overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 3 березня 1979 року. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 24.09.2005 року, який зареєстрували у Словянському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 565. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дитини немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії 1-НО № 021462, 24.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Моісеєва) [PERSON] зареєстровано шлюб у Словянському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 565. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «Шило», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись у своїх вимогах на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 19 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського РУЮ у Луганській області, актовий запис №25. Від шлюбу дітей не мають. За весь час спільного проживання вони з чоловіком не знайшли спільної мови з питань сімейного життя через відсутність взаємо порозуміння, любові та поваги, що призвело до постійних конфліктів та припинення шлюбних відносин. З червня 2014 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства. Вважає, що сім'я розпалась і її збереження неможливе. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського РУЮ у Луганській області, актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні відносини сторін припинені з червня 2014 року і не відновлювались. Спільне господарство не ведеться. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач позов визнав повністю і це не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 20 березня 2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу дітей немє. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісність характерів та відсутності взаєморозуміння, проживають окремо, вважає, що подальше сімейне життя та збереження сімї вважає неможливе. Спору про розділ майна немає. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ЦПК України; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надано, про причини неявки не повідомлено, заяв про розгляд справи у її відсутність не надано. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 226 ЦПК України за згодою представника позивача суд постановляє заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №348748, виданого 20 березня 2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] та Коссе (дошлюбне прізвище Сергєєва) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.03.2003 року, актовий запис № 170. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 ч.2 СК України \~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких умовах, суд вважає, що сім'я фактично припинила існування і шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін. На підставі ст. ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25 липня 2014 року виконавчим комітетом Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис № 4. \~Свої вимоги мотивує тим, що з 25 липня 2014 року вони перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 4. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з [PERSON] не склалося, оскільки вони різні за характером, мають протилежні погляди на життя. Шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд,\~\~дослідивши матеріали справи,\~\~прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 236163 25 липня 2014 року\~\~між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Малорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа,\~\~яка\~\~змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,\~\~має право після розірвання шлюбу\~\~надалі\~\~іменуватися\~\~цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено вимогу про зміну шлюбного прізвища в порядку\~ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є малолітня донька - [PERSON], [INFO] р. н., згідно копії свідоцтва [NUMBER] серії 1 - СГ. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В зв'язку з цим вона звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді, що стверджується відміткою в журналі вихідної кореспонденції суду, причин неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК Ураїни у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 22 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 10. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «Мануйленко». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, \~не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також зясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище Клопотенко. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 5 від 27.07.2015 року (а.с. 2) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 16 червня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між ними неможливе, тому позивач просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16 червня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2001 року (а.с.8). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 02 березня 2006 року, та серії [NUMBER] від 11 серпня 2001року (а.с.9,10). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення. Спору майнового характеру на даний час між ними немає, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

27 липня 2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що після смерті 29 грудня 2009 року її батька [PERSON] вона, прийнявши спадщину шляхом постійного проживання з ним, є єдиним спадкоємцем за заповітом від 22 червня 1998 року житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться на вул.Молодіжна, 15 у с.Заліси Ратнівського району Волинської області. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння за вказаною адресою. У судове засідання сторони не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та, відповідно, позивач - про підтримання позвоних вимог, представник відповідача - про їх визнання. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу ст.1217 цього ж Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом установлено, документально підтверджено, що [PERSON] 22 червня 1998 року житловий будинок з усіма господарськими будівлями, що розміщені в с.Заліси, вул.Молодіжна, 15, заповів своїй дочці - позивачу у справі. Згаданий заповіт посвідчено Заліською сільською радою Ратнівського району Волинської області і зареєстровано в реєстрі за №36. Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 10.06.15 №40620681 заповіт [PERSON] є чинним. Як вбачається із свідоцтва про смерть І-ЕГ №089829, 29 грудня 2009 року [PERSON] помер. З цієї дати згідно із ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на належне йому майно. Про те, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок на вул.Молодіжна, 15 у с.Заліси Ратнівського району Волинської області, свідчить витяг із погосподарської книги №1/73 за 2015 рік та довідка Заліської сільської ради Ратнівського району від 09 червня 2015 року №186. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується адресованою нотаріусу заявою позивача від 10.06.15. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Проте отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги через відсутність у спадкодавця передбачених чинним законодавством правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що стверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.08.15. В силу ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таких обставин судом не встановлено. З огляду на наведене, суд визнає за [PERSON] право власності на будинок, що на вул.Молодіжна, 15 в с.Заліси Ратнівського району Волинської області.

Outcome: approved