Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

28.07.2016 року позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просили суд: - визнати недійсним та скасувати розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 23.03.2004 року №211 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр.[PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради»; - визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га серія [NUMBER] від 02 квітня 2004 року , зареєстрований 02 квітня 2004 року за №412 на ім'я [PERSON] (а.с.1-2). Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують наступним. Позивач [PERSON] був членом Садівницького товариства «Дніпровець», створеного на території Процівської сільської ради в 1987 році, та йому в користування було надано земельну ділянку [NUMBER] площею 0,06 га, за яку він сплатив вступний внесок 1450,00 рублів. В 1989 році він придбав та висадив садженці фруктових дерев, пізніше побудував садовий будинок, а 10 червня 1998 року купив у [PERSON] суміжну земельну ділянку [NUMBER] площею 0,06 га з побудованими приміщеннями та будівельними матеріалами, сплативши за неї 4500,00 доларів США, а 29 серпня 1998 року оформив членську книжку садовода на ділянку [NUMBER]. Позивач [PERSON] також зазначає, що 26 вересня 1998 року він подав до виконкому Процівської сільської ради заяву з проханням передати у приватну власність безкоштовно для ведення садівництва земельну ділянку площею 0,06 га, але через зміну законодавства та обставин, остаточного рішення по його заяві прийнято не було. Позивачі також зазначають, що в жовтні 2008 року в члени садового товариства «Дніпровець» на засіданні Правління була прийнята позивач [PERSON], якій було передано у користування земельну ділянку № [NUMBER] загальною площею 0,06 га, а в грудні 2011 року позивачем [PERSON] подана до Правління садового товариства «Дніпровець» заява щодо відмови від користування земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,06 га на користь позивача [PERSON] та заява [PERSON] про вступ до садового товариства «Дніпровець», які були розглянуті 28 грудня 2011 року та прийнято рішення про передачу садової ділянки № [NUMBER] [PERSON]. Позивачі стверджують, що з того часу та станом на липень 2016 року спірні земельні ділянки № [NUMBER], № [NUMBER] знаходяться у користуванні членів садового товариства «Дніпровець» [PERSON] та [PERSON], які користуються земельними ділянками та сплачують членські внески. Позивачі зазначають, що в середині травня 2016 року до них звернулася відповідачка [PERSON], яка є донькою позивача [PERSON] та матір'ю позивача [PERSON] та повідомила, що є власницею земельних ділянок № [NUMBER] та № [NUMBER] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 02 квітня 2004 року та що вона має намір продати належну їй земельну ділянку, на підтвердження своїх слів надала копію Державного акту та копію розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 23.03.2004 року № 211 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. [PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради». Як вбачається з пункту 2 розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 23.03.2004 року № 211 у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, а Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 02 квітня 2004 року видано на 0,12 га. Позивачі стверджують, що зі слів колишнього Голови садового товариства «Дніпровець» [PERSON]. та сусідів, які є суміжними землекористувачами, при встановленні зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, де землекористувачем начебто є відповідачка [PERSON], жодних погоджень з ними не було і вони ніяких документів чи актів не підписували. Позивачі стверджують, що добровільно не відмовлялися від права користування земельними ділянками № [NUMBER] та № [NUMBER] в садовому товаристві «Дніпровець» на території Процівської сільської ради та такі земельні ділянки у них не вилучалися, їх права на отримання у власність земельних ділянок, які перебувають в безстроковому, постійному користуванні були порушені, а відповідачка набула право власності на земельну ділянку на підставі незаконного розпорядження. В судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Представник Бориспільської районної державної адміністрації, а також відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені, в тому числі відповідач [PERSON] повідомлялась судом за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки суду не повідомили, заперечень по суті позову, а також заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Представник третьої особи Садівницьке товариство «Дніпровець» в судове засідання не з'явився. Згідно з клопотанням, направленим до суду головою СТ «Дніпровець» Мулявка М.П. (а.с.76), Садівницьке товариство «Дніпровець» просить суд цивільну справу слухати без їх участі, позовні вимоги повністю підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та надані представником позивача документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що оскаржуваним розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації №211 від 23 березня 2004 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, гр.[PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради» було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр.[PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради та передано [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га у власність для ведення садівництва, доручено ТОВ «Широта» виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.11). На підставі вищезазначеного розпорядження 02 квітня 2004 року на ім'я відповідача [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №412 (а.с.9). Площа земельної ділянки становить 0,12 га, місце розташування - Процівська сільська рада СТ «Дніпровець», цільове призначення - для ведення садівництва. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для садівництва гр.[PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, наданого суду Управлінням Держгеокадастру у Бориспільському районі (а.с.83, 84-110), вона розроблена землевпорядною організацією ТОВ «Широта» та містить дві заяви відповідача [PERSON] про передачу їй у приватну власність безоплатно двох земельних ділянок площею по 0,06га, які знаходяться на території Садівницького товариства «Дніпровець» в адміністративних межах Процівської сільської ради, а також довідки, видані від імені голови правління СТ «Дніпровець» [PERSON], засвідчені печаткою «ПРАВЛІННЯ» СТ «Дніпровець» про те, що [PERSON] являється членом садівницького товариства з 2003 року та має в користування земельну ділянку розміром 6 соток за [NUMBER] та розміром 6 соток за [NUMBER] (а.с.94,95,102,103) Водночас з показів допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON], а також досліджених письмових доказів встановлено, що відповідач [PERSON] не була членом Садівницького товариства «Дніпровець» та в своєму користуванні не мала вищезазначені спірні земельну ділянки [NUMBER] та [NUMBER], на які їй було видано оспорюваний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а зазначені земельні ділянки знаходились в користуванні позивача [PERSON] та перейшли в користування позивачів [PERSON] та [PERSON] Так, згідно з квитанцією до приходного касового ордеру [NUMBER] від 17.04.1987 року позивач [PERSON] сплатив внесок в СТ «Дніпровець» за земельну ділянку [NUMBER] (а.с.120). Згідно з книжкою садовода, виданою СТ «Дніпровець» 29 серпня 1998 року, в користуванні позивача [PERSON] знаходилась земельна ділянка [NUMBER] (а.с.16). Крім того, згідно з довідками, виданими головою СТ «Дніпровець» Мулявкою М.П. від 07 травня 2016 року №308/16 (а.с.14) та головою правління 2003-2004 років СТ «Дніпровець» [PERSON] (а.с.15) позивач [PERSON] являвся одним із перших власників земельних ділянок [NUMBER],[NUMBER], сплачував членські внески, будівництво будинків робив за власні кошти та в період 2003-2004 років земельні ділянки нікому не переуступав. Як вбачається зі змісту розписки від 10.06.1998 року члена СТ «Дніпровець» з 1994 року [PERSON], що також підтверджується та копією членської книжки садовода (а.с.18,19) він отримав від позивача [PERSON] повний розрахунок за продану ділянку в СТ «Дніпровець» [NUMBER]. Наведене також підтверджується протоколом зборів садового товариства «Дніпровець» від 19 липня 1997 року, яким головував позивач [PERSON] (а.с.135-139), а також протоколом засідання правління Садівницького товариства «Дніпровець» №2 від 20.06.1998 року, на якому здійснювався розгляд заяви [PERSON] та вирішувалось питання про надання ним документів, підтверджуючих сплату цільового внеску, погашення заборгованості та надання первинної книжки садового [PERSON] щодо земельною ділянки [NUMBER] (а.с.133-134). Крім того, згідно з довідкою, виданою головою правління СТ «Дніпровець» Мулявка Н.П. №5/1 від 21 січня 2017 року (а.с.127), на запит представника позивачів повідомлено, що довідки №№32,33 від 26.10.2003 року (що містяться в Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для садівництва гр.[PERSON] на території садівницького товариства «Дніпровець» в адмінмежах Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, наданого суду Управлінням Держгеокадастру у Бориспільському районі - а.с.95,103) колишній голова правління СТ «Дніпровець» [PERSON] не підписував, печатка, яка стоїть на цих документах з написом «Правління», не належить і ніколи не належала СТ «Дніпровець», а також зазначені довідки №№32,33 ніколи не видавались [PERSON] і в документації не значаться, в акті встановлення зовнішніх меж земельної ділянки [NUMBER],[NUMBER] від 22.01.2004 року підпис [PERSON] не відповідає дійсності та печатка з написом «Правління» не належить СТ «Дніпровець». При цьому суд враховує, що вищевказана довідка в частині підтвердження факту неналежності печатки «Правління» Садівницьке товариство «Дніпровець» - Садівницькому товариству «Дніпровець», а також в частині підтвердження факту, що зазначені в ній довідки №№32,33 від 26.10.2003 року, що містяться в Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для садівництва гр.[PERSON], ніколи їй не видавалися, - є належними і допустимими доказами, та в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, повністю доводять ті обставини, якими позивач обґрунтовують свій позов, що відповідач [PERSON] ніколи, в тому числі на момент ухвалення оспорюваного розпорядження Бориспільською районної державною адміністрації від 23.03.2004 року, не була членом Садівницького товариства «Дніпровець» та не мала в своєму користуванні земельні ділянки [NUMBER],[NUMBER] в Садівницькому товаристві «Дніпровець». Підстави та порядок набуття права власності на землю на момент прийняття оспорюваного розпорядження Бориспільською районною державною адміністрацією від 23.03.2004 року №211, були передбачені ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України. В тому числі за змістом п. «а» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. При цьому, відповідно до ч.1,2 ст.118 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Крім того, суд враховує положення ст.35 Земельного кодексу України в редакції, чинній на момент ухвалення оспорюваного розпорядження та набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірні ділянки. Так, відповідно до ч.1 вказаної статті, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. відповідно до ч.5 та 6 цієї статті приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств. Відповідно до ч.2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих Відповідно до ч.3 цієї статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 22 травня 2013 року у справі №6-33цс13 про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи, що рішення про передачу земельних ділянок у власність відповідача [PERSON] було прийнято Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області на підставі недостовірної інформації, що відповідач є членом Садівницького товариства «Дніпровець» та що спірні земельні ділянки, розташовані в адміністративних межа Процівської сільської ради в СТ «Дніпровець», знаходились в користування відповідача [PERSON], а також, враховуючи, що безоплатною передачею у власність відповідачу земельних ділянок, які фактично знаходяться в користуванні членів СТ «Дніпровець» позивачів [PERSON] та [PERSON], порушено їх право на безоплатну приватизацію цих земельних ділянок, передбачене ст.ст.35, 116 Земельного кодексу України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо скасування оспорюваного розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 23.04.2004 року №211 та визнання недійсним і скасування оспорюваного Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас встановлено, що на момент звернення з позовом до суду позивач [PERSON] не є користувачем спірних земельних ділянок [NUMBER],[NUMBER] в Садівницькому товаристві «Дніпровець», і позивач не надав жодних належних і допустимих доказів, що на спірних земельних ділянках знаходиться належне йому нерухоме майно, а також, що він в установленому законом порядку набув право власності на це майно. Таким чином позивачем [PERSON] не доведено, що його права та законні інтереси порушені та підлягають захисту. В зв'язку з цим суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, . Відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачами [PERSON] та [PERSON] витрати по сплаті судового збору по 689 гривень (а.с.1,2,27) кожним в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на їх користь, а недоплачений позивачами судовий збір в сумі по 551 гривня 20 копійок кожним за другою вимогою немайнового характеру підлягають стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частках по 551 гривня 20 копійок з кожного. В зв'язку з відмовою в позові, понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved