Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

28 серпня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 квітня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», викладеними на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір. У зв`язку з порушеннями зобов`язань з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за кредитним договором у відповідача станом на 15 липня 2019 року наявна заборгованість у розмірі 12168,48 гривень, яка складається з: 4071,96 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 2164,68 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4676,20 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 555,64 гривень - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12168,48 гривень та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /а. с. 38/. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судом встановлено, що 28 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, який представляє собою анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок /а.с. 12, 13, 14-28/. Як вбачається з копії статуту АТ КБ «ПриватБанк» /а.с.35 зв./ згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до п. 1.1.2.1.7 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Таким чином, заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 15 липня 2019 року складає 12168,48 гривень, з яких: - 4071,96 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 2164,68 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 4676,20 гривень - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 200 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., - 500 гривень штраф (фіксована частина); - 555,64 гривень - штраф (процентна складова) /а. с. 5-7, 8-11/. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1921 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а. с. 1/.

Outcome: approved