Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

27.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно у твердій грошовій сумі 643 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.10.2005 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON] [INFO]. 12.12.2012 року рішенням суду шлюб з відповідачем було розірвано. З 15.05.2012 року до теперішнього часу відповідач жодного разу не поцікавився їх сином, жодного разу не брав участі в його утриманні та вихованні. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі відповідача. Спільний син постійно проживає разом з нею та перебуває виключно на її утриманні. Вона неодноразово телефонувала відповідачеві з проханням про матеріальну допомогу в утримання спільного малолітнього сина, однак відповідач у категоричній формі відмовляв. Відповідач не виконує покладений на нього законом батьківський обов'язок з виховання та утримання спільного малолітнього [PERSON]. В телефонній розмові відповідач скаржився, що не має стабільного доходу, живе за рахунок тимчасових робіт. 11.10.2013 року вона зареєструвала новий шлюб з [PERSON] При спільному проживанні 04.12.2013 р. у неї народився син [PERSON]. На теперішній час вона з спільним сином [PERSON] проживає за адресою нинішнього чоловіка [PERSON] У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Представник Управління служби у справах дітей не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Прокурор не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення спору поклався на розсуд суду. Відповідач не зявився, про день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 14.10.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу. Відповідно до Свідоцтва про народження, [PERSON] народився 22 березня 2006 року, у графах «батько» записаний [PERSON], «мати» - [PERSON]. 12.12.2012 року заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб зареєстрований 14.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 11.10.2013 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], від сумісного проживання з яким 04.12.2013 року народився син [PERSON]. Як вбачається з характеристики директора школи, [PERSON] 2006 року є учнем 3-А класу Манченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Харківської районної ради Харківської області. Батько [PERSON] свою дитину [PERSON] за час перебування у школі жодного разу не відвідував, з класним керівником не спілкувався. Сімя, в якій на даний час виховується хлопчик, приділяє велику увагу дитині, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться поведінкою та навчанням дитини. Згідно з довідкою Харківського авіаційного інституту від 12.06.2015 року, довідкою від 06.07.2015 року та акту від 15.06.2015 року Виконавчого комітету Манченківської селищної ради Харківського р-ну Харківської області, позивачка з сином [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO], однак фактично проживають разом з чоловіком [PERSON], сином [PERSON] [INFO] за адресою: Харківська обл., с. Травневе, вул. Зелена,9. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2006 року вона перебуває у дружніх відносинах з [PERSON] Її чоловік [PERSON] є хрещеним батьком дитини [PERSON] [PERSON]. Перший чоловік [PERSON] [PERSON] за час спільного проживання подружжя, мало часу проводив з родиною. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано у 2012 році, після чого [PERSON] з [PERSON] не проживав, з дитиною не спілкувався, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймав. Вона дуже часто буває у [PERSON], вона тісно з [PERSON] спілкується, однак [PERSON] більше з дитиною не бачила, розвитком дитини [PERSON] не цікавиться. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знає 3 1997 року та перебуває з нею у тісних дружніх відносинах. Коли вона приходила в гості до [PERSON], то [PERSON] вона ніколи не бачила в родині. [PERSON] родиною та спільним сином [PERSON] не цікавився, не приймав участі у його вихованні, тому [PERSON] в 2011 році пішла від [PERSON], проживали окремо. [PERSON] взагалі кудись пропав, матеріально не забезпечував сина, інтересу до дитини не проявляв, участі у вихованні не приймав. Ніяких перешкод для спілкування [PERSON] з сином, [PERSON] не чинила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] перебуває у дружніх відносинах. Після народження спільного сина участі у вихованні сина [PERSON] достатньо не приймав, його часто не було вдома. З 2012 року вона [PERSON] взагалі не бачила в родині, хоча вона часто їздить в гості до [PERSON]. [PERSON] взагалі усунувся від виховання сина, не цікавився його розвитком, участі у вихованні сина [PERSON] не приймав, матеріально не забезпечує сина. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 26.10.2015 року, малолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю, [PERSON], вітчимом [PERSON] та молодшим братом, [PERSON], [INFO], за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Травневе, вул. Зелена, буд. № 9, де для дитини створені належні умови для всебічного розвитку. [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, на засідання Комісії не з'явився, хоча був повідомлений належним чином. Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги сел. Пісочин Харківського району» [PERSON] обслуговується в амбулаторії загальної практики сімейної медицини сел. Манченки з 20.08.2012. В разі хвороби догляд за дитиною здійснює мати, [PERSON] Відомості про батька дитини відсутні. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, в інтересах дітей, Управління служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» N3 від 30.03.2007 року - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] [INFO] з середини травня 2012 року, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На підставі викладеного, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, має мінливий дохід, інших осіб на утриманні не має, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та призначити стягнення аліментів твердій грошовій сумі у розмірі 643 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, то з відповідача підлягає стягнення на користь позивача сплачений судовий збір за вимогами щодо позбавлення батьківських прав у розмірі 243 грн. 60 коп. Оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved