Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

27.01.2021 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить визнати причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Вимоги вмотивовані тим, що 09.10.2015 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , з яким проживали за місцем її реєстрації, а саме: [ADDRESS] , оскільки останній свого житла не мав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де знаходяться кабінети зубних лікарів. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у виді легкового автомобіля хетчбек-В, марки SKODA модель OKTAVIA, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований 26.02.2020 на ім`я [PERSON] . В жовтні 2020 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ковальчука С.М. щодо подання заяви про прийняття спадщини, проте їй було роз`яснено, що в разі перебування у зареєстрованому шлюбі та проживання разом зі спадкодавцем заяву про прийняття спадщини подавати не потрібно, разом з цим для оформлення необхідних документів нотаріусом запропоновано їй з`явитися 02.01.2021. Однак, 08.01.2021 при зверненні до нотаріуса після перевірки документів позивачці роз`яснено, що нею пропущений строк на прийняття спадщини, оскільки вони з чоловіком на час його смерті були зареєстровані за різними адресами, крім того, стало відомо про те, що до державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , яка є дочкою від першого шлюбу померлого [PERSON] 24.01.2021 позивачка отримала письмову відмову нотаріуса у прийнятті спадщини за пропуском шестимісячного строку, що і стало підставою для звернення до суду. Позивачка в підготовчому судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 09.10.2015 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником автомобілю SCODA OCTAVIA загальний легковий загальний хетчбек-В синього кольору, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 26.02.2020 (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.07.2020 Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Півнінчно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 8). Згідно довідки голови ОСББ «БАМ-86» [PERSON] , [PERSON] дійсно здійснила поховання чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживав з 2010 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини, на що їй було надано письмове роз`яснення від 23.01.2021 № 23/01-16 щодо необхідності звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для подання заяви про прийняту зв`язку з пропуском строку для звернення з відповідною заявою до нотаріуса (а.с.12) У своїх доводах позивачка, як на причину пропуску строку, посилається на поганий стан свого здоров`я, який вона мала на той час, оскільки 02.01.2021 хворіла та хоча офіційно до лікаря не зверталася, однак у приватному порядку лікарем був наданий їй рекомендований список ліків (а.с. 9), тому не мала можливості вчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Крім того, приватним нотаріусом їй було роз`яснено, що оскільки вона з чоловіком проживала разом, то взагалі відсутня така необхідність у подачі будь-яких заяв. Також встановлено, що відповідачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06.08.1987 відділом РАГЗ Охтирського міськвиконкому Сумської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , укладеного 16.07.2005 між [PERSON] та [PERSON] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області (а.с. 23 зворот, 24). 04.09.2020 [PERSON] звернулася до Охтирської міської державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 122/2020 та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 20-28). За загальним правилом положення про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено в п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4\~ст.206 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у два місяці з дня набрання рішенням законної сили, як достатнього для вчинення зазначеної дії, проти чого відповідачка не заперечувала. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved