Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

28 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом (з урахуванням збільшення позовних вимог від 30 травня 2016 року) до [PERSON], [PERSON], в якому просить встановити факт про те, що з 2005 року по 09 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON], який помер 09 лютого 2009 року, спільно проживали однією сімєю та вели спільне господарство у будинку №276 по вул.Івана Богуна (вул.Калініна) в м.Павлограді, визнати за ним право власності на житловий будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград під літерою «А», прибудову до будинку під літерою «а», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», гараж під літерою «Г», колонку питну під літерою «1», ворота з хвірткою під літерою «2.4», огорожу під літерою «3.5». Позовна заява обґрунтована тим, що 14 грудня 2009 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння № 2 по вул.Підлісся в м.Павлограді. Під час життя [PERSON] після рішення суду не зареєструвала своє право власності на домоволодіння і 28 травня 2011 року передчасно померла. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер раніше, а саме 26 березня 1999 року. Після смерті батьків спадкоємцем був їх син [PERSON], який прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не отримав. Це підтверджується повідомленням нотаріуса та довідкою № 106 від 27 січня 2016 р. виконкому Павлоградської міської ради, свідоцтвом про народження [PERSON]. 22 липня 1978 року відділом РАГС м.Павлограда був зареєстрований шлюб поміж [PERSON] та [PERSON]. Від цього шлюбу позивач [PERSON] є сином подружжя. 09 лютого 2013 року помер батько позивача - [PERSON]. Спадкоємцями за спадковою трансмісією відповідно до ст.1276 ЦК України стали - син [PERSON] та дружина померлого [PERSON], яка відповідно до ст.1270 ЦК у шестимісячний строк не прийняла спадщину.Через те, що [PERSON] за час життя на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 14 грудня 2009 року не зареєструвала своє право власності на домоволодіння, позивачу [PERSON] 02 березня 2016 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння № 2 по вул.Підлісся в м.Павлограді після смерті [PERSON]. Тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав, як це запропоновано нотаріусом. В технічному паспорті є відмітка, що сарай «Д» збудований самочинна і його вартість складає 4984 грн. Позивач не вимагає суд визнати право власності на сарай «Д». Земельна ділянка під домоволодінням не приватизована. Так як позивач не вимагає визнати право власності на самочинна збудований сарай «Д», це не позбавляє право позивача визнати право власності на законно побудовані житловий будинок та споруди, а саме будинок «А», прибудову до будинку «а», літню кухню «Б», погріб «В», гараж «Г», колонку питну «І», ворота з хвірткою «2.4», огорожу «3.5». 09 лютого 2009 року у домоволодінні № 276 по вул.І.Богуна(Калініна) в м.Павлограді помер батько позивача - [PERSON], який був членом його сім'ї і проживав разом зі ним, його постійне місце проживання було зареєстровано у [INFO]. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть батька та довідкою голови квартального комітету про підтвердження факту проживання померлого з позивачем. За станом здоров'я та похилого віку батько позивача, [PERSON] був інвалідом 1-ї групи і потребував сторонньої допомоги, так як не спроможний був самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечували б його життєдіяльність. Позивач та його батько вели спільне господарство, користувалися речами повсякденного побуту, за сумісні гроші купували продукти харчування, платили за енергоносії та інше, у тому числі за рахунок пенсії батька. Фактично, з 2005 року по день смерті,09 лютого 2009 року, батько позивача жив разом зі позивачем однією сім'єю. Встановлення факту проживання однією сім'єю з померлим батьком позивачу потрібно для отримання права на спадкування після смерті спадкодавця, батька [PERSON] З 2005 року зареєстровано постійне місце проживання позивача по вул.І.Богуна(тоді Калініна),276 в м.Павлограді, що також є доказом сумісного проживання з померлим батьком та підтвердження довідки голови квартального комітету. Позивач в судове засідання не зявився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідачі в судове засідання не зявились, згідно письмових заяв просили розглянути справу без їх участі, позов визнали. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 травня 2011 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2009 року у справі №2-4937/09 визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок під літерою «А», гараж під літерою «Б», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», вбиральню під літерою «Г», трубчатий колодязь під літерою «1», огорожу під літерою «2-5», які розташовані на земельній ділянці по вул.Підлісся,2 в м.Павлоград Дніпропетровської області. Рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2009 року. Відповідно до ч.1 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1258, ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 29 серпня 2011 року [PERSON], донька померлої 28 травня 2011 року [PERSON], звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 27 вересня 2011 року [PERSON], син померлої 28 травня 2011 року [PERSON], звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Згідно з ч.1,ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та [PERSON] за життя не отримали. 02 квітня 2013 року померла [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкової справи не заведено, з заявою про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори ніхто не звертався. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час смерті [PERSON] з нею проживав її чоловік, [PERSON], за адресою: м.Павлоград, вул.Калініна, 204. 09 лютого 2013 року помер [PERSON]. 19 лютого 2016 року із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області звернулись його дружина, [PERSON], та його син, [PERSON]. Згідно довідки квартального комітету №74 від 22 травня 2016 року [PERSON], який помер 09 лютого 2013 року, був зареєстрований [INFO], але фактично проживав з сімєю [PERSON], дружиною, та [PERSON], сином, без реєстрації по вул. Калініна (нині- вул.І.Богуна), 276 в м.Павлограді. Згідно показів свідка, [PERSON], [INFO], який проживає по вул. Калініна (нині- вул.І.Богуна), 103 в м.Павлограді, [PERSON] є його племінником, батько [PERSON], [PERSON], проживав з 1985 року з дружиною - [PERSON], синами [PERSON] та Олексієм, по вул. Калініна, 276 в м.Павлограді, потім син [PERSON] виїхав. На день смерті [PERSON] в будинку по вказаній адресі проживали [PERSON] та його батьки, [PERSON] та [PERSON]. Згідно показів свідка, [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], (нині- вул.І.Богуна), 204, його дружина, [PERSON], є сестрою [PERSON], який помер раніше сестри на два місяці. З часу одруження та на день смерті [PERSON] проживав [INFO] з сімєю. На час смерті дружини, [PERSON], свідок проживав з нею по вул. Калініна, 204 в м.Павлограді, до нотаріальної контори не звертався. У звязку з наведеним суд вважає, що матеріалами справи доведено факт спільного проживання позивача, [PERSON], та його батька, [PERSON], однією сімєю з 2005 року по 09 лютого 2009 року, тобто до смерті [PERSON] у будинку №276 по вул.Калініна (нині- вул.І.Богуна) в м.Павлограді. Відповідно до листа Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 02 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на нерухоме майно на підставі рішення суду про визнання права власності. Згідно довідки Колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24 лютого 2016 року та відомостей з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно право власності на будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград Дніпропетровської області не зареєстровано. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України її чоловік - [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина та син - [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] визнали позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом, на спадщину не претендували. На момент смерті спадкодавця, [PERSON], який помер 09 лютого 2013 року, позивач, його син постійно з ним проживав, прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та законності визнання за позивачем права власності на житловий будинок №2 по вул.Підлісся в м.Павлоград під літерою «А», прибудову до будинку під літерою «а», літню кухню під літерою «Б», погріб під літерою «В», гараж під літерою «Г», колонку питну під літерою «1», ворота з хвірткою під літерою «2.4», огорожу під літерою «3.5».

Outcome: approved