Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

26 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 04 жовтня 2011 року відповідач отримав від нього автомобіль марки «Renault Trafic» вартістю 11500,00 доларів США. Грошові кошти за вказаний автомобіль він зобов`язувався повернути протягом трьох днів. На підтвердження цього факту, відповідачем було надано особисту письмову розписку від 04 жовтня 2011 року із зазначенням умов їх повернення. В той самий день [PERSON] 1000,00 доларів США і згодом передав через спільного знайомого ще 5000,00 доларів США. Таким чином, залишилася сума боргу в розмірі 5500,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить згідно офіційного курсу долара США Національного Банку України на момент подання позову 154825,00 грн. (5500х28,15). Борг йому не повернуто, неодноразові звернення з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів [PERSON] ігноруються. 21 лютого 2020 року позивач направив письмову претензію про повернення грошових коштів, але відповідач не отримав вказаного листа, про що свідчить повідомлення про повернення рекомендованого листа. В результаті такої поведінки відповідача, 25 березня 2020 року він звернувся до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, тобто шахрайство. На вказану заяву відділом поліції повідомлено про необхідність вирішення спору в судовому порядку, так як в діях відповідача не вбачається ознак кримінального правопорушення і його звернення не підлягає внесенню до ЄРДР. Таким чином, розписка [PERSON] про зобов`язання повернути йому грошові кошти за автомобіль є борговим документом, власноручно ним написаний та підписаний та свідчить про існування між ними договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання відповідачем автомобіля, за який зобов`язувався повернути грошові кошти. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 154825,00 грн. у рахунок погашення боргу за розпискою від 04 жовтня 2011 року. Позивач у підготовче засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений в порядку, встановленому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до копії розписки від 04 листопада 2011 року, [PERSON] одержав від [PERSON] автомобіль Рено Трафік вартістю 11500,00 доларів США. Зобов`язувався повернути гроші за автомобіль на протязі трьох днів (а.с. 09). 21 лютого 2020 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] претензію про повернення грошових коштів за автомобіль в сумі 5500,00 доларів США в 30-денний термін від дня отримання претензії (а.с. 10). 26 березня 2020 року позивач направив до Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області заяву про відкриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України стосовно дій [PERSON] , [INFO] та внести відповідні відомості до ЄРДР (а.с. 12-13) Згідно повідомлень Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області від 17 грудня 2020 року та 12 травня 2020 року, за результатом звернення позивача по факту можливих неправомірних дій [PERSON] було встановлено, що вказаний інформація по вказаному факту не підлягає внесенню до ЄРДР так як в них не вбачається ознак кримінального правопорушення, має ознаки цивільно-правових відносин, тому з даного приводу радять звернутися до суду (а.с. 25,26). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ст.1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16. Наявна в матеріалах справи копія розписки є доказом передачі відповідачу автомобіля марки «Renault Trafic», який є предметом позики. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Приймаючи до уваги те, що за розпискою від 04 листопада 2011 року відповідачу було передано автомобіль «Renault Trafic», а не грошові кошти, підстави для стягнення грошових коштів за розпискою відсутні. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Враховуючи те, що відповідач не виконав зобов`язання за розпискою від 04 листопада 2011 року у виді сплати грошових коштів позивачу, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є віндикаційний позов про витребування майна з незаконного чужого володіння у порядку, встановленому ст. 387 ЦК України. Приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів, які не були предметом передачі за розпискою, суд дійшов висновку, що ним обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин, тому суд дійшов висновку про те, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed