Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

27.05.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,16 га, розташовану на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його матері [PERSON], померлій [INFO], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2008 року, зареєстрований за №1-5324. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті позивач залишився єдиним спадкоємцем першої черги, у зв'язку з чим 12.08.2009 року звернулася до Біляївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,16 га, яка належала матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після звернення до нотаріальної контори, 22.04.2014 року державний нотаріус надав лист-відмову про неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що не оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку та для вирішення питання нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду. Спірна земельна ділянка належала батьку позивача [PERSON], померлому [INFO], на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Після смерті батька мати оформила у спадок дану земельну ділянку та за життя мати не встигла оформити державний акт на своє ім'я, так як вважала себе власницею земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з вище викладеним позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд ухвалити відповідне рішення про його задоволення в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, але до суду надійшов лист, в якому Мирненська сільська рада Біляївського району Одеської області визнала позов у повному обсязі та просила суд розглянути справу за відсутності свого представника (а.с.20). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30.03.2009 року Мирненською сільською радою Біляївського району одеської області, актовий запис №15 (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження сері [NUMBER] від 12.09.1980 р., [PERSON] народився [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.15). Позивачем зазначено, що після смерті [PERSON] залишився спадщина - земельна ділянка площею 3,16 га, яка розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER]. Спірна земельна ділянка належала батьку позивача [PERSON], померлому [INFO], на підставі державного акту на право приватної власності на землю зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №531 (а.с.10), що також підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17.09.2007 року, реєстр №6-6-03/709 (а.с.6). Після смерті [PERSON], мати позивача оформила у спадок дану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, серії ВКР №809609 виданого 06 вересня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-5324 (а.с.9). 12.08.2009 року позивач звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері, але 12.08.2009 р. та 22.04.2014 року йому було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлювальний документ (державний акт на право власності на земельну ділянку), що підтверджує право власності [PERSON] (а.с.35) та не проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у відповідному відділі ДЗК та не отримано державний акт на земельну ділянку, згідно листа Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.8). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження сері [NUMBER] від 12.09.1980 р. (а.с.15), інших спадкоємців не має. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,16 га та розташована на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], яка успадкувала вказану земельну ділянку після смерті [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.09.2008 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори та зареєстрований за №1-5324. Разом з тим, суду не було надано позивачем доказів на підтвердження права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, також не було надано доказів, що [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у відповідному відділі ДЗК та отримано державний акт на земельну ділянку. Статтею 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст.126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частиною 6 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON], передбачено, що правочини (прийняття спадщини) щодо нерухомого майна можуть вчинятися лиши в тому разі, якщо право на це майно зареєстроване відповідно до цього закону. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження наявності права власності на зазначену земельну ділянку, у спадкодавця [PERSON], не надав правовстановлюючих документів, а саме державного акту на земельну ділянку площею 3,16 га, розташовану на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], тобто позивач не довів той факт, що спадкодавець [PERSON] зареєструвала у встановленому порядку своє право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим не набула права на неї. Суд критично ставиться до доводів позивача, що [PERSON] за життя не встигла зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку площею 3,16 га, розташовану на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], оскільки як вбачається з рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.09.2008 р. за нею було визнано право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], тому суд вважає [PERSON] мала змогу зареєструвати спірну земельну ділянку згідно вимог діючого на той час законодавства. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у спадкодавця [PERSON] не виникло право власності на земельну ділянку площею 3,16 га, розташовану на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області, ділянка [NUMBER], тому, відповідно до положень вищезазначеної ст. 1218 ЦК України, це право власності на спадкове майно не може входити до складу спадщини, що відкрилася після її смерті, оскільки воно не існувало на момент відкриття спадщини, за таких обставин суд приходить до висновку про неможливість визнання за спадкоємцем - [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed