Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

27.01.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, третя особа: [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини та на утримання дружини (а.с. 22). Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та не заперечує проти задоволення позову (а.с. 23-25). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 191 (а.с. 6). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9), яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 10, 15). Від попереднього шлюбу у відповідача є повнолітній син - [PERSON], [INFO], на якого він виплачує заборгованість по аліментам. В даний час позивач [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 1,5 років. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 84 ч.2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров*я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача, його неповнолітньої дитини та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 1,5 років, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно додосягнення дитиною 1,5 років.

Outcome: approved