Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

28.05.2015 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] (далі по тексту - позивач), згідно якої остання, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, поданої нею в порядку ст. 31 ЦПК України, просила суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі по тексту - відповідач) на свою користь 391931,44 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 39193,14 грн. пені та 40000,00 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.05.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» було укладено Договір страхування № 330591877.14 (надалі - Договір), на умовах якого було застраховано транспортний засіб Lexus, кузов [NUMBER], 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER]. Між сторонами було погоджено страхову суму та вартість автомобіля в 400000,00 грн. Станом на 21.05.2014 року страхова премія в розмірі 29360,00 грн. була сплачена в повному обсязі. 18.06.2014 року застрахованому у відповідача транспортному засобу Lexus, кузов [NUMBER], 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER] було завдано шкоди внаслідок пожежі, яка відбулася не звини страхувальника, що згідно із п. 2 визнається страховим випадком. Після вказаної події позивачем було повідомлено відповідача як за телефоном, так і письмово про настання страхового випадку, проте 02.09.2014 року відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку із тим, що ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» встановила, що застрахований автомобіль був учасником дорожньо-транспортної пригоди 16.02.2014 року, в результаті якої отримав значні механічні пошкодження. Позивач вважав відмову неправомірною та такою, що суперечить вимогам законодавства та укладеного між сторонами договору. А також зазначав, що відповідач діяв недобросовісно та недбало, оскільки сам не вчинив необхідних дій щодо перевірки обставин, необхідних для укладення договору страхування із позивачем, отримавши від нього страхову премію. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви від 04.05.2017 року, позивач просила суд стягнути з відповідача 391931,44 грн. невиплаченого страхового відшкодування, 39193,14 грн. пені та 40000,00 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення з урахуванням заяви від 04.05.2017 року. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. При цьому зазначала, що відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки під час укладення договору він надав страхувальнику недостовірну інформацію та не повідомив про участь застрахованого транспортного засобу в інших дорожньо-транспортних пригодах, що могло також вплинути на розмір страхової суми та вартість автомобіля. Окрім того, позивачем не обґрунтовано заявлено до стягнення суму позову та не доведено завданої йому моральної шкоди. Крім того зазначала, що в позові та у висновках судової експертизи міститься посилання на неможливість відновлення застрахованого автомобіля. Разом із тим, як з'ясовано відповідачем, аналогічний автомобіль із тим самим номером кузова був застрахований в ПАТ «УСГ» на підставі договору страхування від 16.05.2016 року, що може свідчити про те, що автомобіль все ж таки було відновлено. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 525,610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушення зобов'язання є його невиконання або невиконання в порушення умов, визначених змістом зобов'язань. Відповідно до вимог ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.05.2014 року між [PERSON] (за договором - Страхувальник) та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (за договором - Страховик) було укладено Договір страхування № 330591877.14 (надалі - Договір) (а.с. 12-17). Так, згідно з умовами даного Договору, його предметом є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Lexus, кузов [NUMBER], 2007 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER]. Дійсна вартість транспортного засобу та страхова сума була погоджена сторонами в сумі 400000,00 грн. Страховий тариф 7,34 % (розділ 1 та 2). Згідно із розділом 5 договору страхова премія за договором складає 29360,00 грн. та сплачується на рахунок Страховика до 21.04.2014 року. Пери цьому страховим випадком за вказаним Договором є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, стихійного лиха, падіння предметів, попадання каміння, протиправних дій третіх осіб, угону. Як встановлено в судовому засіданні, 18.06.2014 року, в період дії договору страхування, в автомобілі Lexus, державний номер [NUMBER] по вул. Протасів Яр, 2-Д сталася пожежа, що підтверджується листом Солом'янського районного управління ГУ ДСНС України в місті Києві від 01.07.2014 року № 21/1813 (а.с. 19). Із довідки слідчого відділу Солом'янського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 26.06.2014 року вбачається, що відомості за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2014 року за № 12014100090005199, в рамках якого було встановлено, що 18.06.2014 року приблизно о 02:35 невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Протасів Яр, 2 шляхом підпалу умисно пошкодила, серед інших, автомобіль Lexus, державний номер [NUMBER] (а.с. 20). 13.08.2014 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 21). Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Разом із тим, листом від 02.09.2014 року № 3636 ПрАТ «СК «Інго Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування із посиланням на п. 12.1.3. договору страхування, п. 15.1.3. Правил страхування, ст. 26 Закону України «Про страхування» та ст. 991 ЦК України у зав'язку із поданням Страхувальником свідомо неправдивих відомостей. Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Пунктом 10.1. Договору страхування було передбачено, що після одержання всіх необхідних документів (відповідно до п. 11 договору), рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком у строк до 5-ти робочих днів. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 10-ти робочих днів з моменту ухвалення рішення про виплату. Пунктом 10.2.4. договору страхування визначено, що при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ. Дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається на підставі результатів торгів інтернет-аукціонів (таких як наприклад, ТОВ УПП «АВТО Онлайн Україна»). Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту ТЗ (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75 % страхової суми. Згідно із звітом № 4158 від 09.09.2015 року, складеного СПД [PERSON], вартість утилізації автомобіля Lexus, державний номер [NUMBER] складає 5360,00 грн. (а.с. 56). Відповідно до висновку експерта від 16.02.2017 року № 176/17-54, складеного за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 11.09.2015 року, утилізаційна вартість автомобіля Lexus, державний номер [NUMBER] станом на 11.09.2015 року могла складати 6068,56 грн. (а.с. 119-126). Оскільки погоджена сторонами вартість транспортного засобу склала 400000,00 грн., а вартість залишків, визначена експертним шляхом 6068,56 грн., то в даному випадку відбулася повна загибель транспортного засобу. За таких обставин, страхове відшкодування, що належить до виплати позивачу складає: 391931,44 грн. (400000,00 грн. - 2000,00 грн. (Франшиза 0,5 %) - 6068,56 грн. вартості залишків = 391931,44 грн.). Відмову у виплаті страхового відшкодування суд вважає неправомірною, оскільки пунктами 8.3.1., 8.3.8. Договору страхування було передбачено, що, зокрема, страховик має право перевірити інформацію, надану страхувальником. Разом із тим, під час укладення договору, відповідачем не було здійснено дії щодо перевірки наданої позивачем інформації, а також було погоджено із останнім вартість транспортного засобу, що також вплинуло і на розмір страхової премії, яка була сплачена відповідачу. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частин 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У п. 8.5. Договору страхування встановлено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочки, але не більше 10 % від суми боргу (а.с. 12). Позивач просив суд стягнути з відповідача пеню по 06 лютого 2015 року в розмірі саме 10 % від суми боргу, що склало 39193,14 грн., при цьому зазначав, що подальший її розрахунок є недоцільним, оскільки пеня перевищує 10 % від суми боргу. З урахуванням того, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовила у виплаті страхового відшкодування за договором страхування 02.09.2014 року суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача 39193,14 грн., з урахуванням вимог п. 8.5. Договору страхування. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди слід зазначити, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода, спричинена безпідставною відмовою останньому у виплаті страхового відшкодування. Однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Заперечення відповідача на позовну заяву судом відхиляються як такі, що не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в ній матеріалами. Посилання відповідача на те, що аналогічний автомобіль із тим самим номером кузова був застрахований в ПАТ «УСГ» на підставі договору страхування від 16.05.2016 року, що може свідчити про те, що автомобіль все ж таки було відновлено, відхиляються наявним у справі висновком судового експерта, який прийшов до висновку про те, що відновлення автомобіля із дотриманням технологічних вимог заводу-виробника та положень діючих нормативних актів в сфері ремонту легкових автомобілів із використанням нових оригінальних складових е технологічно неможливим (а.с. 123зворот), а припущення про подальше відновлення застрахованого автомобіля всупереч діючим нормативам та його страхування, не впливає на обставини справи та не є предметом її розгляду. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 391931,44 грн., 39193,14 грн. пені та 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Судові витрати, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial