Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

28 липня 2017 року Кооперативне обєднання «ЖБК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по витратам на утримання будинку та прибудинкової території кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 10 жовтня 2013 року за р. № 1657, виданого приватним нотаріусом [PERSON] та підтвердженого ДРРП № 10658122, мала у власності ? частки нежилого приміщення загальною площею 213,7 кв.м за адресою: вул. Юілейна,36 на першому поверсі 5-ти поверхового будинку. Дане приміщення відповідач отримала у спадщину від свого батька [PERSON], який помер 14 березня 2013 року згідно актового запису про смерть № 555 від 14 березня 2013 року. Між тим, не зважаючи на зобовязання спадкоємців повідомити кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини, відповідач приховала даний факт, не надала кредиторам, ані ЖБК «Первомайський», ані КО «ЖБК» копію свідоцтва про смерть батька, заборгованість спадкодавця не погасила, хоча їй було відомо про борги [PERSON] за комунальні послуги у спірному приміщенні, адже фактично вона займалась справами по даному приміщенню разом з батьком, про що свідчать її підписи у договорі оренди від 01 грудня 2008 року та договір № 19 від 01 березня 2010 року про дольову участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Отже до 23 березня 2016 року позивачу не було відомо про відкриття спадщини та спадкоємців, які прийняли спадщину, у складі якої перебувало спірне приміщення. Як зясувалося потім, спірне приміщення відповідач подарувала третім особам. Але згідно до п. 4 договору дарування № 2956 від 22 жовтня 2013 року, саме дарувальник приймав на себе зобовязання сплачувати заборгованість по комунальним та іншим послугам, що виникла на 22 жовтня 2013 року. Про даний факт, а саме про спадкоємицю та про відкриття спадщини позивачу стало відомо 23 березня 2016 року після отримання від ЖБК «Первомайський» копії рішення Краматорського міського суду та копії вказаного договору дарування. 24 березня 2016 року на адресу відповідача була спрямована претензія про витребування боргу на суму 4718,40 грн. але ніяких дій з її боку не було здійснено, борг не сплачено, тому 16 вересня 2016 року (також у межах 6-ти місячного строку) позивач вимушений був звертатися до Краматорського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення цього боргу в примусовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Отже 6-місячний строк для предявлення вимоги до спадкоємця позивачем не пропущений. Крім того, за заявою КО «ЖБК» 22 вересня 2016 року був виданий судовий № 2н/234/653/16 про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 4718,40 грн. на витрати по утриманню будинку та прибудинкової території та предявлений до виконання до органів державної виконавчої служби. Оригінал судового наказу та усі докази, що документально підтверджують заборгованість відповідача (розрахунок заборгованості за спірний період), знаходяться в архіві Краматорського міського суду в матеріалах справи № 2н/234/653/16. Пізніше, а саме 20 лютого 2017 року даний наказ був скасований за заявою відповідача. Ухвала про скасування судового наказу була отримана 24 липня 2017 року в архіві Краматорського міського суду, а тому у позивача виникло право на звернення до суду в порядку позовного провадження. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Так згідно договору дарування спірна частка нежилого приміщення була оцінена в 198 222 гривні, тобто стягуваний борг в сумі 4 718,40 грн. перебуває в межах вартості і одержаного у спадщину. 01 березня 2010 року було укладено Договір № 19 про дольову участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території між ЖБК «Первомайський» та [PERSON], [PERSON], згідно якого, співвласники нежилого приміщення приймали на себе обовязки приймати дольову участь в утриманні будинку шляхом сплати експлуатаційних витрат, а Кооператив забезпечував належне утримання будинку шляхом залучення виконавця відповідних послуг, укладення відповідного договору та здійснення необхідного контролю належним виконанням своїх обовязків виконавцем послуг, тобто у даному випадку - «ЖБК». Свої зобовязання за даним договором заявник виконував у повному обсязі, виконавець послуг КО «ЖБК» також надавало послуги належної якості та у необхідних розмірах. Принаймні ніяких претензій чи скарг на адресу виконавця з боку співвласників не надходило. Згідно до п.4.2. Договору № 19 плата за обслуговування жилого будинку здійснюється власником нежилого приміщення щомісячно до 25 числа місяця на розрахунковий рахунок виконавця (КО «ЖБК»). Крім того, відповідно до ст. ст. 322, 360 ЦК України, п.5, ч.3, ст. 20 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги», співвласники загального майна зобовязані прийняти на себе обовязки по утриманню будинку та прибудинкової території пропорційно частки, яка їм належить на тих же умовах, що і власники квартир. Бухгалтерія КО «ЖБК» згідно до п. 4.3., 4.4., Договору № 19 щомісячно нараховувала суму сплати для співвласників, що складала 212,00 грн., виходячи з тарифу 1,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі: сума сплати = тариф*загальна площа = 1,00 грн.* 212,00 кв.м. =212,00 грн. та після введення в дію рішення загальних зборів засновників КО «ЖБК» від 05 лютого 2011 року на підставі п.4.5 Договору тариф для власників нежилих приміщень став складати 1.90 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Отже з 01 лютого 2011 року бухгалтерія КО «ЖБК» нараховувала - 2,00 кв.м. * 1,90 грн.= 402,80 грн. Про зміну сплати співвласники були повідомлені письмово та погодилися з даним тарифом, про що свідчать їх платежі після зміни тарифу. Однак, порушуючи житлове, цивільне законодавство, умови договору, співвласники здійснювали оплату не в повному обсязі у звязку з чим за ними утворилась заборгованість за період з 01 березня 2010 року по 01 жовтня 2013 року в сумі 9 436,80 грн. Отже заборгованість кожного співвласника у відповідності до своєї долі складає 4 718, 40 грн. Крім того, ці обставини, а саме розмір заборгованості, розрахунок заборгованості, обовязки співвласників (у тому числі і [PERSON]М.) приймати участь в утримання будинку прибудинкової території вже були встановлені у рішенні Краматорського міського суду від 15 лютого 2016 року по справі № 234/18999/15ц за позовом ЖБК «Первомайський» до [PERSON], другого співвласника спірного приміщення. Позов було задоволено частково із стогуванням строків позовної давності. Достовірно встановлено, що загальна заборгованість за спірний період складає 9 436, 80 грн., але стягнуто з другого співвласника [PERSON] 4 027,00 грн. з урахуванням трирічного строку позовної давності. Між тим, в даному спорі позовна давність не повинна застосовуватись. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності. На ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК строки претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою лише для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК) і не позбавляє особу самого матеріального права. Отже позивач по справі встановлені строки предявлення претензії до спадкоємця не пропустив, що підтверджується документально внаслідок отримання заяви ЖБК «Первомайський». Крім того КО «ЖБК», як виконавець послуг, має право вимагати сплату боргу із співвласника, та право на звернення до суду згідно до п. 2.1.1. Договору № 19, іншими словами є кредитором спадкодавця. Тому просить стягнути на користь КО «ЖБК» з [PERSON] заборгованість по витратам на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 березня 2010 р оку по 01 жовтня 2013 року у сумі 4 718,40 грн., яка виникла за спадкодавцем [PERSON] та судовий збір в сумі 1 600 грн. В судовому засіданні представник повивача Кооперативного обєднання «ЖБК»-[PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач пропустив строк позовної давності для стягнення з неї виниклої заборгованості по витратам на утримання будинку та прибудинкової території , тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 26 березня 2002 року [PERSON] в період з 26 березня 2002 року по 26 грудня 2003 року був власником нежитлового приміщення, площею 213,7 кв.м., по вул. Ювілейній у м. Краматорську Донецької області. 26 грудня 2003 року [PERSON] подарував ? частку належного йому приміщення [PERSON] (договір дарування від 26.12.2003р. посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] за №3342, зареєстрований в КП БТІ м. Краматорська 27.01.2006р.). Судом встановлено, що 01 березня 2010 року було укладено Договір № 19 про дольову участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території між ЖБК «Первомайський» та [PERSON], [PERSON], згідно якого, співвласники нежилого приміщення приймали на себе обовязки приймати дольову участь в утриманні будинку шляхом сплати експлуатаційних витрат, а Кооператив забезпечував належне утримання будинку шляхом залучення виконавця відповідних послуг, укладення відповідного договору та здійснення необхідного контролю належним виконанням своїх обовязків виконавцем послуг, тобто у даному випадку - «ЖБК». Відповідно до п.1.1. Договору [PERSON] та [PERSON] зобовязалися здійснювати оплату експлуатаційних витрат у відповідності з затвердженим тарифом. Таким чином, судом встановлено, що в період з 01 березня 2010 року по 01 жовтня 2013 року нежитлове приміщення на першому поверсі пятиповерхового будинку за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ювілейна, буд. 36, загальною площею 213,7 кв.м., належало на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] На момент укладення договору тариф складав 1 грн. за 1 кв.м., а щомісячна плата 212 грн. 00 коп. (п.4.4. Договору). З 01.02.2011р. тариф склав 1,90 грн. за 1 кв.м., а щомісячна плата 402 грн. 80 коп. 14 березня 2013 року [PERSON] помер. Як вбачається з договору дарування частки нежилого приміщення від 22 жовтня 2013 року відповідачка [PERSON] була власником ? частки нежитлового приміщення, вбудованого в жилий будинок, що розташоване по вул. Ювілейній, б.36 у місті Краматорськ Донецької області, що належало їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 10 жовтня 2013 року [PERSON], приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу, за р. 1657, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме мано за № 177536014129, яку вона подарувала [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п.4 договору дарування частки нежилого приміщення від 22 жовтня 2013 року, у випадку виявлення будь-яких заборгованостей з оплати комунальних та інших послуг за адресою відчуженого майна, що виникла до 22 жовтня 2013 року, їх сплачуватиме дарувальник. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV визначені основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їх права та обовязки, зокрема п. 5 ч.3 ст.20 Закону встановлений обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нормами ст. ст. 12, 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що експлуатаційні витрати відносяться до житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням. Приписами ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, відповідач [PERSON] прийняла у спадщину не тільки право на частку нежилого приміщення, а й обовязки сплатити борги спадкодавця, які не були ним сплачені при житті. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку заборгованості по витратам на утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 березня 2010 року по 01 жовтня 2013 року, по нежитловому приміщенню, належному [PERSON] та [PERSON] в м. Краматорську, по вул. Ювілейній,36, вбачається, що позивачем нарахована заборгованість [PERSON] за період з 01 березня 2010 року по 01 жовтня 2013 року, в сумі 4718,40 грн. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] має перед позивачем заборгованість за надані послуги по витратам на утримання будинку та прибудинкової території, яка утворилась за період з 01 березня 2010 року по 01 жовтня 2013 року, в сумі 4718,40 грн. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ч.5 ЦК України передбачає, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до вимог ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобовязання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки позивач пропустив строк позовної давності для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги по витратам на утримання будинку та прибудинкової території, яка утворилась за період з 01 березня 2010 року по 01 жовтня 2013 року, в сумі 4718,40 грн., поважних причин для поновлення позивачу пропущеного строку позовної давності судом не встановлено, то у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed