Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

29.05.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 200 (двісті) доларів США, що еквівалентно 4 126 грн., на дату розрахунку. Вимоги обгрунтовані тим, що у травні 2015 року між нею, як фізичною особою підприємцем, що займається наданням послуг агентства нерухомості, та [PERSON] була укладена усна угода про пошук покупця для продажу власної квартири відповідача, що за адресою [ADDRESS]. 04.02.2015 року нею було запропоновано покупця для вищезгаданої квартири та укладено угоду про завдаток №3. Згідно домовленостей покупець та продавець зобов'язались оплатити надані нею послуги, як агентства нерухомості, кошти в сумі 200 доларів США, кожна сторона окремо, що затверджено підписами сторін угоди про завдаток від 04.02.2015 року, після оформлення договору купівлі-продажу квартири. 26.02.2015 року між відповідачем та покупцем - [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу. Після переоформлення квартири [PERSON] розрахувався з відповідачем за придбання житла та оплатив її послуги згідно домовленості, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. 06.07.2015р. відповідач надав відзив на позов, в якому вважає позов безпідставним, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пояснив, що не має зобов'язань перед ФОП [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказав, що дійсно купив у [PERSON] квартиру, за адресою: [ADDRESS]. ФОП [PERSON] надавала агентські послуги. Її послуги він оплатив у повному обсязі. Чи домовлялися ФОП [PERSON] з [PERSON] про оплату її агентських послуг в розмірі 200 доларів США він не знає. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши письмові матеріали, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 04.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Угоду про завдаток №3, згідно п.3 вказаної угоди Покупець ([PERSON]) зобов'язується оплатити послуги агентства нерухомості у сумі 200 доларів США. Відповідно до Виписки з ЄДРЮОФОП від 08.05.2015р., ФОП [PERSON] зареєстрована 20.06.2003р. в ЄДРЮОФОП, основний вид економічної діяльності - 68.31 Агентства нерухомості. ФОП [PERSON] є платником податків, відповідно до свідоцтва платника єдиного податку від 31.05.2012р. ФОП [PERSON] вказує, що вона є стороною угоди про завдаток №3 від 04.02.2015р., продавець [PERSON] повинен оплатити надані нею послуги агентства нерухомості в сумі 200 доларів США, від оплати останній ухиляється. На зворотній стороні аркуша, на якому викладена угода про завдаток №3 від 04.04.2015р., після підписів сторін угоди, мається напис «[PERSON] зобов'язуюся заплатити 200 доларів США за послуги агентства 04.02.2015р (підпис)», зроблений ручкою. 16.03.2015р. позивач направила відповідачу лист-вимогу про повернення боргу в добровільному порядку, яку він залишив без уваги. В зв'язку з тим, що Відповідач не бажає виконувати зобов'язання та повертати кошти, ФОП [PERSON] змушена звернутись до суду. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст.15 ЦК України). З угоди про завдаток № 3 від 04.02.2015р. вбачається, що вона укладена між [PERSON] (Покупець) та [PERSON] (Продавець), скріплена їхніми підписами. ФОП [PERSON] (агентство нерухомості) не вказана в цій угоді як сторона, не підписувала цю угоду. Норми цивільного законодавства чітко визначають поняття завдатку, вказують, хто може бути сторонами договору про завдаток, права та обов'язки сторін договору про завдаток. Стаття 570 ЦК України, проголошує, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Стаття 511 ЦК України проголошує, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Посилання ФОП [PERSON] на те, що вона є стороною угоди про завдаток №3 є безпідставні та суперечать нормам цивільного законодавства. Згідно п.3 цієї угоди Покупець зобов'язується оплатити послуги агентства нерухомості у сумі, що становить 200 доларів США. В угоді про завдаток №3, обов'язок Продавця [PERSON] оплатити послуги агентства нерухомості в сумі 200 доларів США не вказаний. А навпаки, в цій угоді вказано, що оплата послуг агентства нерухомості становить по домовленості - 200 доларів США (друге речення пункту 3 угоди). Суд, аналізуючи це речення, приходить до висновку - сторони угоди дійшли згоди, що послуги агентства нерухомості всього складатимуть 200 доларів США. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування домовленостей між нею та Продавцем квартири по оплаті, наданих нею послуг. До напису, як доказу, на зворотній стороні аркуша, на якому викладена угода про завдаток №3 від 04.04.2015р., після підписів сторін угоди: «[PERSON] зобов'язуюся заплатити 200 доларів США за послуги агентства 04.02.2015р (підпис)», суд ставиться критично, з таких підстав. 1. Жодного відношення до угоди про завдаток №3 він не має, оскільки зроблений вже після підписів сторін. 2. Угодою №3 вже була передбачена сума послуг агентства нерухомості та порядок її оплати, узгоджена сторонами, на яку також посилається позивач, як на доказ. 3. З цього напису не вбачається за послуги якого агентства зобов'язується заплати [PERSON] 4. Крім цього, позивач у судовому засіданні, пояснила, що цей напис, є розпискою, що підтверджує зобов'язання відповідача перед нею за надані послуги. Однак, відповідно до ч.3. ст.639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладений з моменту його підписання сторонами. 5. Відповідач у своєму відзиві на позов, пояснив, що не має зобов'язань перед ФОП [PERSON] 7.Відповідно до ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.57ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити. Понесені судові витрати позивача не стягуються з відповідача.

Outcome: dismissed