overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що перебуває з відповідачем в шлюбі, який був зареєстрований 15 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 116. Від шлюбу подружжя мають дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її позивача, утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини від його заробітку починаючи з 27.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 15 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 116. Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 3). Відповідач працює на постійній основі в Харківському прикордонному загоні (в/ч 9951) на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - інструктора 1 кінологічної групи кіно логічного відділення відділу прикордонної служби «Дергачі» та отримує дохід у вигляді заробітної плати. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Оскільки відповідач має постійне місце роботи та регулярний постійний дохід у вигляді встановленої заробітної плати, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше мінімального розміру встановленого ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Також, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення донькою трьохрічного віку в розмірі 300,00 грн. щомісячно. Позивачка посилається на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем та [INFO] року у них народилась [PERSON]. Позивачка посилається на те, що на теперішній час з відповідачем вони проживають окремо, відповідач грошової допомоги на утримання дитини не надає, дійти згоди по утриманню дитини вони не можуть, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду. У судове засіданні позивач не з'явилась, повідомлялась належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] року та батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України та п.17. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки вдвох повинні приймати участь в утриманні своїх дітей. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати на сплату аліментів може утримуватися не більше 50%.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 7 березня 2003 року з відповідачем зареєструвала шлюб у виконкомі Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 1. Від спільного проживання разом у сторін [INFO] народився син [PERSON], [INFO] - син [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому їхня сім'я фактично розпалася. Позивачка вважає, що примирення і збереження сім'ї бути не може. 29 січня 2014 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до слухання на 11 лютого 2014 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні з метою збереження сім'ї попросив надати строк для примирення, тому ухвалою Томашпільського районного суду від 11 лютого 2014 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу зупинено до 11 березня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] надано строк для примирення. В наданий судом термін на примирення сторони не помирилися, не дійшли згоди для збереження сім'ї, не подали до суду заяви про залишення позову про розірвання шлюбу без розгляду в зв'язку із примиренням. 11 березня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відновлено провадження. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила їх задовольнити, наполягла на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Причинами розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому їхня сім'я фактично розпалася. В наданий судом термін для примирення сторони не помирилися та не дійшли згоди для збереження сім'ї. Суд встановив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] при зверненні до суду понесла судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

27 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин. Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2013 помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельний пай. Вирішуючи питання про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON], заявник звернулася до нотаріальної контори з метою належного оформлення спадкових прав. Однак нотаріус відмовив у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки в її свідоцтві про укладення шлюбу, а також в свідоцтві про народження, зазначено прізвище «Дегтяренко», тоді як в свідоцтві про смерть батька, прізвище вказано як «Дехтяренко». Вказана розбіжність перешкоджає вирішити питання щодо належного оформлення спадкових прав. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з?явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності, вимоги визнає. Дослідивши всі докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши надані документи, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 5), 07.02.1930 народився [PERSON], в графі батьки зазначено «Дехтяренко Михайло Іванович» та «Дехтяренко Федора Андріївна». 07 серпня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ 209488 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 11), в графі батьки зазначено «Дегтяренко Григорий Михайлович» та «Дегтяренко Ольга Артемовна». Факт родинних відносин, що [PERSON] являється рідною донькою [PERSON], померлого 07.08.2013, підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] та матеріалами справи. Аналізуючи та оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає встановленим факт родинних відносин, необхідний для оформлення спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

27 січня 2014 року до Червоногвардійського районного суду м. Макіївки надійшло клопотання [PERSON] про зняття арешту з квартири [ADDRESS], в обґрунтування чого, зазначила, що ухвалою Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 03 березня 2012 року було забезпечено позов прокурора Червоногвардійського району м. Макіївки, що діяв в інтересах [PERSON] до виконкому Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки», третя особа: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло № 970 від 02.07.2003 року, ордеру № 389 від 23.07.2001 року, рішення № 586 від 20.06.2001 року про надання житлової площі, шляхом накладання арешту на нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS]. Рішенням суду від 09.08.2013 року даний позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області зазначене рішення суду було залишено без змін. На теперішній час, у позивачки виникла необхідність зареєструвати право власності на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS]. Сторони у судове засідання не з'явились, однак їх неявка не є перешкодою розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, у відповідності до ч. 5 ст. 154 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню з наступних підставах. Ухвалою Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 03 березня 2012 року було забезпечено позов прокурора Червоногвардійського району м. Макіївки, що діяв в інтересах [PERSON] до виконкому Макіївської міської ради, КП «БТІ м. Макіївки», третя особа: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло № 970 від 02.07.2003 року, ордеру № 389 від 23.07.2001 року, рішення № 586 від 20.06.2001 року про надання житлової площі, шляхом накладання арешту на нерухоме майно, а саме: квартири [ADDRESS]. Рішенням Червоногвардійського районного суду від 09.08.2013 року даний позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області зазначене рішення суду було залишено без змін. Рішення суду набрало чинності. Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити клопотання [PERSON] та зняти арешт з квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

27 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.01.2014 року о 17 год. 26 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.01.2014 року о 17 год. 26 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою батька. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не може забезпечити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого прийому наркотичних та психоактивних речовин. Інтоксикаційний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

27 січня 2014 року заявник звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеною заявою про встановлення юридичного фактів родинних відносин, в яких [PERSON] , який помер [INFO] року, є її батьком. Позивач та представник підтримують заяву та зазначають , що згідно свідоцтва про народження заявника , її дошлюбне прізвище [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] їй присвоєно прізвище [PERSON]. Після смерті батька, який помер [INFO] року вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини де виявилося, що її родинний зв'язок з батьком не підтверджується документально, оскільки згідно свідоцтва про народження дані її батька зазначені [PERSON], а згідно свідоцтва про його смерть його даними є [PERSON] В зв'язку з зазначеним просять встановити факт родинних відносин з батьком. Представник заінтересованої особи - Мирнівської сільської ради Кілійського району в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з заявою та розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника та представника, дослідивши надані у справі докази та розглянувши справу в межах заявлених вимог , суд вважає заяву обґрунтованою та такою , що підлягає задоволенню. Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого 20 вересня 2001 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області , прізвище заявника є [PERSON] , [INFO]. Згідно даних паспорта заявник зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 1967 року Мирнівською сільською радою Кілійського району, батьками [PERSON], [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 2 грудня 1966 року. Після реєстрації шлюбу їм присвоєні прізвища [PERSON] та [PERSON] Згідно інформації Кілійської районної державної нотаріальної контори , після смерті [PERSON], який помер [INFO] року заведена спадкова справа за заявою [PERSON] , але свідоцтва про право на спадкове майно не може бути видано через відсутність документального підтвердження , оскільки в свідоцтві про народження та укладення шлюбу прізвище заявника зазначено як «[PERSON]», тоді як прізвище померлого «[PERSON]». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON], [PERSON] підтвердили, що померлий [INFO] року [PERSON] був батьком [PERSON]. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище , ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вважає, що дослідженими в судовому засідання доказами встановлена наявність підстав для встановлення факту родинних відносин заявника та її батька [PERSON], померлого [INFO] р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

27 січня 2014 року Оболонським районним судом м. Києва зареєстровано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним. Також до суду представником позивача подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд заборонити державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніній Л.А. та іншим нотаріусам України видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до набранням законної сили рішенням суду у даній справі. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла [PERSON]. В 1996 році померла заповіла позивачу квартиру [ADDRESS]. Однак, свідоцтво про право на спадщину позивач не отримав, оскільки виявилося, що 07.04.2010 року [PERSON] було оформлено заповіт, на підставі якого вона заповіла квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Спадкодавець оспорюваний заповіт не підписувала, на момент посвідчення заповіту страждала тяжким психічним захворюванням. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускаюся на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити та заборонити державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніній Л.А. та іншим нотаріусам України видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] до набранням законної сили рішенням суду у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

27 січня 2014 року ОЖБК м. Чернігова звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому збільшивши позовні вимоги, просило стягнути заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2010 року по 01 серпня 2013 року в сумі 2 439 грн. 76 коп. та три проценти річних в сумі 219 грн. 58 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2014 року позов Об'єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова до [PERSON] про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Об'єднання житлово-будівельних кооперативів м. Чернігова 2439 грн. 76 коп. заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2010 року по 01 серпня 2013 року, а також 243 грн. 60 коп. судового збору. Представник позивача та відповідач до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені. Представник позивача просив розглядати питання про ухвалення додаткового рішення без його участі, про що подав письмову заяву. Відповідач про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем заявлено вимогу по стягнення з [PERSON] трьох відсотків річних від простроченої суми, а саме 219 грн. 58 коп., щодо якої судом не ухвалено рішення. Пунктом 1 частини 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Заборгованість по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території становить 2439 грн. 76 коп., а відтак три проценти річних, нарахованих на суму заборгованості, становить 219 грн. 51 коп. (2439 грн. 76 коп. ? 100% х 3% х 3 роки). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним винести додаткове рішення, вказавши в резолютивній його частині про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 219 грн. 58 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved