Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

27.02.2018 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Локачинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09.02.2008 року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельні ділянки площею 2,3897 га, 0,7722 га та 0,2182 га, які розташовані на території с. Війниця Локачинського району. Батьком позивача заповіту складено не було. Таким чином, вона залишилась єдиною спадкоємцею після смерті батька [PERSON] Позивач, будучи спадкоємцем за законом, звернулась до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про прийняття спадщини. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало спадкодавцю, у зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Строк пропустила з поважних причин, оскільки її батьки розлучились понад тридцять років тому і з того часу вона з батьком не проживала, а про спадщину її повідомили нещодавно з [PERSON] сільської ради. Просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON], який помер 09.02.2008 року. Від позивача надійшла заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Локачинського району також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.02.2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.8). Після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, зокрема, земельні ділянки площею 2,3897 га, 0,7722 га та 0,2182 га, які розташовані на території с. Війниця Локачинського району, що підтверджується копіями державних актів та довідкою [PERSON] сільської ради (а.с. 9-12). Родинні стосунки позивача і спадкодавця підтверджуються довідкою [PERSON] сільської ради, копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу позивача, свідоцтва про смерть [PERSON], а також паспортом позивача (а.с. 4-8). Позивач звернулась до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з тим, що у встановлений законом строк нею не було подано заяви про прийняття спадщини (а.с. 14). Позивач, будучи спадкоємцем після смерті батька не може оформити спадщину в звязку з тим, що пропустила строк для її прийняття. Строк для прийняття спадщини пропустила з причин, які суд визнає поважними, а саме - оскільки її батьки розлучились понад тридцять років тому і з того часу вона з батьком не проживала, а про спадщину її повідомили нещодавно з [PERSON] сільської ради. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні визнав позов, про що подав заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю у підготовчому судовому засіданні. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Однак, позивач у своїй заяві від 19.03.2018 року просить суд, сплачений нею судовий збір залишити за нею. Тому, необхідно пропорційно здійснити розподіл судових витрат, при цьому, 50 відсотків повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків залишити за позивачем на підставі її заяви.

Outcome: approved