overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17.07.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2010 року, актовий запис №653 (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.09.2011 року, актовий запис № 829 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Як встановлено в судовому засіданні шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2015 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

\~ \~ 29.03.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини \~ доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~ \~ В обґрунтування позову позивач вказувала, що перебуває з відповідачем в\~шлюбі, зареєстрованому 06.05.2011 року у виконкомі Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актровий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. \~ \~ \~ Посилаючись на те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, [PERSON] просила позов задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ Позивач\~[PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в своїй заяві позов визнав, просив розглядати справу без його участі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. \~ \~ \~ Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ \~ \~ \~ \~ Сторони сумісне господарство не ведуть, у шлюбних відносинах не перебувають. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і не бере участі в її вихованні. Дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. ст. 180-182; 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька.\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~ на\~ одну\~ дитину\~ не може бути меншим,\~ ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідач [PERSON] є працездатним, доказів про наявність на його утриманні інших осіб суду не надав, тому суд вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, що буде відповідати вимогам ст. ст. 180,182 СК України.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягають негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 31 жовтня 1999 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у виконавчому комітеті Плахтіївської сільської ради Саратського району, Одеської області, актовий запис № 28. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За час перебування у шлюбі їх стосунки з відповідачкою поступово погіршувались. В них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо з 2013 року, та не ведуть спільне господарство. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою неможливо, тому просив шлюб розірвати. У дане судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити ( а.с.26). Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, до суду не зявилася, не повідомила суд про причину неявки (а.с. 25). Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 5). Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження (а.с. 6, 7). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Келембет».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 9763,35 грн. та про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 01.12.2015 року і по день фактичного розрахунку, який підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що згідно наказу відповідача №341/к від 26.11.2015 року, позивач з 30.11.2015 року був звільнений з роботи за власним бажанням - ст.38 КЗпП України (а.с.3-5) Відповідач на момент звільнення працівника з роботи не здійснив виплату позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 9763,35 грн (а.с.9). Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України - підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач, в порушення вимог ст.ст.115, 116 КЗпП України, не виплатив позивачу на момент звільнення належні грошові суми по заборгованості із заробітної плати в розмірі 9763,35 грн (з яких утримані податок та обовязкові платежі), суд покладає на відповідача також обовязок виплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи за період з 01.12.2015 року і по день ухвалення судового рішення у справі в розмірі 8930,10 грн (103 робочих дні Х 86,70 грн середньоденного заробітку), із утриманням із вказаної суми податку та обовязкових платежів і ці обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі (за дві позовні вимоги) - необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №25 в будинку №74 по вулиці Пятницька в місті Чернігів Чернігівської області по причині не проживання там без поважних причин понад шість місяців, який підтримав в судовому засіданні. Відповідач в судове засідання повторно не прибув без поважних причин. Треті особи в судове засідання не прибули. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстровані в [INFO], що підтверджується довідкою з місця проживання від 02.03.2016 року, співвласниками помешкання є позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON], останній (своїй сестрі) відповідач подарував належну йому 1/4 частину квартири 02.02.1999 року (а.с.8,5). Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивач не подав до суду доказів про те, що відповідач згідно ст.71 ЖК України був відсутній без поважних причин понад шість місяців в квартирі [ADDRESS], а тому ці обставини є підставами для відмови в задоволенні позову. Понесені позивачем судові витрати по справі із сплати судового збору необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем укладений 04.05.1996 року. У шлюбі народилося двоє дітей, з яких дочка вже повнолітня. На утримання сина відповідач коштів не надає, проживає окремо, а їй самій важко забезпечувати утримання дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що участь в утриманні сина бере, однак протягом останнього часу не може знайти роботу та немає доходів. Зазначив, що на сплату аліментів погоджується, однак не зміг визначитись у якому саме розмірі. Заслухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Установлено, що сторони уклали шлюб 04.05.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 283820 від 04.05.1996 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією його свідоцтва про його народження серії І-СГ № 174720 від 20.10.1999 року. Дитина фактично перебуває на утриманні позивача. Відповідач коштів на утримання сина не надає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи наведене, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з нступних підстав . Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.03.2012 року, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, з березня 2013 року сторони проживають окремо . Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

29.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 17.11.2000 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій не заперечує проти розірвання шлюб з позивачем. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2000 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

29.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 25.07.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Фактично сімейні правовідносини припинені з січня 2016 року. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25.07.2009 року у виконкомі Красноторської селищної ради міста Краматорська Донецької області, актовий запис за № 24, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

29.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 08 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 246. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Як зазначено у позовній заяві, шлюбно - сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство між сторонами не ведеться, вони проживають окремо. Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище «Колесник», а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у виді судового збору. У судове засідання позивачка не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги те, що, сторони вже припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя та збереження сімї між сторонами неможливе, суд дійшов висновку про те, що шлюб між подружжям має бути розірвано. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

29.03.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 11.06.2010 року. Згідно договору [PERSON] отримав кредитну картку «Універсальна». 02.08.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на «Універсальна Gold» відповідно до якої він отримав кредит у розмірі 19000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 54611,15 грн., яка складається з наступного: 19000,00 грн. заборгованість за кредитом; 32534,43 грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн.- фіксована частина штрафу; 2576,72 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 54611,15 грн., а також судові витрати: 1378,00 грн. - судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути в його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується кредитною угодою б/н від 11.06.2010 року, довідками-розрахунками за кредитним договором, з яких убачається, що відповідач одержав від позивача кредит, має заборгованість за кредитом, яку не погашає. Як вбачається зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок однобічної відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved