Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

27.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј заробітку (доходу) [PERSON] , в тому числі від продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, та визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України (без участі позивача та її представника). 03.12.2020 року представник позивача звернулася до суду із клопотання про витребування доказів та просить витребувати у ПНОМНО Заботкіної Т.Ю. копію договору купівлі-продажу від 19.08.2020 року квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстровий №2107, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Суд відмовляє у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а тому на думку суду вимоги клопотання виходять за межі позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Станом на 03.12.2020 року відповідачем відзиву до суду не подано. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Другим Приморським ВРАЦС Одеського МУЮ 18.03.2009 року. Як вбачається із зазначеного свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.08.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] . На сьогодні виховання та утримання доньки позивач здійснює самостійно, відповідач з донькою практично не спілкується, участі в її утриманні не приймає. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст. 51 Конституції України. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу- із дня подання такої заяви. Позивач в позовній заяві зазначає, що у період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя була придбана двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка оформлена на [PERSON] , який на сьогоднішній день проводить дії, направлені на її відчуження. Отже у разі її реалізації буде його доходом та повинна бути врахована судом при визначені розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи вищезазначене майно було відчужене 19.08.2020 року, а з даним позовом позивач звернулась до суду 27.08.2020 року. Крім того, вимоги щодо нерухомого майна не є предметом спору у даній справі. З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково.

Outcome: partial