Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

28.10.2015 року в суд поступила позовна заява [PERSON], яка просить визнати договір довічного утримання посвідченого 02.02.2007 року, укладеного між її тіткою [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] недійсним, про визнання за позивачкою [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на спірне будинковолодіння, а також просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] а.с.2-5. 20.04.2016 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву, якою уточнила свої позовні вимоги просить: визнати договів довічного утримання укладений 02 лютого 2006 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 462 нікчемним; 2. Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер [NUMBER] від 04.06.2015 року, винесеного державним реєстратором Стрийського міськрайонного управляння юстиції Львівської області Кіндратевичем Богданом Романовичем про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на нерухоме майно по [ADDRESS] за [PERSON]; 3. Зобов'язати Стрийське міськрайонне управління юстиції Львівської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про скасування рішення про державну реєстрацію, внесеного державним реєстратором Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Кіндратевичем Богданом Романовичем про проведення державної реєсторації права власності на нерухоме майно, що по [ADDRESS] за [PERSON]; 4. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності на [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; 5. Зобов'язати Стрийське міськрайонне управління юстиції у Львівській області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: будинок, який знаходиться [ADDRESS] на прізвище [PERSON], [INFO], жительки М. Львова [ADDRESS]. 6. Витрати понесені нею по сплаті судового збору та інші судові витрати покласти на відповідачів по справі. А.с.74-81. В обгрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] покликається також на те, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS]. Про смерть тітки довідалась [INFO] року від родички [PERSON] мешканки цього ж села. 21.04.2015 року, родина разом з односельчанами поховали тітку. Свідоцтво про смерть тітки вона не отримала, оскільки паспортом її тітки заволоділа односельчанка [PERSON], яка отримала свідоцтво про смерть та гроші на поховання [PERSON] Після похорону, [PERSON] вселилась в будинок тітки та захопила всі документи на право власності та нерухоме майно. Свої дії мотивує тим, що її тітка [PERSON] передала їй у власність свій житловий будинок з господарськими будівлями і всім майном, що знаходиться в ньому на підставі договору довічного утримання, посвідченого 02.02.2007 році, реєстровий № 462 укладеним між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. З даним договором вона ознайомилась в липні 2015 року в слідчого при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження № 120154140130001012 від 16.06.2015 року. 12.05.2015 року з інформаційної довідки № 37340311 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна довідалась, що власником майна, яке знаходиться по [ADDRESS]- числиться [PERSON] 29.09.2015 року вона подала заяву на відкриття спадщини, однак управляти спадщиною не може, оскільки [PERSON] в будинок її не пускає, родинні документи на майно та цінності (рухоме майно), які були нажиті ще її дідом, бабою та тіткою після смерті тітки, описані та опечатані не були та знаходяться невідомо де. 03.06.2015 року, тобто після смерті тітки, державний реєстратор реєстраційної служби Стрийського МУЮ Львівської області Кіндракевич Б.М на підставі договору довічного утримання зареєстрував право власності на майно тітки за [PERSON] Вона спадкоємиця [PERSON] вважає що, [PERSON] вселилась в будинок її тітки та стала власником її майна незаконно. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона проживає у м. Львові, а [INFO] померла її рідна тітка [PERSON], яка проживала у с. Нижня Лукавиця Стрийського району. До тітки вона навідувалася рідко та після смерті якої залишився житловий будинок з надвірними спорудами на який вона як спадкоємець по закону до смерті тітки не претедувала, а після її смерті претендує, а тому подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус незаконно оформив право власності на спадщину на відповідачку по справі [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого ще в 2007 році та з цього часу відповідачка незаконно та неправильним порушує її право на спадщину, оскільки з часу реєстрації договору довічного утримання мала право зареєструввати право власності на себе. Будинок побудований її дідусем. Про договір та набуття права власності на спадкове майно на відповідача по справі дізналася від слідчого в липні 2015 року, куди звернулася із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності відповідачки [PERSON], яка незаконно, на її думку, захопила її спадкове майно. Ствердила суду, що до 2006 року за померлою тіткою доглядала її рідна сестра [PERSON], [INFO], жителька також м. Львова, яка не претендує на спадщину. А також до 1998 року доглядала в с. Н.Лукавиця Стрийського району за їхньою матірю, оскільки в 1998 році та померла. Вона, позивачка [PERSON] дійсно ні за мамою, ні за померлою тіткою ніколи не доглядала, тут один раз переночувала влітку 2006 року.Тоді померла тітка їй заявила, що не хоче, щоби вона була разом з нею та її доглядала, оскільки вона сама себе доглядає, сама готує собі їжу самостійно, без сторонньої допомоги, тому більше до тітки більше не приїжджала, була присутня тільки на похоронах та на поминках, а на 9-ть та 40-к днів після сметрі не була присутня, оскільки не признає таких зборищ. Підставою для задоволення позовних вимог, на її думку є також те, що дати в реєстраційних документах не відповідають дійсності. Також зазначила, що відкрито два кримінальні провадження по факту, за результатами її заяв, однак підозри нікому не вручено, винесенопостанову про закриття кримінальних проваджень, які вона оспорила. Вважає, що відповідачка по справі [PERSON] незаконно заволоділа майном її тітки, а саме будинку у по [ADDRESS] та також незаконно там проживалаз 2007 року, тепер там незаконно проживає син відповідачки. Вважає, що тітка жодного договору довічного утримання не укладала та укладати не могла, а договір від 2007 року є незаконним, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивачка [PERSON], [INFO] запевнила суд, що ніколи не перебувала на утриманні померлої тітки [PERSON], являється пенсіонером за віком, утриманців не має, інвалідом ніколи не була. Відповідачка [PERSON] та її представник Ярмощук Н.В. в суді позовні вимоги не визнали та пояснили, що вона добросовісно 10-ть років доглядала покійну [PERSON], [INFO], з якою у 2007 році уклала договір довічного утримання. Окрім того, вона щомісячно сплачувала [PERSON] по 500 грн. за будинок. І рахує, що вже навіть давно його викупила незважаючи на те, що ще й доглядала дуже прикру стареньку. Також просять прийняти до уваги, що позивачка [PERSON], жителька м. Львова приїжджала до своєї тітки в с. Н.Лукавиця Стрийського району дуже рідки, про сама ствердила суду. Коли приїжджала то постійно позичала в тітки гроші бо вона судиться за якусь квартиру у Львові і їй необхідні кошти, які вона після позичання не віддавала, однак доглядати за тіткою не бажала, на майно своїх предків ніколи не претендувала. Підтвердженням того, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги та догляду до укладенння в 2007 році договіру довічного утриманна свідчить і та обставина, що до цього часу за [PERSON] доглядали доглядали працівники територіального центру зайнятості за одинокими одиноких, а тому це є підтвердженням того, що всетаки [PERSON] потребувала догляду і покликання позивачки на те, що тітка була самостійною сама себе доглядала, готовила їжу не відповідають дійсності. Договір вони укладали на добровільних засадах і ніяким обманним шляхом вона будинком не заволоділа. Просила в позові відмовити. Фактично вона являється власником спірного будинковорлодіння з часу посвідчення договору довічного утримання в 2007 році, позивачка не претендувала на майно тітки, хоча фактично знала про договір довічного утримання, пройшли строки давності про визнання його недійсним, однак майже через 9-ть років після цього, не просила поновити строк позовної давності, а тому просить застосувати вимоги ст. 267 ч. 4 ЦК України, відмовити в позові повністю. Представник відповідача [PERSON], та представник громади [ADDRESS], яка уповноважила її в суді захистити інтереси відповідачки [PERSON] просить в позові відмовити та пояснила, що вона проживає у с. Нижня Лукавиця Стрийського району та добре знала покійну [PERSON] та [PERSON] Також пояснила, що їй відомо про те, що відповідачка по справі 10-ть років доглядала за покійною [PERSON], оскільки позивачка [PERSON] та її родина ніколи не доглядали та не проживали у спірному будинку разом з старенькою. Вказала, що [PERSON] є добросовісною людиною і коли її син одружився то прийшов жити в спірний будинок, поробив там капітальний ремонт, однак покійна не заперечувала проти цього, а навпаки жили між собою добре, незважаючи на дуже прикрий характер [PERSON] Просить суд прийняти до уваги понад 80-ть підписів жителів села Н.Лукавиця Стрийського району та відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки [PERSON] а.с. 58-61. Третя особа приватний нотаріус Чернилевська М.М. пояснила, що вона у 2007 році посвідчила договір довічного утримання між [PERSON] та відповідачкою [PERSON], які були присутні під час його посвідчення. Заява позивачки про посвідчеий договір мав місце у 2006 році не відповідає дійсності. Просить звернтути увагу на реєстр за 2007 рік.. На підтвердження того, що вона мала повноваження щодо посвідчення договору довічного утримання пояснила, згідно Указу Президента України №932/98 від 23.08.1998 року «Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні» приватні нотаріуси мають право посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та всі інші нотаріальні дії, які вчиняються державними нотаріусами, за винятком видачі свідоцтва про право на спадщину та вжиття заходів до охорони спадкового майна. Стосовно того, що [PERSON] не знала, що укладає такий договір зазначила, що роз'яснила сторонам наслідки укладення такого договору та перевірила в них всі необхідні документи та їхню дієздатність і сторони вільно виявили свою волю в її присутності. Оскільки у [PERSON] короткого підпису не було то вона підписала договір повним іменем, чого також не заборонено законодавством України. На момент укладення договору державна реєстрація правочинів проводилася нотаріусами, про що свідчить витяг про реєстрацію правочинів, а тому такий був належним чином зареєстрований. З 2013 року існує державний реєстр речових прав на нерухоме майно у якому повинні бути зареєстровані всі права, однак це не означає, що людина повинна реєструвати свої речові права в певні визначені строки, а тому те, що відповідачка [PERSON] зареєструвала його тільки у 2015 році не є підставою вважати, що договір не був зареєстрований. Також пояснила, що в шапці договору вона допустила описку, а саме невірно вказала рік укладення договору 2006 рік, фактично укладений 02.02. 2007 році, як це зазначено в реєстрі, однак їй не заборонено законом виправити власну описку. Воля сторін була виявлена та зафіксована, вважає, що позивачка займається моральним тероризмом, ні на чиї зауваження не реагує. Зловживає своїми правами. Також просить прийняти законне рішення та у задоволенні незаконних позовних вимог відмовити. Поясненнями сторін, дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Згідно ч. 2 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вчиняє дії, передбачені ст. 34 цього Закону, за винятком: накладання і зняття заборони відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; посвідчення договорів довічного утримання. Згідно Указу Президента України «Про врегулювання діяльності нотаріату в України» від 23 серпня 1998 року № 932/98 приватні нотаріуси мають право посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та всі інші нотаріальні дії, які вчиняються державниминотаріусами, за винятком видачі свідоцтва про право на спадщину та вжиття заходів до охорони спадкового майна. Таким чином, оспорюваний договір довічного утримання було посвідчено у відповідності з діючим законодавством України, що регулює діяльність нотаріусів. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що між [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року та [PERSON] 02лютого 2007 року було укладено договір довічного утримання, згідно копії якого вбачається, що перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, без погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального [PERSON] передає у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS], а взамін цього [PERSON] зобов'язується забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно. Вказаний договір за життя [PERSON] не оспорила, дозволили сину відповідачки тут проводити відповідний ремонт, проживали та доглядали за нею,Є а тому на час слухання даної справи в суді доведено, що даний договір є чинним фактично з часу його підписання сторонами 02 лютого 2007 року і є дійсним . А. с. 9-10. Відповідно до ст. 744, 745 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Судом встановлено, що відповідачка добросовісно виконувала умови договору в частині догляду та утримання відчужувача. Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України, договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Разом з тим ст.182 ЦК передбачена необхідність державної реєстрації як прав на нерухомість, так і правочинів щодо нерухомості. Таким чином, державна реєстрація договору про відчуження майна та державна реєстрація права власності на нерухому річ є окремими видами реєстрації. Державна реєстрація правочинів проводиться на підставі Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою КМ від 26.05.2004 №671, відповідно до п.2 якого реєстраторами є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором реєстру, проводять державну реєстрацію правочинів, змін, унесених до них, відомостей про припинення їх дії, приймають запити, видають завірені витяги з реєстру та виконують інші функції, передбачені цим порядком. З огляду на положення п.5 Прикінцевих положень закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1.07.2004 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться комунальними підприємствами БТІ на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 7.02.2002 №7/5. Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів, про що свідчить копія витягу про реєстрацію правочинів. (а.с.10) Крім того, підстави для визнання договорів недійсними визначені ст.ст.215, 218-235 ЦК України й такі підстави повинні мати місце саме на час укладення такого договору. Перелічені позивачем обставини, на підставі яких остання просить визнати договір довічного утримання недійсним, не відповідають підставим визнання договорів недійсними визначені в законі. З урахуванням наведених положень закону той факт, що особа зареєструвала своє право власності на нерухому річ пізніше, ніж було укладено правочин, за яким в особи виникло таке право, сам по собі не є підставою для визнання відповідного договору недійсним. Відповідно до вимог частин першої - третьою, п'ятої ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності , волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися в формі встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним. Отже, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обставини, яким обгрунтовувались вимоги [PERSON] як у первинних позовних вимогах від 28 жовтня 2015 року так і в уточнених позовних вимогах поданих до суду 20 квітня 2016 року, а тому суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, а судові витрати суд залишає за сторонами. А.с. 1-5, 74-81.

Outcome: dismissed