Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

26 червня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 11 жовтня 2008 року сторони перебували у шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. 20 січня 2012 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду шлюб між сторонами було розірвано. З моменту народження дитини відповідач зустрічався із ним лише 2 рази, крім сплати аліментів в сумі 300 грн., він ніякої іншої матеріальної допомоги не надає, не спілкується із дитиною. Відповідач постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку із чим позивачка двічі зверталася до служби у справах дітей у 2011 та 2014 роках, однак ставлення до сина у нього не змінилося. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в тому обсязі, що визначений у позовній заяві, зазначили, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, сплачує тільки аліменти в сумі 300 грн., крім цього [PERSON] пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача їй необхідно для того, щоб не отримувати згоду батька дитини для виїзду на оздоровлення за кордон, оскільки він таку згоду в добровільному порядку не надасть. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, зазначили, що дійсно [PERSON] приділяє недостатньо уваги своєму сину, однак це пов'язано із наявністю у нього іншої сім'ї, малолітніх дітей та чиненням перешкод у спілкуванні з дитиною з боку позивачки. [PERSON] бажає спілкуватися із дитиною та приймати участь у її вихованні, просив не позбавляти батьківських прав. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовому засіданні виконавчого комітету Хмельницької міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року по 31 січня 2012 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, дуже рідко зустрічався із дитиною, з приводу чого двічі зверталася до служби у справах дітей Хмельницької міської ради, за наслідками розгляду її звернень з відповідачем були проведені профілактичні бесіди, однак ставлення до виконання батьківських обов'язків не змінилося. Відповідач в останнє бачив сина 30 грудня 2013 року, коли передав подарунки із солодощами. В садочок який відвідує сина [PERSON] не приходив, дитиною не цікавився, збори,свята не відвідував, що підтверджується повідомленням Хмельницького дошкільного навчального закладу №47 «Дзвіночок» від 26 серпня 2014 року. Крім цього з довідки наданої Хмельницькою міською дитячою лікарнею від 22 серпня 2014 року вбачається те, що [PERSON] за час спостереження дитини у лікарні станом її здоров'я не цікавився. Факт ухилення від виконання батьківських обов'язків в судовому засіданні був підтверджений в показаннями свідка [PERSON], яка зазначила, що [PERSON] до сина не приходив, в телефонній розмові, яка відбувалася в її присутності зазначив, що має іншу сім'ю у зв'язку із чим не має можливості відвідувати сина. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 10 липня 2014 року [PERSON], було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, за неналежне виконання батьківських обов'язків та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 23 жовтня 2014 року орган опіки та піклування-виконавчий комітету Хмельницької міської ради надав висновок, в якому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п.18 цієї ж Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, заперечуючи позовні вимоги не довів обставин чинення йому позивачкою перешкод у спілкуванні із сином. З огляду на викладені обставини та оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків дійсно має місце. Однак судом враховується наступне, відповідач [PERSON] виховує ще двох малолітній дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Працює водієм ТОВ «Сіріус-Екстружен», отримує заробітну плату, своєчасно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], що в судовому засіданні позивачкою не заперечувалося, рідко, але зустрічався із сином дарував подарунки, вітав із днем народження, що свідчить про його бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною. Після притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та перебування даної справи в провадженні суду, [PERSON] змінив ставлення до виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, підтвердженням чого є повідомлення ДНЗ №47 від 20 жовтня 2014 року №52, з якого вбачається, що він навідував сина 4 рази у вересні та у жовтні 2014 року, надав кошти для придбання канцтоварів на суму 150 грн., почав цікавитись процесом навчання та виховання дитини у вихователів, в судовому засіданні обіцяв в подальшому приймати більш активну участь у вихованні дитини. За наявності винної поведінки відповідача, щодо неналежного виконання батьківських обов'язків та висловленого в судовому засіданні бажання приймати участь у вихованні сина, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, а оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Outcome: dismissed