Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

29.05.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між нею, [PERSON], та відповідачем, -[PERSON], який зареєстрований 22 липня 2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 108. Автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького рай онного суду Київської області Закаблук О.В. 03.06.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. 20.10.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.. 158 1 ЦПК України винесено ухвалу про проведення 05.11.2015 року судового засідання в режимі відео конференції дистанційно з Ірпінським виправним центром управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№132). В судове засідання, яке відбулося 05.11.2015 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивачка просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні, яке відбулося 05.11.2015 року, відповідач [PERSON], який був присутній в режимі відеоконференції, позов визнав, йому роз»яснино судом процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. Суд, вислухавши відповідача [PERSON], який визнав позов, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. В 2014 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 ОК № 163217, яке видане 22 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], Україна, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Прохладний, Російська Федерація, громадянка України, зареєстрували шлюб 22 липня 2014 року, про що 22 липня 2014 рокускладено відповідний актовий запис за № 108. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка [PERSON]. Дружини [PERSON]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, шлюбних стосунків взагалі не підтримують. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому його необхідно розірвати в судовому порядку. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проте, питання про зміну прізвища позивачки [PERSON] суд не розглядає на підставі ст.. 11 ЦПК України, так як позивачка не ставить на вирішення дане питання, а суд не може вийти за межі позовних вимог. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, проте, позивачка в прохальній частині позовної заяви не просить стягувати понесені нею судові витрати з відповідача, тому на підставі ст.. 11 ЦПК України дані судові витрати суд залишає за позивачкою [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved