Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

28 квітня 2020 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свою позицію обґрунтовує тим, що з 25 квітня 2015 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 травня 2019 року розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Добровільно домовитись про сплату аліментів з відповідачем не вдається, інших аліментних зобов`язань відповідач не має, стягнень з нього по виконавчим листам не проводиться. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 травня 2019 року. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Малолітній [PERSON] зареєстрований за місцем мешкання своєї матері в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , виходячи зі змісту позову, не приймає участі у матеріальному утримані дитини, інше відповідач не довів. Таким чином, [PERSON] не виконує обов`язки щодо утримання свого неповнолітнього сина, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України, яка зобов`язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В позовній заяві позивач вказує, що син проживає з нею та вона його повністю утримує, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, заперечень відповідачем не надано, тому суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також визнання відповідачем позову, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір у розмірі 420,40 грн. (840,80 грн.:2) на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved