Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

28.01.2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої доводи мотивує тим, що в жовтні 2013 року вона вирішила придбати житловий будинок у [PERSON], розташований у [ADDRESS], який належв йому на праві власності, згідно договору дарування від 11.01.2001 року, а також земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0885 га, яка належить відповідачу згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 070558. З відповідачем вони домовилися про умови угоди і 01.11.2013 року вона уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS], загальною площею 39,70 кв.м., житловою площею 28,50 кв.м., а також земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0885 га На підтвердження укладення вказаного договору позивачка передала йому 23 000 гривень, а останній видав їй розписку і правовстановлюючі документи. Позивачка не має можливості оформити право власності через нотаріальну контору, т.я. розписка не є правовстановлюючим документом, але [PERSON] від нотаріального посвідчення угоди уклоняється. Оскільки позивач та [PERSON] домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, а відповідач уклоняється від нотаріального посвідчення угоди то просила визнати договір дійсним. Позивачка у судове засідання не з»явилася надала заяву, про розгляд справи без її участі, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з»явився надав заяву, про розгляд справи без його участі,позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України в разі не виконання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Суд може визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися про усі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове його виконання. Згідно ст.334 ч.3 ЦК України право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально-дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 01.11.2013 року, сторони уклали договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS], загальною площею 39,70 кв.м. і житловою площею 28,50 кв.м., земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0885 га. Житловим будинком фактично володіє позивач, проживає в ньому, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані [PERSON] Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі - продажу нерухомості - житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 39,70 кв.м., житловою площею 28,50 кв.м., земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0885 га і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачкою необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. На підставі ст.ст. 220, 292 ч.2, 328, 334 ч.3, 657 ЦК України,

Outcome: approved