Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

29.03.2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський районний відділ ГУДМС України у м.Києві, згідно якого просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (надалі - квартира). Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 18.07.2007 року згідно з розпорядженням (наказом) від 18.07.2007 року №8667, та Договору дарування частини квартири від 22.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мазур Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №10-492, вона є єдиним власником зазначеної квартири. При цьому, на даний час у квартирі окрім позивача також зареєстровані її доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Разом з тим, з 2014 року [PERSON] не проживає у даній квартирі без поважних на те причин, а свою реєстрацією в квартирі створює для позивачки, як власника житла, перешкоди в оформленні житлової субсидії. На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідачка вже тривалий час не проживає у спірній квартирі, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, а також не несе інших витрат по утриманню квартири, позивачка просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 14.06.2016 року, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, однак надіслала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 224 та відповідно до ч.1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці по справі - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 18.07.2007 року згідно з розпорядженням (наказом) від 18.07.2007 року №8667, та Договором дарування частини квартири від 22.09.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Мазур Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №10-492 (а.с. 5-8). Разом з тим, згідно з довідками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» №№ 744, 268 (форма № 3) від 30.09.2015 року та 23.03.2016 року відповідно, на даний час за вищевказаною адресою, окрім позивачки, також зареєстровані її доньки - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Водночас, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року, що підтверджується Актами-довідками від 22.03.2015 року, 16.11.2015 року та 22.01.2016 року, які складені працівниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», з підписами сусідів, які проживають поряд з квартирою позивачки (а.с. 12-14). В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, а також витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки у судове засідання в сумі 420 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 971 грн. 20 коп. Враховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 405 ЦК України та

Outcome: approved