Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

27.07.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що був укладений між ним та відповідачем 20.11.2015 року дійсним, крім того визнати за ним право власності на вказане домоволодіння. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що в 2009 році він мав намір придбати собі житло неподалік м.Києва. З цією метою він прибув в с.Гора Бориспільського району, де зустрівся з відповідачкою, яка мала у власності підходящий житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] та мала намір його продати. Попередньо домовившись, про купівлю даного будинку, він передав відповідачці 1000 доларів США в якості завдатку, при цьому остання зобов'язувалась підготувати всі необхідні документи для подальшого оформлення договору-купівлі продажу. На початку 2010 року, він зустрівся з відповідачкою та повідомив, що на даний час в нього не вистачає коштів на придбання будинку, на що остання відповіла, що документи на будинок також ще не готові. В 2010 році він поїхав на заробітки, з відповідачкою він періодично спілкувався, підтверджуючи попередні домовленості з приводу купівлі домоволодіння. В 2015 році вони визначились з відповідачкою, що вартість домоволодіння буде 8500 доларів США. 20.11.2015 року між ними було укладено договір купівлі-продажу даного будинку. На виконання якого він передав відповідачці 7500 доларів США за мінусом 1000 доларів США авансу, на що остання склала відповідну розписку, а також акт прийому передачі будинку, при цьому передала технічний паспорт на домоволодіння та комплекти ключів. Разом з цим, оскільки договір необхідно було нотаріально посвідчити, вони домовились, що до 31.12.2015 року відповідачка підготує весь пакет документів для оформлення правочину. З початку січня 2016 року він проживає у вказаному будинку. Відповідачка всупереч домовленостям документи не підготувала, на зв'язок не виходить, за місцем її проживання в м.Києві двері не відкриває, таким чином фактично ухиляється він нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу домоволодіння. Враховуючи, те що між ним та відповідачкою були виконані фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу він вважає, що його можливо визнати дійсним, з цих підстав він і звернувся до суду. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте від представника позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надала, про причини неявки, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК, суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом подачі оголошення в пресу- газету « Урядовий кур»єр», про виклик до суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. За згодою позивача суд ухвалює заочне рішення по справі у відповідності до вимог ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідив, проаналізував та оцінив всі зібрані по справі докази у їх сукупності виходячи з їх допустимості, та прийшов до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 6022 від 14.11.2005 року відповідачка [PERSON] являється власником домоволодіння [ADDRESS] ( а.с.16-17, 18). В матеріалах справи міститься розписка від 08.12.2009 року, зі змісту якої слідує, що відповідачка отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США, як аванс за продаж будинку [ADDRESS] що їй належить. (а.с.7). 20.11.2015 року відповідачка склала іншу розписку (а.с.8) згідно якої, остання отримала від позивача грошові кошти в сумі 7500 доларів США, як доплату за продаж вказаного домоволодіння. Крім того, зобов'язалась в строк до 31.12.2015 року, зібрати пакет документів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а також звільнити приміщення будинку в строк до 14.01.2016 року. 20.11.2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.10-11). Пунктом 1 даного договору визначено, що Продавець передає у власність Покупця - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Пунктом 3 Договору визначено, що продаж даного домоволодіння вчинено за 204000,00 грн., які сплачені Покупцем Продавцю повністю, до підписання даного Договору. Вартість вказаного домоволодіння визначена за домовленістю сторін і відповідає фактичним розрахункам між сторонами. Пунктом 12 договору визначено, що зміст, значення, умови правочину та правові наслідки угоди сторонам зрозумілі та відповідають їхнім намірам, про що сторони засвідчили своїми підписами. Як вбачається, пунктом 9 Договору визначено, що він підлягає нотаріальному посвідченню. 20.11.2015 року, на виконання вказаного договору купівлі-продажу, між сторонами було підписано Акт прийому-передачі домоволодіння (а.с.9). Судом встановлено, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу, при цьому позивач, фактично з моменту підписання акту прийому-передачі проживає в будинку. Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу порушують права позивача, у зв'язку із тим, що він не може здійснити реєстрацію права власності на домоволодіння, яке набув на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2015 року. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Нормою ст. 638 ЦК України визначено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України істотними умовами договору купівлі-продажу є найменування майна, що продається, та його ціна. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: позивач сплатив кошти за домоволодіння, а відповідач передала позивачу документи на будинок та ключі від нього. У відповідності зі ст. 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а майно було правомірно придбано позивачем, суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомості - обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої квитанції, позивач поніс судові витрати в сумі 2591,20 грн. (а.с.2,3), які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved