Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

28.11.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму в розмірі 56210, 68 грн., з якої 28105,334 грн. завдаток і 28105,334 грн. додаткова сума у розмірі завдатку. Зазначені суми позивач проси стягнути з відповідача, посилаючись на умови попереднього договору, який укладено сторонами 11.11.2017 року щодо подальшої купівлі- продажу нерухомого майна. Однак, в подальшому 13.06.2019 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог з доказами направлення її копії відповідачеві і фактично зменшено позовні вимоги, а саме:позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений аванс в розмірі 28105,334 грн, а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 11.11.2017 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна. Предметом попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна є угода сторін, відповідно до якої продавець зобов`язується в термін до 01.12.2017 року продати і укласти з покупцем договір купівлі-продажу в нотаріальній формі (основний договір), а покупець зобов`язується купити квартиру за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до умов договору покупець передав, а продавець прийняв у рахунок оплати вищевказаної квартири забезпечувальну суму (завдаток) в розмірі 1000,00 доларів США. Передача грошей здійснена готівкою в доларах США. Однак, відповідач як продавець, своє зобов`язання за попереднім договором не виконав, оскільки у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений не був. Крім того, попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 11.11.2017 року, нотаріально не посвідчений. А тому, посилаючись на норми матеріального права, позивач зазначає, що грошові кошти є не завдатком, а авансом, який підлягає поверненню в розмірі сплаченої суми. Сума авансу 1000,00 доларів США, офіційний курс гривні до іноземної валюти за 100 доларів США на 28.11.2018 року (на дату подання позову) становить 2810,5334 грн., що відповідає 28,105334 грн. за 1 долар США, отже, сума повернення відповідачем авансу становить 28105,334 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача в уточненому позові. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання (а.с. 17-18). Відповідачем подано відзив на первісний позов, в якому [PERSON] зазначив, що, оскільки, попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 11.11.2017 року нотаріально не посвідчений, то він є нікчемним. Окрім того, відповідач вказує, за умовами договору позивач мав передати йому завдаток в розмірі 1000,00 доларів США, чого в дійсності ним зроблено не було. Тому, оскільки [PERSON] не підтвердив своїх дійсних намірів щодо придбання у власність квартири [ADDRESS] шляхом передачі завдатку, то й основного договору укладено не було. У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що підстави для стягнення з нього коштів в розмірі 1000,00 дол. США в якості додаткової сплати суми у розмірі завдатку, що визначено відповідним пунктом попереднього договору, також відсутні (а.с. 34-35, 38-39). 03.05.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що сторони в п.п. 14, 18, 23 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.11.2017 року дійшли згоди, що покупець передав, а продавець прийняв у рахунок оплати за вищевказану в п. 1 квартиру забезпечувальну суму (завдаток) в розмірі 1000,00 доларів США. Передача грошей здійснена готівкою в доларах США. У разі укладення договору купівлі-продажу відповідно до умов цього договору гарантійна сума залишається у продавця і зараховується в рахунок оплати за об`єкт нерухомості при оформленні договору купівлі-продажу квартири. Підписанням цього договору продавець підтверджує факт отримання від покупця завдатку (забезпечувального платежу) в розмірі, зазначеного в п. 14 даного договору (а.с. 45). Представник позивача Тур Р. С., який діє на підставі довіреності, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.11. 2017 р. між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого, згідно п. 1 Договору, є угода сторін, відповідно до якої продавець зобов`язується в термін до 01.12.2017 року продати і укласти з покупцем договір купівлі-продажу в нотаріальній формі (основний договір), а покупець зобов`язується купити трикімнатну ізольовану квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). Вказаний договір підписаний [PERSON] та [PERSON] у присутності свідків, проте нотаріально не посвідчений. Згідно п. 19 вказаного Договору оформлення договору купівлі-продажу здійснюється у приватного нотаріуса ХМНО Дєгтярьової А.В. за адресою: [ADDRESS] 19. Пунктом 14 Договору визначено, що у відповідності зі ст. 635 ЦК України, підтверджуючи намір укласти Основний договір купівлі-продажу квартири, вказаної в п. 1 цього Договору до 01.12.2017 року та з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього Договору, покупець [PERSON] передав, а продавець [PERSON] прийняв у рахунок оплати за вищевказану в п. 1 квартиру забезпечувальну суму (завдаток) в розмірі 1000,00 доларів США. Передача грошей здійснена готівкою в доларах США. В п. 18 Договору зазначено, що у разі укладення договору купівлі-продажу у відповідності з умовами цього договору гарантійна сума залишається у продавця і зараховується в рахунок оплати за об`єкт нерухомості при оформленні договору купівлі-продажу квартири. Підпунктом «Б» пункту 23 Договору передбачено, що підписанням цього Договору продавець підтверджує факт отримання від покупця завдатку (забезпечувального платежу) в розмірі, зазначеному в п. 14 даного Договору. Отже, сторони умовами попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.11.2017 року дійшли згоди, що покупець передав, а продавець прийняв у рахунок оплати за вищевказану в п. 1 квартиру забезпечувальну суму (завдаток) в розмірі 1000,00 доларів США. Однак, відповідач, як продавець, своє зобов`язання за вказаним попереднім договором не виконав, оскільки у встановлений строк, а саме до 01.12.2017 року, основний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було. Відповідач не з`являвся до нотаріуса для укладення основного договору купівлі-продажу в нотаріальній формі, що вбачається зі свідоцтв, складених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А. В. від 30.11.2017 року та 01.12.2017 року, а також нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 01.12.2017 року (а.с. 7, 8, 9). 21.11.2018 року позивачем на адресу [PERSON] направлено вимогу про повернення суми завдатку в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується копією вимога та документів, що свідчать про її відправлення (а.с. 10, 11, 12). Проте, відповідач на таку вимогу не відреагував, грошові кошти [PERSON] не повернув. Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати. З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне. По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто, це не може бути попередній договір про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі. По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена в ухвалах судової палати з цивільних справ від 26.02.2004 року, від 13.10.2005 року, а також від 21.06.2006 року вбачається, що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,6\~ст.\~81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву визнано, що 11.11.2017 року між ним, [PERSON] , та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна в простій письмовій формі (а.с. 34-35, 38-39). Таким чином, відповідач сам спростовує свої твердження, що позивачем не передано йому завдаток в розмірі 1000,00 доларів США, оскільки підписавши вказаний Договір, згідно підпункту «Б» п. 23, [PERSON] підтвердив факт отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 1000,00 доларів США. Отже,\~враховуючи викладене,\~суд вважає,\~що позивачем\~передано відповідачу\~грошові кошти\~у сумі\~1000,00\~доларів США\~саме в\~якості авансу.\~Однак,\~оскільки договір\~купівлі-продажу\~між сторонами\~в подальшому\~не укладався,\~що визнано\~як позивачем\~так і\~відповідачем, сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17 від 01.03.2017 року, згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази,суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому відповідачем не доведено будь-якими доказами відсутність у нього зобов`язань перед позивачем щодо повернення авансу, а твердження відповідача про нікчемність в цілому попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки для дійсності умов щодо авансу ЦК України не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення договору. Враховуючи викладене, суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог про стягнення суми авансу саме у гривневому еквіваленті станом на день подачі позову, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає аванс у розмірі 1000,00 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на час звернення з вказаним позовом до суду 28.11.2018 року, становить 28105,33 грн. Окрім того, у зв`язку з задоволенням позову та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до квитанції від 28.11.2018року у розмірі 704,80 грн. (а.с. 2). Враховуючи викладене,

Outcome: approved