Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

28.08.2015 року ТДВ «СК «Київ Ре» звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 18202 гривні 72 копійки, а також судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 25 січня 2014 року між позивачем ТДВ «СК «Київ Ре» та відповідачем [PERSON] було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9415897, на забезпечений транспортний засіб ГАЗ державний номерний знак [NUMBER]. Позивач стверджує, що 22 січня 2015 року в м.Бориспіль по вул.Привокзальна, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [NUMBER], подій [PERSON], власник [PERSON], та «ГАЗ» державний номерний знак [NUMBER], водій [PERSON], внаслідок чого транспортні засобі зазнали механічних пошкоджень. Позивач також зазначає, що вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року. Позивач стверджує, що потерпілий на підставі довіреності звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування за завдану шкоду, та що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 18202 гривні 72 копійки. Позивач також стверджує, що в нього відсутні відомості, які б підтверджували, що відповідач письмово повідомив про дану пригоду страхову компанію в строк, передбачений чинним законодавством три дні. З урахуванням викладеного, посилаючись на вимоги ст.ст.33 п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.1 ст.1191 ЦК України, позивач в порядку регресу просить стягнути завдану шкоду в сумі 18202 гривні 72 копійки. У судове засідання представник позивача не зявився, направив заяву про розгляд справи без його присутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач вчасно повідомив страховика про страховий випадок, на підтвердження чого він має копію відповідної заяви, зареєстрованої ТДВ «Київ Ре» 22.01.2015 року, а також що він надав страховику усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування потерпілому. Представник відповідача також звертає увагу суду, що позивачем безпідставно виплачено страхове відшкодування не власнику пошкодженого транспортного засобу, а особі, яка діяла від імені власника транспортного засобу на підставі довіреності. Він також зазначає, що дії відповідача не перешкоджали позивачу встановити що даний випадок є страховим випадком, що могло бути підставою для регресного позову у разі несвоєчасного повідомлення страховика та про що зазначено в правових позиціях Верховного Суду України . Заслухавши поясненням відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи та надані відповідачем документи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2014 між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - [PERSON] №АС/9415897, на забезпечений транспортний засіб ГАЗ 31105 реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору страхування з 00 год. 00 хв. 26.01.2014 року до 25.01.2015 року включно (а.с.4,53). Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2015 року встановлено що 22.01.2015 року об 11 год. 35 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] та рухаючись в м.Бориспіль по вул.Привокзальній, не врахував дорожньої обстановки та не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого під час заносу автомобіля допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda» державний реєстраційний номер [NUMBER], що був припаркованим на узбіччі та перебував під керуванням водія [PERSON], в результаті якого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3 «б», 12.1 ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Згідно з довідкою ВДАІ з обслуговування м.Бориспіль та Бориспільського району Київської області автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження: деформовано задня кришка багажника; розбито задній бампер, задній лівий ліхтар (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу серії КХС №876604 власником пошкодженого автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с.6). За змістом нотаріально посвідченої довіреності від 05 грудня 2012 року, реєстровий №1814 [PERSON] уповноважив [PERSON] від його імені експлуатувати та розпоряджатися автомобілем [NUMBER], для чого надав йому право керувати зазначеним автомобілем, представляти його інтереси в ДАІ, на підприємствах усіх форм власності чи підпорядкування з питань, повязаних з експлуатування автомобіля, в нотаріальних органах, на СТО, представляти інтереси в Страхових компаніях (отримати страховий поліс), укладати цивільно-правові договори, подавати від його імені відповідні заяви, отримувати необхідні довідки та документи, розписуватись за нього, отримувати належні йому кошти за вказаними договорами; у разі скоєння ДТП представляти інтереси в ДАІ та судових органах України, укладати правочини по відшкодуванню заподіяної шкоди, транспортувати пошкоджений автомобіль, одержувати та сплачувати необхідні кошти, розписуватись а нього, отримувати страхову винагороду та інше (а.с.6-зворот). Встановлено, що результаті ДТП, що сталась з вини відповідача [PERSON] власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] заподіяна матеріальна шкода, розмір якої був встановлений у Звіті №40/02/15про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, складеного 10.02.2015 ФОП «[PERSON]О.», оцінювачем [PERSON], та складав 22455 гривень 27 копійок (а.с.8-10). Відповідно до страхового акту №150731 від 13.03.2015, розмір суми відшкодування становить 18202 гривень 72 копійки, вигодонабувачем є [PERSON] (а.с.20). За змістом вказаного страхового акту відповідача [PERSON] зазначено як особу, до якої може бути поданий регресний позов, причини регресу не повідомив про ДТП. Встановлено, що на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 06.02.2015 (а.с.5-зворот) та страхового акту №150731 від 13.03.2015, відповідно до копії приєднаних до позовної заяви платіжних доручень (а.с.12-зворот, 13, 13-зворот,14) в період 1 по 23 квітня 2015 року зазначена в страховому акті сума 18202 гривень 72 копійки була перерахована [PERSON] на рахунок, відкритий у «ПриватБанк». При цьому суд враховує, що перерахування кошів безпосередньо уповноваженій власником пошкодженого транспортного засобу особі [PERSON] не суперечить чинному законодавству та здійснено в межах повноважень, визначених у виданій власником довіреності (а.с.6-зворот). До позовної заяви долучено також копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подану від імені [PERSON] та зареєстровану в ТДВ «СК «Київ Ре» 22.01.2015 року за №49/15 представником страховика Хорошиловим (а.с.4-зворот, 5). Аналогічну за формою копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подану від імені відповідача [PERSON], було надано відповідачем в судовому засіданні, з якої також вбачається, що воно було зареєстровано в ТДВ «СК «Київ Ре» 22.01.2015 року за №49/15 представником страховика Хорошиловим (а.с.51). Достовірність наданого письмового доказу не викликає у суду сумнівів. При цьому суд враховує, що спірні правовідносини повністю врегульовані Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і виплата страхового відшкодуванням здійснена позивачем у відповідності до вимог ст.ст.35,36 Закону. Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. З урахуванням викладених обставин справи, встановлених на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки, зазначені позивачем підстави для регресного позову до [PERSON], з вини якого сталося ДТП, суперечать вимогам ст.1194 ЦПК України та ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, оскільки всупереч твердженням позивача, відповідач повідомив страховика ТДВ «СК «Київ Ре» про дорожньо-транспортну пригоду і зазначена пригода визнана позивачем страховим випадком, за яким був складений страховий акт і виплачене визначене позивачем страхове відшкодування. При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанову від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, який зазначив, що вищевказаний страхувальника повідомити страховика про настання ДТП установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Де також зазначено, що оскільки судом було встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція стала підставою для відмови Верховним Судом України в задоволенні аналогічних за змістом предявленим у даній справі позовних вимог. З урахування викладеного, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, в звязку з чим понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають в силу ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed