Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

27.11.2015 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина: [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років, знаходиться на обліку у Василівському відділі соціального захисту населення, отримує державну допомогу в розмірі 860 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] регулярної належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, угоди на теперішній час щодо добровільної виплати аліментів, між сторонами не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьох років. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, проте надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутнсть, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Проти заявлених позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку заперечує, посилаючись на ті обставини, що він знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Крім того на теперішній час з його заробітку здійснюються відрахування за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02.02.2009 року про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частині всіх видів його заробітку, тому з урахуванням його матеріального становища він не спроможний виплачувати на користь позивачки [PERSON] кошти на її утримання у визначеному нею розмірі, тому просить в цій частині позовних вимог зменшити розмір аліментів на утримання позивачки до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 червня 2015 року виконавчим комітетом Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с.5). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області № 2975 від 24.11.2015 року (а.с.6), та відповідачем не оспорюється. Відповідач [PERSON] на даний час працює на ПрАТ «ЗЗРК» шахта «Експлуатаційна» та загальний розмір його доходів за період з 01.05.2015 року по 01.11.2015 року становить 60902,76 грн., що вбачається з довідки про доходи відповідача [PERSON] від № 1213 від 16.11.2015 року (а.с.8). Позивачка [PERSON] на теперішній час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, постійного джерела прибутку не має, тому потребує матеріальної допомоги. Згідно довідки № 0322 8705 від 23.11.2015 року, [PERSON] перебуває на обліку у Василівському районному відділі соціального захисту населення, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ої дитини, розмір якої у серпні 2015 року склав 2246,19 грн. (за період з 01.05.2015 року по 01.11.2015 року загальний розмір допомоги 2246,19 грн.) (а.с.20). Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02.02.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення набрало законної сили, копія рішення знаходиться в матеріалах справи. Згідно ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої статті 84 та статей 86 і ст.88 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі. Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно положень ст.128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ст.ст.68,70 Закону України «Про виконавче провадженння» відрахування із заробітної плати (заробітку) чи стипендії громадян проводить адміністрація підприємств, установ і організацій на підставі надісланих їм державним виконавцем виконавчих документів.Розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що лишається після утримання податків. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до повного погашення заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника, та збитків, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків заробітної плати боржника; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Правила, встановлені цією статтею, застосовуються також при зверненні стягнення на належні боржникові стипендію та доходи, зазначені в ст.69 цього Закону. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, розміру його щомісячних доходів, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO], на теперішній час не працює, постійного та регулярний заробітку немає та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON], який не досяг трирічного віку. Крім того, заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття - відповідачем [PERSON] визнані у повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, також враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, достатню заробітну плату, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не перебуває, на теперішній час за рішенням суду сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, тому суд вважає, що з урахуванням його матеріального стану відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у визначених нею частках від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: в розмірі 1/4 частини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття; оскільки належної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина та утримання дружини відповідач не надає, хоча має таку можливість, домовленості щодо порядку утримання малолітнього сина сторони не дійшли, угоди про утримання дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітнього сина та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] у визначеному позивачкою розмірі суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визначити аліменти до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача [PERSON] та забезпечить мінімальні потреби дитини. Разом з тим, заявлені позивачем [PERSON] заявлені озовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення малолітнім сином [PERSON], [INFO] трирічного віку, підлягають задоволенню частково, оскільки позовні вимоги в цій частині суд вважає надто завищеними та, враховуючи матеріальне становище відповідача [PERSON], який на теперішній час офіційно працює, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку та разом з тим, за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02.02.2009 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], вже сплачують аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття, тому, з урахуванням вищевикладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] не спроможний сплачувати на користь та на утримання [PERSON] кошти у визначеному позивачкою розмірі (1/4 частина) та, з урахуванням положень статті 128 КЗпП України, яка передбачає, що при відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку, тому суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача [PERSON] щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду і до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 18 жовтня 2018 року. Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за подання позову майнового характеру, розмір якого становить 487,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору при предявленні позову до суду. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial