Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

29.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до МТСБУ, [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в результаті ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 24.10.2015 року близько 19:05 водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос» д/номер [NUMBER], по вул. М.Грушевського у Малиновському районі м. Одеси, порушуючи Правила дорожнього руху та в стані алкогольного спяніння, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «VW Touran» р/номер [NUMBER], який в свою чергу відкинуло на автомобіль позивача марки «Nissan Almera», р/номер [NUMBER]. Після зіткнення автомобілі отримали значні механічні пошкодження. На місці дорожньо-транспортної пригоди були викликані співробітники ДАІ, що зафіксували дорожньо-транспортну пригоду та видали відповідні довідки. 24.12.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено постанову по справі № 521/19162/15-п, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності. 09.03.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено постанову про виправлення описки (щодо номерного знаку автомобіля) у постанові від 24.12.2015 року по справі № 521/19162/15-п. Всупереч вимогам Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно правова відповідальність водія на момент ДТП (24.10.2015 року) не була застрахована в жодній Страховій компанії, і в нього був відсутній поліс страхування, що підтверджується інформацією з Централізованої бази даних МТСБУ. На виконання вимог ст. 33 Закону №1961 Позивач пошкодженого ТЗ «Nissan Almera», р/номер [NUMBER] подав 12.11.2015 року письмове повідомлення про ДТП на адресу МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому, МТСБУ відповідно до вимог п.34.2 Закону №1961, було організовано проведення огляду пошкодженого автомобілю позивача у встановлені строки. Але, незважаючи на звернення позивача до МТСБУ щодо отримання інформації про суму оціненої шкоди, розрахунки суми страхового відшкодування, дана інформація на теперішній час не відома. 22.12.2015 року позивач самостійно звернувся із заявою до аварійного комісару ТОВ МП «Універсал ЛТД», відповідно до якої був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу та визначено вартість матеріального збитку. Вартість проведення даного огляду складає 800 грн. та вартість поштових витрат на відправку телеграм у сумі 93,36 грн. За результатами даного огляду був складений Аварійний сертифікат № 497-12/15 від 28.12.2015 року та розрахована загальна вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу 16573,59 грн. З урахуванням встановленого п.9.2 Закону №1961 розміру страхової суми (ліміту відповідальності у розмірі 50000,00 грн.) та розміру визначеного матеріального збитку, страхова сума, яка повинна бути виплачена МТСБУ на користь позивача повинна складати 16573,59 грн. 29.12.2015 р. позивач звернувся до МТСБУ із заявою щодо виплати страхового відшкодування із повним пакетом документів. Датою отримання МТСБУ заяви про страхове відшкодування визначеною на поштовому повідомленні 06.01.2016 року, крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 06.04.2016 року (06.01.2016 року +90 календарних днів). Проте на даний момент виплату визначеного розміру страхового відшкодування МТСБУ не здійснив. При цьому, МТСБУ допустила прострочення грошового зобовязання, а тому бездіяльність МТСБУ призвела до порушення зобовязання і з 07.04.2016 року МТСБУ вважається такою, що прострочила виконання зобовязань, тому є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Крім того, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». Тому загальна сума пені за період 07.04.2016 21.06.2016 року становить 1352,23 грн. Загальна сума збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період 07.04.2016 21.06.2016 року становить 597,23 грн. Загальна сума 3% річних на користування грошовими коштами за період 07.04.2016 21.06.2016 року становить 103,53 грн. Після ДТП позивачем були здійснені додаткові витрати на: проведення огляду та оцінки (ТОВ «Універсал ЛТД) у загальному розмірі 893,36 грн., витрати на досудовий супровід (збір та підготовку необхідних документів до МТСБУ) у загальному розмірі 600,00 грн. Але, після визнання відповідача [PERSON] винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, до теперішнього часу позивачу не відшкодована ним матеріальна шкода у повному обсязі. Окрім того, з метою отримання правової допомоги (юридичних послуг) позивач звернувся до ТОВ «ГРАНД АСІСТАНС» і 17.06.2016 року уклав з ним Договір про надання правової допомоги №10/2016, та сплатив на його користь 1800,00 грн. Просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 16573,59 грн., суму пені, розраховану на дату винесення судового рішення, враховуючи суму пені за період з 07.04.2016 21.06.2016 року у розмірі 1352,23 грн., суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції, розраховану на дату винесення судового рішення, враховуючи суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 07.04.2016 - 21.06.2016 року у розмірі 597,23 грн.; суму 3% річних за користування грошовими коштами суму розраховану на дату винесення судового рішення, враховуючи суму 3% річних за користування грошовими коштами за період з 07.04.2016 року по 21.06.2016 рік у розмірі 103,53 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення огляду, оцінки, телеграми у загальному розмірі 893,36 грн., витрати на досудовий супровід (збір та підготовка необхідних документів) у загальному розмірі 600,00 грн., усі понесені судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу, поштові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення (а.с.72-74), відповідно до яких просив відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. 24.10.2015 року близько 19 години 05 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. М.Грушевського в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку, безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який в свою чергу відкинуло на автомобіль Nissan Almera», р/номер [NUMBER], чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.12.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Всупереч вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність водія «ЗАЗ Ланос» д/н [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП (24.10.2015 року) не була застрахована в жодній страховій компанії та був відсутній поліс страхування. Тому 12.11.2015 року [PERSON] відповідно до ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся з письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до МТСБУ (а.с.14-15). Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Згідно п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. 25.11.2015 року МТСБУ надано ТОВ «Експерт [PERSON]» доручення № 3/1-05/33072 (а.с.54) на виконання робіт з встановлення обставин ДТП, яка мала місце 24.10.2015 року, проведення огляду транспортних засобів та визначення розміру шкоди. На виконання вказаного доручення, виконавцем на адреси учасників ДТП, [PERSON] та [PERSON] направлено телеграми щодо забезпечення йому можливості провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів), як того вимагає п.33.3 ст. 33 Закону. В судовому засіданні встановлено, що вищезазначені телеграми були отримані позивачем [PERSON] 02.12.2015 року (а.с.52), але для огляду автомобілі надані не були, про що аварійним комісаром було складено рапорт по справі № 29353 (а.с. 53). У звязку з чим, 25.01.2016 року заступником начальнику департаменту внутрішнього страхування МТСБУ [PERSON] було направлено на адресу позивача листа № 3/1-05/2014 в якому зазначено, що відповідно до пп.37.1.3 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, тому МТБСУ прийняло рішення про відмову у відшкодуванні заподіяної позивачу шкоди. Але, суд вважає, що діями відповідача МТСБУ було порушене право позивача на відшкодування заподіяної йому шкоди, оскільки повідомлення відправлене аварійним комісаром на адресу позивача, він отримав лише 02.12.20115 року (а.с.52), в той час, коли огляд автомобіля був призначений на 01.12.2015 року, тому вини позивача в невиконанні обовязку щодо надання пошкодженого автомобіля для огляду немає. Крім того, 29.12.2015 року [PERSON] відповідно до ст. 35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звертався до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З урахуванням викладеного суд приймає до уваги наданий Аварійний сертифікат № 497-12/15 від 28.12.2015 року та розрахунок вартості матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу 16573,59 грн. У спростування зазначеного розміру заподіяної шкоди відповідачами будь - яких доказів суду не надано. У зв'язку з цим з відповідача МТСБУ на користь позивача слід стягнути у відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 16573,59 грн. (а.с. 24-45). Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду МТСБУ отримало 06.01.2016 року (зв.б. а.с.16), крайній строк виплати страхового відшкодування припадає на 06.04.2016 року (06.01.2016 року +90 к.д.) Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на таке відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Тому розмір пені за період з 07.04.2016 р. по 07.02.2016 р. пеня складає 4\~431,73 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року №10-74/0/4-13). Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди (Лист Верховного Суду України від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві»). Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 16573,59 грн. і пеня 4\~431,73 грн. підлягають задоволенню, а в частині стягнення трьох процентів річних та суму збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції позивачу слід відмовити. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З відповідача [PERSON], з вини якого сталася ДТП, слід стягнути на користь позивача у відшкодування майнової шкоди понесені позивачем витрати по оплаті вартості проведеної оцінки ТОВ «Універсал ЛТД» в сумі 800,00 грн. (а.с. 22), вартість поштових витрат на відправку телеграм у сумі 93,36 грн. та витрати на досудовий супровід (збір та підготовка необхідних документів до МТСБУ) у загальному розмірі 600 грн. (а.с. 12-13). Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд вважає вказані вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з п.п. 2, ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судових витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Як вбачається з наданої представником позивача копії договору про надання юридичних послуг укладеного між [PERSON] та ТОВ «Гранд Асістанс» від 17.06.2016 р. виконавець надає замовнику правову допомогу, зобовязується представляти права і законні інтереси клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування (а.с. 46-48). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №10 від 17.06.2016 року [PERSON] сплатив 1800 грн., а також витрати позивача за участь в судових процесах представника позивача в розмірі 1400 грн. (350 грн. квитанція № 10/3 від 03.02.2017 р.; 700 грн. квитанція № 10/2 від 07.12.2016 р.; 350 грн. платіжне доручення від 10.11.2016 р.), які підлягають стягненню у рівних частинах по 1600 грн. з кожного відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути пропорційно до суми задоволеного позову судовий сбір в рівних частках у розмірі по 275,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial