Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

27 січня 2016 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилається на те, що 13 вересня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 253/2511BCL на суму 11368 грн. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобовязалася повернути кошти в повному обсязі та в обумовлені строки. В подальшому, між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року. 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1706/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує. Таким чином, [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року в сумі 9593 грн. 42 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 65). Відповідач в судове засідання двічі не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджено повідомленнями про отримання нею судових повісток. Про причини неявки суд не повідомлено (а.с. 51, 68-69). Суд вважає, що відповідач не зявилась до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 вересня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 253/2511BCL на суму 11368 грн. з кінцевим строком повернення до 13 вересня 2014 року (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування з цільовим використанням: на поточні потреби, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання за даним договором в повному обсязі. В подальшому, між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року (а.с. 22). 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 1706/01 (а.с 26-28), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року, що підтверджено витягом з Додатку № 1 до договору факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року (а.с. 25). Відповідач свої зобовязання за умовами кредитних договорів не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобовязань або відповідальності перед боржником у звязку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Таким чином, [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року в сумі 9593 грн. 42 коп., яка складається з наступного: -3024 грн. 11 коп. заборгованість за основною сумою боргу; -1214 грн. 85 коп. заборгованість по процентах та комісією; -5354 грн. 46 коп. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 253/2511BCL від 13 вересня 2011 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 21). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved