Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

28.04.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих та просив стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 6385 грн 05 коп, середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31540,30 грн. та індексацію заробітної плати в розмірі 5657,57 грн. обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач працювала на підприємстві відповідача та була звільнений із роботи за п. 1 ст.. 36 КЗпП України, однак остаточного розрахунку при звільненні з нею не провели. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. За згодою позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював на підприємстві відповідача контролером на контрольно-пропускному пункті та був звільнений з посади 29.10.2014 року, згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 8) та копією довідки Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області № 11043/Г/25-26-08-01-10 від 11.04.2016 року (а.с. 11). При звільненні з позивачем розрахунку не було проведено. Як повідомила суду позивач довідку, про розмір заборгованості відповідачем їй надано не було, а її заява від 18.01.2016 року (а.с. 10) залишилась без відповіді. Відповідачем на запит суду довідку про розмір заборгованості із заробітної плати [PERSON] та довідки про її середньомісячну та середньоденну заробітну плату також надано не було. Розмір заборгованості розрахований позивачем відповідачем не оскаржений. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до розрахунку позивача розмір її середньоденної заробітної плати становить 58,30 грн. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.05.2014 року по 27.05.2016 року за 511 робочих днів становить 29791 грн. 30 коп, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно з п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати. Відповідно до п. 4 Зазначеного Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Отже, розмір компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2013 року по 01.02.2016 року складає 5657,57 грн. Сума компенсації розрахована, відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 та підлягає стягненню з відповідача. У задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заробітну плату за один місяць задоволенню не підлягає, оскільки позивачем заявлено неконкретну вимогу - не вказано, яку саме суму він хоче стягнути та за який місяць, крім того суд не знаходить правових підстав для задоволення такої позовної вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір та 500,00 грн. витрат на правову допомогу понесених позивачем.

Outcome: partial