overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем 23 вересня 2006 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільних трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені пів року потому. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згідна. Спір щодо поділу майна та місця проживання дітей не виникає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати. У попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що їх сім,я остаточно розпалась та примирення неможливе, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, пояснив, що на примирення не згоден і їх шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 054826, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 777. Від даного шлюбу мають спільних трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу, за їх спільним бажанням, будуть проживати разом з матір,ю. Спору щодо поділу спільного майна у сторін не виникає. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані. Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище дружини залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 22 серпня 2012 року у Калінінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 203, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, що шлюбні відносини припинили через непорозуміння і різні погляди на сімейне життя. Позивачка вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала заяву з вимогою розглянути справу у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши заяви сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 серпня 2012 року у Калінінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 203 (а.с.8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З березня 2015 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини припинили через непорозуміння та з різними поглядами на сімейне життя. Сторони до примирення не прийшли. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд приймав заходи щодо примирення сторін у вигляді надання строку, але примирення не відбулося. На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29.05.2015 року з відповідачем було укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № [NUMBER] ГМ/2015-05. Відповідно до Кредитного договору відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 2000,00 грн., строком до 30.06.2018 року. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, щомісячних погашень кредиту не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23 жовтня 2015 року становить 2 200,09 грн.(1982,71 грн. боргу з повернення кредиту, 209,69 грн. заборгованість за відсотками; 2,39 грн. пені за прострочення повернення кредиту; 5,30грн. пені за прострочення сплати процентів). Оскільки, відповідач добровільно не погашає заборгованість по кредиту, позивач просить стягнути з нього зазначену заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, в позовній заяві позивач просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, хоч про день та час слухання справи був належно повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про слухання справи у його відсутності не заявив, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у його відсутності на підставі наявних у ній доказів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав: Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно розрахунку станом на 23 жовтня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість на суму 2200,09 грн.(1982,71 грн. боргу з повернення кредиту, 209,69 грн. заборгованість за відсотками; 2,39 грн. пені за прострочення повернення кредиту; 5,30 грн. пені за прострочення сплати процентів), яка підлягає стягненню. Стягненню в користь позивача підлягають також судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду, а саме, судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

27 жовтня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» ( далі ПАТ «[PERSON]) звернувся до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що відповідачка, відповідно до кредитного договору від 09 вересня 2014 року, отримала кредит. Щомісячно [PERSON] повинна була вносити гроші на погашення кредиту та сплати процентів за його користування. Але відповідачка систематично не виконувала свого зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 46928 грн. 07 коп. Оскільки відповідачка не виконує умов договору, тому просить стягнути з неї відповідно до умов договору борг за кредитом, борг за відсотками, борг по комісії та штраф. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справи без участі представника банку, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, яка, згідно з поштовим повідомленням, за зареєстрованим місцем її проживання повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленою належним чином про розгляд справи. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідачка [PERSON]. не виконує вимоги договору і не сплачує встановлених договором платежів. На час розгляду справи в суді [PERSON] . зобовязана сплатити позивачеві борг за кредитом в сумі 38018 грн. 92 коп., борг по відсотках 1991 грн. 51 коп., борг по комісії 5636 грн.68 коп., штраф 1280 грн. 96 коп. Вказані обставини встановлені з документальних доказів, досліджених в судовому засіданні. Зокрема, кредитним договором від 09 вересня 2014 року, графіком повернення, розрахунком сукупної вартості кредиту, анкетою позичальника, розрахунком заборгованості за кредитом, статутом ПАТ «Альфа Банк». Відповідно до ст.526, 527,530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами за договором, у встановлені строки. Згідно ст..626 ЦК України боржник за прострочення грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний повернути суму боргу та сплатити проценти, передбачені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового припинення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачка [PERSON] порушила умови виконання кредитного договору, тому позивачем обґрунтовано заявлені вимоги про стягнення всіх належних платежів за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

27 жовтня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 06.11.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №2006591196. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 22400 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 26.08.2015 року 28248,91 грн., а саме: за кредитом 20536,18 грн; 2,13 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7710,60 грн. комісія за РО. З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.08.2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №2006591196. Відповідно до умов договору банк надав кредит у сумі 22400 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 26.08.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 20536,18 грн; 2,13 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7710,60 грн. комісія за РО. Загальна сума заборгованості складає 28248,91 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

27 жовтня 2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено заочне рішення яким позовну заяву [PERSON] задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 січня 2013 року у відділі державної РАЦС Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис № 03. 31 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення, а саме просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище на «Сенюшина». В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання про причину неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд оглянувши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню та по справі необхідно постановити додаткове рішення. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскілки при винесенні заочного рішення не вирішено питання щодо зміни шлюбного прізвища відповідача на дошлюбне, а відповідач бажає змінити прізвище, тому по справі слід ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісяця з дня пред'явлення позову, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягненню дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач до суду надала заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1998 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з матірю, достатньої майнової допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідач працездатний, відомостей про інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи сторонами суду не представлено. За такого суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 07 жовтня 2016 року і до їх повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 07 жовтня 1995 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Хмільницьким міським відділом ЗАГС Вінницької області, актовий запис № 208. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON], 22 квітня 2008 року та [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, що сприяло постійним непорозумінням та сваркам, що негативно впливає на свідомість сина. Подружні відносини між сторонами припинились, а тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Сторони в судове засідання не зявились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 07 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON], 22 квітня 2008 року (а.с.6) та [PERSON], який на даний час є повнолітнім. Суд задовольняє позов та приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів сторін та інших осіб, подружні відносини у сторін припинились, шлюб існує лише формально, а тому вони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю, між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання сина. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

27 жовтня 2016 року [PERSON] подала до суду позов до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 01 серпня 2009 року відділом РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 23, посилаючись на те, що з липня 2015 року вони з відповідачем проживають окремо, відповідач пішов з помешкання, де вони спільно проживали, не вдаючись до пояснень, всі спроби примирення з її боку ні до чого не призвели, тому збереження сімї вона вважає неможливим. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2009 року відділом РАЦС Куликівського РУЮ Чернігівської області за актовим записом № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 037565 від 01 серпня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть з липня 2015 року. Збереження шлюбу та сімї позивач вважає неможливим. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, оскiльки причини розпаду сiм'ї, на якi посилається позивач, являються поважними, між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

27 жовтня 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області позивач звернулась до Словянської міської ради, про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14.08.2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на грошові заощадження в сумі 57677 рос.руб., які зберігаються в Банку [PERSON] Заповіт її чоловік не складав. Для отримання спадщини вона не могла звернутись вчасно, оскільки їй не було відомо про існування грошового вкладу, оскільки про це вона дізналась в березні 2016 року. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини їй було відмолено, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для звернення. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, надали заяву, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, та вважає за належне задовольнити їх в повному обсязі, з наступних підстав. З достовірністю встановлено, що 14 серпня 2012 року помер [PERSON] у місті Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-БК № 245692 видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 14650. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 153423, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13 червня 1982 року, актовий запис № 751. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємців, які пропустили строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними заяв про прийняття спадщини. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 131, 213, 215, 221 ЦПК України, Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

Outcome: approved