Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

28 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що згідно свідоцтва про смерть, виданого 19.07.1999 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [INFO] , померла [PERSON] , баба позивача. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 02.10.2000 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , дідо позивача. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 05.04.2004 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , дядько позивача. Дані родинні відносини, стверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження батька та дядька позивача. Після смерті спадкодавців, залишилось спадкове майно, а саме: будинковолодіння в [ADDRESS] , право на середню земельну частку (пай) розміром 2,40 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №130899 виданого 09.07.1998 року Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] , право на середню земельну частку (пай) розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку (пай) серії ЛВ №13- 137478 виданого 05.06.1997 року Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] , право на середню земельну частку (пай) розміром 2,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку (пай) серії ЛВ №13- 137407 виданого 05.06.1997 року Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Фактично прийняв спадщину після смерті вступивши в управління та володіння майном спадкодавців [PERSON] та [PERSON] їхній син [PERSON] , однак за життя не встиг оформити свої спадкові права. Маючи намір оформити свої права на спадкове майно дядька позивач звернувя до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини, та у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а саме сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), та свідоцтва про право власності на житловий будинок, а від так рекомендовано звернутися з позовом в суд. Просить встановити факт, що [PERSON] , проживав спільно із [PERSON] , у [ADDRESS] , до дня його смерті, тобто до [INFO] . Визнати за [PERSON] , право власності на будинковолодіння в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , право на середню земельну частку (пай), розміром 2,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , право на середню земельну частку (пай), розміром 2,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , право на середню земельну частку (пай), розміром 2,81 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просить постановити рішення про їх задоволення. Представник відповідача Вузлівської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.50). Співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були залучені до участі у справі 31 липня 2019 року, в судове засідання з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.81-83.). За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 19 липня 1999 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7). [INFO] помер дідо позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 02 жовтня 2000 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7). Родинні відносини стверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 1983 року, де [PERSON] , [INFO] , в графі «батьки» значаться [PERSON] - батько та [PERSON] - мати; свідоцтвом про народження батька, серії [NUMBER] , виданим 31 березня 1960 року, де [PERSON] , [INFO] , в графі «батьки» значаться [PERSON] - батько та [PERSON] - мати; та свідоцтвом про народження дядька позивача, серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 1957 року, де [PERSON] , [INFO] , в графі «батьки» значаться [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (а.с.5,6). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю, виданого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] і записано в реєстрову книгу за №9 (а.с.10). Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ №130899, виданим головою Вузлівської Ради народних депутатів 09 липня 1998 року на підставі рішення Вузлівської Ради народних депутатів від 5.06.1998 року №1, та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №1354, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,40 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.11). Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ №13-137478, виданим головою Вузлівської Ради народних депутатів 05.06.1997 року на підставі рішення Радехівської Ради народних депутатів від 17.04.1997 року №187, та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №896, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,25 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.12). Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 05.04.2004 року Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [INFO] помер [PERSON] , дядько позивача (а.с.8). [INFO] помер [PERSON] - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану РУЮ Львівської області, 02.06.2005 року (а.с.9). Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ №13-137407, виданим головою Вузлівської Ради народних депутатів 05.06.1997 року на підставі рішення Радехівської Ради народних депутатів від 17.04.1997 року №187, та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №825, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки №1671 від 15.09.2016 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, станом на 01.07.1990 року в житловому будинку в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] ( помер [INFO] ) (а.с.14). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Крім цього факт, що [PERSON] , проживав спільно із [PERSON] , у [ADDRESS] , до дня його смерті, тобто до [INFO] в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , недовіряти япоказам яких у суду немає підстав (а.с.85). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved