overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 29.09.1998р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай). У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги (а.с. 18). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 17). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка успадкувала предмети домашнього вжитку, вступила в управління (володіння) спадковим майном, взяла в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], яка померла 29.09.1998р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, у шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2014 році, мають сина [PERSON], [INFO], який живе з позивачкою. Подружнє життя не склалось внаслідок непорозуміння між ними, припинили спільне життя в грудні 2014 року. Просить шлюб розірвати, бажає залишити шлюбне прізвище. Позивачка в суд не прибула, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, доводи позову підтримує. Відповідач, повідомлений за його місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибув. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони в грудні 2014 року припинили спільне проживання, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з доводів позовної заяви та письмових доказів свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

27 липня 2016 року [PERSON] звернулася із вказаною заявою до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 травня 2016 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Вона не може звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки в свідоцтві про шлюб зі спадкодавцем її імя вказано Іраіда, замість [PERSON]. Наявні розбіжності позбавляють її права оформитися в спадкових правах. Заявниця та її представник в судовому засідання заяву підтримали та просили про її задоволення. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно довідки відділу ЗАГСу адміністрації Нейського району Костромської області від 15 листопада 1999 року № 46-с, [PERSON] народилася 05 квітня 1937 року в с. Ванеєво Нейського району Костромської області. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-УР № 281949, 24 лютого 1960 року [PERSON] одружився з [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Ванеєво Нейського району Костромської області, та остання прийняла прізвище [PERSON]. З копії паспорту серії ЕО № 256636 слідує, що [PERSON] народилася 05 квітня 1937 року в с. Ванеєво Нейського району Костромської області, та відповідно до штампу в паспорті, вона 24 лютого 1960 року уклала шлюб з [PERSON]. [PERSON] помер 26 травня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 241468. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з заявницею. У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт реєстрації шлюбу. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею права на отримання спадщини, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 26 травня 2016 року, а тому вимоги заявниці про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

27 липня 2016 року гр. [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на час навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є його рідним батьком, що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого повторно 29 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має таку можливість. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, у зв'язку з від'їздом на навчання, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання не заперечує. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається, що батьки [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від [INFO], шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05 грудня 2002 року. Однією сім'єю сторони не проживають, що підтверджується довідкою № 1356 виконавчого комітету Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області від 15.07.2016 року. На теперішній час позивач навчається в Морехідному училищі ім. О.І. Марисенка НУ «ОМА» на 2 (другому) курсі денного відділення та знаходиться на частковому державному утриманні (бюджетна форма навчання) з 01 вересня 2015 року. Строк закінчення училища 30 червня 2018 року. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги, визначивши розмір аліментів на навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення позивачем двадцяти трьох років, за умови продовження навчання. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

27 липня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 03.10.2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського РУЮ Тернопільської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 121. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем протягом двох останніх років між ними погіршувалося та в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилися двоє синів [PERSON], 04.04.2011 р., син [PERSON], 16.02.2015 року, однак сімю зберегти їм не вдалось. Протягом тривалого часу разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позов визнала. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 03 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського РУЮ Тернопільської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №121 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД № 059064 від 03.10.2009 р. Після реєстрації шлюбу відповідач отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], тривалий час разом не проживають, спільним побутом не поєднані, позивач не виявив бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст. ст.\~110,\~112 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

27 липня 2016 року до суду надійшла позовна заява від позивача [PERSON], в якій вона просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який 15 березня 2013 року зареєстрований виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 2 . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та повної втрати почуття любові. Тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, примирення не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі , просила їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «Лівандовська». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 15 березня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 2 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 188171, видане 18 вересня 2013 року (а.с. 7). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

27 липня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її діда [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року у м. Донецьку. На обґрунтування заяви послалася на те, що її дід помер [INFO] року в м. Донецьку, про що Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Донецька було видане лікарське свідоцтво про смерть № 122 від 09.04.2016 року. Встановлення даного факту необхідно їй для прийняття спадщини. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» це свідоцтво є недійсним і не створює правих наслідків. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві відмовив у видачі свідоцтва про смерть її діда, що є підставою для звернення до суду. До суду [PERSON] надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві свого представника до суду не направив, надіславши заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на таке. Заявник [PERSON], [INFO], є онукою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5-7). Згідно даних свідоцтва про смерть № 122, виданого 09.04.2016 року Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Донецька, [PERSON] помер [INFO] року в м. Донецьку внаслідок хронічної ниркової недостатності (а.с.8). За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане на тимчасово окупованій території України, воно є недійсним і не створює правових наслідків, а тому відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може здійснити державну реєстрацію його смерті, що є підставою для встановлення факту смерті в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

27 липня 2016 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року у м. Донецьку. На обґрунтування заяви послалася на те, що її матір померла [INFO] року в м. Донецьку, про що видане свідоцтво про смерть, актовий запис № 597 від 28.06.2016 року, складене Донецьким міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» це свідоцтво є недійсним і не створює правих наслідків. Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовив у видачі свідоцтва про смерть її матері, що є підставою для звернення до суду. Встановлення даного факту необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть для прийняття спадщини. До суду [PERSON] надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Дарницький районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свого представника до суду не направив, надіславши заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на таке. Заявник [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11-12). Згідно даних довідки про смерть та свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року в м. Донецьку внаслідок органічного маячного розладу (а.с.14,15). За приписами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видане на тимчасово окупованій території України, воно є недійсним і не створює правових наслідків, а тому відділ державної реєстрації актів цивільного стану не може здійснити державну реєстрацію її смерті, що є підставою для встановлення факту смерті в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

27 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 квітня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 175. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у грудні 2015 року в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила шлюб розіврати. Відповідач в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, згодний на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 квітня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.11). Сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9-10). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили в грудні 2015 року. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved