overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

27 січня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просить задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 11 січня 2017 року, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про що складено актовий запис №11. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

27 січня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 02 листопада 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину. На теперішній час фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання також не прибула надавши заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 890. Згідно свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 286 від 09 квітня 2014 року, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

27 січня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 10 травня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач до судового засідання не з`явився за невідомих суду причин. Про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідачка у судове засідання не прибула надавши заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача, та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 156. Згідно свідоцтва про народження, виданого 20 лютого 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 157, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

27 січня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває зареєстрованому шлюбі. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Інші стягнення з нього на користь третіх осіб не проводяться. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, відповідач є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її утриманні (а.с. 5,8,12). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ст.. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

27 січня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем зареєстрований 03 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, згідно актового запису № 1054 - розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 03 листопада 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за без її участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Судова повістка про виклик до суду відповідачу - [PERSON] не направлялась у зв`язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 03 листопада 2007 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 03 листопада 2007 року (арк.с.7). Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21 жовтня 2016 року (арк.с.9). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 січня 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. Вказала, що спору щодо спільного майна не має. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, надіслали суду заяві, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просили справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, також надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18 березня 2017 року Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між сторонами укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №99. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Дитина залишиться проживати з матір`ю. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

27 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу прав вимоги є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 300426025471001, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру ви-користання кредиту грошові кошти в сумі 103 680 грн. на строк до 27 травня 2016 року. В червні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 73 858 грн. 44 коп. посилаючись на те, що остання не виконує взяті на себе зо-бов'язання по поверненню грошових коштів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, яка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явилась. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволен-ню. Судом об'єктивно встановлено, що 27 травня 2011 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого згідно договору купівлі-продажу прав вимоги є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 300426025471001, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту грошові кошти в сумі 103 680 грн. на строк до 27 травня 2016 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошо-вих коштів, внаслідок чого станом на 06 квітня 2015 року утворилась заборго-ваність в сумі 73 858 грн. 44 коп. з яких: 71 691 грн. 13 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 2 167 грн. 31 коп. - заборгованість по відсотках. Ці обставини підтверджуються: копією кредитного договору № 300426025471001 від 27 травня 2011 року; умовами надання кредиту фізичним особам та розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або ін-ша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються догово-ром. Згідно ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до зви-чаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що відповідач не виконала в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по кредитному договору в результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в приму-совому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

27 травня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 19914,31 грн., заборгованність за кредитом 1310,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 14129,82 грн, заборгованність за пенею та комісією 3050,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 924,49 грн., всього загальна сума забогованості склала 19914,31 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 травня 2011 року в розмірі 19914,31 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, згідно відмітки поштового повідомлення, відмовилася від отримання судової повістки. Згідно ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержувати судову повістку, вважається повідомленою про день розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 27 травня 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 вересня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 19914,31 грн., заборгованність за кредитом 1310,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 14129,82 грн, заборгованність за пенею та комісією 3050,00 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 924,49 грн., всього загальна сума заборгованості склала 19914,31 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved