Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

27.03.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнювала і остаточно просила: встановити факт її мешкання разом однією родиною з [PERSON] [INFO] , з 2008 року по день її смерті [INFO] ;\~ усунути [PERSON] , який мешкає в смт.Черемушки Курського району Курської області Російської Федерації, від спадкування після смерті його сестри [PERSON] ; визнати свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , виданого приватним нотаріусом Гонтаренко С.Л. 16 січня 2015 року; визнати за нею, [PERSON] , право власності в цілому на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] .\~ Обґрунтовуючи вимоги позивач вказувала, що її чоловік [PERSON] служив разом з [PERSON] в військовій частині № [NUMBER] полку [NUMBER] , отримали квартири [ADDRESS] , як військовослужбовці. Приблизно з 2000 року вони мешкали як спільна родина, були пов`язані спільним побутом, у них був спільний бюджет, [PERSON] допомагали доглядати та виховувати їх дітей, купували продукти на всю родину, готували на всіх обіди. ЇЇ чоловік виконував у квартирі [PERSON] ремонт. У 2008 році [PERSON] переніс інсульт, не міг самостійно без сторонньої допомоги пересуватися та обслуговувати себе. В ці часи вона та її чоловік були завжди поруч, допомагали [PERSON] доглядати її чоловіка. У 2012 році в [PERSON] стався знову інсульт, стан його був жахливий, вони повністю доглядали його до самої смерті, яка сталася [INFO] . Вона й чоловік поховали [PERSON] , а відповідач [PERSON] рідний брат [PERSON] навіть на похорони її чоловіка не приїхав. Після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала належну покійному чоловіку поливну квартири, однак тяжко захворіла, знаходилася у безпорадному стані, без грошей. В цей час вона, позивач [PERSON] ,\~ постійно знаходилася поруч з [PERSON] , піклувалася нею, супроводжувала до лікарні, була постійно з нею поруч, оскільки [PERSON] знаходилася у безпорадному стані у зв`язку із похилив віком та постійними тяжкими хворобами. [PERSON] неодноразово намагалася поспілкуватися з братом [PERSON] , однак він на її дзвінки та заклики про допомогу не реагував, не надав матеріальної допомоги, не підтримав а ні морально, а ні матеріально і не приїхав навіть на її похорони. Оскільки з 2008 року, тобто більше 5 років, вона вела спільне господарство, доглядала за [PERSON] , поховала її, то вважає, що за законом має право на спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги згідно ст.1264 ЦК України,\~ а тому в 6-місячний строк звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Гонтаренко С.Л.,\~ однак нотаріус їй відмовила, а свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] .т.Пісочин нотаріус видала брату [PERSON] відповідачу [PERSON] . Вважає, що вказане свідоцтво має бути визнане недійсним, а [PERSON] , згідно вимог ч.5 ст.124 ЦК України, усунутим від права на спадкування за законом , так як він ухилявся від надання допомоги [PERSON] , яка через похилий вік, тяжку хворобу була в безпорадному стані. Представники відповідача Меркулова А.Б. проти позову заперечували, вказуючи, що брат та сестра [PERSON] і [PERSON] проживали в різних країнах, проте їх спілкування не припинялося до останнього моменту. Крім того, не тільки [PERSON] , а й інші його близькі родичі підтримували родинні зв`язки з [PERSON] . Так, 21 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] , будучи вже тоді хворим, приїхав\~ разом зі своїм сином до [PERSON] підтримати сестру та попрощатися з її чоловіком [PERSON] . В серпні 2013 року у відповідача [PERSON] стався інсульт. У вересні 2013 року [PERSON] приїжджала до свого брата [PERSON] , знаходилась у нього півтора місяця, потім повернулася. Дійсно після цього вони вже не бачилися, однак не через небажання спілкуватися. Лише запроваджена у вересні 2014 року у зв`язку з міждержавним конфліктом заборона на в`їзд осіб чоловічої статі громадян Російської Федерації перешкодила племіннику (сину відповідача) приїхати та попрощатися з тіткою. Проте\~ родичі жіночої статі дружина відповідача [PERSON] та її донька приїжджали і саме вони забирали тіло покійної [PERSON] з моргу, саме їх підписи в журналі реєстрації на місцевому кладовищі. Рідний брат померлої [PERSON] не ухилявся від надання допомоги [PERSON] , оскільки через похилий вік, тяжку хворобу сам знаходився у безпорадному стані, вже був визнаний інвалідом 2 групи і не міг самостійно пересуватися. Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив, що [PERSON] до травня 2014 року перебувала у тяжкому, безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Вважають, що передбачені законом підстави для усунення [PERSON] від спадкування відсутні, а позивачем не надано належних доказів для визнання її спадкоємцем четвертої черги. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Суд встановив факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] з 2008 року по день її смерті [INFO] . Також суд вирішив усунути [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і визнав\~ недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на прізвище [PERSON] , видане 16 січня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л., реєстр № 43, спадкова справа № 97/2014. В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] відмовлено В апеляційній скарзі представник відповідача [PERSON] [PERSON] просить рішення скасувати у зв`язку з його незаконністю, необґрунтованістю, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушеннями норм матеріального та процесуального права,\~ і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник відповідача вказував, що висновок суду про встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю суперечить самому змісту норми закону (ст.3 СК України), яким визначається поняття сім`ї, суперечить наявним у справі доказам.\~ Рішення суду в цій частині ґрунтується лише на суперечливих\~ показах свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з боку позивача та акту, складеного зі слів тих же [PERSON] та [PERSON] \~ депутатом Пісочинської селищної ради Костенко Ю.В., який за законом не відноситься до кола тих осіб, які уповноважені підтверджувати такі факти. При цьому суддя проігнорувала ту обставину, що зазначені свідки давали свідчення одними й тими ж завченими фразами, що навіть для стороннього спостерігача виглядало б фальшивим та неприроднім. Ці показання свідків з боку позивача спростовуються свідченнями самої позивачки [PERSON] , наданими нею під час судового засідання, що відбулося 05.10.2015 р., якими вона сама ж і спростувала доводи про проживання з покійної однією сім`єю в розумінні положень ст. З СК України. Так, [PERSON] в судовому засіданні заявила, що саме після смерті [PERSON] ( [PERSON] помер [INFO] ) вона з чоловіком прийняли рішення частково допомагати [PERSON] , що [PERSON] залишила 15000 грн. на поховання. Разом з тим, а ні показання свідків [PERSON] , ні [PERSON] , ні представника відповідача [PERSON] судом до уваги не взято та обставини не спростовано. Навпаки, як вбачається з матеріалів цивільної справи, спростування факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] підтверджуєтьсят також належними письмовими доказами , а саме копіями довідок про склад сім`ї, які в різні періоди надавалися покійній ( аркуші справи 91-95) та копіями квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг (аркуші справи 104-113), яку здійснювала родина [PERSON] . Також суд залишив поза увагою і не надав правової оцінки прийнятим доказам сторони відповідача, зокрема що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, переніс\~ ішемічний інсульт 11.08.2013р. та сам потребував як на момент хвороби його сестри [PERSON] , так і по даний час потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою МСЕК та випискою з історії хвороби № 16258, копії яких що були надані суду, а їх оригінали оглянуті в суді (аркуші справи 103, 159). Крім того, судом не взято до уваги те, що відповідач проживає в іншій державі, майже за 500 км, не можливості пересуватися без сторонньої допомоги. В апеляційній скарзі [PERSON] \~ просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її вимог і ухвалити нове, яким визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Пісочин\~ в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , вказуючи, що суд помилково вважав такі вимоги передчасними, оскільки вона у передбаченому законом порядку в шестимісячний строк зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і отримала відмову. Визнавши факт спільного її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , суд повинен був відразу і ухвалити рішення про визнання за нею права власності на квартиру, яка залишилась після смерті [PERSON] . Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] задоволенню не підлягає, а скарга представника відповідача [PERSON] [PERSON] підлягає задоволенню за таких підстав. \~ Судом встановлено, а сторонам не оспорюється, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала в квартиру [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла квартира загальною площею 55 кв.м., в які проживала [PERSON] . Заповіту [PERSON] не залишила, спадкоємців першої черги за законом (ст.1261 ЦК України) на час відкриття спадщини\~ не було, оскільки своїх дітей та онуків [PERSON] не мала, батьків та чоловіка в живих не було. Чоловік спадкодавці [PERSON] , помер [INFO] , [PERSON] прийняла після його смерті ? частину спірної квартири, яку вони приватизували вдвох, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.04.2001 року відділом приватизації Харківського міжміського БТІ (а.с.190). До нотаріальної контори в передбачений законом (ст.1270 ЦКУ) шестимісячний строк звернулися брат спадкодавці [PERSON] (відповідач), зареєстрований в хуторі Хвощин Курського району Курської області РФ, а також [PERSON] (позивач), зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . 16 січня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гонтаренко С.Л. було видано свідоцтво про право [PERSON] на спадщину після смерті його сестри [PERSON] , яка складається з квартири [ADDRESS] (а.с.194) Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заявою [PERSON] приватний нотаріус [PERSON] , яка прийняла вказану заяву [PERSON] , у передбаченому законом (ст.49 ЗУ «Про нотаріат») порядку не ухвалювала, а лише в листі від 23.12.2014 року повідомила [PERSON] про прийняття заяви [PERSON] , брата спадкодавці [PERSON] , який є спадкоємцем другої черги за законом, та прийняття її, [PERSON] , заяви про прийняття спадщини та роз`яснила [PERSON] про її право звертатися до суду з питання оспорення права спадкоємців другої черги на спадщину та усунення його від спадкування, а також про наслідки неподання відповідного рішення суду. (а.с.40, 180). Ухвалюючи рішення про задоволення позову [PERSON] суд першої інстанції вважав доведеним факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] протягом п`яти років,\~ починаючи з 2008 року і до дня смерті [PERSON] , а також маються передбачені законом підстави для усунення [PERSON] від спадкування. Однак з таким рішенням погодитися не можна у зв`язку з невідповідністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставина справи та порушеннями норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до час у відкриття спадщини. Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільного проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З огляду на засади змагальності у цивільному судочинстві [PERSON] , звертаючись до суду з вказаним вище позовом, мала би довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів, що вона не менше 5 років до дня смерті [PERSON] проживала з нею однією сім`єю, що [PERSON] через похилий вік, хворобу, каліцтво перебувала у безпорадному стані і потребувала допомоги, а її брат [PERSON] ухилявся від передбаченого законом обов`язку по її утриманню, хоча мав таку можливість. Однак позивачем [PERSON] та її представниками вказані обставини не доведені. Суд помилково дійшов до висновку про доведеність вказаних позивачем обставин, опираючись на покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та акту депутата Пісочинської селищної ради, оскільки покази цих свідків суперечливі як між собою так і порівняно з поясненнями позивача [PERSON] , інших свідків, а акт депутата Пісочинської сільради є опосередкованим, оскільки за його ж змістом ті обставини, які намагається засвідчити депутат [PERSON] , він отримав зі слів цих же осіб ( [PERSON] та [PERSON] ). Свідчення цих осіб мають узагальнений зміст і не дають підстав для визнання факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , починаючи з 2008 року, однією сім`єю в розумінні ознак, передбачених ч.2 ст.3 СК України. Крім того, поза увагою суду залишилась та обставина, що [PERSON] знаходилась у шлюбу з [PERSON] і до дня його смерті (тобто до [INFO] ) проживала з ним однією сім`єю, а [PERSON] і весь цей час, в тому числі і на момент смерті [PERSON] , знаходилась та знаходиться у шлюбі з [PERSON] . Усупереч вимог ст.ст. 212, 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції суд не надав правової оцінки усім доказам, в тому числі і наданим стороною відповідача, не зазначив мотиви, з яких відхилив докази відповідача. Аналіз доказів у їх сукупності дає підстави дійти лише до висновку, що дійсно, позивач [PERSON] та її чоловік, як і свідки з їх боку, хоча і в меншій мірі, об`єднані належністю до одної групи колишніх військовослужбовців та членів їх сімей, які проходили разом службу, отримали квартири в одному будинку, підтримують один одного. Однак це не є підставою для ухвалення рішення про встановлення факту проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті спадкодавці, а тим більше для ухвалення рішення про усунення\~ від спадкування [PERSON] , який проживає в іншій державі, сам є особою похилого віку,\~ інвалідом другої групи. Крім того, навіть позивач не заперечує, що [PERSON] і [PERSON] підтримували родинні стосунки та того факту, що в цей п`ятирічний період (у 2013 році)\~ [PERSON] їздила до [PERSON] , знаходилась у нього більше місяця, з нею продовжували підтримувати родинні стосунки рідні з боку відповідач (невістка, племінниця). Надані позивачем докази щодо стану здоров`я [PERSON] свідчать, що фактично до травня 2014 року вона вела активний спосіб життя, самостійно обслуговувала себе, перебування в депресивному стані був обумовлений не фізично тяжким станом здоров`я, а усвідомленням втрати чоловіка, відсутності дітей, відсутністю поруч близьких родичів. Крім того, розглядаючи справу, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що як первісна позовна заява [PERSON] , так подані у подальшому уточнення не містять вимоги визнання недійсним свідоцтва про право [PERSON] на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.2-7, 198-200). В суді апеляційної інстанції [PERSON] пояснила, що це технічна помилка, допущена особами,\~ які виготовляли текст позовної заяви та уточненої позовної заяви. Вірогідно, що так воно й було, однак це не звільняє позивача від дотримання вимог ст. 119 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви, а суд не звільняє від обов`язку вживати передбачені законом заходи з метою сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, як цього вимагає ч.4 ст.10 ЦПК України, та спонуканню позивача в порядку, передбаченому ст.ст.121, 130 ЦПК України, до приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України, та вирішенню справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, як це передбачає ст.11 ЦПК України. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду першої інстанції про задоволення вимог [PERSON] вказаним вище вимогам закону не відповідає, а викладені в апеляційних скаргах доводи та матеріали справи не дають підстави апеляційному суду для ухвалення нового рішення про задоволення позову [PERSON] . За таких обставин апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] , а апеляційна скарга [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки відсутні передбачені законом підстав у задоволенні усіх її позовних вимог, не тільки помилково задоволених судом першої інстанції. Обґрунтовуючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на квартиру спадкодавця, суд обмежився лише посиланням на передчасність такої вимоги, хоча такі підстави відсутні незалежно від певниї етапів вирішення цього питання. Однак головний висновок про відмову у задоволення цієї вимоги [PERSON] є правильним, а тому підстав для його скасування не вбачається. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення про задоволення апеляційної скарги представника відповідача та про відмову у задоволенні позову [PERSON] , також задовольняє його вимогу про стягнення з позивача на користь [PERSON] судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 940 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial