Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

27 червня 2018 року [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до\~\~ [PERSON] про стягнення суми боргу. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 18 січня 2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав\~\~ [PERSON] , а остання отримала суму позики у розмірі 1700 доларів США, що на той час було еквівалентно 48\~110,00 гривень, які зобов`язалась повернути в строк до 18.03.2018 року, що підтверджується написаною відповідачем власноручно та двома свідками [PERSON] та [PERSON] борговою розпискою. Однак, взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів\~відповідач\~\~ [PERSON] \~станом на\~26.03.2018\~року не\~виконала. Оскільки\~відповідач [PERSON] на день звернення з позовом до суду не виконала взяті на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 3\~413,89 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 89\~579,42 грн., з яких: 1700 доларів США - сума основного боргу, що по курсу НБУ на день написання позову складає 44\~606,13 грн., 13,98 доларів США 3% річних за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн., 1700 доларів США розрахунок 1% пені за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, (1700 (борг) х 1% (в день) = 17 доларів за день, 17х100 (кількість прострочених днів) = 1700 доларів США та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином , подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідач [PERSON] \~про час\~та\~місце\~розгляду справи\~була\~повідомлена\~у встановленому\~законом\~порядку,\~відповідно\~до\~ ч.11\~\~ст.\~128\~ЦПК\~\~України.\~\~Оскільки\~за даними\~\~\~ГУДМС \~УДМС\~\~України \~в\~Закарпатській\~області [PERSON] \~знята з\~реєстраційного \~обліку \~05.08.2016\~року,\~то [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке було розміщено з 31.07.2020 року та з 07.10.2020 року. Відповідно до\~ч.11\~ ст.\~128\~ЦПК \~України з\~ опублікуванням\~ оголошення\~ про\~виклик \~відповідач \~вважається \~повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Окрім того, відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена за адресою попередньої реєстрації, що стверджується\~зворотнім повідомленням яке повернулося на адресу суду\~ з відміткою Укрпошти\~ \~« адресат відсутній»\~ за\~ № 8800024585765. Відповідно до ч.4\~ст.12\~ЦПК\~України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4\~ст.223\~ЦПК\~України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлена належним чином не з`явилася до суду без\~повідомлення\~причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і\~вирішення спору\~по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах\~заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно з ч.7ст.81ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору,\~з\~власної ініціативи, крім витребування доказів судому\~випадку, коли він має\~сумніви\~у добросовісному\~здійсненні\~учасниками справи їхніх процесуальних\~прав або\~виконанні\~ обов`язків\~щодо\~доказів,\~а\~також\~інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює\~наявність або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і заперечення\~учасників\~справи,\~та інших обставин,\~які\~мають значення\~для вирішення\~справи\~(ч.\~1ст.76ЦПКУкраїни). Принцип захисту судом порушеного права особи\~будується при\~встановленні\~ порушення\~такого\~права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого\~ цивільного\~права у\~разі його порушення, не визнання\~або\~ оспорення\~(ч.1ст.15ЦКУкраїни). Відповідно до ч.1ст.16ЦК України кожна особа має право\~звернутися до суду а\~захистом\~свого особистого немайнового або\~майнового права та інтересу.\~Частина\~2 ст.16ЦК\~України\~передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність\~ відповідного\~порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її\~звернення до суду, порушення має\~бути реальним,\~стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи\~інтересів\~особи,\~яка\~стверджує\~про їх порушення. Гарантоване статтею\~55 Конституції України\~й\~конкретизоване у законах\~України\~право нас удовий захист передбачає\~ можливість\~ звернення\~до суду за захистом порушеного права, але вимагає,щоб стверджене\~ порушення\~ було\~обґрунтованим. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 18 січня 2018 року [PERSON] складено боргову розписку згідно змісту якої [PERSON] \~ позичила\~в борг\~1700\~,00\~доларів США\~ (\~ еквівалент\~ на\~день отримання\~ 48,110\~грн.\~)від [PERSON] , які зобов`язалася повернути в гривневому еквіваленті на день поверення до 18.03.2018 року в повному обсязі, що стверджується розпискою копія якого приєднана до матеріалів справи .(а.с.7). Окрім того, згідно розписки [PERSON] взяла на себе зобов`язання за кожен день прострочки сплатити пеню в рзмірі 1% від суми позики, що підтверджується написаною відповідачем власноручно та двома свідками [PERSON] та [PERSON] борговою розпискою, копія якої приєднана до матеріалів справи .(а.с.7). Однак, взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів відповідач\~\~ [PERSON] станом на 26.03.2018 року не виконала. Аналізуючи зміст наданої [PERSON] розписки від 18.01.2018 р. вбачається, що така свідчить про взяття на себе [PERSON] безумовного обов`язку повернути зазначену в розписці суму, складену в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , а також про взяття на себе [PERSON] безумовного обов`язку за кожен день прострочки сплатити пеню в рзмірі 1% від суми позики. Як стверджується позивачем у позовній заяві, [PERSON] у добровільному порядку та в строк зазначений у розписці не повернула взяті в борг кошти. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями\~ЦК України. Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики, є цивільно-правовими та урегульовані положеннями\~ЦК України. Відповідно до\~ст.1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі\~обов`язки\~за ним, у тому числі повернення\~предмета позики або\~визначеної кількості\~речей\~того\~ж\~роду та такої\~ж якості, несе позичальник, а позикодавець\~набуває за цим\~договором\~тільки\~права. Згідно із частиною другою\~статті 1047ЦКУкраїни\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої\~статті 207ЦКУкраїни\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а\~саме\~розписка\~про отримання коштів, зі змісту якої можливо\~установити, що відбулася\~передача\~певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою\~статті 1049ЦКУкраїни\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Вказана вище правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 - за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічна правова позиція викладена Великою\~Палатою\~Верховного\~Суду\~ в постанові від 16 січня 2019 року по справі 464/3790/16-ц. Таким чином, дослідивши зміст розписки вбачається, що передача грошових коштів у сумі 1700 доларів США, що є еквівалентно на день отримання 48\~110,00 гривень була здійснена в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки зазначено, що «отримала грошові кошти в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] », а відтак суд приходить до висновку про те, що факт отримання відповідачем [PERSON] в борг грошової суми у позивача підтверджено. Отже, розписка як документ, виданий позичальником позикодавцю , що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. До цього зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року. Така позиція міститься в інших постановах ВС від 10.12.2018 року ( справа № 319/1669/16); від 12.09.2019 року ( справа № 604/1038/16). Зі змісту наданої [PERSON] розписки від 18.01.2018 р. вбачається, що така свідчить про отримання від [PERSON] грошей в сумі 1700 доларів США, що є еквівалентно на день отримання 48\~110,00 гривень та про взяття на себе обов`язку їх повернути [PERSON] . Розписка, що написана відповідачем\~ [PERSON] та надана\~позивачеві [PERSON] , відповідає формі,\~встановленій для\~договору позики,\~що\~передбачена\~в ст. 1047\~ЦК України. Отже, означена розписка\~підтверджує дві обставини: факт отримання\~відповідачем [PERSON] в\~якості позики грошей в сумі 1700 доларів США, що є еквівалентно на день отримання 48\~110,00 гривень\~та волевиявлення\~позикодавця\~і\~боржника, зокрема,\~ позикодавця щодо надання позики,\~а також\~зобов`язання\~відповідача, з яким погодився позивач, що\~повернення боргу\~буде здійснено\~до\~18.03.2018 року. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1049ЦКУкраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається із змісту наданої [PERSON] розписки від 18.01.2018 року, така містить встановлення строку повернення позики. Таким чином, факт отримання відповідачем у позивача в борг 1700 доларів США з кінцевим терміном повернення 18.03.2018 року підтверджується розпискою від 18.01.2018 року. Аналізуючи норми ст. ст.\~1046,\~1047,\~1049ЦКУкраїни\~у взаємозв`язку з обставинами справи суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики. Обставин на підтвердження повернення боргу чи не одержання в борг коштів судом встановлено не було. За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок\~не належного виконання\~ відповідачем\~ [PERSON] зобов`язання за договором позики від 18.01.2018 року. За змістом ст.527\~Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний\~виконати свій\~ обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, \~якщо інше не\~встановлено\~ договором\~або законом,\~не\~випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст.525ЦКУкраїни). Зобов`язання припиняється\~виконанням, проведеним \~належним\~ чином\~ (ст.\~599\~Цивільного\~кодексу України). Враховуючи те,\~що строк\~виконання\~зобов`язання\~настав,\~приймаючи до\~уваги те,\~що доказів\~повернення\~боргу\~в сумі\~1700\~доларів США,\~станом на\~день розгляду\~справи відповідачем\~не надано,\~не надано\~будь яких\~інших доказів\~у підтвердження\~відсутності його\~обов`язку\~зі сплати\~заявленої в\~позові заборгованості,\~у зв`язку\~з чим\~суд доходить\~висновку\~про наявність\~підстав для\~стягнення з\~відповідача суму\~боргу в\~розмірі 1700\~доларів США,\~що по\~курсу НБУ\~(26,24\~грн.\~за \~один долар\~США)\~становить 44\~608,00\~гривень,з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд відзначає,\~що будь-яких доказів щодо повернення відповідачем позивачу боргу в сумі 1700 доларів США, сторонами спору до суду не подано. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суму пені в розмірі 1700 доларів США, за порушення позичальником строків повернення позики установлених договором. Згідно договору при порушенні позичальником строків повернення позики, установлених договором, відповідачка повинна сплатити позикодавцю пеню в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення. Згідно ч. 1\~ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання\~\~може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно\~до\~ст.\~611\~Цивільного\~кодексу\~України\~у\~разі\~порушення\~зобов`язання\~ настають\~ правові\~наслідки,\~встановлені\~договором\~або\~законом,\~зокрема\~сплата\~неустойки. У відповідності зі\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення\~\~боржником\~\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного\~\~грошового\~\~зобов`язання за кожен день прострочення виконання. На підставі умов договору, позивач, за\~\~порушення відповідачем строків повернення позики установлених договором, нарахував пеню в розмірі 1700 доларів США, за\~\~період з\~\~18.03.2018 по 26.06.2018 року. Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань , а тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 1700 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44 608,00 грн. Окрім того,\~позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за період з 18.03.2018 року по 26.06.2018 рік в сумі 13,98 доларів США, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн. Так, відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене\~законом\~право\~кредитора\~вимагати\~сплати\~боргу\~з\~урахуванням\~індексу\~ інфляції\~ та\~3\~%\~річних\~в\~порядку\~статті\~625\~ЦК\~України\~ є\~способами\~захисту\~його\~ майнового\~ права\~та\~інтересу,\~суть\~яких\~полягає\~у\~відшкодуванні\~матеріальних\~втрат\~від\~знецінення\~грошових\~коштів\~ внаслідок\~ інфляційних\~процесів\~та\~отриманні\~ компенсації\~ (плати)\~ від\~боржника\~ за\~користування\~утримуваними\~ним\~грошовими\~коштами,\~належними\~до\~сплати\~кредиторові.\~ Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок 3%\~річних, визнає його арифметично вірним та обґрунтованим,\~у зв`язку з чим позовна вимога в частині стягнення\~13,98 доларів США, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн., підлягає повному задоволенню. Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість. Із\~огляду\~на\~ викладене,\~суд\~приходить\~до\~висновку,\~що\~ позов\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення\~ суми боргу підлягає\~до\~\~ задоволення.\~ Відповідно до ст. 89ЦПК України,\~суд\~оцінює докази\~за своїм внутрішнім\~ переконанням,\~що\~ґрунтується на всебічному, повному, \~об`єктивному та безпосередньому\~ дослідженні\~наявних\~у\~справі доказів. Жоден доказ\~немає\~для суду\~наперед\~ встановленого\~ значення.\~Суд\~оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу\~окремо, а\~ також\~достатність\~і\~взаємний\~зв`язок\~доказів\~в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги\~ст. 81 ЦПК України\~- кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що\~відповідачем\~не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача\~\~ [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 18.01.2018 року в сумі 89\~579,42 грн. з яких: 1700 доларів США - сума основного боргу, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44\~606,13 грн.; 13,98 доларів США 3% річних за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, що по курсу НБУ на день написання позову складає 366,62 грн.; 1700 доларів США розрахунок 1% пені за період з 18 березня 2018 по 26 червня 2018 року, (1700 (борг) х 1% (в день) = 17 доларів за день, 17х100 (кількість прострочених днів) = 1700 доларів США, що по курсу НБУ (26,24 грн. за один долар США) становить 44\~606,13 грн. підлягають до задоволення. В порядку ст.141\~ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1248,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved