overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулась до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі з 17 серпня 2001 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 32. 24 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні доньки ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до виповнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог позивачки. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. 17 серпня 2001 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 32. 24 жовтня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 26 червня 2002 року, актовий запис № 37 (а.с.3). Сторони проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинені. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області 26 червня 2014 року (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. до Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], який був зареєстрований 29 вересня 2011 року в Зимноводівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 56. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що 29 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Зимноводівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 56. Від спільного шлюбу дітей у них немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Після одруження відповідач неодноразово ображав її, застосовував фізичну силу. Протягом останнього часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, майна, яке підлягає розподілу, у них немає. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить її інтересам. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснила, що примирення, між сторонами неможливе, вважає, що розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам. Просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони протягом останнього часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 17.10.2007 року вона з відповідачем перебуває у цивільному шлюбі. 30.04.2012 року шлюб було зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №96, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] року, які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач є батьком вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій сумі у розмірі 2000 грн. Відповідач в судовому засідання визнавав позовні вимоги частково, пояснив, що приймає участь в утриманні дітей, просив стягувати аліменти у розмірі 20% заробітної плати на кожну дитину. Суд, беручи до уваги позицію позивача, відповідача, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 2/5 частини з усіх видів його заробітної плати, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 27.06.2014 року. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. Також суд вважає, що витрати пов'язані з розглядом справи необхідно покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 23 березня 2002 року Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року Спільне життя не склалося з причини, що за час перебування в шлюбі відповідача постійно не було вдома, грошових коштів на утримання сім'ї не надав, постійно виникали сварки з різних питань, виявилося , що кожен має різні погляди на сімейне життя, внаслідок регулярних зрад чоловіка і вживання алкогольних напоїв спільне життя припинили. Позивачем до суду була надана заява в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідачем до суду також була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 23 березня 2002 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року. Позивачка наполягає на розірвані шлюбу. Сторони бажають розірвати шлюб, збереження його суперечило б їх інтересам, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 03 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 573. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач з червня 2012 року не проживають спільно, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сварками, чоловік пішов до другої жінки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 03 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 573, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з червня 2012 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2001 році, мають одну неповнолітню дочку, 2001 року народження. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому просить шлюб розірвати. Суд надавав сторонам строк для примирення, але в суді позивачка доводи позову підтримує. Відповідач погоджується на розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та доказів, доданих до позовної заяви - свідоцтва про шлюб та народження дочки. Відповідно до ст..112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

27 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В позовній заяві вказала, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 29.09.2012 року. За час подружнього життя в них народився син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач із сім'єю не проживає, матеріальної допомоги не надає. Вона тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягення з нього аліментів на утримання дружини визнав частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони з 29 вересня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 5, 6 ). На момент звернення до суду позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка проживає з нею, у зв'язку з чим позбавлена можливості одержувати додатковий дохід ( а. с. 7 ). Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач працює провідним лікарем Березнегуватської районної державної лікарні ветеринарної медицини, отримує заробітну плату і спроможний сплачувати аліменти на дружину. Проте, враховуючи, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області з нього стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, з відповідача слід стягнути не 1/4 частину, як того просить позивачка, а 1/6 частку від його заробітку ( доходу ). Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволенної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

27 червня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеській області звернувся представник позивачки [PERSON] з вищеназваним позовом, в якому зазначила, що 01 червня 2013 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким позивачка передала, а відповідачка прийняла у власність грошові кошти в сумі 80 000 доларів США, що у еквіваленті до офіційного курсу НБУ за 840 гривень до 100 доларів США. , та становить 946 600 грн. Згідно договору позики, гроші повинна була повернута у строк до 01 червня 2014 року. Свої зобов'язанні відповідачка не виконала, у зв'язку з тим, що вона не виконала своїх зобов'язань по поверненню суми боргу, позивачка просить стягнути з відповідачки боргу в розмирі 946 600 грн. та судові витрати . В ході розгляду цивільної справи представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в подальшому до суду не з'явився просить справу розглянути в його відсутності . Відповідачка до суду повторно не з'явилися, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так судом встановлено, що 01 червня 2014 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]) , було укладено договір позики, згідно з яким позивачка передала, а відповідачка прийняла у власність грошові кошти в сумі 80 000 доларів США, що становить 946 600 гривень за курсом 840 гривень до 100 доларів США. (а.с.4,5). Відповідно до даного договору, строк його виконання закінчується 01.06.2014 року. Відповідачка свої зобов'язання не виконувала , що підтверджується власноручною розпискою . Таким чином суд приходить до висновку, що на час розгляду справи відповідачка дійсно отримала у власність грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США, та свої зобов'язання по поверненню грошей не виконала , а тому з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню борг в сумі 946 600 грн.. При подані позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 3654 гривня, що підтверджується фінансовим документом (квитанцією, а.с.1). суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому відповідно ст.. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки в повному обсягу .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

27 червня 2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Педосівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 15.02.2011р., актовий запис № 1. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій справу просила розглянути у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

27 червня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що чоловік не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні та утриманні, у веденні господарства, вживає алкоголь. Спільне проживання між сторонами припинено. За час шлюбу спільного майна нажито не було. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що у неї з чоловіком склалися нестерпні для сімейного проживання стосунки. Чоловік зловживає спиртними напоями, не приймає участі у веденні домашнього господарства, у вихованні сина, не надає коштів на потреби сім'ї, байдуже відноситься до неї. Ніяких стосунків з відповідачем не підтримують, заходів до примирення не вживають. Збереження шлюбу неможливе. Відповідач [PERSON] позов визнав і просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 7 березня 2013 року сторони уклали шлюб (а.с. 5). Позивачка та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони не підтримують подружніх стосунків. Негаразди в сім'ї негативно впливають на дитину. Збереження шлюбу шкодить інтересам позивачки. Примирення між подружжям неможливе. Спору щодо місяця проживання дитини та поділу спільно нажитого майна немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

27 червня 2014 року до суду надійшла заява від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Донецької обласної дирекції Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», в якій просив видати дублікат виконавчого листа № 2-176 виданого 30.07.2011 року Старобешівським районним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» 25435,12 доларів США та 4265,28 грн. і судових витрат в розмірі 606,60 грн. В заяві заявник зазначив, що у ВДВС Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку знаходився на виконанні виконавчий лист №2-176 від 30.07.2011 року, виданий Старобешівським районним судом Донецької області, про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» 25435,12 доларів США та 4265,28 грн. і судових витрат в розмірі 606,60 грн. 15.02.2012 року виконавчий документ був направлений ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку за місцем фактичного мешкання боржника до ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку. Однак до сьогоднішнього часу виконавчий документ на адресу ВДВС Ленінського РУЮ у м. Донецьку не дійшов. Представник заявника в судовому засіданні на задоволенні заяви наполягав та просив її задовольнити [PERSON] в судовому засіданні не з'явилась, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви. Причини неявки суду невідомі. Згідно ч.2 ст 370 ЦПК України, заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. Згідно ч.1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа, суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача видати його дублікат. Причин для відмови у видачі дубліката виконавчого листа суд не вбачає, у зв'язку із чим вважає за можливе заяву про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved