Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

28.01.2016 року позивач поштою звернувся до суду з позовом (уточнений 16.06.2016 року) до відповідачів з вимогами: про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], шляхом набуття права власності на зазначене майно за ціною визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності, за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № «35»_98-04/08-МФ-ЗН від 02.04.2008 року у розмірі 1847423,10 грн (з них заборгованість по тілу кредиту -238797,88 грн, заборгованість за відсотками 375959,59 грн, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 1340925,59 грн) та про виселення відповідачів із зазначеної квартири, один з яких - [PERSON] є малолітньою ([INFO]). У судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Представник органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради вважає, що позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що 02.04.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № «35»_98-04-МФ-3Н, згідно якого Банк надав останньому в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси в сумі 240000 грн. з оплатою за процентною ставкою 18 відсотків річних, з кінцевим строком повернення 01.04.2023 року. 18 вересня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № «35»_98-04-МФ-3Н, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом була збільшена до 20,5 % річних. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 02.04.2008 року між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру під номером 8, що знаходиться в будинку під номером 53, розташованому по вулиці Рокоссовського в місті Чернігові. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Чернігівської міської ради 29.12.2004 року на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради №233 від 23.10.2004 року. Згідно пункту 5 Іпотечного договору, вартість предмету іпотеки становить 331600 грн. Відповідно до п.8.4.8 Іпотечного договору від 02.04.2008 року, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору, у тому числі не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати ануїтетних платежів, несвоєчасного повернення сум зобовязань за кредитним договором, в т.ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до п.3.4 Кредитного договору, заявить іпотекодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, визначеного у п.3.2 Кредитного договору, а іпотекодавець не виконає зазначене зобовязання. Пунктом 11.3 Іпотечного договору встановлено, що згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в пп. 11.3.1 та 11.3.2 пункту цього Договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»,. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з повідомленнями щодо усунення порушень. Статями 12, 19 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем (відповідачем) зобов'язань, встановлених\~ іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником (відповідачем), а\~ в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на\~ предмет іпотеки за рішенням суду. За приписами ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон), у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі\~ статтями 256, 257 ЦК України,\~ особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Згідно довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором останній платіж за договором кредиту відповідач 1 здійснив 14.08.2008 року, а проценти сплатив останній раз 19.03.2009 року, а банк звернувся до суду із зазначеним позовом 28.01.2016 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Позивач в порушення вимог ст.257 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх порушених прав після спливу трьохрічного та річного строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем 1 в судовому засіданні 20.07.2016 року, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed