Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

28.03.2017 позивач звернувся до суду з указаним позовом обґрунтувавши його наступним. [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,9156 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.07.2004 [INFO] в Джанкойській районній державній нотаріальній конторі здійснено реєстрацію спадкової справи № 55017223, яка зареєстрована у нотаріуса за № 537/2013 за заявою позивача, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру, витяг № 46974586 від 03.03.2017. Оскільки, нотаріальна контора перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка на даний час є тимчасово окупованою територією, отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо. При зверненні до Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, листом від 03.03.2017, завідувачем нотаріальної контори Деркач Я.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв'язку з заведенням спадкової справи на тимчасово окупованій території. Через те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, він просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], померлої [INFO], на земельну ділянку площею 3,9156 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.07.2004. Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував (а.с.10,25). Представник відповідача Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.31,35). Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218, 1220-1223, 1225 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 19.11.1976 (а.с.4,5). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,9156 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 20.07.2004 (а.с.7). Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03.03.2017, після смерті [INFO] [PERSON], [INFO], Джанкойською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 55017223 (а.с.6). Відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні. Як слідує з листа завідувача Шостої Криворізької державної нотаріальної контори від 03.03.2017 Деркач Я.В., на звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, яка відкрилася на неконтрольованій Україною території Автономної Республіки Крим, повідомлено, що оформлення спадкових справ у випадку наявності заведеної спадкової справи на території АРК та м. Севастополя в порядку, встановленому п.п. 2.1, 2.2, 2.4 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 тимчасово обмежено. У даному листі [PERSON] роз'яснено, що за захистом своїх прав, останній може звернутись до суду (а.с.8). При цьому слід зазначити, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена (підпункт 4.10 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5). Крім того, у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом, нотаріус відмовляє заявнику у прийняття заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи(підпункт 2.4 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку). Отже, законодавством України не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. Зважаючи на це, у випадку заведення спадкової справи нотаріусом на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя нотаріус, який знаходиться на материковій частині України, позбавлений можливості завести ще одну спадкову справу щодо спадкового майна. Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2014 №1087/5 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності» зобов'язано осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації, протягом одного місяця передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. При цьому дія вказаного наказу Мінюсту не поширюється на державні нотаріальні контори, що функціонували на тимчасово окупованій території. Документи нотаріального діловодства та архіву державними нотаріальними конторами та/або приватними нотаріусами, які здійснювали нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі Джанкойською районною державною нотаріальною конторою, до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавались (а.с.44). Згідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач не отримав свідоцтва з підстав незаконної окупації Автономної республіки Крим Російською Федерацією в 20.02.2014 (ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»), оскільки нотаріальні контори припинили свою діяльність на тимчасово окупованій території з відключенням від українських державних реєстрів. За таких обставин матеріали спадкової справи судом також не досліджувалися. У відповідності до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 19.11.1976 (а.с.5). Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведене, обставини відкриття спадщини на окупованій території, що унеможливлює вирішення майнових питань у позасудовому порядку, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів того, що спадкодавець [PERSON] являлася власником нерухомого майна, на яке претендує позивач, який не може використати своє право на спадщину за заведення спадкової справи на окупованій території, вирішити питання іншим шляхом він також не має можливості, у зв'язку зі смертю власника земельної ділянки, а тому вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved