Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

29.03.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування заявлених позовних вимог зазначивши, що [PERSON] при житті на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] , спадщину у вигляді спірного будинку прийняв син останньої - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після нього прийняла спадщину його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] та спадщину прийняв її син [PERSON] , який помер [INFO] . Вказав особи за життя своїх спадкових справ на майно у вигляді спірного будинку не оформлювали, право власності не реєстрували. Після смерті [PERSON] позивач, як єдиний спадкоємець та рідний брат матері [PERSON] , прийняв спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу, однак отримав відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки документально не в повному обсязі підтверджуються його родинні відносини з спадкодавцем, а також відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавців на право власності на спадкове майно. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на вказане нерухоме майно. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Представник Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення на підставі діючого законодавства. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що мати [PERSON] - [PERSON] була дочкою [PERSON] , яка була рідною сестрою [PERSON] . Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані та мешкали за однією адресою в будинку, яким продовжували опікатися після того, як один з них помирав. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків. Згідно свідоцтва на спадщину від 08.07.1993 року, виданого Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] при житті належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 19.02.2014 року виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області) Свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 14.12.1955 року підтверджено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 10) Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.07.2015 року виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтва про одруження серія [NUMBER] підтверджено факт укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.12.2019 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 9) Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 06.07.2020 року виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Аналізом змісту свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , свідоцтва про одруження [NUMBER] та свідоцтва про народження [NUMBER] , а також показань свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено наявність родинного зв`язку між позивачем та спадкодавцем [PERSON] , а саме те, що мати останнього - [PERSON] була дочкою [PERSON] , яка була рідною сестрою [PERSON] . Також показаннями свідка [PERSON] та змістом домової книги буд [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані та мешкали за однією адресою та успадковували спірний житловий будинок шляхом фактичного прийняття спадщини один після одного у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України , яка передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] отримала спадщину після [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Таким чином, суд вважає доведеним право власності [PERSON] на спірне нерухоме майно, оскільки останній прийняв спадщину у встановленому законом порядку, але за життя не встиг оформити спадкових прав. Згідно технічного паспорту від 09.02.2021 року, будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] складається із житлового будинку А загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., літньої кухні Б, сараю В, сараю Г, сараю Д, вбиральні-душу Е, огорожі №1, колодязю №2. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, подавши відповідну заяву нотаріусу, що підтверджується копією спадкової справи. Інших спадкоємців вищевказаних осіб, у тому числі [PERSON] , судом не встановлено, що вбачається з копій спадкових справ та листа нотаріуса від 08.06.2021 року № 583/01-16 З постанови державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №269/02-31 від 23.03.2021 року вбачається, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності на житловий будинок на ім`я померлого, а також через відсутність доказів родинних зв`язків зі спадкодавцем. За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1 ЦПК України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Приймаючи до уваги встановлені факти та, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог, а тому, позов підлягає задоволенню. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Позивач не ставить питання про відшкодування судових витрати, які суд вважає можливим залишити за позивачем.

Outcome: approved