Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

27.04.2018 р. позивачі звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визначити їм як спадкоємцям після смерті [PERSON], який помер 07.08.2017 року, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішення суду кожному з них. В обгрунтування вказаних підстав посилаються на наступне. 07.08.2017 року помер [PERSON], що постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. 24.06.2009 року [PERSON] було складено заповіт, яким останній заповів позивачам належну йому на праві власності квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Курчатова, буд. 27. Позивачу [PERSON] померлий [PERSON] приходився двоюрідним дядьком, а [PERSON] двоюрідним дідусем. За життя [PERSON] позивачі регулярно підтримували контакт із ним. Позивачам відомо, що [PERSON] ніколи не був одружений, дітей та інших близьких родичів не мав, вів закритий образ життя та близьких соціальних контактів із людьми не мав. У звязку з особливостями характеру [PERSON], особисто звязатись з ним було важко, мобільний звязком останній не користувався, на стаціонарний телефон частіше за все не відповідав, частіше за все його ніколи не було вдома, до квартири нікого не пускав, і пропонував почекати його на вулиці. Самостійно померлий [PERSON] виходив на звязок рідко, позивачі разом із [PERSON] декілька разів навідувались до м. Костянтинівка з метою провідати спільних родичів. В 2009 році після чергової поїздки у м. Костянтинівку, [PERSON] виявив бажання залишити належну йому на праві власності квартиру №53, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Курчатова, буд. 27, пояснивши це тим, що інших близьких родичів не має. Про смерть [PERSON] позивачам стало відомо 12.03.2018 року. З метою провідати [PERSON] позивачі навідались за адресою проживання останнього, де було встановлено, що [PERSON] помер, але встановити коли саме і місце його захоронення, позивача не вдалося.13.03.2018 року позивачі звернулись до ПН ХМНО [PERSON], яка розяснила, що позивачі за наявним заповітом отримати свідоцтво про право на спадщину не можуть, оскільки в нього допущені помилки, зокрема не вірно зазначена адреса квартири, яку заповів покійний, а внесення виправлень у заповіт неможливе. Позивачі звернулись до 12 ХДНК, де їм було розяснено, що спадкова справа заведена нотаріусом ХМНО [PERSON] 13.03.2018 року позивачі звернулись із заявами про прийняття спадщини, проте нотаріусом [PERSON] було розяснено, що строк на прийняття спадщини було пропущено, та в заповіті [PERSON] допущені помилки, а саме не вірно зазначена адреса квартири, яку заповів покійний, та актовий запис про смерть складений на померлого 07.08.2017 року [PERSON], а заповіт складений [PERSON], у звязку з чим 23.03.2018 року нотаріусом було складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Тому позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, оскільки позивач [PERSON] з середини 2016 року проживає у м. Костянтинівка, та доглядає за своєю хворою матірю, тому приїжджає до м. Харкова дуже рідко, зокрема у випадках необхідності, а саме прибув до м. Харкова в середині липня 2017 року, та навідав покійного [PERSON], але його не було вдома, та встановити його місцезнаходження не вдалось можливим, а позивач [PERSON] проживає у м. Києві, є матірю одиначкою і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому за межі м. Києва не виїжджає. Лише одного разу в березні 2018 року прибула до м. Харкова, та відразу навідались до [PERSON], де було встановлено, що останній помер. Крім того, нотаріус в порушення вимог ст. 63 ЗУ «Про нотаріат», не повідомив позивачів про відкриття спадщини. В березні 2018 року під час спілкування із сусідами [PERSON] позивачами було встановлено, що сусіди викликали працівників правоохоронних органів, припускаючи факт смерті [PERSON], які забрали тіло померлого. За поясненнями сусідів, через деякий час після встановлення факту смерті [PERSON] за їх адресою приїжджали невідомі особи, які представились новими власниками квартири, та за допомогою вантажної машини вивезли всі речі з квартири, та документи померлого, після чого змінили замки. На разі, вказана квартира, що є спадковим майном, була відчужена на підставі договору купівлі-продажу, та її новим власником є інша особа. За вказаним фактом позивач [PERSON] звернувся до Прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. До суду надійшли пояснення від третьої особи ПН ХМНО [PERSON], в яких вона зазначає, що спадкова справа була заведена після смерті [PERSON], при відкритті спадкової справи нею було перевірено інформацію про наявність заповітів, та/або спадкових договорів складених від імені померлого [PERSON], за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі інформація була відсутня, тому про відкриття спадщини нотаріус не повідомляла. 23.03.2018 року до нотаріуса звернулись позивачі із заявою про видачу свідоцтва про право власності, проте нотаріусом було відмовлено, оскільки на підставі поданих документів встановлено, що прізвище померлого різняться, та в заповіті існує помилка в адресі нерухомого майна, крім того позивач [PERSON], який діяв також в інтересах [PERSON], звернувся поза встановленими строками для прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ХМР в судове засідання не зявився, повідомлявся у встановленому законом порядку. Від третіх осіб ПН ХМНО [PERSON] та ПН ХМНО [PERSON] надійшли до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, повідомлялась у встановленому законом порядку. 27.04.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 03.05.2018 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді від 03.05.2018 року в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову було відмовлено. Ухвалою суду від 11.06.2018 року було закрито підготовче провадження по справі, справу було призначено до судового розгляду по суті, та витребувано у ПН ХМНО [PERSON] належним чином завірену копію спадкової справи №03/2018 року заведеної після смерті [PERSON] За клопотанням представника позивачів було допитано позивачів в якості свідків. Ухвалою від 10.07.2018 року було поновлено судовий розгляд по справі. В судовому засіданні було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] В судовому засіданні було відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про її залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки вона є на разі новим власником спадкового майна, а саме спірної квартири, проте не є спадкоємцем після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 30.10.2018 року в задоволенні клопотання представника позивачів [PERSON] про зупинення провадження було відмовлено. Судовим розглядом встановлено, що\~квартира [ADDRESS] належала на прав власності [PERSON] 07.08.2017 року [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті були позивачі, а саме позивачу [PERSON] померлий приходився двоюрідним батьком, а [PERSON] двоюрідним дідусем. 24.06.2009 року [PERSON] було складено заповіт на імя позивачів, в якому він заповідав останнім квартиру [ADDRESS], що був посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстр. №1485. 05 лютого 2018 року ПН ХМНО [PERSON] було заведена спадкова справа №03/2018 щодо майна померлого 07.08.2017 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулась третя особа [PERSON] У звязку з тим, що позивачі досить часто не спілкувались з померлим, вони дізнались про смерть останнього лише в березні 2018 року, оскільки в м. Харкові не мешкають. Проте, після смерті [PERSON], а саме 21.10.2017 року, між померлим [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, який був посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстр. №609. За вказаним фактом позивач [PERSON] звернувся із заявою про вичнення кримінального правопорушення до прокуратури Харківської області. Після того, як позивачі дізнались про смерть свого родича, вони звернулись до нотаріуса, де було зясовано, що в заповіті міститься помилка в прізвищі померлого, а саме помилка в прізвищі померлого, в заповіті зазначено прізвище «Хомич», а спадкова справа заведена щодо майна «Хоміча», та в заповіті не вірно зазначено адресу спірної квартири. У звязку з чим, 23.03.2018 року постановою ПН ХМНО [PERSON] було відмовлено позивачам у видачі на їх імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке залишилось після померлого 07.08.2017 року [PERSON] Оскільки, сплинув 6-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. Допитані в якості свідків позивачі підтвердили, що померлий [PERSON] вів дуже закритий спосіб життя і є їхнім родичем, досить часто не відповідав на телефонні дзвінки, коли вони до його приїжджали до квартири не впускав, а потім коли вони приїхали до нього в березні 2018 року дізнались про його смерть, та про те, що новим власником квартири є інша особа. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~статті 1270 ЦК України). Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008\~\~року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що положення частини третьої\~статті 1272 ЦК України про право особи, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Главою 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого\~наказом Мін'юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5). Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою\~статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Обґрунтовуючи підстави позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачі посилаються на те, що їм не було відомо про смерть [PERSON], оскільки вони не проживають в [INFO], та в них був заповіт на їх імя. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15. Позивачі не надали суду безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Факт перебування позивачів в м. Костянтинівка та в м. Києві сам по собі не свідчить про наявність об'єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, навіть в тому разі коли померлий вів закритий спосіб життя. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2\~статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, спадкова справа була заведена після смерті [PERSON], а не [PERSON], у звязку з чим ухвалою суду від 10.07.2018 року було поновлено судовий розгляд для зясування саме цієї обставини, проте, на час розгляду справи позивачі так і не звернулись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, або встановлення належності документа особі, для виправлення помилки щодо документа посвідчуючого смерть [PERSON] або [PERSON], що позбавляє суд самостійно в даному випадку встановлювати вказаний факт при розгляді саме даної справи, а тому представником позивачів не наведено обставин, які б вказували на об'єктивні причини, що перешкодили позивачам вчасно звернутися в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин, а натомість представником позивачів надані до суду документи, що підтверджують, що квартира №53 за адресою: м. Харків, пр. Ак. Курчатова, буд. 27, належала [PERSON], та надано копію р.н.о.к.п.п. на [PERSON] А посилання позивачів на ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» є необгрунтованим, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а була заведена після смерті [PERSON] О.О. Отже, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 1272 ЦК України, а тому в задоволенні позову суд відмовляє, що не позбавляє позивачів в подальшому звернутись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], або з заявою про встановлення факту належності документу померлій особі, зазначивши всіх осіб, які повинні брати участь у розгляді справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed