overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позову посилається на те, що з 25 жовтня 2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, в якому 01 вересня 2003 року народилася дочка [PERSON]. На даний час дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати неповнолітню дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду для вирішення питанння про примусове стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечив, зазначив, що постійного місця роботи не має, періодично їздить на заробітки. Суд, заслухавши позивачку та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Мякотівською сільською радою Ізяславського району 25 жовтня 2001 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася 01 вересня 2003 року. Дитина перебуває на утриманні позивачки, що не оспорюється сторонами. Відповідач проживає окремо від сімї, а тому забовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дитини. На теперішній час неповнолітній син [PERSON], проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення дитиною повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в звязку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює, тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхніх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач не має постійного місця роботи та заробітку. Позивачка до суду не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю, з позовними вимогами згодний. Тому, на підставі ст. 197 ЦПК України суд проводить судове засідання без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебувають з 29.10.2005 року у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтв про їхнє народження (а.с.4-5), які мешкають з позивачкою (а.с.6). На даний час діти знаходяться на утриманні матері [PERSON], оскільки відповідач вихованням дітей не займається та матеріальної допомоги не надає. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище як дітей, так і платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, дочки, сина. З викладеного позивачкою не випливає, що у відповідача є інші утриманці, які б потребували допомоги з його боку, а визначений позивачкою розмір аліментів суд вважає достатнім та доцільним. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 01 березня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя між ними не склалося через систематичне зловживання відповідачем алкогольними напоями. Відповідач протягом останніх років перестав забезпечувати утримання дітей та допомагати у веденні домашнього господарства. Поведінка відповідача стала нестерпною та приносить їй і дітям негативні емоції, душевні страждання. Вони припинили подружні відносини та ведення сумісного господарства, між ними відсутні почуття взаєморозуміння та любові, шлюб носить формальний характер, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 30 вересня 2016 року о 09.30 год., позивач [PERSON] не зявилась та подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Після укладення шлюбу сторони міцної сімї не створили через різні погляди на життя і різні характери, вони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

26 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Золотоніському міському відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області за актовим записом № 106, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 145735 від 13.07.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спору про поділ спільно нажитого майна та місце проживання дитини на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2017 року, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглядати справу за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, оскільки згода подружжя проживати у шлюбі відсутня. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

26 серпня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про судове засідання, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив подальший розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 березня 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №238. Від шлюбу сторони дітей не мають. Від примирення позивач в судовому засіданні відмовився, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як пояснив в судовому засіданні позивач, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з літа 2015 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснив позивач. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

26 серпня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON], [PERSON] про розірвання шлюбу за спільної згоди. Свою заяву заявники обґрунтували тим, що 29 жовтня 2011 року вони зареєстрували шлюб та проживали разом до грудня 2015 року. Від цього шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, через різні погляди на життя та несхожість характерів, між ними не існує порозуміння, спільне господарство не ведуть. У зв'язку з різними поглядами на життя та ведення спільного господарства, постійно виникають сварки. З грудня 2015 року між ними припинилися всі подружні відносини, з того ж часу проживають окремо один від одного. Спір про поділ майна відсутній. Примирення є неможливим. Між ними досягнуто згоду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного заявники просять суд встановити факт розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 жовтня 2011 року між ними у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с.5). Заявники [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. (а.с. 12-13). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. В силу ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що з 29.10.2011 року заявники [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.10.2011 року, актовий запис 61 (а.с.5). У заявників [PERSON] та [PERSON] народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.04.2012 року, актовий запис 34 (а.с. 4). Заявники разом однією сім'єю не проживають з грудня 2015 року. В силу ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання заявників зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу заявників про встановлення факту розірвання шлюбу між ними. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

26 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1961 р. н., яка прописана за адресою: [ADDRESS]; мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.08.2016 р. о 14 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною і небезпечною у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.08.2016 р. о 14 год. 55 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ДКПЛ» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що контакт з хворою формальний. Звучать маячні ідеї відношення, ревнощів, переслідування. Критика відсутня. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. F 06.2. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

26 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1974 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 25.08.2016 р. о 14 год. 11 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 25.08.2016 р. о 14 год. 11 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що з хворим контакт формальний, настрій нестійкий, злобний, конфліктний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

26 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 12 серпня 1995 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Часовоярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Спорів щодо розподілу майна, та виховання дитини відсутні. З відповідачем спільне життя не склалось, не зійшлися характерами. Сумісно не мешкають з червня 2015 року. Втратили почуття любові та взаємопорозуміння, не можуть спільно вирішувати важливі питання в сімї. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений із [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано заяву, в якій висловила згоду на розірвання шлюбу, просить справу розглядати в її відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1995 року, який зареєстрований Часовоярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області, актовий запис № 64. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини зупинені в червні 2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір та спір щодо виховання дитини, відсутні. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, також і неповнолітньої дитини. На підставі викладеного, та

Outcome: approved