Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

27 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 серпня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований за №8534 про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 62097,90 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що між ним та АТ КБ «ПриватБанк» 17 грудня 2012 року був укладений кредитний договір, за яким позивач одержав споживчий кредит у сумі 5000,00 грн. Ним добровільно на користь відповідача сплачено заборгованість в сумі 1687,91 грн, та сума боргу становить 3312,09 грн. 11 серпня 2017 року приватний нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 31 березня 2017 року в сумі 62097,90 грн. Уважав, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення банком вимог, що свідчить про існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 02 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито. 21 лютого 2019 року за клопотанням позивача [PERSON] судом витребувано докази. Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №57511411, що перебуває в провадженні старшого державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юхимець А.В., яке відкрите за оскаржуваним виконавчим написом від 11 серпня 2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за №8534. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника, надійшла заява, в якій представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглядати за відсутності представника, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання 05 червня 2019 року свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки представника в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судове засідання не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 14 червня 2019 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мін`юсту України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як убачається з Правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як установлено в судовому засіданні, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 11 серпня 2017 року вчинений виконавчий напис, який зареєстрований за №8534 про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів у сумі 62097,90 грн, яка виникла за період з 17 грудня 2012 року по 31 березня 2017 року та складається з заборгованості за тілом кредиту - 3312,09 грн, заборгованості за відсотками - 51152,58 грн, заборгованості з пені та комісії - 4200,00 грн, заборгованості по штрафам - 500,00 грн (фіксована частина) та 2933,23 грн (відсоток від суми заборгованості) (а.с.108). Виконавчий напис вчинено на підставі заяви відповідача від 11 серпня 2017 року, копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17 грудня 2012 року, розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2017 року, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, виписки з ЄДРПОУ. 17 грудня 2012 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «КБ «Приватбанк» за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг (а.с.54, 55-71). Позивач у позовній заяві не заперечує факту наявності у нього заборгованості перед відповідачем за кредитним договором, але не визнає її розмір. Зі змісту заяви відповідача від 11 серпня 2017 року вбачається, що у відповідача виникла кредитна заборгованість станом на 31 березня 2017 року в сумі 62097,90 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту - 3312,09 грн, заборгованості за відсотками - 51152,58 грн, заборгованості з пені та комісії - 4200,00 грн, заборгованості по штрафам - 500,00 грн (фіксована частина) та 2933,23 грн (відсоток від суми заборгованості) (а.с.109). Згідно розрахунку заборгованості за договором без номеру від 17 грудня 2012 року, укладеного між сторонами, відповідач здійснював платежі за кредитним договором 22 квітня 2013 року, 22 липня 2013 року та 13 серпня 2013 року (а.с.111-112). При цьому, виконавчий напис нотаріусом було вчинено на підставі заяви відповідача від 11 серпня 2017 року. Останній платіж здійснено 13 серпня 2013 року, тобто строк звернення сплинув 13 серпня 2016 року. Отже, виконавчий напис було вчинено поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, що передбачено статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України. Відповідач не довів належними та допустимими доказами безспірність заборгованості, що не визнається позивачем. Ураховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є наслідком задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати на суму 1441,40 грн які складаються з судового збору: - 704,80 грн за подання позову; - 352,40 грн за подання заяви про забезпечення доказів; - 384,20 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved