Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

27.05.2021 позивачка [PERSON] звернулась до суду в інтересах повнолітньої дочки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - [PERSON] , у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання - 30.06.2025. В обґрунтування позову вказала, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.08.2008 було розірвано. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні. На даний час [PERSON] повнолітня та є студенткою 1-го курсу фізико-математичного факультету НТУУ «КПІ» денної форми навчання, власних доходів не отримує, повністю перебуває на утриманні матері (позивачки). У зв`язку із тим, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, яка навчається, хоча має таку можливість, позивачка звернулася до суду з даним позовом. 01 червня 2021 року ухвалою Таращанського районного суду Київської області відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала повністю та суду додатково пояснила, що їхній із відповідачем дочці виповнилось 18 років, у цьому році вона вступила на навчання до Київського політехнічного університету, форма навчання - денна. У зв`язку із цим дочка не має можливості працювати, власних джерел доходу не має, а життя і навчання у Києві дуже дорогі. Сама вона працює продавцем у ФОП [PERSON] («Брусилівські ковбаси»), утримувати і навчати дочку самостійно без допомоги відповідача не має змоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/8 частини його доходу. Зазначив, що коли дитина була маленька - позивачка чинила йому перешкоди у спілкуванні із дочкою, налаштовувала дитину проти нього, він змушений був звертатись до служби у справах дітей. А тепер позивачка виявила, що не може сама навчати дитину і згадала про нього. На запитання відповів, що він має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у заявленому розмірі, працює в ТОВ «Спецкомплектпостач» виконробом, аліментів на утримання інших осіб не сплачує; його позиція щодо часткового визнання позову зумовлена виключно тим, що позивачка у минулому чинила йому перешкоди у спілкуванні із дитиною. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, що вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 55 від 13.08.2008 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Таращанського районного управління юстиції Київської області 27.05.2003, актовий запис № 38 (а.с.6). [PERSON] перебуває на утриманні позивачки та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2268 від 11.09.2020, виданою виконавчим комітетом Таращанської міської ради, та витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1504 від 20.05.2021, виданим відділом реєстрації місця проживання управління ЦНАП Таращанської міської ради (а.с.7,8), та не оспорюється відповідачем. [PERSON] є студенткою 1 курсу, групи ОМ-01 фізико-математичного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» денної форми навчання і закінчує університет 30 червня 2025 року, що вбачається з довідки № 28, виданої деканом фізико-математичного факультету НТУУ «КПІ» 14.05.2021 (а.с.9). Частиною 1 статті 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом враховується те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно позиція викладена в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Судом встановлено в судовому засіданні наявність визначеної чинним законодавством сукупності юридичних фактів, зокрема: дочка сторін у справі [PERSON] , [INFO] , досягла вісімнадцятирічного віку, є студенткою 1-го курсу НТУУ «КПІ» із денною формою навчання, у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги батьків, період навчання (до 30.06.2025) не перевищує часу досягнення нею 23-річного віку, відповідач має можливість надавати своїй дочці матеріальну допомогу у заявленому позивачкою розмірі, що ним самим визнається. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.ст. 182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання, з урахуванням стану здоров`я та майнового становища сторін, потреби повнолітньої дитини в одержанні аліментів, можливості у відповідача надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Судом встановлено в судовому засіданні, що позиція відповідача щодо часткового визнання позову ґрунтується виключно на його емоційному сприйнятті ситуації, що зумовлено напруженими взаємовідносинами із позивачкою - матір`ю його повнолітньої дитини. Водночас, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, інших осіб на утриманні не має. Доказів протилежного суду не надано. З огляду на це, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання нею позовної заяви до суду - з 27.05.2021. Враховуючи те, що 23 роки [PERSON] виповнюється [INFO] , а термін навчання становить до 30.06.2025, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки саме до 30.06.2025. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн. в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved