Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

28.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», третя особа управління Пенсійного фонду України в м.Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про встановлення факту звільнення, зобовязання внести до трудової книжки відомості про звільнення та видачу трудової книжки посилаючись на те, що з відповідачем він перебуває у трудових відносинах з 01.10.2007року, що підтверджується відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27.05.2015року №19360, з яких вбачається, що з 27.05.2007 року по ІІІ квартал 2014року, тобто до 30.08.2014рок, включно, відповідачем йому виплачувалася заробітна плата, з якої утримувався податок до бюджету, однак починаючи з ІІІ квартал 2 014 року відповідач припинив здійснювати виплату заробітної плати і фактично з указаного часу не працює, керівництво відсутнє. 21.05.2015року він письмово звернувся з заявою до директора ТОВ «Краснолиманське» про звільнення з підприємства з 05.06.2015року з підстав, передбачених трудовим законодавством, відповідно до ст.38 КЗпП України за власним бажанням та вказану заяву надіслав на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист з вказаною заявою був вручений відповідачеві 22.05.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 12.06.2015 року він надіслав письмову заяву на адресу відповідача про видачу копії наказу про звільнення та трудової книжки, однак вказаний лист із заявою був йому повернутий 15.07.2015року за закінченням терміну зберігання. Згідно пенсійного посвідчення він є пенсіонером. Відповідно звітності в системі персоніфікованого обліку про застрахованих осіб, наданих ТОВ «Краснолиманське» (ЄДРПОУ 32281519) за період з 01.10.2007 року по 30.08.2014 року, наявні дані про заробіток застрахованої особи та сплату внесків даним підприємством на його імя [PERSON]. Згідно річної звітної персоніфікованого обліку за 2007 рік його прийнято на роботу 01.10.2007 року з кодом категорії «2» (як працюючий інвалід). Наступні звітності відомості про його звільнення не надавалися. За даним пенсійної справи зазначено: ознака роботи «працює» і це підтверджується листом УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі від 18.06.2015 року за №14497/10/23. Він є інвалідом ІІІ групи безстроково, що підтверджується довідками МСЕК №286356 від 22.10.2002 року та №057667 від 05.05.2003 року і це також підтверджується посвідченням серії ФС №0123. У звязку з тим, що на теперішній час він фактично перебуває в трудових відносинах з відповідачем, значиться на обліку в УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі як працюючий пенсіонер, то йому виплачується у період роботи 85% розміру призначеної пенсії, як передбачено ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому йому необхідно встановити факт звільнення з ТОВ «Краснолиманське», так як встановлення цього факту йому необхідно для повідомлення до УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», так як відповідно до ч.1 ст.47 вказаного Закону виплата пенсії поновлюється. Іншої обєктивної можливості нести необхідні запис до трудової книжки про звільнення з підприємства відповідача він не має, що порушує його права, передбачені трудовим законодавством та ст.43 Конституції України - вільно обирати праці а бо вільно на неї погоджуватися. Крім цього, оскільки відповідач не видав його належно оформлену трудову книжку із записом про звільнення, то він просить суд зобовязати відповідача внести відповідний запис до трудової книжки про звільнення за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України та видати трудову книжку. В судовому засіданні позивач та його представник на позові наполягали. Представник відповідача ТОВ «Краснолиманське» позов не визнала в повному обсязі посилаючись на те, що 05.09.2014 року невідомими озброєними особами відбулося силове заоплення приміщень та виробничих потужностей ДП Вугільна компанія «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманське», у звязку з чим діяльність підприємства повністю паралізована, відсутній будь-який контроль за додержанням трудових прав і соціальних гарантій працівників, повністю не контролюються процеси,що забезпечують промислову безпеку вугледобувного підприємства, припинені відрахування до місцевого та державного бюджетів, тому прокуратурою Донецької області відкрито кримінальне провадження і на разі слідство триває . Представник третьої особи посилаючись на відсутність відомостей про звільнення позивача з підприємства і відсутність інформації про трудові відносини з відповідачем просить справу розглянути за наявними у справі документами і рішення винести на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] з відповідачем перебуває у трудових відносинах з 01.10.2007року, що підтверджується відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27.05.2015року №19360, з яких вбачається, що з 27.05.2007 року по ІІІ квартал 2014року, тобто до 30.08.2014рок, включно, відповідачем йому виплачувалася заробітна плата, з якої утримувався податок до бюджету, однак починаючи з ІІІ квартал 2014 року відповідач припинив здійснювати виплату заробітної плати і фактично з указаного часу не працює, керівництво відсутнє (а.с.11-13). 21.05.2015року позивач письмово звернувся з заявою до директора ТОВ «Краснолиманське» про звільнення з підприємства з 05.06.2015року з підстав, передбачених трудовим законодавством, відповідно до ст.38 КЗпП України за власним бажанням та вказану заяву надіслав на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Лист з вказаною заявою був вручений відповідачеві 22.05.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.18,22) 12.06.2015 року позивач надіслав письмову заяву на адресу відповідача про видачу копії наказу про звільнення та трудової книжки, однак вказаний лист із заявою був йому повернутий 15.07.2015року за закінченням терміну зберігання (а.с.19,20-21). Згідно пенсійного посвідчення позивач є пенсіонером (а.с.7-10). Відповідно звітності в системі персоніфікованого обліку про застрахованих осіб, наданих ТОВ «Краснолиманське» (ЄДРПОУ 32281519) за період з 01.10.2007 року по 30.08.2014 року, наявні дані про заробіток застрахованої особи та сплату внесків даним підприємством на його імя [PERSON] (а.с.15). Згідно річної звітної персоніфікованого обліку за 2007 рік його прийнято на роботу 01.10.2007 року з кодом категорії «2» (як працюючий інвалід). За матеріалами пенсійної справи зазначено: ознака роботи «працює» і це підтверджується листом УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі від 18.06.2015 року за №14497/10/23 (а.с.15). Позивача є інвалідом ІІІ групи безстроково, що підтверджується довідками МСЕК №286356 від 22.10.2002 року та №057667 від 05.05.2003 року і це також підтверджується посвідченням серії ФС №0123 (а.с.7-10,16-17). Таким чином, оскільки позивач на теперішній час фактично перебуває в трудових відносинах з відповідачем, значиться на обліку в УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі як працюючий пенсіонер, то йому виплачується у період роботи 85% розміру призначеної пенсії, як передбачено ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника є підставою припинення трудового договору. Право працівника на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк за його ініціативою передбачено ст.38 КЗпП України Так, ст.38 ч.1 КЗпП України встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. З положень ст.47 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. На вимогу працівника видати копію наказу про звільнення. Відповідно до п.п.2.3, 2.4. Інструкції про ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року №58 записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт Закону, власником або уповноваженим органом після видання наказу у день звільнення. З огляду на викладене, позивач скористався своїм правом на звільнення за власним бажанням, надіславши відповідну заяву на імя відповідача, однак відповідач не видав наказу про його звільнення та не видав копію наказу і трудову книжку. Встановлення факту звільнення необхідно позивачу для повідомлення УПФУ в м.Красноармійську та Красноармійському районі для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч.1 ст.47 цього Закону після звільнення з роботи виплата пенсій поновлюється. Суд вважає, що оскільки позивач попередив відповідача про звільнення в порядку, передбаченому ст.38 КЗпП України (а.с.18) і це повідомлення відповідач одержав 22.05.2015 року (а.с.22), то датою звільнення ( з урахуванням двох тижнів з дня одержання відповідачем зави про звільнення) є 07.07.2015 року. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що на момент предявлення позову ТОВ «Краснолиманське» не перебуває в процесі припинення, інформація про що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.23-25). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved