Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

27 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми основного боргу у розмірі 97\~893,05 гривень; прострочку виконання зобовязань в розмірі 19\~578,61 гривень; інфляційні збитки в розмірі 14\~586,06 гривень; три проценти річних у розмірі 8\~504,63 гривень, що разом становить 140\~562,35 гривень та 1405,62 гривень судового збору і 5000,00 гривень витрат на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики в письмовій формі у вигляді розписки, відповідно до якого останній взяв в борг 3000 Євро зі строком повернення до 20 жовтня 2015 року. Додатково у вказаному договорі передбачено, що у разі не повернення суми позики в зазначений строк, відповідач зобовязується за кожен місяц прострочки сплчувати 100 Євро за кожен місяць прострочки. В грудні 2016 року позивач звертався до суду з аналогічним позовом, після чого відповідач просив досудово врегулювати спір. Однак, станом на 11.09.2018 року сума позики 3000 Євро, що по курсу НБУ становить 97\~893,05\~гривень, відповідачем не повернута, з огляду на це відповідач прострочив виконання зобовязання на 35 місяців і тому має сплатити відсотки у вигляді 100 Євро за кожен місяць прострочення, що становить 3500 Євро, але позивач просить стягнути з відповідача відсотки лише за 6 місяців, тобто 600 Євро, що по курсу НБУ становить 19\~578,61 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від позивача\~надійшла заява\~з проханням\~розглянути справу\~без його\~участі,\~в якій\~зазначив,\~що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] 20.04.2015 року отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 Євро, які зобовязувався повернути до 20.10.2015 року. Додатково зазначено, що у разі прострочення виконання зобовязання [PERSON] зобовязується сплатити 100 Євро за кожен місяць прострочення (а.с.7). Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № \~564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року. Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З огляду на це, вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків за прострочення виконання зобовязання у розмірі 600 Євро, що по курсу НБУ становить 19\~578,61 гривень, відповідає вимогам закону. Згідно з ч.1 ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (правова позиція Верховного Суду Україниу справах №6-59цс13 від 30.10.2013, №6-113цс14 від 01.10.2014) Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України 6-369цс15 від 02.09.2015 року, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач, станом на день розгляду справи, свої зобов'язання за договором позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг за розпискою. Перевіривши індекс інфляції за період з листопада 2015 року по листопад 2018 року та розраховуючи 3% річних та індекс інфляції, отримуємо відповідний розрахунок: -сума трьох відсотків річних за період з 21.10.2015 року по 27.11.2018 року (1133 дні), становить \-\-\-\-8\~856,03 гривень (3%*3000*1133 днів прострочення):365 днів в році=279,37 Євро, що по курсу НБУ станом на 15.04.2019 року становить 8\~448,14 гривень; -сума інфляційнийних витрат за період з 21.10.2015 року по 27.11.2018 року становить 39\~010,02 гривень (3000х(98.7%х102,0%х100,7%х100,9%х99,6%х101,0%х103,5%х\~100,1%х99,8%х99,9%х99,7%х101,8%х102,8%х101,8%х100.9%х101,1%х101,0%х101,8%х100,9%х101,3%х101,6%х100,2%х99,9%х102,0%х101,2%х100,9%х101,0%х101,5%х100,9%х101,1%х100,8%х100,0%х100,0%х99,3%х100,0%х101,9%х101,7%х101,4%)-3000),\~тобто (3000х141,02%)\~-\~3000= 1\~230,\~6\~Євро, що по курсу НБУ станом на 15.04.2019 року становить 37\~213,34 гривень; З огляду на це сума трьох відсотків річних за період з 21.10.2015 року по 27.11.2018 року (1133 дні), становить 8\~448,14 гривень, а сума інфляційнийних витрат за цей же період становить 37\~213,34 гривень. Однак, позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача лише 14\~586,06 гривень інфляційних збитків та 8\~504,63 гривень три проценти річних, а отже суд не може вийти за межі позовних вимог. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу\~статті 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~суд покладає на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем\~ згідно квитанції № [NUMBER] від 14.11.2018 року сплачено судовий збір в сумі 65,65 гривень та квитанцією № [NUMBER] від 11.09.2018 року - судовий збір в сумі 1340,93 гривень, загальна сума - 1406,58 гривень (а.с.1, 2). Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч.3-6\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження заявлених вимог позивачем не додано жодних документів, а ні Договору про надання правничої допомоги, а ні Акту виконаних робіт по наданій правничій допомозі, а ні документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Оскільки оплата за надання правничої допомоги не підтверджена належними доказами, підстав для задоволення позову в цій частині, не має. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved