Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

27 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 17 лютого 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 20. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони є різними по характеру, з різними поглядами на життя та ведення спільного господарства, втратили почуття любові і тому збереження шлюбу є неможливим. Шлюбних стосунків не підтримують, більше шести років проживають окремо. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в\~судове засідання\~не зявилася,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлялася належним\~чином, однак причину неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 17 лютого 2007 року укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 20 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 026625, а.с.3). Шлюб між\~ними носить\~формальний характер,\~шлюбні стосунки\~не підтримують,\~більше шести\~років проживають\~окремо. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не ставилось, тому такі слід віднести за його рахунок.

Outcome: approved