Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

28 січня 2015 р. позивач звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Обгрунтовував їх тим, що до 14 липня 2014 р. був приватним підприємцем і платником єдиного податку. 16 травня 2011 р. відповідач пред'явив йому вимогу № 500 щодо необхідності доплати ним страхових платежів за 2010 рік в сумі 1 261,92 грн. Зазначив, що незважаючи на те, що вимога була оскаржена ним до суду, відповідач звернув її до примусового виконання, де з його пенсійного рахунку стягнуто 1 261,92 грн та 126,20 грн виконавчого збору. Вказав, що постановою вищого адміністративного суду України від 11 червня 2014 р. визнано протиправними дії ПФУ та скасовано спірну вимогу. Добровільно повертати незаконно стягнуті грошові кошти в сумі 1 388,20 грн ПФУ відмовляється. З посиланням на ці обставини і статтю 107 Закону України просив стягнути з відповідача 1 563,98 грн, що складається з основної суми - 1 261,92 грн; завданих збитків (завдані при примусовому виконанні) - 158,19 грн і пені - 143,87 грн, розрахованої з облікової ставки НБУ в розмірі 9,5 відсотків. У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заявлені вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити мотивуючи тим, що у позивача як приватного підприємця була недоїмка по сплаті страхових платежів до ПФУ у сумі 1 261,92 грн, яку за вимогою № Ф-500 від 16 травня 2011 р. направлено на примусове виконання до ДВС у зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно відмовився погашати борг, а оскаржив вимогу у судовому порядку. За рішенням державного виконавця ПФУ, у період з 01.12.2011 р. по 31.03.2012 р. проведено утримання з пенсії позивача в сумі 1 420,11 грн, що включало в себе борг і витрати на виконавче провадження. На підставі погашення боргу [PERSON] припинив підприємницьку діяльність. Постановою Вищого адміністративного суду України спірну вимогу, за якою стягнуто з позивача борг було скасовано, але повернути гроші йому не мають змоги, оскільки відповідно до вимог ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» лише суд може визнати безпідставність стягнення грошей ПФУ з фізичних осіб. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач [PERSON] є пенсіонером за віком та до 14 липня 2014 року був зареєстрований як фізична особа підприємець. У період з 17 червня 2011 р. по 22 березня 2013 р. Державною виконавчою службою у Новоодеському районі Миколаївської області на підставі вимоги № Ф-500 виданої ПФУ здійснювалось примусове стягнення з [PERSON] як приватного підприємця боргу у виді недоїмки зі страхових внесків у сумі 1 261,92 грн. Зі змісту листа Державної виконавчої служби у Новоодеському районі Миколаївської області видно, що вказаний борг був стягнутий на користь ПФУ з пенсії [PERSON] Крім основної суми боргу (1 261,92 грн) з пенсії позивача стягнуто 126,19 грн виконавчого збору та 32 грн витрат на організацію та проведення виконавчих дій, а всього 1 420,11 грн (1 261,92 + 126,19 + 32). Між тим, постановою Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2014 року задоволено вимоги [PERSON], скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду і ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду та визнано протиправними дії ПФУ щодо прийняття вимоги про сплату боргу № Ф-500 від 16 травня 2011 року, а також скасовано цю вимогу. За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже постановою Вищого адміністративного суду України від 11 червня 2014 року, яка має для суду преюдиційне значення у вирішенні цього спору, скасовано вимогу ПФУ за № Ф-500 від 16.05.2011 р. як незаконну, а отже встановлено факт безпідставності стягнення ПФУ грошових коштів з пенсійного рахунку позивача. Відповідальність Пенсійного фонду, його органів та посадових осіб за порушення у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначена ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У частині 3 статті 107 цього Закону зазначено, що суми коштів безпідставно стягнені органами Пенсійного фонду з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню в триденний строк із дня прийняття рішення виконавчим органом Пенсійного фонду або судом про безпідставність їх стягнення, з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України. За такого, окрім основної суми (1 261,92 грн) та витрат на організацію і проведення виконавчих дій (158,19 грн) підлягає поверненню у безспірному порядку, належить нарахувати та стягнути з ПФУ пеню у розмірі 143,87 грн (1 261,92 грн х 9,5 % обл. ставка НБУ х 120 %). Твердження ПФУ викладені у письмовому запереченні є неприйнятними, оскільки обставини безпідставного стягнення з позивача коштів встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили і додатковому доказуванню не підлягають.

Outcome: approved