Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

26 червня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.05.2017 року позивач просить: в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11139364000 від 06.04.2007 року, звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (код ЄДРПОУ: 36799749), місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, м. Київ, Київська обл., 04112) на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий седан; марка: KIA; модель: CERATO; рік випуску: 2007; номер кузова: [NUMBER], вартість якого відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11139364000 від 06.04.2007 року складає 134 000,00 грн., який належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу №0038 від 02.03.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 10.03.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (код ЄДРПОУ: 36799749) договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Кредекс Фінанс»), в рахунок погашення заборгованості в розмірі 134 000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11139364000, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав кредит у сумі 23 881,00 доларів США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 06.04.2014 року зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу [PERSON] передав у заставу автомобіль: тип ТЗ: легковий седан; марка: KIA; модель: CERATO; рік випуску: 2007; номер кузова: [NUMBER]; державний номер: [NUMBER], який належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу № 0038 від 02.03.2007 року. При укладенні Договору забезпечення сторони визначили вартість предмета застави у розмірі - 134 000,00 грн., але станом на момент подачі позову ринкова вартість майна складає 162 000,00 грн. Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009р. АКІБ «УкрСиббанк» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та TOB «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь позивача своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11139364000 від 06.04.2007 року. Як зазначає позивач, через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 404 906,53 грн., яка складається: заборгованість за основним зобов'язанням - 190 809,19 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 118 617,78 грн., заборгованість за відсотками на дату подачі позову - 89 739,60 грн., нараховані три проценти річних від простроченої суми кредиту - 5 739,96 грн. Як зазначає позивач, в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, забезпечених заставою, він набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги шляхом продажу предмету застави з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, а тому звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - Банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 11139364000, відповідно до умов якого, банк зобов'язувався надати позичальнику, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 23 881,00 дол. США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 120 599,05 грн. за курсом Національного банку України на день укладання договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в Договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Відповідно п. 1.2 Договору Банк надав кредит 06.04.2007 року. Позичальник у відповідності до положень п.1.2.2 Договору зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 11 травня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Згідно п. 2.1 Договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб: марка KIA; модель: CERATO; рік випуску: 2007, колір чорний, тип ТЗ легковий седан, номери агрегатів: шасі [NUMBER]; двигун 1600; державний номер [NUMBER]. За домовленістю сторін вартість предмету застави складає 134 000,00 грн. (п. 2.2 Договору). Як встановлено в судовому засіданні, Банк виконав свої зобов'язання за Договором та надав кредитні кошти відповідачу, проте відповідач свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 29.02.2016 року становить 404 906, 53 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 190 809,19 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 118 617,78 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору - 89 739,60 грн.; три відсотки річних від простроченої суми кредиту згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 5 739,96 грн.. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Частиною 1 ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - Фактор) було укладено Договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за кредитами, а Фактор зобов`язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим Договором. З додатку до Договору вбачається, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №11139364000 від 06.04.2007 року на загальну суму 309 426,97 грн. Пунктом 8.1 Договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 11139364000 від 06 квітня 2007 року передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється банком: у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим Договором та/або «Кредитним договором», та/або у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом позичальника. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється: або на підставі рішення суду; або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. При цьому сторони дійшли згоди, що банк самостійно, на власний розсуд, встановлює черговість звернення стягнення або на предмет застави та/або на будь-яке інше майно і кошти позичальника, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України, або стягнути суму заборгованості на загальних підставах незалежно від наявності предмету застави (п. 8.2 Договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 11139364000 від 06 квітня 2007 року). В силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 цього Закону, встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013р. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved