Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

27 серпня 2019 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 2,96 га. рілля, кадастровий номер 7422488700:05:031:0004 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Корюківської міської ради Чернігівської області за межами Сядринського старостинського округу; земельну ділянку площею 0,56 га, сіножать, кадастровий номер 7422488700:05:009:0015 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Корюківської міської ради Чернігівської області за межами Сядринського старостинського округу; земельну ділянку площею 0,45 га. пасовища, кадастровий номер 7422488700:05:037:0010 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Корюківської міської ради Чернігівської області за межами Сядринського старостинського округу. В судове засідання позивач не прибула, в позові просила розгляд справи провести без її участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [INFO] рідний брат позивача, [PERSON] у віці 57 років помер, про що Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та 10.12.2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 293. Відповідно до ст. 1269 ЦК України вона звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини про що їй було видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55903341 від 18.04.2019 року. За життя покійний брат успадкував від їхнього батька [PERSON] земельні ділянки (колишня земельна частка (пай), а саме: - земельна ділянка площею 2,96 га. рілля, для ведення особистого селянською господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 16013,57 грн.; земельна ділянка площею 0,45 га, пасовище, для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 1514,17 грн.; - земельна ділянка площею 0,56 га, сіножать для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка на момент смерті 1935,69 грн. Дане право виникло у покійного брата на підставі рішення Корюківського районного суду по справі № 736/1697/18 від 28.01.2019 року. Це рішення було прийнято після смерті її брата, тому зареєструвати право власності на успадковані земельні ділянки він не міг. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. [PERSON] не розпорядився своїм майном, заповіту не склав. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON] , але коли вона виявила бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу вона цього зробити не зможе. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, а так як позивачем при подачі позову до суду було сплачено 50% судового збору, тому сплачений позивачем судовий збір слід залишити за нею.

Outcome: approved