Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

26 червня 2020 року [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 10 вересня 2014 року у відділ ДРАЦС РС Бродівського РУЮ у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис за № 135. 09 липня 2020 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак, подав суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася повторно, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, а також те, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року у відділі ДРАЦС РС Бродівського РУЮ у Львівській області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний атів запис за № 135, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 червня 2020 року (а.с. 3). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 квітня 2015 року (а.с. 8). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що понад півтора року він з відповідачкою разом не проживають. Подружні відносини у них не склалися. Відповідачка постійно їздить на заробітки в Польщу. В них з цього приводу виникають різні непорозуміння, різні погляди на життя, конфлікти. Вони обоє прийшли до висновку, що надалі їх спільне проживання є неможливим. Допомогу на утримання дитини він надає в добровільному порядку. Надалі проживати з відповідачкою наміру не має. В даний час він прийшов до висновку, що сім`я розпалася і зберігати її не доцільно. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2019 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved