Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

28.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 39 874, 76 грн., судовий збір у розмірі 704, 80 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 02.02.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода по вулиці Дегтярівська, будинок 37 в місті Києві, за участю транспортних засобів марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та марки «Hundai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Hundai», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, у відповідності до полісу серії АК № 0261006 від 21.07.2016 року. Франшиза становить 0, 00 грн. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких згідно Звіту № 967 від 31.03.2017 року, становить 28 118, 74 грн. Позивач безпосередньо замовив виготовлення зазначеного вище звіту та сплатив за це 800, 00 грн., що підтверджується Актом здачі прийняття робіт № ОУ-0000674 від 31.03.2017 року та Квитанцією № 0.0. 742231508.1 від 10.04.2017 року (а.с. 20, 21). 27.03.2017 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та 28.03.2017 року відповідачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачу не виплачена. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 28 118, 74 грн., пені у розмірі 7 095, 00 грн., трьох процентів річних у розмірі 746, 00 та інфляційних втрат у розмірі 3 115, 02 грн. У позовній заяві позивачка вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів. 11.05.2018 року позивачкою подано клопотання про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує (а.с. 33-34). Ухвалою судді Ладиченка С.В. від 16.05.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 35-36). Ухвалою судді Новака А.В. від 18.09.2018 року прийнято справу до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 43-44). Ухвалою судді Плахотнюк К.Г. від 04.03.2019 року прийнято справу до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 48). Судове засідання призначено на 04.07.2019 року. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не забезпечив явку представника, про причини неявки не повідомив, з будь-якими клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався, відзив на позов не подав; позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.02.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода по вулиці Дегтярівська, будинок 37 в місті Києві, за участю транспортних засобів марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та марки «Hundai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.03.2017 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 9). В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 02.02.2017 року є доведеною, та не підлягає доказуванню. Відповідно до правил ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Правилами ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Транспортний засіб марки «Toyota», д.н.з. [NUMBER] на праві власності зареєстровано за позивачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 10). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Hundai», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з відповідачем, у відповідності до полісу серії АК № 0261006. Франшиза становить 0, 00 грн. (а.с. 11). Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 27.03.2017 року відповідач був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та 28.03.2017 року відповідачу було подано заяву про виплату суми страхового відшкодування (а.с. 12-13). Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачу не виплачена (а.с. 14). Судом встановлено, що 27.03.2017 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» із повідомленням про настання страхового випадку, та 28.03.2017 року - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12-13). Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачу не виплачена (а.с. 14). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а позивачу, як власнику транспортного засобу, завдано збитки, розмір яких згідно Звіту № 967 від 31.03.2017 року, становить 28 118, 74 грн. Позивач безпосередньо замовив виготовлення зазначеного вище звіту та сплатив за це 800, 00 грн., що підтверджується Актом здачі прийняття робіт № ОУ-0000674 від 31.03.2017 року та Квитанцією № 0.0. 742231508.1 від 10.04.2017 року (а.с. 15-21). За даними Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 967 від 31.03.2017 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Hundai», д.н.з. [NUMBER] становить 28 118, 74 грн. (а.с. 15-21). Станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування відповідачем виплачена не була (а.с. 14). Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування,сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивачка просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості 28 118, 74 грн., а також за період з 27.06.2017 року по 07.05.2018 року пеню за порушення зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 7 095, 00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 746, 00 грн., та втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 3 115, 02 грн. Суд погоджується з наведеним позивачкою розрахунком, вважає його правильним та обґрунтованим. Враховуючи викладене, вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, що становить розмір матеріального збитку, визначеного відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 31.03.2017 року, трьох відсотків річних від простроченої суми, втрат від інфляції, пені, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача ПрАТ «СТ «Іллічівське» у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved