Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

26 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 2013 року вона проживала з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] від спільного проживання у них народився син [PERSON]. 02.10.2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Спільне життя не склалось через те, що кожний з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, у зв'язку з чим у сім'ї виникають сварки та конфлікти. Він не розуміє та не бажає розуміти сутності проблем, які виникають у сім'ї, та не здатний підтримувати нормальну атмосферу, не проявляє почуття любові та поваги до неї, як дружини. Крім того, він без будь-якого пояснення змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, оскільки разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив ухвалити рішення в підготовчому засіданні та строк на примирення не надавати, оскільки у них різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З'ясувавши думки сторін, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд знаходить ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження та позов задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 02 жовтня 2014 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №20. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 02 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є неповнолітня дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 02 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. 14 квітня 2018 року [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданим 14 квітня 2018 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сім'єю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Неприязні стосунки між подружжям, відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти і сварки між сторонами, в тому числі і в присутності дитини, можуть негативно відобразитись на її вихованні. Отже, підстав для надання сторонам строку на примирення, суд не вбачає. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім'ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхньої дитини. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved