Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

29.01.2014 р. [PERSON] (Манько) О.В. звернулася до суду зі вказаним позовом, уточнивши його останній раз у лютому 2015 р. та просить: - встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], в період з 26.05.2000 по 10.05.2012 р. ; - визнати, що квартира [ADDRESS], є спільною сумісною власністю її та померлого [PERSON]; - визнати за нею право власності на 1/2 частину [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що з [PERSON] вона була знайома з 1993 р.. На той час, вона перебувала ще у шлюбі з [PERSON]. Проживати однією сімєю з [PERSON], вона стала з осені 1995 р., за адресою [ADDRESS]. В період спільного життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. 25.05.2000 р. було розірвано шлюб з [PERSON]. В період спільного проживання, [PERSON], на підставі рішення органу приватизації виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради було передано безоплатно у приватну власність квартиру [ADDRESS]. 10.05.2012 р. [PERSON] помер. Після його смерті, у встановлений законом строк, спадщину прийняли його мати [PERSON] та дочка [PERSON], шляхом подачі заяв до Шостої держнотконтори м. Кривого Рогу. 08.11.2012 р. померла [PERSON], яка отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] не встигла. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли, шляхом подачі заяв до Шостої нотаріальної контори м. Кривого Рогу, її син [PERSON], та онука [PERSON]. Відповідач [PERSON] не визнає, що квартира [ADDRESS], є спільною власністю її та померлого [PERSON], він вважає, що спірна квартира повністю належала покійному на праві особистої власності. Представник відповідача надала до суду заперечення на позов [PERSON] та 18.04.2016 р. заявила зустрічний позов, уточнивши його у червні 2016 р. в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після померлого 10.05.2012 р. [PERSON]. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що 10.05.2012 р. помер - [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом на час відкриття спадщини були: неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована разом з батьком на час його смерті, та його мати [PERSON]. Спадщина, яка відкрилася після померлого [PERSON], складається з двохкімнатної квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності. 08.11.2012 року померла мати позивача по зустрічному позову - [PERSON]. 13.07.2013 року, [PERSON] звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з приводу видачі на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 10.05.2012 року, на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], так як у нього право на прийняття спадщини виникло у звязку зі смертю матері - спадкодавця [PERSON]. Але, постановою від 13.07.2013 року, виданою державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. 13.10.2016 р. третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], та просить визнати за нею право власності: - на 1\\4 частину квартири [ADDRESS], у звязку з прийняттям спадщини після смерті її батька [PERSON], померлого 10.05.2012 року; а також на 1/8 частину вказаної квартири, у звязку з прийняттям спадщини після смерті її баби [PERSON], померлої 08.11.2012 року. В обґрунтування позову зазначила, 10.05.2012 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1\\2 частину квартири [ADDRESS]. Вказана квартира була батьком приватизована. Спадкова квартира на праві спільної сумісної власності, належала, за життя, батьку та належить її матері [PERSON]. Право на спадщину, після померлого батька, мала вона та її баба - [PERSON]. На день смерті батька вона була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не зверталась і прийняти спадщину не встигла, бо 08.11.2012 року померла. Після смерті своєї баби [PERSON], вона та [PERSON] мають право на спадщину, він в порядку спадкової трансмісії, а вона в порядку представлення. Спадщину з [PERSON] вона прийняла шляхом подачі заяв до Шостої держнотконтори м. Кривого Рогу. Вважає, що має право на 3\\8 частини спірної квартирі, бо 1\\4 частина їй належить після смерті батька, а 1\\8 частину вона успадкувала після смерті баби. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про підтримку позову та про розгляд справи у їх відсутності. Також представник позивача зазначила, що зустрічний позов [PERSON] визнається частково, в розмірі 1/8 частини. Представник відповідача по зустрічному позву та позивача по зустрічному позову [PERSON] адвокат [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала заяву про підтримку зустрічного позову та про розгляд справи у її та [PERSON] відсутність. Також в заяві зазначила, що позов [PERSON] визнає в повному обсязі, а позов третьої особи з самостійними вимогами - визнає частково. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON], в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про підтримку свого позову та про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов [PERSON] та позов третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] частково. Перевіривши матеріали справи докази: копії: свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва на право власності на житло № 179 від 02.04.2012; витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, на право власності на житло; витягу про державну реєстрацію прав; технічного паспорту на квартиру; постанови Шостої Криворізької державної нотаріальної контори про відмову у вчинені нотаріальної дії; свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про народження [PERSON]; довідки від 15.11.2012 р. КП «ЖЕО № 14»; свідоцтва про шлюб; акту з місця проживання; виписки з домової книги; свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10, 50, 51, 52, 53-54, 89, 94, 95, 103, 125, 126, 135, 191), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] у період з 26.05.2000 р. по 10.05.2012 р. проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 15.02.2012 р. на підставі рішення органу приватизації виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність шляхом приватизації квартиру [ADDRESS]. 10.05.2012 р. [PERSON] помер. Після його смерті, у встановлений законом строк, спадщину прийняли його мати [PERSON] та дочка [PERSON], шляхом подачі заяв до Шостої держнотконтори м. Кривого Рогу. 08.11.2012 р. померла [PERSON], яка отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] не встигла. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли, шляхом подачі заяв до Шостої нотаріальної контори м. Кривого Рогу, її син [PERSON], та онука [PERSON] Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» зазначив, що при вирішенні майнового спору на підставі ст. 74 СК України «… суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінка без шлюбу, в період, протягом якого було придбане спірне майно». Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно до ч. 5 ст. 61 СК України, яка діяла на час смерті [PERSON], передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не передбачено законом або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разу втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику про спадкування» з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутись особа лише в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. У листі № 24-753/0/4-1 від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). На підставі викладеного,

Outcome: partial