Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

28 лютого 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивачка з позовом до ТОВ «ВТОРМА 2» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем в трудових відносинах, 19 вересня 2016 року вона була звільнена з роботи. За рішенням Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 16 січня 2017 року на користь позивачки з відповідача було стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 21\~640 грн. 98 коп. Фактично рішення суду було виконане 17 лютого 2017 року. На підставі вказаного, враховуючи, що відповідачем було порушено порядок розрахунку при звільненні, просить стягнути на свою користь компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 30\~873 грн. 00 коп. (а.с.1). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. При встановленні фактичних обставин справи суд керується ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно рішення Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 16 січня 2017 року у цивільній справі №\~203/5410/16-ц, яке набрало законної сили 27 січня 2017 року, встановлено, що позивачка працювала в ТОВ «ВТОРМА 2» на посаді бухгалтера в період з 01 жовтня 2012 року по 19 вересня 2016 року і була звільнена 19 вересня 2016 року на підставі ч.\~1 ст.\~36 Кодексу законів про працю України. При звільненні позивачці не було виплачено заробітну плату, а також компенсацію за невикористану відпустку на загальну суму 21\~640 грн. 98 коп. Вказану суму було стягнуто з відповідача на підставі рішення Кіровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 16 січня 2017 року. Як видно з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» сума заборгованості відповідача перед позивачкою після утримання податків була перерахована на її рахунок 17 січня 2017 року. Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП України працівник має право звернутися до суду для вирішення трудового спору, захисту свого порушеного права. Відповідно до ч.\~7 ст.\~43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст.\~21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормою ст.\~15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно ст.\~47 КЗпП України передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові трудову книжку та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.\~116 КЗпП України. В свою чергу, нормою ст.\~116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Порядок розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений постановою Кабінету Міністрів України №\~100 від 08 лютого 1995 року (з наступними змінами та доповненнями) Згідно абз. 4 п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, а якщо працівник на працював ці 2 місяці та попередні 2 місяці виходячи з посадового окладу працівника. Як видно з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного фонду України щодо позивачки, в останні два місяці перед звільненням її заробітна плата складала: в липня 2016 року 8\~000,00 грн., в серпні 2016 року 8\~000,00 грн. У вказаний період кількість робочих днів складала 43 дні, середньоденна заробітна плата 16\~000.00 грн. / 43 = 372 грн. 09 коп. Кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні в період з 20 вересня 2016 року (наступний день після звільнення) по 17 січня 2017 року (день розрахунку) становить 82 дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 372 грн. 09 коп. (середньоденна заробітна плата за два місяці, які передують звільненню) * 82 робочі дні (за які здійснюється виплата середньої заробітної плати) = 30 511 грн. 38 коп. При таких обставинах позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30 511 грн. 38 коп. підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.\~3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору згідно п.1 ч.\~1 ст.\~5 закону України «Про судовий збір» та у звязку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до суди задоволених вимог в сумі 632 грн. 50 коп. Рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає виконанню на загальних підставах, оскільки відповідно до п.п. 3.9. п.3 Інструкції із статистки заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, вказана виплата не входить до складу фонду оплати праці, а ст.367 ЦПК України передбачає негайне виконання судових рішень саме в частині стягнення заробітної плати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial