Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

28 січня 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 2600 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому вказаний договір між банком та [PERSON] складається з відповідної анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, «Умовами та правила надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку». Взяті на себе зобовязання [PERSON] належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 31 грудня 2015 рік має заборгованість за кредитним договором у сумі 17\~675,28 гривень яка складається з: 2524,32 гривень заборгованості за кредитом; 11183,09 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 817,87 гривень штраф (процентна складова). За таких обставин просить суд стягнути з відповідача на користь банку вищевказану суму заборгованості за кредитним договором у сумі 17\~675,28 гривень та понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій просив позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнав, заперечив проти його задоволення. Пояснив суду, що дійсно 14 квітня 2010 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір за яким отримав кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом. На вказану картку банком встановлювався кредитний ліміт, яким він користувався. Восени 2011 року він перестав своєчасно вносити необхідні платежі за вказаним кредитом та у нього виникла заборгованість. Вказану заборгованість він погасив та банком йому був зменшений кредитний ліміт до нуля. У 2012 році при переїзді з однієї квартири на іншу він загудив вказану кредитну картку та більше нею не користувався та кредитні кошти не знімав. Вважає, що карткою могла користуватися його колишня дружина. Вважає, що оскільки всю заборгованість за вказаним кредитом він погасив та банк зменшив його кредитний ліміт до нуля (фактично закрив йому кредитування), заяв про збільшення кредитного ліміту він не давав, кредитними коштами не користувався, підстав для задоволення даного позову не має. Крім того, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог банку, оскільки остання його сплата за кредитом згідно представленого розрахунку була здійснена у лютого 2012 року, а банк звернувся до суду з вказаним позовом у січня 2016 року тобто через 4 роки. Вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.\~626, ч. 1 ст.\~627 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1\~ст. 634 ЦК України). Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. В ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи встановлено, що 14 квітня 2010 року [PERSON] подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку згідно якої просив банк видати йому платіжну картку кредитка «Універсальна». На підставі вказаної анкети-заяви ПАТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON] платіжну картку «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду. При цьому підписуючи вказану анкету відповідач погодився, що подана ним анкета-заявка разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифів становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN50ОТС003028867 з якою був ознайомлений [PERSON], останній взяв на себе зобовязання щомісячно до 25 числа кожного місяця вносити платежі в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Крім того, сторони узгодили, нарахування пені (1) у виді базової процентної ставки за договором за кожен день прострочення кредиту та пені (2) у виді 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз у місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше, штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів -500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахуванням нарахованих процентів. При цьому сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінювати розмір кредитного ліміту (таке право визначено Умовами та правила надання банківських послуг, з якими погодився та до яких приєднався відповідача підписавши відповідну анкету-заяву) Згідно представленої довідки банку встановлено, що на видану [PERSON]О . платіжну картку були встановлені наступні кредитні ліміти: 14.04.2010 року 0,00 грн., 04.09.2010 року 300 гри., 19.10.2010 року 1000 грн., 07.12.2010 року 1200 грн., 14.02.2011 року 1400 грн., 04.10.2011 року 1100 грн., 15.11.2011 року 820 грн., 29.02.2012 року 680 грн., 03.05.2012 року 0,00 грн., 03.07.2013 року 1000 грн., 21.08.2013 року 2000 грн., 30.08.2013 року 2600 грн. Відповідно до наданої на запит суду відповіді ПАТ КБ «ПриватБанку» від 21.03.2016 року № 30.1.0.0/2-20160310/1593 картки, що видані [PERSON] за вказаним кредитним договором діють до 03/2014 року. [PERSON] повернення грошових коштів згідно даного договору своєчасно не проводилось з 21 серпня 2013 року, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту яка станом на 31 грудня 2015 рік становить 17\~675,28 гривень і складається з: 2524,32 гривень заборгованості за кредитом; 11183,09 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 817,87 гривень штраф (процентна складова). Вказаний розмір заборгованості підтверджений позивачем наданим розрахунком. Вказаний розрахунок відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що заборгованість за кредитним договором ним була погашена у повному обсязі та у травні 2012 року банк встановив йому кредитний ліміт зменшивши його до розміру 0,00 гривень і більше правових підстав для збільшення розміру такого ліміту у банку не було, оскільки згідно встановлених обставин, укладаючи договір та приєднуючись до Умов та Правил надання банківських послуг, останній погодився на те, що банк має право односторонньо змінювати розмір кредитного ліміту. Крім того вбачається що така зміна розміру кредитного ліміту відбулася в межах строку дії платіжної картки, що видана відповідачу. Будь-яких належних доказів того, що після погашення заборгованість, яка мала місце до 2012 року відповідач у визначеному порядку розірвав цей кредитний договір та закрив відповідний рахунок останній суду не представив та з матеріалів справи судом не встановлено. Крім того, з представленого розрахунку заборгованості встановлено, що після збільшення кредитного ліміту у 2013 році з вказаного карткового рахунку були зняті кошти, тобто відповідач користувався кредитними коштами. Посилання відповідача на те, що у 2012 році він втратив кредитну картку та більше нею не користувався, суд не приймає до уваги, оскільки останній не звертався до банку з відповідною заявою про заблокування карткового рахунку, як це передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. Стосовно посилань відповідача на пропуск строк позовної давності до предявлених вимог суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст.259 ЦК України). Згідно з ч.ч.1-2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до п. 1.1.7.31 вищевказаних Умов строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 50 років. Встановлено, що вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника, водночас заява позичальника не містить умови щодо збільшення позовної давності за цими кредитними зобов'язаннями. За таких обставин суд приходить до висновку, що сторонами не дотримано вимоги закону щодо укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі, відтак умова пункту 1.1.7.31 Умов не підлягає застосуванню до цих правовідносин. Тому діє загальна позовна давність тривалістю у три роки, передбачена\~ст.257 ЦК України. Згідно представленого розрахунку заборгованість за вказаним кредитним договором, нарахованих відсотків, комісії обчислена позивачем з липня 21 серпня 2013 року, а з позовом до суду банк звернувся до 28 січня 2016 року тобто у межах строку позовної давності. За таких обставин підстав для застосування строку позовної давності судом не вбачається. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378, 00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved