Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

27 липня 2021 року до суду звернулась позивач [PERSON] з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказує, що 08.02.2014 року між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що було вчинений відповідний актовий запис № 1. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, у зв`язку із цим шлюбні відносини між ними поступово погіршились. На даний час вони проживають разом, однак їх шлюбні відносини припинені з січня 2021 року, дитина проживає разом із позивачем, їх сім`я остаточно припинила існування через непорозуміння, психологічну несумісність, спільного небажання зберегти сімейні стосунки, вважає що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам відповідача, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 28.07.2021 провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді від 11.08.2021 року за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинено для надання строку для примирення, терміном на 1,5 міс. до 23.09.2021р.. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Наголосила, що примирюватися з відповідачем не бажає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Пояснив, що всі вживані ним заходи для примирення з дружиною виявилися марними, оскільки остання категорично відмовилася поновити шлюбні відносини, більш того вона наполягла покинути її будинок, тому він забравши свої речі став проживати відокремлено у іншому будинку. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 08.02.2014 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, про що було вчинений відповідний актовий запис № 1, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий 08.02.2014 (а.с. 5). У цьому шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.05.2014 року, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Пояснення сторін вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя у січні 2021 року остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, а з початку вересня 2021 року стали проживати відокремлено, жоден з них не вживав заходів для примирення та збереження сім`ї, не примирилися сторони і у визначений судом для цієї мети строк, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу і визнання відповідачем пред`явленого до нього позову базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено вимогу про залишення їй шлюбного прізвища, таким чином суд приходить до висновку про залишення позивачу прізвища « [PERSON] ».

Outcome: approved