Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

29.06.2016 р. позивачка звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 22.09.2014 р. вони з відповідачем уклали шлюб. До офіційного оформлення шлюбу вона з відповідачем проживали разом в незареєстрованому шлюбі з 2008 року. Від спільного проживання в них народилося троє дітей: [PERSON], 08.12.20148 р.н., [PERSON] Юріївна, 28.08.2009 р.н, [PERSON], [INFO].Окрім того у неї є дитина від іншого чоловіка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, не знаходять взаєморозуміння, чоловік почав зловживати спиртним, чим ставить сімю у важке матеріальне становище. Між ними часто виникали сварки, конфлікти під час яких відповідач наносив їй побої у присутності їх малолітніх дітей. На даний час відповідач покинув сімю і перейшов проживати до своєї матері с. Колочава, вул.. Горького, 7, Міжгірського району. З цього часу сама виховує та утримує дітей, не проживають разом однією сімєю, відповідач повністю перестав піклуватися про дітей, зовсім не цікавиться їх фізичним, моральним вихованням, матеріально не забезпечує, тому просить розірвати шлюб та стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 800 грн. на кожну дитину. Позивачка [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги змінила та просить розірвати шлюб і не надавати строк для примирення. В частині стягнення аліментів позивачка просить стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів визнав повністю. Однак позовні вимоги в частині стягнення судового збору та суми 500 грн. про надання правової допомоги заперечив. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони з 2008 року проживали разом у незареєстрованому шлюбі, а уклали між собою шлюб 22.09.2014 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, та є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від шлюбу з відповідачем позивачка народила троє неповнолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка утримує чотирьох неповнолітніх дітей, враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, і стягувати в сумі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Судові витрати та витрати на правову допомогу, підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved