Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

29.04.2015 року Управління служб дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в інтересах [PERSON], [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дітей та закріплення за дітьми права проживання, користування житловою площею. В обґрунтування позову позивач посилається на висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], [PERSON], та положення ст.ст. 150, 164 СК України. У позовній заяві позивач вказує на те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню двох дітей, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню [PERSON] [INFO]. [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків по вихованню [PERSON] [INFO]. Мати [PERSON] та [PERSON] не забезпечуює необхідного харчування, медичного догляду, не утримує місце мешкання в належному стані, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умов для отримання освіти, страждає алкоголізмом. Батько [PERSON] не підтримує ні яких стосунків з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні. Батько [PERSON], теж не підтримує ні яких стосунків з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2009 року був засуджений за злочин передбачений ч.1 ст. 125 КК України відносно малолітньої дитини [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Прокурор в судовому засіданні підтримав позов, просив ухвалити рішення на користь інтересів дітей, відповідно до матеріалів справи та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], [PERSON], та положень ст.ст. 150, 164 СК України , проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у призначені судові засіданні жодного разу не з'явились, про причини не прибуття суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , з огляду на наступне. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] року є дитиною [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] [INFO] є дитиною [PERSON] та [PERSON]. З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки вбачається, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані разом з матір'ю [PERSON] у не приватизованої квартирі [ADDRESS]. Діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] навчаються у Харківської загальноосвітньої школи № 53. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2009 року [PERSON] засуджений за злочин передбачений ч.1 ст. 125 КК України відносно малолітньої дітини [PERSON]. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2015 року [PERSON] [INFO] року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження. Висновком Управління служб дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 19.04.2016 року № 267 встановлено про доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно [PERSON] [INFO], та позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], відносно [PERSON] [INFO]. Вищезазначений висновок обґрунтований тим, що [PERSON], [INFO] року, яка є мати [PERSON] та [PERSON] не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, утримує житло у незадовільному стані, страждає алкоголізмом. [PERSON] [INFO], який є батьком [PERSON] не підтримує ніяких стосунків з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні. [PERSON] [INFO], який є батьком [PERSON] , не підтримує ні яких стосунків з дитиною, не приймає участі у вихованні та утриманні. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2009 року був засуджений за злочин передбачений ч.1 ст. 125 КК України відносно малолітньої дитини [PERSON]. Допитана у якості свідка класний керівник [PERSON] [INFO] , [PERSON] пояснила, що [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] навчаються у Харківської загальноосвітньої школи № 53. [PERSON] навчається задовільно, питання щодо підвищення рівня навчання на педагогічних зборах не розглядалось. Характеризується посередньо. Мешкає з матір'ю, її цивільним чоловіком та братом. [PERSON] самостійна, проявляє любов та турботу до матері та молодшого брата. За викликом класного керівника з'являється мати дівчини або цивільний чоловік мати. При виході до місця мешкання дівчини, було встановлено, що діти мешкають разом з матір'ю у квартирі, яка потребує ремонту. Діти забезпечені необхідними продуктами харчування, одягом. Батько дівчини [PERSON], ні коли не приходив до школи та сама дівчина, ні коли про нього не розповідала. Батько [PERSON] [INFO] теж жодного разу до школи не приходив. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей. Вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, взагалі не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти. Як пояснив класний керівник [PERSON] [INFO] , [PERSON], батько [PERSON] та [PERSON] ні коли не бачила. Це засвідчує, що батьки самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. На даний час їх місцеперебування невідомо. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2009 року [PERSON] був засуджений за злочин передбачений ч.1 ст. 125 КК України відносно малолітньої дітини [PERSON]. Враховуючи рекомендації комісії з Управління служб дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 19.04.2016 року № 267, суд приходить до висновку, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення [PERSON], [PERSON] у зв'язку з невиконанням ними своїх батьківських обов'язків відносно [PERSON], [PERSON] та приходить до висновку про задоволення позову в цієї частині. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову в інший частині позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пункту 15,16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду,лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністюабо примушування до жебракування . Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Згідно статті 9 Конвенції прав дитини, дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов'язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім'ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. З показів класного керівника [PERSON], вбачається, що [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] навчаються у Харківської загальноосвітньої школи № 53. [PERSON] навчається задовільно, питання щодо підвищення рівня навчання на педагогічних зборах не розглядалось. Характеризується посередньо. За викликом класного керівника з'являється мати дівчини або її цивільний чоловік. Коли дівчина хворіє або з поважних причин не може з'явитися до школи, цивільний чоловік письмово інформує класного керівника. При виході до місця мешкання дівчини, було встановлено, що діти мешкають разом з матір'ю у квартирі, яка потребує ремонту. Діти забезпечені необхідними продуктами харчування. З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки вбачається, що [PERSON], [INFO] мешкає разом з [PERSON] [INFO] року та [PERSON] [INFO] року, які мають постійне місце проживання та зареєстровані за місцем проживання, а саме: [ADDRESS], що і не було спростовано у судовому засіданні. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2015 року [PERSON] [INFO] року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки [PERSON] [INFO] року щодо ухиленення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, невмотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точку зору позитивного впливу на дітей. Позивачем не доведено жодної підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] року, яка є мати [PERSON] та [PERSON], передбачених ст. 164 СК України. Позивачем не доведено, що мати - [PERSON], [INFO] року, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не забезпечує необхідним харчування, медичним доглядом, не спілкується з дітьми, не створює умови для отримання освіти. Позивачем не надано доказів ( медичний висновок) страждання [PERSON], [INFO] року алкоголізмом та неодноразове притягнення останньої до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 184 КУпАП. За таких обставин, в матеріалах справи відсутні переконливі докази щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей [PERSON] та [PERSON]. Згідно вимог Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial