Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

27 квітня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ТОВ «Грація» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що вони являються власниками автомобіля «Фіат», реєстраційний номер [NUMBER]. 19 листопада 2014 року о 18.42 годині позивач [PERSON] залишив вказаний автомобіль на платній автомобільній стоянці, яка охороняється та розташована на території гаражно-будівельного кооперативу «Сонячний» на мікрорайоні 7-й Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу. В період часу з 19 по 20 листопада 2014 року автомобіль був пошкоджений невстановленою особою. За висновком судового експерта автотоварознавця визначено розмір заподіяної матеріальної шкоди, яка склала 43545,59 грн. 10 березня 2015 року позивачі звернулися з вимогою про відшкодування шкоди до директора ТОВ «Грація», яка останнім була проігнорована, в звязку з чим позивачі вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Крім того, вважають, що бездіяльністю відповідача їм заподіяно моральну шкоду, яку оцінили в 10000грн. Також, позивачами були понесені судові витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви до суду в сумі 535,45 грн. та на оплату правової допомоги в розмірі 600 грн., які просили стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позов в повному обсязі. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачів, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками автомобіля [NUMBER], який придбаний подружжям у період шлюбу і згідно ст. 60 Сімейного кодексу України являється їх спільною сумісною власністю (а.с. 42-46). 19 листопада 2014 року о 18 годині 42 хвилини позивач [PERSON] залишив вказаний автомобіль на охоронюваній стоянці, яка розташована на території гаражно-будівельного кооперативу «Сонячний» на мікрорайоні 7-й Зарічний в Жовтневому районі м. Кривого Рогу і належить відповідачу, сплативши послуги відповідача у розмірі 08,00 грн. (а.с. 9), де в період з 19.11.2014 18.42 год. по 20.11.2014 відбулося пошкодження автомобіля позивачів. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 228/14 по визначенню матеріальної шкоди, виконаного 10 грудня 2014 року судовим експертом авто товарознавцем [PERSON], сума матеріальної шкоди, завданої власникам пошкодженого при ДТП автомобіля Фіат, реєстраційний номер [NUMBER], складає 43545,59 грн. (а.с.13-20). Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «Грація», юридична адреса 50061, м. Кривий Ріг Жовтневий район вул. Ногіна, 12Г, займається діяльністю, зокрема надає в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, керівником юридичної особи є [PERSON] (а.с. 61-62). Позивачами 10.03.2015 було повідомлено відповідача ТОВ «Грація» про отримані автомобілем пошкодження на стоянці відповідача та суму витрат на ремонт і запасні частини, з вимогою відшкодувати шкоду в розмірі 45545,59 грн., що підтверджується копією заяви від 06.03.2015 (а.с. 40-41). Згідно ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 59, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 3 ст. 61, ч. 2, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Статтями 950, 951 ЦК України передбачається відповідальність зберігача за втрату або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, а також, що збитки завдані поклажодавцеві пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Згідно з п. 27 «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» від 22.01.1996 № 115, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Аналіз наведених обставин та вимог закону, дозволяє суду зробити висновок про те, що мало місце порушення прав позивача з вини відповідача, який унаслідок неналежного виконання своїх обов'язків допустив пошкодження автомобіля позивача, а відтак його вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням його автомобіля, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачі загальну суму завданої відповідачем моральної шкоди оцінюють в 10000 грн., при цьому обґрунтовують її стражданнями, яких зазнали у звязку із пошкодженням транспортного засобу, перенесенням стресу від подій, що сталися, погіршенням здоровя, відсутністю можливості тривалий час користуватися автомобілем. Разом з тим, позивачі не в повній мірі обґрунтували зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 10000 грн. так як в судовому засіданні не надали відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнали, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт належності позивачам автомобіля та його пошкодження, бездіяльність відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що з ТОВ «Грація» підлягає стягненню 2500 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у звязку із пошкодженням майна. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню частково. Квитанцією № 35 від 21.04.2015 підтверджується, що позивачі сплатили за складання позовної заяви «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», на що було витрачено 1 годину 50 хвилин - 600 грн. 00 коп. в якості витрат на правову допомогу (а.с. 6). Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. Згідно з п.2 ч. 3 цієї ж статті до витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Станом на 01.01.2015 розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн. 00 коп. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу становить 487,20 грн. за 1 годин роботи. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, доданих до позовної заяви, необхідно стягнути з ТОВ «Грація» на користь позивачів судові витрати в сумі 600 грн. 00 коп. за оплату правової допомоги, та 535,46 грн. за оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial