Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

28.09.2021 року Теплицьким районним судом Вінницької області ухвалено рішення про визнання недійсним Договіру купівлі - продажу автомобіля марки Renault Megane, 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , укладений 27.06.2020 року у РСЦ МВС в Черкаській області (м. Умань), за № 7142/2020/2070797 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . З відповідачів на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 1362 гривні у рівних частках - по 681 гривні з кожного відповідача. 04.10.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Самойленко П.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в обгрунтування якої вказав, що позивачем понесено витрати на отримання правничої допомоги під час розгляду даної справи у сумі 23 481, 25 грн. Зазначені витрати сплачені позивачем [PERSON] на користь АО «Адвокатус», що підтверджуються платіжними документами. Враховуючи викладене, представник позивача просив стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу. Позивач та її представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Самойленко П.М. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача на підставі наявних матеріалів справи. Від відповідача [PERSON] , представника відповідачів - адвоката Награбового О.О. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності та про зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги з урахуванням доводів, викладених у клопотаннях про зменшення таких витрат. Неприбуття у судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви, що відповідає положенням ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши окремі матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, зміст заяв відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Оскільки позов задоволено, з урахуванням приписів п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з розглядом справи і понесені позивачем, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Адвокат Самойленко П.М., який представляє інтереси позивача [PERSON] , у судовому засіданні 28.09.2021 року, до закінчення судових дебатів зробив заяву про надання доказів на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу та у встановлений законом строк надав докази щодо цих витрат. У позовній заяві вказано, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 13 620 грн., з яких окрім судового збору, зазначено витрати на оплату правової (правничої) допомоги адвоката у сумі 12 031, 00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, між АО «Адвокатус» в особі його голови Самойленка П.М. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 26/04/21 від 26.04.2021 року, відповідно до п. 4.1.1.2 якого, коригування вартості послуг адвоката за даним договором визначається на підставі підписаних додаткових угод. За п. 1 Додаткових угод № 2 та № 4 від 30.04.2021 (акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 26/04/21 від 26.04.2021), дана додаткова угода визначає порядок оплати правової (правничої) допомоги у спорі про визнання договору купівлі-продажу автомобіля від 27.06.2021 року № 7121/2020/2070797 недійсним. Відповідно до п. 2 даної угоди встановлено, що АО «Адвокатус» виконало, а клієнт [PERSON] прийняла наступні послуги: вивчення матеріалів справи та формування правової позиції - 3 972,50 грн., підготовку та відправку запиту до Теплицького районного суду Вінницької області - 2 383,50 грн., підготовку позовної заяви для подачі позову до Теплицького районного суду Вінницької області - 4 767,00 грн., підготовку процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову до суду - 908 грн., а всього на суму 12 031,00 грн. Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 4 від 02.10.2021 (акт приймання-передачі правої (правничої) допомоги до договору від 26.04.2021 № 26/04/21 про надання правової допомоги), встановлено, що АО «Адвокатус» виконало, а клієнт [PERSON] прийняла наступні послуги: підготовку заяви про витребування доказів - 327,25 грн., представництво інтересів в судових засіданнях (7 годин) - 11 123,00 грн., а всього на суму 11 450,25 грн. Отже, додатковими угодами № 2 та № 4 встановлено розмір витрат на правову допомогу та визначено вартість наданих послуг, які у сукупності становлять 23 481, 25 грн. (12 231,00 + 11 450,25). Відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 30.04.2021 року, [PERSON] здійснила частково оплату згідно додаткової угоди/акту приймання-передачі правничої допомоги № 2 від 30.04.2021 року на користь АО «Адвокатус» - 6 000 грн. Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 02.10.2021 року [PERSON] сплатила на рахунок АО «Адвокатус» - 17 481,25 грн. за надання правничої допомоги на підставі додаткової угоди № 4 від 02.10.2021 року. Таким чином, позивач [PERSON] сплатила на користь АО «Адвокатус» кошти за надання правничої допомоги на загальну суму - 23 481, 25 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі, при яких суд має надати оцінку їх співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову тощо. У своїх заявах про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачі просять зменшити розмір таких витрат до 1 000 гривень, посилаючись на неспівмірність їх зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом. Відповідачі зазначили, що у справі заявлено лише одну позовну вимогу, тому правнича допомога полягала фактично у підготовці позовної заяви та участі у судових засіданнях, які відбувалися у режимі відеоконференції. Оскільки розгляд справи проведено у межах строку, передбаченого цивільним процесуальним законодавством, тому посилання представника позивача на тривалий розгляд справи просять суд не брати до уваги. Разом з тим, відповідачами вказано, що до заяви про ухвалення додаткового рішення від 02.10 2021 року не додано додаткової угоди № 4 та відсутні докази направлення її іншим учасникам справи. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу вважають неспівмірним з огляду на об`єкт спору (автомобіля), вартість якого відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 27.06.2020 року становить 179 786 грн. Аналізуючи зміст заяв відповідачів про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд зазначає наступне. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial