Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

26 лютого 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.06.2007 року в загальному розмірі 32659,87 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.06.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Свої зобов`язання за договором та угодою банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 23.01.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 32659,87 грн. з яких: 22959,09 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі 19880,25 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 3078,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 2931,45 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4976,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн., - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1543,33 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 05 березня 2020 року відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони належним чином повідомлялись про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, суд прийняв рішення розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 18.06.2007 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву у якій не зазначено, яку із запропонованих кредитних карток він виявив бажання оформити. Однак відповідач зазначив бажаний кредитний ліміт у сумі 700 грн. /а.с.16/ Станом на 23.01.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 32659,87 грн. з яких: 22959,09 грн. - заборгованість за тілом кредита, в тому числі 19880,25 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 3078,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 2931,45 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 4976,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн., - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1543,33 грн. - штраф (процентна складова). На підтвердження суми заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості та Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача. /а.с.5-15, а.с. 17-31/ Довідки про встановлення відповідачу кредитного ліміту, довідки про умови кредитування, виписки по рахунку відповідача, позивач до своєї позовної заяви не додав. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Заява, підписана між сторонами не містить строку повернення кредиту (користування ним). Але, з боку позичальника не спростовано факт відсутності заборгованості по тілу кредиту в розмірі 700 грн., про які зазначено у дослідженій заяві. Враховуючи те, що матеріали справи не містять довідки про зміну банком відповідачу кредитного ліміту, або встановлення йому банком більшого ліміту, ніж він просив у своїй заяві, а також те, що відповідач не спростував того факту, що він повернув кошти в добровільному порядку банку в повному обсязі, а також вимоги ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 700 грн. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами та штрафів, необхідно зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається банк у позовній заяві, не містять підпису позичальника та не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач. Таким чином вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами є безпідставними. Це не суперечить також позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19 листопада 2019 року у справі №190/367/18. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідача на користь банку необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 2% від задоволених позовних вимог і дорівнює сумі 42,04 грн. Також суд вважає за не обхідне зазначити, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції, а не чекати, коли їм буде відмовлено в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, та потім вишукувати нові й долучати їх до апеляційної скарги. Апеляційний суд не має права приймати нові докази, оскільки позивачу нічого не заважало подати їх до суду першої інстанції, що узгоджується з позицією Верховного Суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial