Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що 05.11.2015 року помер [PERSON]. Останній заповів усе своє майно позивачеві. До складу спадкового майна входить 20/100 частин житлового будинку загальною площею 113,8 м.кв. з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Хмельницький по вул. Чорновола 32. Позивач у встановлений законом строк звернулась до державного нотаріуса Першої Хмельницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу №672-2015. Відповідачі відмовляються надати правовстановлюючі документи на частину житлового будинку. Тому у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено, через що вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 05.11.2015 року помер [PERSON], який заповів усе своє майно позивачеві, про що свідчить копія заповіту від 06.01.2011 року, наявного в матеріалах справи. До складу спадкового майна входить 20/100 частин житлового будинку загальною площею 113,8 м.кв. з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Хмельницький по вул. Чорновола 32. Позивач у встановлений законом строк звернулась до державного нотаріуса Першої Хмельницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу №672-2015. Відповідачі відмовляються надати правовстановлюючі документи на частину житлового будинку. У видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори було відмовлено, копія даного листа міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права є визнання права. Відповідно до п.216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року №20/5, видача свідоцтва про правона спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після поджання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спорів у зв'язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК ( 435-15 ) та враховувати, що заповідач, зокрема, має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за првилами позовного провадження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачем право власності на 20/110 частин житлового будинку по вул. Чорновола 32 в м. Хмельницькому в порядку спадкування після померлого [PERSON] та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Outcome: approved