Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

28.09.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обгрунтування якого вказала, що вона до 11.07.2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] рішенням суду шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З часу розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Враховуючи відсутність у відповідача постійного місця роботи та нерегулярний, мінливий дохід, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно від дня подання позову до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов у повному обсязі. Суду пояснила, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Крім першої дитини, позивач має малолітню дитину від другого шлюбу, в теперішній час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує соціальну допомогу на другу дитину в розмірі 860,00 грн. щомісячно. Пояснила, що відповідач практично з дитиною не спілкується, іноді надсилав кошти на утримання дитини, але робив це не регулярно та в розмірах, які не дозволяють утримувати дитину. Пояснила, що вона не має можливості самостійно утримувати дитину, дитина потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Просила стягнути аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, оскільки вважає цю суму достатньою, для утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 300,00 грн. Пояснив, що він дійсно є батьком [PERSON], [INFO], батьківство не оспорює, дитина проживає з позивачем. Він з 2014 року перебуває в іншому шлюбі, від якого має дитину 2014 р.н. Його дружина не працює, оскільки перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Він з лютого 2015 року не має постійного місця роботи, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, його дохід складається із тимчасових заробітків, дохід в середньому становить 2000,00 грн. в місяць. Не заперечує проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Зазначив, що інших утриманців крім двох малолітніх дітей не має, інших аліментних зобов»язань не має, є працездатною особою, хронічних захворювань не має. Також вказав, що протягом 2012 - 2013 років за змогою нерегулярно надсилав позивачу гроші на утримання сина. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 11.07.2012 року було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище «[PERSON]». Рішення суду набрало законної сили 24.07.2012 року (а.с.7).09.08.2014 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила призвіще на «[PERSON]» (а.с.5). Факт проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з позивачем підтверджується довідкою виконкому Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 1818 від 25.09.2015 року (а.с.9) та відповідачем не оспорюється. Також в судовому засіданні відповідач підтвердив, що він не надає регулярної допомоги позивачу на утримання дитини, батьком якої він є, мотивуючи це відсутністю постійного заробітку. Таким чином суд встановив, що відповідач є батьком дитини, з дитиною не проживає, на час розгляду справи в суді відповідач стабільного доходу не має, оскільки втратив роботу, його доходи мають непостійний та мінливий характер. Вказані обставини визнані сторонами та додатково підтверджені письмовими доказами, дослідженими судом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення повноліття. За ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходів його матері (батька) та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, частину доходу отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника або отримувача аліментів може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач [PERSON] має нерегулярний, непостійний дохід, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на утримання дитини, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує відсутність у відповідача постійного місця роботи; наявність у відповідача другої дитини [INFO]; те, що відповідач є працездатною особою, розмір доходів відповідача, який він повідомив під час розгляду справи, належний стан здоров»я відповідача. При визначені розміру аліментів, які на думку суду мають бути стягнуті з відповідача на утримання сина [PERSON], суд враховує, що обов»язок по отриманню дитини покладений на його батьків порівну. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, встановлений з 01.09.2015 року Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» становить 1167,00 грн. Враховуючи рівні обов»язки батьків дитини по її утриманню, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті в розмірі, який не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши всі надані сторонами докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно з дати набуття судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial