overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та в ході розгляду справи подав заяву про уточнення позовних вимог про розірвання договору №FR-837L по виготовленню та доставці металопластикових конструкцій від 05 грудня 2014 року, стягнення коштів в розмірі 1500 грн. сплачені як завдаток при укладенні договору. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. 05 грудня 2014 року позивач уклав письмовий договір з фізичною особою-підприємець [PERSON] та замовив у відповідача виконати роботи по виготовленню і доставці металопластикових конструкцій, а саме вікон вартістю 2330 грн. Позивачем сплачено завдаток, який визначено в п. 2.2 договору в сумі 1500 грн. Відповідно пункту 3.2 договору відповідач зобов»язався виготовити та доставити за місцем проживання позивача металопластикові вікна на протязі 30 робочих днів з моменту укладення договору, тобто до 05.01.2015 року. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» (далі Закон). Відповідно до п.1 ст. 10 Закону, визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов»язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як встановлено судом, відповідач не виконав умови договору у визначений договором строк, тому суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача щодо розірвання договору від 05.12.2014 року. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1500 грн., сплачені позивачем як завдаток при укладенні договору від 05.12.2014 року. Також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав та дав згоду на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 08.10.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] (а.с.32, 20). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з жовтня 2015 року спільного господарства та бюджету не ведуть та проживають окремо, позивач та відповідач поновлювати сімейні стосунки не бажають і відмовляються від надання судом строку для можливого примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу, з покладанням на відповідача судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернувся до суду із заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на [PERSON], [INFO] з ? частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що позивач обтяжений аліментними зобов»язаннями на утримання [PERSON], [INFO] Позивач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо викладеного в позові заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.03.2012 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.09.2015 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Частина 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 вищевказаної Постанови, відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку із зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому, відділом реєстрації актів громадського стану Шосткинського міськвиконкому Сумської області за актовим записом № 581, шлюбі з відповідачем з 19.11.1999 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сімї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сімя розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання сторони не зявились. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в свою чергу позивач на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 19.11.1999 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON],18.06.2013 р. н., до його повноліття. Зазначала, що від спільного життя з відповідачем мають сина, який знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позивачка позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнає. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП № 209092 (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 28.10.2015 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку відповідача щомісяця з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 28.12.2007 року, від якого мають неповнолітню дочку. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Крім того, просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку відповідача щомісяця з дня подачі позову та до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, до початку засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, до початку засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 28.12.2007 року. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами є неможливим. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. З копії свідоцтва про народження дитини (а.с.5) убачається, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку, мінімальний розмір на дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.10.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Одночасно підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 487 грн. 20 коп. судового збору у повернення сплачених судових витрат. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що: 17 вересня 2005 уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося по причині відмінності характерів, вони виявилися різними людьми та втратили почуття любові один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з червня 2013 року. А тому позивач просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить її інтересам. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 17 вересня 2005 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з червня 2013 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

28.10.2015 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до КС «Полтава і полтавці» про стягнення депозитного вкладу, посилаючись на те, що 10.07.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір № 117 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого відповідач прийняв від вкладника [PERSON]»янко М.І. внесок на депозитний рахунок у загальній сумі 35000 грн. з процентною ставкою 25% річних, строком користування до 10.01.2016 року. Однак, відповідачем умови договору щодо виплати 25% річних не виконуються протягом 6 місяців, у зв»язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 117 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого відповідач прийняв від вкладника [PERSON]»янко М.І. внесок (вклад) на депозитний рахунок у загальній сумі 35000 грн. з процентною ставкою 25% річних, строком користування до 10.01.2016 року. Дерев»янко М.І. виконав зобов»язання за договором № 117 від 10.07.2014 року та вніс на депозитний рахунок грошову суму в загальному розмірі 35000 грн. Однак відповідачем умови зазначеного договору щодо виплати процентної ставки не виконуються. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON]»янко М.І. підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання судового збору суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

28.10.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.10.2010 року. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки він не забезпечує сімю матеріально, у звязку з чим між ними постійно виникають сварки. Вони не підтримують подружні стосунки та спільне господарство не ведуть. При таких обставинах [PERSON] вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, але надала до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення і просить справу розглянути у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.\~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 129284, виданого виконавчим комітетом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 03.10.2010 року (а.с.3), сторони уклали шлюб 03.10.2010 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Сафянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 12. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 263456 (а.с.4). Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка та жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як небажання зберегти сімю. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

28.10.2015 року позивачка, [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила розірвати укладений шлюб між нею та [PERSON] У судове засідання позивач не з'явилась, але її представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяв та клопотань суду не надав, був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 13-14, 17-18). Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлені наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 02.10.1999 року, який було зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1787 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). В позовній заяві зазначено, що з 2012 року шлюбні відносини фактично припинилися, сторони почали проживати окремо, питання матеріального забезпечення сина погоджено між батьками, примирення з відповідачем не можливе. Із доданих до матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталась із позовними вимогами до відповідача про розірвання шлюбу, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2015 року сторонам у справі надавався строк для примирення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2015 року даний позов на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 було залишено без позгляду. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved