Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

28.05.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки, свідком яких нерідко стають діти, що негативно впливає на їхній психічний стан. Позивачка вказує, що відповідач веде аморальний спосіб життя, маючи сім'ю деякий час жив з іншою жінкою, неодноразово застосовував до позивачки дії насильницького характеру, як фізичні так і психологічні, постійно принижує честь та гідність, принижує людську гідність, та заважає професійному розвитку, часто не ночує вдома, Позивачка зазначає, що відповідач не здатен підтримувати нормальної моральної атмосфери в сім'ї, дбати про побудову сімейних відносин. Тому, позивачка звернулася до суду до відповідача та просить розірвати шлюб, а також відновити її дошлюбне прізвище. До початку судового засідання позивачка звернулася до суду з заявою в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.08.1998 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про шлюб виданим Лівобережним Відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження видане Відділом реєстрації актів громадянського стану у Дарницькому районному управлінні юстиції серії [NUMBER] (а. с. 8), та малолітню доньку - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану у Дніпровському районному управлінні юстиції серії [NUMBER] (а. с. 9) Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Застосовані ухвалою суду від 03.08.2015 року заходи до примирення сторін позитивного результату не дали, про що свідчить заява позивача на вимогах про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини Позивачка наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved