Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

27.08.2020 року директор Одеського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю у розмірі 28 002,21 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказує, що на підставі поданої відповідачем по справі заяви про надання статусу безробітного від 21.06.2018 року відповідачу з 21.06.2018 року Одеським міським центром зайнятості було надано статус безробітного, відповідно до наказу від 27.06.2018 № НТ 180627 Відповідно до наказу від 02.07.2018 року № НТ 180702 відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю починаючи з 28.06.2018 року. Наказом Одеського міського центру зайнятості від 27.03.2019 року № НТ 190327 [PERSON] було припинено виплату допомоги по безробіттю та знято її з реєстрації як безробітного з 27.03.2019 року відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 10 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підпункту 2 пункту 1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства соціальної політики №613 та абзацом 16 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2018 року №792. 24.10.2019 року до Одеського міського центру зайнятості надійшла заява від департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України якою було повідомлено про поновлення [PERSON] на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС відповідно до наказу від 19.11.2018 №228-К. Також зазначає, що на виконання доручення Одеського міського центру зайнятості від 22.11.2019 року №2198/13/02, Київським міським центром зайнятості відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62, проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого будо підтверджено факт поновлення на роботі [PERSON] , [INFO] . Окрім цього вказує, що наказом Одеського міського центру зайнятості від 23.04.2020 року № 46 було прийнято рішення про повернення незаконно отриманих коштів у сумі 28 002 грн. 21 коп., у зв`язку з встановленням факту поновлення на роботі за рішенням суду, яке набрало законної сили згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На виконання наказу Одеського міського центру зайнятості спеціалістами юридичного відділу центру зайнятості, були прийняті відповідні заходи досудового врегулювання спору а саме: направлено лист-претензію від 27.04.2020 року вих.№746/19/06, в якому було зазначено вимоги Одеського міського центру зайнятості до відповідача, щодо повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, повідомлено відповідача у телефонному режимі про врегулювання спору у судовому порядку у разі відсутності фактичних дій щодо погашення боргу добровільно. Проте, незважаючи на вищевикладене, вимоги позивача на день подання позовної заяви відповідачем не було виконано. Ухвалою суду від 23.09.2020 року судом було відкрито провадження у справі, якою справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 04 листопада 2020 року об 11:00 год.. 21.10.2020 року відповідач надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вважає позовну заяву Одеського міського центру зайнятості до неї не обґрунтованою і такою, шо не відповідає нормам матеріального права, i обставинам які відбувалися на той час. Також зазначає, що 02.10.2012 року вона отримала другу групу інвалідності. 21.02.2018 року отримала першу «Б» групу інвалідності (загальне захворювання). Наказом № 90-к від 20.04.2018р. Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, її було звільнено з займаної посади з 20.04.2018р. відповідно до п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України. Не погоджуючись з наказом №90-к від 20.04.2018р. Департаменту податкових та митних експертиз ДФС. про звільнення, відповідач 16.05.2018 року звернулась до Одеського окружного адміністративного суду, за захистом своїх порушених праву. 12 листопада 2018 Рішенням Одеського року адміністративного суду, по справі №815/2333/18, її позовні вимоги були задоволені. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент податкових та митних експертизи ДФС подав апеляційну скаргу до 1ятого апеляційного адміністративного суду. 27 червня 2019 року Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, по справі №815/2333/18, рішення від 12 листопада 2018 року залишено без змін, а апеляційна скарга Департаменту податкових та митних експертиз ДФС-залишена без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент податкових та митних експертизи ДФС 27 червня 2019 року подав апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, по справі №815/2333/18, рішення від 12 листопада 2018 року залишено без змін, а апеляційна скарга Департаменту податкових та митних експертиз ДФС-залишена без задоволення. В березні 2019 року, в судовому засіданні П`ятого апеляційного адміністративного суду, по справі №815/2333/18 відповідачу стало відомо, що 19 листопада 2018 року Наказом №228-к її було поновлено на роботі, на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, однак офіційно з наказом про поновлення на роботі ознайомлено не було. 26 березня 2019 року звернулась з письмовою заявою до Одеського міського центру зайнятості, про припинення їй виплат, і зняття з реєстрації, на виконання якої 27 березня 2019 року її було знято з реєстрації. Також, у відзиві відповідач звертала увагу суду на те, що її не було ознайомлено з наказом про поновлення на роботі, а також не було надано доступу до робочого місця. Просила суд розглядати справу за її відсутності. 28.10.2020 року представник позивач подала через канцелярію суду відповідь на відзив в якому заперечувала проти доводів відповідача, надала суду підтвердження надіслання акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 21.04.2020 року, просила суд відхилити вимоги позивача, вказані у відзиві на позовну заяву, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 04.11.2020 року на адресу суду надійшло заперечення відповідача на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначає, що на її думку, позивач у відповіді на відзив позивач не враховує обставин, які відбулись на той час, і тому невірно застосовує норми матеріального права. Також вказує, що позивач не надав жодного допустимого доказу того, що вона була повідомлена про поновлення на роботі. Представник позивача звернувся до суду із заявою про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, та просила відмовити у задоволенні позову. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» районний центр зайнятості є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2014 року № 90 «Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення до внесення змін до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» Служба продовжує виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття», а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення». У відповідності до п. п. 1, 18, 19 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центри зайнятості здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи. Відповідно до Положення про Одеський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Одеського обласного центру зайнятості 12.12.2016 р. № 308, Одеський міський центр зайнятості - є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби. Центр є неприбутковою державною установою, яка підпорядковується та підзвітна регіональному центру зайнятості та створюється за рушенням Голови Служби. Як встановлено судом, на підставі поданої відповідачем заяви про надання статусу безробітного від 21.06.2018 року відповідачу з 21.06.2018 року Одеським міським центром зайнятості було надано статус безробітного. Відповідно до витягу з наказу від 27.06.2018 року № НТ 180627 відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 21.06.2018 року. Встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.06.2019 року у справі №815/2333/18 залишено без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року за адміністративним позовом [PERSON] до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС про визнання наказу про звільнення протиправним, зобов`язання поновити на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, відповідно до якого позов [PERSON] задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №90-к від 20 квітня 2018 року про звільнення [PERSON] з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС згідно п.2 ст.40 Кодексу законів про працю України. Поновлено [PERSON] на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС з 20 квітня 2018 року. Стягнено з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС на користь [PERSON] заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 21 квітня 2018 року по 12 листопада 2018 року в розмірі 40975,20 грн. (сорок тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять гривень двадцять копійок) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС та в частині стягнення з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць - 6000,00 (шість тисяч гривень 00 коп.) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Загальна сума сплаченої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 19.11.2018 року по 27.03.2019 року в розмірі 28 002,21 гривень, що підтверджується довідкою Одеського міського центру зайнятості від 23.04.2020 року. На виконання службової записки відділу організації працевлаштування населення від 15.11.2019 року №4790 Одеським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого було підтверджено, що [PERSON] неодноразово запрошувалась до ДПМЕ ДФС для вирішення кадрових та судових питань. Згідно акту від 12.11 2019, [PERSON] , була відсутня на роботі в період з 19.11.2018 по 12.11.2019 включно. Про поновлення на роботі [PERSON] , була належним чином повідомлена роботодавцем. Безробітна особам [PERSON] не поінформувала про факт поновлення на роботі Одеський міський центр зайнятості, про що складено Акт №35 від 21.04.2020 року. На виконання запиту Одеського МЦЗ від 22.11.2019 №2198/13/02 Київським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якого було встановлено, що [PERSON] звільнена з роботи в Департаменті податкових та митних експертиз ДФС 20.04.2020 року у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я, згідно з п.2 ст. 40 КЗпП України. Наказом ДПМЕ ДФС від 19.11 2018 року №228-к, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року у справі №815/2333/18 Наказ № 90-к від 20.04 2018 року скасований, та з 20.04 2018 року [PERSON] поновлено на роботі. Наказом ДПМЕ ДФС від 12.11.2019 року №280-к, [PERSON] звільнена з роботи з 13.11.2019 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі зміною організаційної структури ДПМЕ ДФС. П. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Суд враховує, що [PERSON] було ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного щодо відповідальності за подання недостовірних даних і документів та несвоєчасне подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання матеріальних послуг, які визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується власноручним підписом відповідача на заяві до центру зайнятості від 21.06.2018 (а.с.11). Таким чином, вищевикладені правові норми припинення реєстрації безробітного та виплати особі допомоги по безробіттю, прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який в свою чергу пов`язаний з днем видачі роботодавцем відповідного наказу або розпорядження про поновлення на роботі. Враховуючи, що [PERSON] було поновлено на роботі на підставі наказу від 19.11.2018 №228-К, виплата допомоги по безробіттю мала б здійснюватись до 19.11.2018, а тому відповідач не мала право на отримання допомоги по безробіттю з 19.11.2018 по 27.03.2019 яку було незаконно нею отримано у розмірі 28002,21 грн. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №815/2333/18 набрало чинності 27.06.2019, у зв`язку з оскарженням роботодавцем в П`ятому апеляційному адміністративному суді. Однак, суд вважає необґрунтованими такі доводи, оскільки відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Додатково варто зазначити, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 у справі №815/2333/18 було проголошено в присутності [PERSON] . 27.04.2020 року відповідачу було направлено лист-претензію вих. № 746/19/06 в якому було зазначено вимоги Одеського міського центру зайнятості до відповідача, щодо повернення безпідставно отриманої нею допомоги по безробіттю, на виконання наказу директора Одеського міського центру зайнятості від 23.04.2019 року № 46. Загальну суму заборгованості з допомоги по безробіттю [PERSON] в добровільному порядку сплачено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи вищевказані норми, та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не було виконано обов`язок та не повідомлено позивача про факт поновлення на роботі за рішенням суду, внаслідок чого відповідачу було безпідставно здійснено виплату допомоги по безробіттю з 19.11.2018 по 12.11.2019 включно. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги Одеського міського центру зайнятості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір по справі складає 2102,00 гривень, який, враховуючи процент задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved