Із інформаційної довідки №50808494 зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину/ від 06.02.2018 року вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 02.05.2017 року, Татарбунарською районною приватною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 61178634, зареєстрована у нотаріуса за №276/2017 від 06.09.2017 року (а.с. 66) та на її підставі видані свідоцтва про право на спадщину за номером в реєстрі № 1587 від 03.11.2017 (а.с.71) та за номером в реєстрі №1609 від 07.11.2017 року (а.с.70) згідно копії заяви від [PERSON] щодо прийняття спадщини за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 3,9592 га (а.с.69) та копії заяви від [PERSON] щодо прийняття спадщини за заповітом, що складається із земельної ділянки площею 3,9077 га (а.с.68). Також в зазначеній спадковій справі, наданій нотаріусом на запит суду, наявна копія заяви [PERSON] від 06.09.2017 року, щодо прийняття всієї спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.67). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Судом з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON]А, що є його батьками, у житловому будинку № 50 по вул.Курчатова в с.Дельжилер Татарбунарського району Одеської області на час відкриття спадщини, а саме 11 травня 2017 року, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району №643 (а.с.7). Також встановлено, що за життя батьки позивача не встигли зареєструвати право власності на вищезазначений спадковий житловий будинок, що, в свою чергу, позбавляє його можливості в позасудовому порядку захистити свої права у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно(а.с.48). Відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок та належність його спадкодавцю [PERSON], фактичний вступ у спадок спадкодавцем [PERSON] та частково й позивачем [PERSON], які, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а також подання позивачем заяви до нотаріуса про вступ у спадок вже після смерті матері [PERSON], підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с.6-43). За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, за відсутності заперечень відповідача (а.с.60), суд вважає, що права позивача мають бути захищені шляхом визнання за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на житловий будинок, розташований по вул. Курчатова, 50 в с. Дельжилер Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті його матері [PERSON], померлої 02.05.2017 року, яка фактично його прийняла у спадок після смерті [PERSON], який помер 10 січня 2014 року.

Outcome: approved