Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

28.09.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] працює в ТОВ «ВЕНБЕСТ» на посаді водія автотранспортних засобів групи мобільного реагування, що підтверджується наказом №13/1-о/с від 17.01.2017 року. Згідно з розпорядженням №1 від 15 січня 2017 року за водієм [PERSON] був закріплений службовий автомобіль [NUMBER], що належить ТОВ «ВЕНБЕСТ» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 147270. 25 березня 2017 року о 14.30 год. водій [PERSON] в м. Миколаєві по вул. Морехідна біля буд. 1, керуючи транспортним засобом автомобілем [NUMBER] в стані алкогольного спяніння та став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено вищевказаний транспортний засіб, чим нанесено збитки ТОВ «ВЕНБЕСТ». Згідно з п. 1.3. Договору про відшкодування збитків № 12-о/с від 16 січня 2017 року [PERSON] відшкодовує ТОВ «ВЕНБЕСТ» збитки у розмірі, документально підтвердженому ТОВ «ВЕНБЕСТ». Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача ТОВ «ВЕНБЕСТ» до судового засідання не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 листопада 2016 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду охоронника відділу охорони та безпеки ТОВ «ВЕНБЕСТ» згідно з наказом № 332 о/с від 25.11.2017 р. 16 січня 2017 року відповідача відповідно до наказу №13/1-о/с від 17.01.2017 року було переведено з посади охоронника відділу охорони та безпеки ТОВ «ВЕНБЕСТ» на посаду водія автотранспортних засобів групи мобільного реагування ТОВ «ВЕНБЕСТ». Згідно з розпорядженням №1 від 15 січня 2017 року за водієм [PERSON] був закріплений службовий автомобіль [NUMBER], що належить ТОВ «ВЕНБЕСТ» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 147270. 25 березня 2017 року о 14.30 год. водій [PERSON] в м. Миколаєві по вул. Морехідна біля буд. 1, керуючи транспортним засобом автомобілем [NUMBER] в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком №403 від 25 березня 2017 року, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем Mercedes Benz GL 320 CDI, державний номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, були заподіяні збитки ТОВ «ВЕНБЕСТ» у звязку з пошкодженням транспортного засобу. Вина відповідача в скоєнні ДТП підтверджується постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2017 р., відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 1.1. Договору про відшкодування збитків № 12-о/с від 16 січня 2017 року [PERSON] зобовязується відшкодувати збитки ТОВ «ВЕНБЕСТ», завдані ним у звязку із пошкодженням транспортного засобу ТОВ «ВЕНБЕСТ» в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини [PERSON] Службовим розслідуванням проведене експертом комплексної безпеки ТОВ «ВЕНБЕСТ» [PERSON] по факту ДТП за участю наряду ГМР №401 на службовому автомобілі [NUMBER], що мало місце 25 березня 2017 року о 14:20 год. за адресою м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1 встановлено, що під час вивчення відео з реєстратора службового автомобілю, чітко видно, що службовий автомобіль здійснював поворот на великій швидкості і не врахував дистанцію, виїхав на зустрічну смугу, де і здійснив наїзд на зустрічний автомобіль. В службовому розслідуванні встановлений факт перебування водія групи мобільного реагування в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком Миколаївського обласного наркологічного диспансеру від 25.03.2017 р. №403. Згідно з п. 1.3. Договору про відшкодування збитків № 12-о/с від 16 січня 2017 року [PERSON] відшкодовує ТОВ «ВЕНБЕСТ» збитки у розмірі, документально підтвердженому ТОВ «ВЕНБЕСТ». За наказом ТОВ «ВЕНБЕСТ» № 93 - о/с від 06.04.2017 року [PERSON] було звільнено з посади водія автотранспортних засобів групи мобільного реагування на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі у нетверезому стані. Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України, визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. За загальним правилом за шкоду, завдану підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків, працівники з вини яких її завдано, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток розмірі (ст. 132 КЗпП України). Статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках коли шкоди завдано працівником. Крім того, згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судовому розгляду підлягають заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток ( перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у звязку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). Згідно з п.4. ст.134 Кодексу законів про працю України, працівник несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству, установі, організації у випадку, якщо шкоду завдано працівником, який був у нетверезому стані. Стаття 5 ЦПК (в редакції що діє на час розгляду справи) встановлює способи захисту, які застосовуються судом, а саме: 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Наведені вище докази дають підстави дійти висновку, що вина [PERSON] у заподіянні ТОВ «ВЕНБЕСТ» матеріальної шкоди є доведеною, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обовязків є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved