Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

28 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 01 вересня 2007 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося та з серпня 2016 року припинили подружні відносини, проживають з цього часу окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач у підготовче засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. Неявка сторін не перешкоджає здійсненню підготовчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 вересня 2007 року ( а.с.4). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], який народився 15 січня 2009 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження дитини від 03 лютого 2009 року ( а.с.13). У відповідності дост.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов пророзірвання шлюбу, суд виходитьз того,що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюбстворює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2016 року, більше року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки поновлювати не бажають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. Згідно зіст.ст.56,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved