Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

28.10.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається у тому числі із земельних ділянок, які належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ДН № 001012, які розташовані на території Лиманської міської ради, площею 0,15 га, кадастрові номери : 1413300000:07:000:2766, 1413300000:07:000:2767. При зверненні позивачки до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав постановою державного нотаріуса від 30.09.2021 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначену земельну ділянку. Позивачка позбавлена можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку, тому просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки, площею 0,1000 га та 0,0500 га, на території Лиманської міської ради Донецької області, кадастрові номери : 1413300000:07:000:2766, 1413300000:07:000:2767, в порядку спадкування після смерті чоловіка - [PERSON] . Ухвалою судді від 29.10.2021 провадження в справі було відкрито, справу призначено до підготовчого судового засідання на 26.11.2021 (а.с. 18-19). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 26.11.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 31-31). Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягала (а.с. 15). Відповідач - представник Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. Від Лиманської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 24). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 15.12.2021 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Лиман Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.10.2020 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на земельні ділянки, кадастровий номер 1413300000:07:000:2766, площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та кадастровий номер 1413300000:07:000:2767, площею 0,0500 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Зазначені земельні ділянки належали померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 001012, виданого 07.07.1997 року Краснолиманською міською радою на підставі рішення виконкому Краснолиманської міської ради від 25.10.1996 року № 350 (а.с. 8). Оціночна вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1413300000:07:000:2766, площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 18.10.2021, складає 159574,39 грн. (а.с. 13). Оціночна вартість земельної ділянки, кадастровий номер 1413300000:07:000:2767, площею 0,0500 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] ., відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 18.10.2021, складає 1162,09 грн (а.с. 14) Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.07.1977 року (а.с. 7). Позивачка [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] прийняла спадщину. Так, відповідно до повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвої В.Є. від 16.11.2021, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 70/2021 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від 26.03.2021 року, поданої від імені дружини померлого - [PERSON] . та заяви про відмову від спадщини за законом, поданої від імені дочки померлого - [PERSON] , з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався (а.с. 26). Однак, постановою приватного нотаріуса державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Алексєєвої В.Є. від 30.09.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, кадастровий номер 1413300000:07:000:2766, площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та кадастровий номер 1413300000:07:000:2767, площею 0,0500 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначені земельні ділянки (а.с. 9). Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно зі статтею 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації в Державний земельний кадастр. Сформовані земельні ділянки підлягають реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1409253002021 та № 1409253042021, сформованих 30.07.2021, власником земельних ділянок, кадастровий номер 1413300000:07:000:2766, площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та кадастровий номер 1413300000:07:000:2767, площею 0,0500 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , зазначений [PERSON] (а.с. 11, 12). Оскільки документ, що підтверджує право власності померлого [PERSON] на спірні земельні ділянки відсутній, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися земельними ділянками, що входять до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силуст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки земельні ділянки, кадастровий номер 1413300000:07:000:2766, площею 0,1000 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та кадастровий номер 1413300000:07:000:2767, площею 0,0500 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , правомірно належали чоловіку позивачки - [PERSON] . Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved