Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

27.08.2015 позивач КП « Харківські теплові мережі » звернулося до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] « Про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання », в уточненої позовної заяві позивач посилався на те, що він, у відповідності до ЗУ « Про житлово-комунальні послуги » та « Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води », затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, є виконавцем послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Вказані обов'язки він виконує належним чином та забезпечує надання відповідачам зазначених послуг. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], де мешкає разом з своєю дружиною співвідповідачем [PERSON] та малолітніми дітьми і користуються всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з теплопостачання. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують обов'язки, покладені на них чинним законодавством, оплату за даний вид послуг в повному обсязі не проводять, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.11.2011 по 31.03.2015 складає в загальній сумі 2726,52 гривень. У добровільному порядку відповідачі відмовляються погасити заборгованість. Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 21.05.2015 позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості за період з 01.11.2011 по 31.03.2015. Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму заборгованості по оплаті наданих послуг, а також судові витрати в сумі 121, 8 гривень з кожного відповідача. ( а.с. 62 ) В судовому засідання представники позивача Варвянська В.В. та Павленко Л.М., які діють на підставі відповідних довіреностей ( а.с.а.с. 15, 57 ), позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, на які позивач посилається в своєї позовної заяві. При цьому наголошували на тому, що вказана в позовної заяві сума боргу, в розмірі 2726,52 гривень, виникла саме за період з 01.11.2011 по 31.03.2015 у зв'язку з тим, що відповідачі не в повному обсязі сплачують надані позивачем послуги. При проведенні розрахунку суми заборгованості, не враховувалась заборгованість, яка виникла за період до 01.11.2011. Позивач у травні 2015 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, що на їх думку є обставиною, яка перериває позовну давність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, аналогічні пояснення які ним були викладені в своїх письмових запереченнях, просив суд застосувати строки позовної давності з моменту звернення позивача до суду з вказаним позовом. Крім того, зазначив що в межах трирічного строку позовної давності заборгованість за надані позивачем послуги відсутня. ( а.с.а.с. 31-34 ). В судове засідання співвідповідач [PERSON] не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в письмовій заяві позовні вимоги не визнала, з підстав на які посилається в своїх запереченнях відповідач [PERSON], просила суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, розглянувши справу за її відсутності. ( а.с.а.с. 16, 32, 41 ). Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач КП « Харківські теплові мережі », згідно ЗУ « Про житлово-комунальні послуги » та « Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води », затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, є виконавцем послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. В судовому засіданні з пояснень сторін та досліджених доказів вбачається, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], де мешкає разом з своєю дружиною - співвідповідачем [PERSON], яка має реєстрацію у вказаному житловому приміщенні, та малолітніми дітьми і користуються всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з централізованого опалення і гарячого водопостачання. ( а.с.а.с. 22, 23, 24, 25, 26, 27, 30 ). Відповідно до ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім'ї також зобов'язані утримувати квартиру, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.. Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом Право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, в якому зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач в своєї позовної заяві просить суд стягнути з відповідачів заборгованість на надані ним комунальні послуги, зазначаючи, що вказана заборгованість виникла за період з 01.11.2011 по 31.03.2015 та складає в загальній сумі 2726,52 гривень. При цьому, в судовому засіданні представники позивача наголошували на тому, що вказана сума боргу, в розмірі 2726,52 гривень, виникла саме за період з 01.11.2011 по 31.03.2015 у зв'язку з тим, що відповідачі не в повному обсязі сплачують надані позивачем послуги. Позивачем при проведенні розрахунку суми заборгованості, не враховувалась заборгованість, яка виникла у співвідповідачів за період до 01.11.2011. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що в зазначений позивачем період, тобто з 01.11.2011 по 31.03.2015, він своєчасно вносив відповідні поточні платежі за користування наданими позивачем послугами, при цьому, заборгованість за попередні роки, яка можливо була в наявності станом на 01.11.2011, ним не сплачувалася. Вказані пояснення відповідача [PERSON] підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме, з наданого позивачем остаточного розрахунку, вбачається, що за період з 01.11.2011 по 01.03.2015 позивачем була нарахована до сплати за користування наданими послугами з теплопостачання квартири [ADDRESS] сума, в загальному розмірі 8103,89 гривень, між тим, як відповідачами за вказаний період було сплачено 8330 гривень, що перевищує суму нарахувань за зазначений період. ( а.с. 64 ). Будь - яких доказів того, що відповідачами вносились платежі не за вказаний період, а за інший, позивачем суду не надано. Наданий позивачем розрахунок перевірено у судовому засіданні, він відповідає затвердженим тарифам на опалення та не оспорюється сторонами. Встановлені судом обставини свідчать про те, що за зазначений період, в межах заявлених позивачем вимог, у відповідачів відсутня заборгованість по сплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання займаного ними житлового приміщення, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004,

Outcome: dismissed