Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

29.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 22.08.2013 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н, згідно якої вона отримала кредит. Позичальниця своїм підписом підтвердила згоду про те, що підписана заява разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між ними кредитний договір. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором, надав [PERSON] кредит. [INFO] позичальниця [PERSON] померла, проте залишилася несплаченою заборгованість, що утворились на момент смерті [PERSON] , яка складається із простроченого тіла кредиту в сумі 7\~837 грн. 10 коп. Після смерті [PERSON] спадкоємцем є [PERSON] , який постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 11.04.2020 року на адресу нотаріальної контори направлено претензію кредитора. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача, як із спадкоємця боржника, заборгованість в сумі 7\~837 грн. 10 коп. за кредитним договором № б/н від 22.08.2013 року, укладеним спадкодавцем, та судові витрати. Ухвалою суду від 30.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у наданій справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Судом під час підготовки справи до судового розгляду по суті з установ та організацій отримано інформацію щодо наявності спадкового майна, яке належало [PERSON] на момент смерті, копію спадкової справи № 115/2019, а також інформацію про спадкоємців та осіб, які проживали зі спадкодавцем на момент смерті. Ухвалою суду від 22.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився; надав заяву про розгляд справи в його відсутність; позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не явився, хоча належим чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву або доказів проти заперечення позовних вимог суду не надав. Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Усі необхідні підготовчі дії проведені судом на стадії підготовчого розгляду, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне відповідно до статей 211, 223 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи на підставі наданих сторонами та витребуваних судом письмових доказів у відсутність сторін. Ухвалою суду від 11.11.2021 року вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 22.08.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н, за умовами якої отримала кредит. Позичальниця своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов`язання за договором, надав [PERSON] грошові кошти в обумовленому розмірі. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, отримані кредитні кошти не повернула. За положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] позичальник [PERSON] померла [INFO] , про що Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області складно актовий запис № 830. З моменту укладення договору до часу своєї смерті позичальницею не оспорювався укладений договір. Вона користувалася наданими кредитними коштами, та частково сплачувала заборгованість за договором, тобто не оспорювала умови договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості, станом на дату смерті позичальника перед Банком за кредитним договором становить 7 837 грн. 10 коп. (прострочене тіло кредиту). Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У пункті 32 Постанови Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати те, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони нараховані позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З копії спадкової справи № 115/2019, заведеної Першою Первомайською державною нотаріальної конторою Миколаївської області після смерті [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (син померлої). В спадковій справі наявна відмова [PERSON] (доньки померлої) від прийняття спадщини, а також претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк», яка подана у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України. Будь-які інші заяви відсутні; свідоцтво про право на спадщину не видавалося; заповіт в спадковій справі відсутній. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем І черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Статтею 1282 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. З цієї норми випливає, що відповідають за боргами спадкодавця лише спадкоємці в межах вартості спадкового майна. Законодавець пов`язує задоволення вимог кредитора саме з обсягом спадкового майна і його вартістю, наявність лише факту заборгованості не може бути підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно Єдиного реєстру транспортних засобів станом на 12.08.2021 року інформація щодо транспортних засобів, зареєстрованих на ім`я [PERSON] відсутня, що підтверджується довідко. № 31/14/2-750 від 13.08.2021 року ТСЦ МВС № 4842. З довідки КП «Первомайське МБТІ» № 316/04-02-03 від 20.08.2021 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року інформація по даним паперових носіїв про реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна в м. Первомайську Миколаївської області за [PERSON] відсутня. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відносно [PERSON] відсутні, що підтверджується витягом № 271090070 від 18.08.2021 року. Як вбачається з довідки № 77/44-21 від 20.08.2021 року у Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 4825483200:06:003:0002 площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , яка на підставі рішення Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 08.12.2016 року № 5 «Про надання дозволу на виготовлення Проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. України [PERSON] ». При цьому речове право на земельну ділянку за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав не зареєстроване. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, [PERSON] лише було надано право на виготовлення проєкту землеустрою. Такий проєкт був виготовлений, але відсутня інформація про його затвердження і передачі землі у власність. Враховуючи вищезазначене, судом не встановлено наявності спадкового майна після смерті [PERSON] . Наявні у суду докази не містять відомостей про майно, одержане відповідачем [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON] , в межах вартості якого він зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коди наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За встановлених судом обставин відсутні підстави для задоволення позову, передбачені ст. 1282 ЦК України, тому що не можливо встановити наявність спадкового майна та його вартість. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed