Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

27.05.2021 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтував тим, що він, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому його син [PERSON] зареєстрований, однак з травня 2018 р. у вищезазначеному житловому будинку не проживає та на даний час йому, [PERSON] невідоме фактичне місце проживання його сина [PERSON] і цим самим порушує його, [PERSON] право власності на житло, в тому числі на оформлення субсидії та відчуження, хоча в даному житловому будинку не проживає. Представник позивача - адвокат Катрич П.С. в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у його та позивача відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного судового рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявив, відзиву не надавав відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання неодноразово не з`являвся, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а представник позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення у порядку спрощеного позовного провадження, про що 24.12.2021 р. постановив ухвалу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Гайсинська міська рада Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у його відсутність, позов задовільнити. З урахуванням письмової позиції представника позивача, третьої особи та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою представника позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , однак розпорядитися своїм майном, в тому числі на оформлення субсидії та відчуження не має можливості, оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, однак з травня 2018 р. не проживає в цьому житловому будинку і добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає, чим створює перешкоди власнику житлового будинку у здійсненні права власності на вказане нерухоме майно, вказані обставини у справі і висновки суду підтверджуються такими доказами: актом про встановлення факту фактичного проживання громадян за адресою [ADDRESS] (а.с.6), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 26.12.2005 р., власником житлового будинку є [PERSON] (а.с.а.с.7-11) договором дарування, посвідченого 22.03.1994 р. Гайсинською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №1-616 (а.с.а.с.12-13), договором купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченого 07.09.2005 р. приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцькою Ж.Й., зареєстрованим в реєстрі за №1723 (а.с.14), витягом з Державного реєстру правочинів №1447390 від 07.09.2005 р. (а.с.15), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9523344 від 10.01.2006 р. (а.с.16), копіями письмових записів із домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в житловому будинку [ADDRESS] (а.с.17). Спірні правовідносини регулюються: - ст. 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; - ст. 391 ЦК України за змістом якої власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; - ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік; - ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки встановлені обставини свідчать, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , проте він не бажає, щоб відповідач був зареєстрований у зазначеному житловому будинку, а відповідач [PERSON] за зазначеною адресою не проживає, вибув на інше місце проживання більше як один рік, з травня 2018 р. не проживає в цьому житловому будинку і добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає, чим створює перешкоди власнику житлового будинку у здійсненні права власності на вказане нерухоме майно і реєстрація проживання відповідача перешкоджає позивачу реалізувати в повному об`ємі його законне право власності на житловий будинок, то задля захисту прав позивача необхідно визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом в житловому будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved