Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

29.01.2018 позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 14 вересня 2012 року виконавчим комітетом Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис №12; доньку [PERSON], [INFO] залишити на проживання та виховання з матірю [PERSON] В обґрунтування вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя та життєві цінності. Збереження сімї та подальше спільне проживання є неможливим. Ухвалою судді від 14.02.2017 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.03.2018. Ухвалою суду від 12.04.2018 клопотання відповідача задоволене, продовжено строк проведення підготовчого провадження, та призначено підготовче засідання на 07.05.2018 року на 12 год. 00 хв. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовну вимогу про залишення дочки [PERSON] проживати з матірю просила залишити без розгляду (а.с.34). Представник відповідача [PERSON] надіслав відзив на позовну заяву, у якому проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.29). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Так, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії I-ТП №096221, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Полянківської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис №12 (а.с.9). 15.10.2013 року у сторін народилася дочка [PERSON] (а.с.5). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Зі змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Між сторонами спору про місце проживання дитини немає. Обставини на які посилається позивач в позовній заяві, зокрема, щодо вживання відповідачем алкогольних напоїв останньою не доведені і належними доказами не підтверджені. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо подальшого збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved