Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

27 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 6400грн. Заявлені вимоги обґрунтовував невиконанням відповідачем прийнятого зобов'язання сплати коштів вартості автомобіля за договором його купівлі-продажу у строк до 10 травня 2013 року. Позивач просив постановити рішення про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції і відшкодування судових витрат. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач письмовою заявою просив слухати справу у його відсутність. Відповідач, якого про дату, час та місце судового слухання повідомлено належним чином і завчасно публікацією оголошення (а.с.20) про причини неявки не сповістив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Судом, за письмової згоди позивача, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши представлені письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу належного позивачу автомобіля. Відповідач, як покупець, не вніс всієї суми визначеної вартості. Борг, що виник, у розмірі 6400грн., за згодою сторін, був замінений позиковим зобов'язанням. До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню положення параграфу 1 глави 71 ЦК України про позику. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей – ст.1046 ЦК України. В силу ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (Стаття 1047 цього Кодексу). Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивач представив суду на підтвердження укладення договору позики та його умов власноручну розписку позичальника, датовану 21 березня 2013 року, якою прийняв зобов’язання передачі коштів протягом двох місяців, тобто до 21 травня 2013 року. Прийнятого зобов’язання [PERSON] не виконав. За положенням ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику – грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до стаття 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими в частині стягнення суми боргу, та такими, що не знайшли свого підтвердження в частині стягнення встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, постільки позов заявлений лише у межах розміру основного стягнення, розрахунок стягнення з урахуванням індексу інфляції позивачем не надано. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача належить до стягнення на користь позивача сума судових витрат по сплаті судового збору у 229грн.40коп. за квитанцією від 21 листопада 2013 року та по оплаті газетного оголошення на суму 50грн. за платіжним дорученням від 19 грудня 2013 року (а.с.1,19).

Outcome: partial