Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

28.07.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до його повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час він перебуває на утриманні позивачки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню малолітнього сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Враховуючи, що батьки зобов'язані нарівні утримувати неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, позивачка просить присудити аліменти в твердій грошовій сумі у зазначеному вище розмірі. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував. Зокрема, зазначив, що не заперечує проти задоволення вимог позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина, втім з розміром аліментів не погодився. Наполягав на тому, що він надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина у відповідності до своїх можливостей в грошовій або натуральній формі. У зв'язку з цим просив стягнути з нього аліменти в меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме, в розмірі 500,00 грн. Позивачка підтвердила, що відповідач час від часу надає матеріальну допомогу, однак зазначила, що її розмір є недостатнім. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. В січні 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.09.2007 року серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її матеріальному утриманні. Відповідач надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, однак її розмір є незначний. Відповідач фізично здоровий, має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, працює приватним підприємцем та має нерегулярний мінливий дохід, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Водночас відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього [PERSON], у розмірі достатньому для створення для нього необхідних передумов для розвитку і забезпечення організації його життя, всі витрати несе позивачка, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд знаходить обґрунтованими вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї ж статті визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином враховуючи положення, зокрема, ч.ч. 2, 4 ст. 182, ст. 191 СК України, а також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років встановлений на день розгляду справи, те що відповідач частково надає позивачці допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1300 грн. щомісячно. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову про стягнення аліментів в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial