Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

27.08.2018 позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS] що стверджується копією реєстраційного посвідчення від 05.08.1997. Право власності на вказаний будинок набуте на підставі договору купівлі - продажу від 02.07.1997, що посвідчений державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І. Житловий будинок складається з двох кімнат, кухні, веранди, житловою площею 43,4 кв.м., загальна площа будинку складає 58,6 кв.м. (а.с.18-19) У цьому будинку зареєстрована, але фактично не проживає дочка власника [PERSON], [INFO], що можуть підтвердити сусіди. Окрім того, відповідач після вибуття з житла з 2015 року не несе жодних витрат по утриманню будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у будинку відсутні будь - які її особисті речі, одяг, документи. [PERSON] протягом чотирьох років працює та проживає в Росії. Зазначає, що відповідач залишила будинок добровільно, перешкод у користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинив, заяв, скарг з цього приводу від неї не поступало. Жодних домовленостей між ними про порядок користування житлом не було. Просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явився, 03.12.2018 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.37) Відповідач до суду не з»явилася, 20.11.2018 надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності у зв»язку із перебуванням за межами України. Заперечень щодо позовних вимог [PERSON] не висловила, просила позов задовольнити (а.с.32-34) Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи та судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується копією реєстраційного посвідчення №806 від 05.08.1997 року (а.с.7) на підставі договору купівлі - продажу будинку, зареєстрованого в реєстрі за №1-1340 від 02.07.1997, що посвідчений державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Богаченко О.І. (а.с.6) Актами обстеження житлово - побутових умов від 15.07.2015, 15.10.2015, 15.12.2015, 21.08.2018, комісії Городоцької міської ради (а.с.13-16) у будинку [ADDRESS] встановлено, що зареєстрованою у житловому приміщенні (будинку) є [PERSON], [INFO], але фактично за даною адресою не проживає. Проживає в Росії. Згідно записів в будинковій книзі відповідач зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] з 12.08.1997 року (а.с.8-12). Також це підтверджено копією довідки про склад сім»ї, виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області від 21.08.2018 №2532 (а.с.17) Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно листа Городоцької міської ради №02-27/2926 від 19.11.2018 [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.35-36) Відповідач [PERSON] у спірному будинку, який належить позивачу не проживає, вибула з житла з 2015 року, речей особистого вжитку та документів відповідача у житловому будинку немає, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору, виходячи з вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.391 ЦК України та

Outcome: approved