Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

27.03.2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою ПАТ «Полтава-банк» про повернення коштів за банківським вкладом, посилаючись на те, що 18.02.2011 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 466, відповідно до якого вона розмістила в установі відповідача належні їй кошти у сумі 7000,00 гривень, строком користування - 12 місяців, з виплатою відсотків у розмірі 14 % річних. Однак, після закінчення строку дії даного договору, позивачу кошти повернуті не були. Позивач просила стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за депозитним договором та відсотки за користування депозитом. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягаючи на його задоволенні, пояснення надали аналогічні тексту позовної заяви. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 18 лютого 2011 року уклала з Полтавським акціонерним банком «Полтава-банк» Договір № 466 банківського вкладу (надалі - Договір), згідно до умов якого внесла в Банк грошові кошти в сумі 7 000 грн. 00 коп. на термін 12 місяців з виплатою відсотків в кінці строку (п. 1.1. Договору) та згідно пунктів 1.3. та 3.2.3. Договору в кінці строку Договору мала право отримати 14,00% річних з суми внесених коштів шляхом отримання готівки з каси Банку. 28 лютого 2012 року, по закінченню строку Договору, [PERSON] звернулась в відділення № 26 Банку (адреса: вул. Калініна, 45а, м. Полтава) де укладався Договір, з наміром отримати суму вкладу 7 000 грн. та відсотки по вкладу - 14% річних у розмірі 980 грн. Але як з'ясувалось, зазначений Договір в не був внесений у книгу реєстрації депозитних внесків фізичних осіб Банку та внесені [PERSON] до каси Банку готівкові кошти у розмірі 7 000 грн. не перераховані згідно п. 1.2. Договору на депозитний рахунок № [NUMBER] та були вилучені службовими особами Банку з каси та привласнені ними. За заявою [PERSON] до Полтавського міського управління УМВС України у Полтавській області 13.03.2012 року проти службових осіб Банку була порушене кримінальне провадження та 13.06.2012 постановою про визнання особи потерпілою винесеною старшим слідчим СУ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції Кривобок 10.А., [PERSON] визнано потерпілою. Згідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, заборгованість Відповідача за Договором становить: - 7000, 00 грн. - розмір вкладу на депозитний рахунок; - 980, 00 грн. - розмір процентів згідно Договору. Загалом: 7980,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору, останній є зобов'язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Оскільки відповідач не повернув позивачу у визначений Договором строк суму Внеску та не сплатив суму нарахованих за користування ним процентів, то відповідач порушив умови Договору, оскільки такий його обов'язок був ним передбачений. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а тому сума Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів може бути стягнута з Відповідача Позивачем у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов частково. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved