Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

27.11.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. №3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (з урахуванням змін до ЦПК України, які набрали сили 08.02.2020р.) (а.с.№11). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 22.04.1989р. у відділі ЗАГС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 581. Від шлюбу у них є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб, різні погляди на побутові відносини у сім`ї. Сторони не ведуть спільного господарства, остаточно припинили шлюбні відносини в 2005р. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, збереження шлюбних відносин суперечить інтересам позивачки. Позивачка 04.02.2021р. в наданій суду заяві підтримала поданий позов та просила винести рішення за її відсутності. В цій заяві позивачка також зазначила, що прізвище змінювати після розірвання шлюбу не бажає, а також уточнила,що остаточно вони припинили шлюбні відносини саме з 01.03.2005р. В заяві до суду позивачка також просила повернути їй 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову, оскільки відповідачем визнано її позов (а.с. № 16). Відповідач також в заяві до суду від 04.02.2021р. просив справу розглядати за його відсутності, підтвердив, що шлюбні відносини припинені з березня 2005р., строк для примирення їм не потрібен (а.с. № 19). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.04.1989р. у відділі ЗАГС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 581 (а.с. № 5). Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою (а.с. № 6 ). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, протилежні погляди на шлюб, різні погляди на побутові відносини у сім`ї. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з 01.03.2005р., не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 СК України шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з березня 2005р. (майже 16-ть років назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № ). Обговорюючи питання\~розподілу судових\~витрат на\~підставі ч.1\~ст.\~142\~ЦПК України,\~у зв`язку\~із визнанням\~ відповідачем\~ позовних\~ вимог\~ до\~початку \~розгляду \~справи \~по суті,\~а також\~проханням позивачки,\~яке вона\~виклала в\~заяві до\~суду від\~04.02.2021р.,\~суд \~вважає \~ за\~ можливе\~ повернути\~позивачці \~50%\~від \~сплаченого \~судового \~збору \~при \~подачі \~даного \~позову по\~ квитанції\~ від\~26.11.2020р.\~№ 0.0.1921479525.1\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ в\~ розмірі\~420\~грн.\~40\~коп. шляхом стягнення\~ з\~ державного\~ бюджету (а.с. №2). Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки частину понесених при подачі позову судових витрат по сплаті судового збору, що залишилась після повернення позивачці, а саме в розмірі 420 грн. 40 коп. (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved