Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

27 лютого 2020 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позов мотивовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] . 03.01.2020р. близько 13 год. у квартирі №70 за вказаною адресою, що належить відповідачці, відбулося загорання та пожежа. У акті комісії ОСББ «Троянда-2016» вказано, що загорання відбулося внаслідок необережного поводження з вогнем. При гасінні пожежі було використано велику кількість води, внаслідок чого було пошкоджено квартиру позивачки, і остання понесла витрати на відновлювальний ремонт квартири у розмірі 150 775,00 грн., які просить стягнути з відповідачки. Ухвалою суду від 16 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. 10 листопада 2020 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суту у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просили в задоволенні позову відмовити. Вказав, що наявними матеріалами, доказами не встановлено не обережного поводження з вогнем відповідачкою та точної причини пожежі, а тому підстав для відшкодування шкоди немає. Заслухавши доводи та пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд встановив таке. [PERSON] (прізвище змінено із « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища імені по батькові від 27.05.2003р., а.с. 11) [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 07.07.2000р. (а.с. 10). [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 13.03.1997 року. 3 січня 2020 року виникла пожежа на п`ятому поверсі житлового будинку у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом про пожежу від 03.01.2020р. (а.с. 35). При цьому, у звіті Луцького міскрайонного відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про причину виникнення пожежі від 03.01.2020р. вказано, що ймовірною причиною виникнення пожежі є необережне поводження з вогнем гр. [PERSON] (а.с. 36). Водночас, при гасінні пожежі у квартирі №70 значними кількостями води була залита квартира №66 , що підтверджується актом комісії про наслідки залиття житлового приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с. 37-38). На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди позивачем надано висновок будівельно-технічної експертизи №94/5 від 21.02.2020р., складений судовим експертом ТОВ «Волинь-Експерт» [PERSON] , в якому зазначено, що ринкова вартість відновлювального ремонту в квартирі позивача становить 150 775,00 грн. (а.с.12-34). Дана експертиза була виготовлена для подання до суду. Експерт попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що відповідає ст. 106 ЦК України. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Суд наголошує, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, потрібно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. Під майновою шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Разом з тим, відповідач не довела відсутність її вини у залитті квартири позивача, що сталося 3 січня 2020 року. При цьому, позивачем доведено факт наявності шкоди (залиття квартири), а також її розмір належними та допустимими доказами. В судових засіданнях відповідач та її представник не надали будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень. Жодна із сторін, клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляла. Будь-яких інших експертиз, окрім тих, що долучені до справи суду не представлено. Тому, суд дійшов висновку, що вищевказаний висновок експерта є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи, у суду не виникло сумнівів щодо його правильності. З врахуванням викладеного, суд вважає доведеним, що винними неправомірними діями відповідача позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 150 775,00грн., а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 087,35грн., який на підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved