Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

28 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до Гуринівської сільської ради з позовом, в якому вказує, що її батьку [PERSON] на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель КСП «Гуринівське», про що було видано сертифікат серії СМ №0234324. За життя батько склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй та її братові [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим відкрилася спадщина, яку фактично прийняла, але не оформила її мати [PERSON] . [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняв. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель КСП «Гуринівське», що належала їй на підставі сертифікату серії СМ №0234325, а також на земельну частку (пай), яку вона успадкувала після смерті чоловіка. З метою оформлення своїх спадкових прав на земельні частки (паї) вона звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, який у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) відмовив у зв`язку з втратою оригіналів сертифікатів. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказані вище земельні частки (паї). Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 30 квітня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 20 травня 2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 25 серпня 2020 року суд звернувся до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про надання правової допомоги, зокрема, про вручення [PERSON] документів (виклику (повідомлення) про день судового засідання та виконання окремої процесуальної дії, а саме: допиту останнього з приводу пред`явленого позову. Провадження в справі було зупинено. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 02 лютого 2021 року відновлено провадження в справі. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 26 лютого 2021 року замінено неналежного відповідача - Гуринівську сільську раду на належного - Білопільську міську раду. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 01 квітня 2021 року закрито підготовче провадження в справі та призначено її до розгляду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 223). Представник відповідача Білопільської міської ради в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 221). Третя особа - [PERSON] [INFO] помер (а. с. 224). Третя особа - приватний нотаріус Бойко О.І. у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 222). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що в лютому 1945 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим останній присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 17). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої в свідоцтві про народження записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 13). 22 травня 1971 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 17). Вказаний шлюб розірваний 18 грудня 1991 року, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON] (а. с. 14-15). 29 жовтня 1988 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] і [PERSON] (а. с. 18). 09 серпня 1997 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 16). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 12). Як вбачається з копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0234324 від 26 березня 1997 року [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року №38 передано право на земельну частку (пай) розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі в землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Гуринівське» (а. с. 21). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Гуринівської сільської ради Білопільського району від 16 квітня 2019 року [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживав за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Виконкомом Гуринівської сільської ради 29 жовтня 1988 року за №36, не змінювався та не відмінявся. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка зберігала особисті та правовстановлюючі документи померлого (а. с. 28). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 12 травня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися (а. с. 45). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до положень ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла в м. Бобруйськ, Могильовської області, Республіки Білорусь (а. с. 9-10). Як вбачається з копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії СМ №0234325 від 26 березня 1997 року [PERSON] на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 03 лютого 1997 року №38 передано право на земельну частку (пай) розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Гуринівське» (а. с. 22). Згідно з довідкою КУДП «Бобруйський розрахунково-обчислювальний центр» від 30 травня 2019 року [PERSON] з 06 квітня 2004 року по 30 березня 2010 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] (а. с. 23). Відповідно до довідки нотаріальної контори Первомайського району м. Бобруйськ Могильовського нотаріального округу від 27 серпня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] , не заводилася (а. с. 24). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15 травня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилися (а. с. 55). На даний час позивачка має намір оформити право власності на зазначені земельну частку (пай), яка належала її матері та на земельну частку (пай), яку її мати фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування в нотаріальній конторі (а. с. 27). Відповідно до ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Згідно зі ст. 71, ч. 1 ст. 73 зазначеного Закону спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. У п. 1 ч. 1 ст. 77 зазначеного Закону перебачено, що підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору щодо спадкування прав на майно, яке знаходиться за кордоном, або за участю іноземця, необхідно з`ясовувати, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору. Право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Згідно зі частинами 1, 2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладеної 22 січня 1993 року між державами СНД, яка ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року та вступила в силу для України 14 квітня 1995 року, а для Республіки Білорусь 19 травня 1994 року, право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє постійне місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ст. ст. 1218, 1261 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як вбачається зі змісту статей 81, 145 Земельного кодексу України іноземці можуть набути право власності на землі сільськогосподарського призначення у порядку спадкування з обов`язковим відчуженням таких земельних ділянок протягом року з моменту набуття права власності на них. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельні частки (паї) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів кожна, розташовані на території Гуринівської сільської ради Білопільського району, КСП «Гуринівське», призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі викладеного,

Outcome: approved