Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 07 листопада 1996 року померла його баба [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Верхосульської сільської ради, право на яку посвідчене сертифікатом серії СМ №002978. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно своєму сину батьку позивача [PERSON], який помер 12 квітня 2007 року. Останній фактично прийняв спадщину після баби, але юридично її не оформив. Посилаючись на викладені вище обставини, а також на те, що правовстановлюючий документ на вказану земельну частку (пай) втрачений, [PERSON] просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 12 квітня 2007 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, представник останнього за довіреністю [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 31). Представник відповідача Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не зявився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 18). Представник третьої особи Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти заявлених вимог не заперечує (а. с. 22). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-БП №322480 (а. с. 4). Бабою позивача по лінії батька була [PERSON] (а. с. 4). Остання померла 07 листопада 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №312896 (а. с. 6). Згідно з наявною в матеріалах справи копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №002978, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 21 березня 1996 року на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 20 березня 1996 року №86, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 10). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 2015 року, встановлено факт належності бабі позивача - [PERSON], яка померла 07 листопада 1996 року, вказаного вище сертифіката на право на земельну частку (пай) (а. с. 32). Згідно із заповітом, посвідченим 06 березня 1991 року секретарем виконкому Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованим у реєстрі за №10, [PERSON] все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] (а. с. 8). З довідки Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 травня 2015 року вбачається, що за [PERSON], яка постійно до дня смерті 07 листопада 1996 року проживала в [INFO], значиться земельна ділянка, право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №002978, виданим на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації №86 від 20 березня 1996 року. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області 06 березня 1991 року за реєстровим №10 на імя [PERSON], не відмінявся. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її син - [PERSON] (а. с. 9). Спадкова справа після [PERSON], яка померла 07 листопада 1996 року, заведена за заявою [PERSON], що обєктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 23, 25-26). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що батько позивача, [PERSON], прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] в порядку, встановленому законодавством, яке діяло на момент виникнення правовідносин. У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БП №056922, [PERSON] помер 12 квітня 2007 року (а. с. 5). Спадкоємцем померлого [PERSON] є син останнього - [PERSON], який розпорядився речами батька, що підтверджується довідкою Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 травня 2015 року (а. с. 9). Згідно з наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 16 вересня 2015 року, виданою Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області, спадкова справа після [PERSON], який помер 12 квітня 2007 року не заводилась (а. с. 24). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер 12 квітня 2007 року, однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що за життя його батько не переоформив в установленому законом порядку спадщину своєї матері баби позивача на себе. Таким чином, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за останнім право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування за законом після померлого 12 квітня 2007 року батька [PERSON], який у свою чергу на підставі заповіту успадкував вказану земельну ділянку після своєї матері [PERSON], яка померла 07 листопада 1996 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved