Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

27 квітня 2017 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] (далі - позивач) до ТОВ «Сурі» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що з 12 червня 2008 року по 23 серпня 2013 року він працював у ВАТ «Шаргородський маслозавод», правонаступником якого був ПрАТ «Шаргородський маслозавод», а на цей час - відповідач. При звільненні позивачу не було виплачено заробітну плату в сумі 8163,55 грн, які він просить стягнути на свою користь з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній. Представник відповідача у судове засідання не з'являвся. До суду повернулася поштова кореспонденція, яка була надіслана відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: вул. Будівельників, 25Б, офіс 14, м. Дніпро у зв'язку із тим, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відтак, ураховуючи згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. З 12 червня 2008 року по 23 серпня 2013 року позивач працював у ВАТ «Шаргородський маслозавод» помічником головного енергетика, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с. 5, 6). ПрАТ «Шаргородський маслозавод» не провів повний розрахунок по заробітній платі, у день звільнення позивача, тобто 23 серпня 2013 року, внаслідок чого відповідач заборгував позивачу 8163,55 грн, що підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу від 06 березня 2017 року (а.с. 7). Установленим судом обставинам відповідають трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України). Так згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення працівника. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оскільки судом установлено, що відповідач не розрахувався з позивачем при його звільненні, то позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved