Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, яку мотивувала тим, що з 20 грудня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого є неповнолітня дитина. За час перебування у шлюбі з вини відповідача між ними постійно виникали непорозуміння через різні погляди на сімейне життя. У червні 2016 року вони припинили шлюбні відносини і за таких обставин збереження сімї та подальше спільне життя неможливі. Ухвалою від 22 листопада 2016 року за клопотанням відповідача подружжю було встановлено тримісячний строк для примирення та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 23 лютого 2017 року провадження у справі було відновлено у звязку із закінченням встановленого для примирення подружжя строку. В судове засідання сторони не зявились за наявності заяви позивачки про розгляд справи за її відсутності та розірвання шлюбу. Відповідач не зявився без повідомлення причин та за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил статті 197 ЦПК України не здійснювалось. За наявності умов, передбачених статтею 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON], який народився 1 червня 1988 року в м. Києві, громадянин України і [PERSON], яка народилася 25 квітня 1995 року в смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 20 грудня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 190. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Місце реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Подружжя має неповнолітню дитину, - дочку [PERSON], [INFO]. Права та обовязки подружжя врегульовані статтями 51-56 Сімейного кодексу України, відповідно до яких дружина та чоловік мають рівні права на повагу до своєї індивідуальності, фізичний і духовний розвиток, прояв своїх здібностей, розподіл між собою обовязків в сімї, спільне вирішення усіх найважливіших питань життя сімї на засадах рівності, підтримання та припинення шлюбних відносин, зобовязані утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сімї, спільно піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї та відповідальні один перед одним за свою поведінку в сімї. За змістом статей 104 і 105 СК України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 цього Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що зазначені у позовній заяві обставини взаємовідносин подружжя не притаманні сімї, а вжиті судом заходи до примирення подружжя не привели, суд погоджується з позивачкою, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам і вважає необхідним позов про розірвання шлюбу задовольнити. За правилом частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Підстав для зміни прізвищ подружжя після розірвання шлюбу, передбачених статтею 113 СК України, в матеріалах справи немає. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на суму 551 грн. 20 коп., підтверджені відповідною квитанцією.

Outcome: approved