Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

28.01.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позивача мотивовано припиненням шлюбних стосунків. Учасники справи в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У письмовій заяві відповідач з позовними вимогами погодився повністю. Спір відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем відсутній. Враховуючи неявку сторін, подання ними письмових заяв, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними документами в підготовчому судовому засіданні, в звязку з визнанням позову відповідачем, дотримуючись норм ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи судом встановлено: 25.12.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 112 та відносно чого видане свідоцтво про реєстрацію шлюбу від 25.12.2014 року серії 1-НО № 374106. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження від 06.10.2015 року, серія І-НО № 685015, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 198. Дитина проживає разом з позивачем та відповідачем за однією адресою, але згідно позовної заяви, надалі дитина буде проживати разом з матірю, позивачем по справі. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Між сторонами досягнута угода про подальше місце проживання дитини. Спору відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем немає. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Також позивачем заявлено про залишення їй шлюбного прізвища. Враховуючи ст. ст.\~110, 112 СК України,

Outcome: approved