overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

28 листопада 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеною заявою, яку в подальшому уточнила. Посилається на те, що 23 квітня 2004 року померла її мама [PERSON], після смерті якої залишилася у спадок ? частка житлового будинку по вул. Миру, 19, що в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області. Вказала, що за життя, а саме, 15 грудня 2003 р. мати склала на неї заповіт. Вважає, що прийняла спадщину, оскільки проживала з матірю у її власному будинку за вищевказаною адресою. Проте, не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом посилаючись на те, що не можливо встановити місце відкриття спадщини у звязку з тим, що мати була зареєстрована [INFO], що в с. Антонівка Дунаєвецького району Хмельницької області, але не проживала за вказаною адресою з 2002 року. З посиланням на ці обставини просить встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і місце відкриття спадщини по вул. Миру, 19, що в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області. В судове засідання заявник не зявилася, але її представник надав письмову заяву, в якій цивільний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач сільська рада будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали суду письмову заяву, в якій не заперечували проти задоволення заяви, а справу просили розглянути без їх представника. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження майна або основної його частини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що [PERSON] з 2002 р. була зареєстрована [INFO], що в с. Антонівка Дунаєвецького району Хмельницької області, а фактично з вказаного часу проживала [INFO], що в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, зі своєю донькою [PERSON]. Викладене підтверджується довідками старости сіл Держанівки і Антонівки Дунаєвецької міської ради Хмельницької області та виконавчим комітетом Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. 23 квітня 2004 року [PERSON] померла у селі Себине Новоодеського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкову масу складає ? частка житлового будинку по вул. Миру, 19, що в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області. Єдиним спадкоємцем майна померлої є її донька [PERSON], тобто заявник. Вказане свідчить, що місцем відкриття спадщини є с. Себине Новоодеського району Миколаївської області, а заявник [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини з матірю [PERSON] по вул. Миру, 19, що в с. Себине Новоодеського району Миколаївської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що, маючи намір оформити на своє ім'я житловий будинок, що належав його померлій матері [PERSON], дізналася про існування розбіжностей в написанні прізвища останньої у свідоцтві пр оправо власності на жилий будинок. Так, у цьому документі прізвище матері помилково зазначено як «[PERSON]», тоді як фактично прізвище померлої - «[PERSON]». Посилаючись на викладене, просив встановити факт належності [PERSON] вказаного правовстановлюючого документу. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю. Представник заінтересованої особи - Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, заінтересована особа надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 24 листопада 1998 року на підставі рішення Чорноморської сільської ради № 5 від 19 січня 1995 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2015р. (а. с. 7). Зі свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], виданого 31 липня 1963 року Чорноморською сільською радою (а. с. 21), вбачається, що [PERSON] народився [INFO] і його матір'ю записана «[PERSON]» (російською мовою). Вказані вище розбіжності у написанні прізвища померлої [PERSON] ставлять під сумнів належність їй свідоцтва про право власності на жилий будинок. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що померлій [PERSON] дійсно за життя належав будинок за адресою: [ADDRESS], в якому вона постійно проживала. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на спадкове майно, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказане вище свідоцтво про право власностіналежить саме [PERSON], але при його виготовленні неправильно зазначено прізвище, а тому вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON], 02 червня 2009 року, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, загальною площею 3,64 гектарів, розташована на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району. У звязку з тим, що він є спадкоємцем за законом, а нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, він просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки помилково вважав, що будучи єдиним спадкоємцем І черги за законом та маючи на руках оригінал державного акту на землю, спадщину він зможе оформити в будь-який час. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] (російською) є матірю [PERSON] (російською), що підтверджується свідоцтвом про його народження серії ГД №675917 від 18 червня 1958 року (а.с.7). [PERSON] померла 02 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №114314 від 03 червня 2009 року (а.с.8). Відповідно до довідки № 150 від 05 травня 2016 року, виданої Червоноозерською сільською радою Путивльського району, [PERSON] на день смерті 02 червня 2009 року, була зареєстрована одна у [INFO]. Заповіт від її імені виконавчим комітетом Червоноозерської сільської ради Путивльського району не посвідчувався (а.с.9). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація стосовно спадкодавця [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.13). Довідкою приватного нотаріуса №1013/01-16 від 14 листопада 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 02 червня 2009 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.14). Зважаючи на викладене, виходячи з засад розумності та справедливості, позивачу необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою з участю зацікавленої особи [PERSON], яким просить розірвати шлюб укладений між ними 24.06.2016р. у Шевченківському районному у м. Львові відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 310. В обґрунтування своєї заяви зазначила про те, що від спільного шлюбу з відповідачем у них дітей немає. Вказує, що подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони виявилися людьми із різними поглядами на життя, у звязку з чим між ними постійно виникають суперечки та сварки, що негативно вплинуло на їх стосунки. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, їхня сімя розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. [PERSON] у судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення заявника, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.06.2016р. у Шевченківському районному у м. Львові відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 310. Від спільного шлюбу з відповідачем у них дітей немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сімя розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з її батька [PERSON] аліменти на навчання в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи від дня предявлення позову до суду і до закінчення її навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є її батьком. Вона на даний час навчається на денній формі навчання на 3-му курсі в Смілянському коледжі харчових технологій НУХТ, в звязку з чим самостійно сплачує витати на навчання, харчування, проживання за місцем знаходження коледжу. Самостійно нести всі витрати вона не має можливості і потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач на даний час отримує дохід і може надавати їй матеріальну допомогу, однак добровільно цього робити не бажає, в звязку з чим і звернулася до суду. В судове засідання позивач не зявилась, однак надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], - позивача по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР №023726 виданого 03 листопада 1998 року (а.с.5). 14 жовтня 2016 року позивачу [PERSON] виповнилось 18 років, однак вона навчається на 3 курсі денної форми навчання Смілянського коледжу харчових технологій НУХТ, що підтверджується довідкою №541 від 15 листопада 2016 року виданої директором Смілянського коледжу харчових технологій НУХТ(а.с.6). Позивач самостійно несе матеріальні витрати повязані з навчанням і даний факт не заперечується відповідачем. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-СР №135300 від 20 січня 2017 року виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] позивач по справі, змінила своє прізвище на «Стрілець»(а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня донька продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.182, 183, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 17 жовтня 1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з листопада 2012 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 жовтня 1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 17 жовтня 1991 року (а.с.4). З листопада 2012 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача за її згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 15 вересня 2012 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось внаслідок відсутності між сторонами спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони з січня 2016 року не підтримують подружні стосунки, мало спілкуються хоча проживають разом. Спільне проживання та збереження сім'ї не можливе та суперечить інтересам позивача, фактично сім'я розпалась. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, судові витрати по справі залишити за нею. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Судові витрати по справі залишити за позивачем [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку заявниця прийняла, в тому числі і у вигляді земельної ділянки, але при оформленні спадщини нотаріусом було виявлено розбіжності в написанні власного імені спадкодавця, а саме в свідоцтві про смерть ім'я померлого зазначено «[PERSON]», в Державному акті на право приватної власності на землю ім'я власника зазначено «[PERSON]», в свідоцтві про одруження ім'я нареченого вказано «[PERSON]». У зв'язку з наведеним не має можливості нотаріально оформити спадщину на земельну ділянку. Просить встановити факт належності [PERSON] [PERSON] Прокоповичу Державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON]. В суд заявниця подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, доводи заяви підтримує. Заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Представник Полонської міської ради об'єднаної територіальної громади належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився. Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], чоловік заявниці, за життя мав право власності на земельну ділянку. При оформленні спадщини нотаріусом було виявлено розбіжності в написанні власного імені, а саме в свідоцтві про смерть ім'я померлого зазначено «[PERSON]», в Державному акті на право приватної власності на землю ім'я власника зазначено «[PERSON]», в свідоцтві про одруження ім'я нареченого вказано «[PERSON]». Дані обставини встановлені з письмових доказів - паспорта заявниці, свідоцтва про одруження заявниці, в якому ім'я нареченого вказано [PERSON], свідоцтва про смерть, в якому ім'я померлого вказано [PERSON], Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], довідки сільської ради про те, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в с.В. Березна разом зі своєю дружиною [PERSON] З огляду на встановлені обставини суд вважає, що справжнє ім'я спадкодавця [PERSON] було «[PERSON]», а не «[PERSON]», як зазначено в Державному акті на його прізвище. Тому чоловікові заявниці належав Державний акт про право власності на земельну ділянку, в якому його ім'я було вказано невірно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

28 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги одне до одного, сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та відновити її дошлюбне прізвище. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 травня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 49. Зазначений факт підтверджуються дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 020355. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ФП № 057368 та серії І-ФП №205299. Причинами розпаду сімї стали відсутність взаєморозуміння, втрата взаємної поваги. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved