Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

28.04.2014 р. позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки № ZRZ0G107323940 та ZRZ0G207323940 від 13.07.2007 р. по зобов'язанням [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитними договорами № ZRZ0G107323940 та № ZRZ0G207323940 від 13.07.2007 р. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 13.07.2007 р. між [PERSON] та відповідачем укладено кредитний договір, за яким вона отримала на споживчі потреби кредит в сумі 27200 доларів США зі сплатою відсотків у сумі 1 % в місяць з кінцевою датою погашення кредиту - 12.07.2032 р. Також того ж дня було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 6800 доларів США зі сплатою відсотків у сумі 1 % в місяць з кінцевою датою погашення кредиту - 12.07.2032 р. В якості забезпечення зобов'язання позичальника 13.07.2007 р. між банком та позивачем укладено договір поруки. Вказаний договір позивач просить визнати припиненим, оскільки йому не було повідомлено про зміни умов кредитного договору, що призвели до збільшення обсягу відповідальності. /а.с. 2-5/ Уповноважений представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 24.06.2014 р., заявлені вимоги свого довірителя підтримав з викладених у позові підстав та просив їх задовольнити повністю. /а.с. 36-37/ Представник відповідача Гарбар М.В. надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу у його відсутність і відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. /а.с. 32, 33/ Третя особа [PERSON] у судове засідання 24.06.2014 р. не з'явилась, про час і місце судового розгляду даної справи була завчасно повідомлена судом. Враховуючи, що у матеріалах справи є достатньо доказів про взаємовідносини сторін, розгляд справи відбувся у відсутності представника відповідача, що відповідає положенням ст.ст. 158, 169 ЦПК України. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 13.07.2013 р. згідно укладеного договору кредиту під № ZRZ0G107323940 [PERSON] отримала кредит у сумі 27200,00 доларів США зі сплатою 1 % на місяць та з кінцевою датою погашення кредиту - 12.07.2032 р. (далі за текстом - кредитний договір 1) /а.с. 5-7/, а також кредит у сумі 6800,00 доларів США згідно договору кредиту за № ZRZ0G207323940 зі сплатою 1 % на місяць та з кінцевою датою погашення 12.07.2032 р. (далі за текстом - кредитний договір 2) . /а.с. 9-11/ 13.07.2013 р. в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 1 та кредитному договору 2 між позивачем та банком укладено договір поруки № ZRZ0G107323940 і № ZRZ0G207323940, за яким позивач є поручителем [PERSON] /а.с. 12/ Пунктом першим договору поруки передбачено, що предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості, відсотки за дострокове погашення кредиту, зазначені у п. 16 цього договору. Згідно абз. 4 п. 16 договору поруки сплата відсотків за користування кредитом становить 1,0 % за місяць у період сплати з « 20» по « 25» число кожного місяця. Так, у сумі за рік відсоткова ставка становить 12 % річних за користування кредитом. У березні 2013 року позивачу стало відомо, що існує два судових провадження: - поданий позов у Житомирський районний суд Житомирської області до [PERSON] щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок зобов'язань по кредитному договору 1; - поданий позов у Корольовський районний суд м. Житомира про стягнення у солідарному порядку із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору 2. При подачі обох позовів як додаток були надані розрахунки заборгованості: станом на 17.07.2012 р. по кредитному договору 1, станом на 09.10.2012 р. по кредитному договору 2. Із вказаних розрахунків заборгованості вбачається, що з 25.11.2008 р. процентна ставка за кредитними договорами 1 і 2 становить 14,04 % річних, тобто є збільшеною (підвищеною). Суду належних та допустимих доказів про те, що відповідач повідомив позивача про збільшення обсягу його відповідальності, тобто збільшення з 12 % на 14,04 % річних не надано. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У розділі спори щодо забезпечення виконання зобов'язань висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за 1-ше півріччя 2012 року зазначено наступне: У разі не визнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України). /п. 2 Розділу/ Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України. (абз. 3 п. 4 Розділу) За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо. (абз. 1 п. 5 Розділу) У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (абз. 2 п. 5 Розділу) Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів не однакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте належних і допустимих доказів відповідачем для відмови у задоволенні позову не надано. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved