Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

27 серпня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі за текстом - Товариство) звернулося до [PERSON], третя особа [PERSON] з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Товариства в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №130/8-07 від 26 жовтня 2007року, яка станом на 31 липня 2013 становить 559076,66грн., і складається з заборгованості за кредитом 407375,20 грн., заборгованості по відсотках 126210,32 грн., заборгованості по пені 25491,14 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на жилий будинок у [ADDRESS] загальною площею 81,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0749га за цією ж адресою, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство посилається на те, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі за текстом - Банк) було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №130/8-07 від 26 жовтня 2007року, що було укладено між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою [PERSON]. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 42000 Євро. [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2013 року у нього утворилась прострочена заборгованість: за кредитом 38366,83 Євро, з якої по відсотках -11886,56 Євро, по пені - 2400,77 Євро. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №130/8-07 від 26 жовтня 2007року між Банком і [PERSON] 09 червня 2009 року був укладений договір іпотеки №5/23-2009 жилого будинку загальною площею 81,4 кв.м., який розташований по [ADDRESS]. Предметом іпотеки також є земельна ділянка площею 0,0749га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. ТОВ «Кредитні ініціативи» вважає себе новим Іпотекодержателем за вказаним договором іпотеки, тому в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №130/8-07 від 26 жовтня 2007року просить звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №5/23-2009 від 09 червня 2009року шляхом проведення прилюдних торгів відповідно Закону України «Про виконавче провадження». Представник позивача Сосницький Д.В., який діє на підставі довіреностей, у судове засідання не явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити (т.1,а.с.65,104; т.2, а.с.1). Відповідач [PERSON] у судове засідання не явилася ,надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за присутності її представника [PERSON], надала письмові заперечення, просила відмовити у задоволенні позовних вимог (т.1,а.с.96). Третя особа [PERSON], будучи неодноразово повідомленим судом про явку в судове засідання, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав не звертався, у зв'язку з чим суд розглядає справу в його відсутність за правилами ч.3 ст.36 ЦПК України (т.1а.с.64,184,188). Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності на а.с.67, у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що в установленному законом України «Про іпотеку» та договором іпотеки порядку до договору іпотеки не було внесено зміни щодо заміни особи іпотекодержателя, тому ТОВ «Кредитні ініціативи» не є іпотекодержателем і належним позивачем за цим позовом. Стосовно стягнення суми заборгованості вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк для звернення із позовом до суду, оскільки погашення кредиту повинно було відбуватися щомісячно згідно із графіком до кредитного договору. Просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Просила відмовити у позові також з підстав, передбачених Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03 червня 2014року. Суд, беручи до уваги підтримання позову представником позивача, вислухав у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] 26 жовтня 2007 року був укладений кредитний договір №130/8-07, за умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у сумі 42000 Євро. Згідно Додатку №1 до кредитного договору від 26 жовтня 2007 року був розроблений Графік погашення кредиту частинами - щомісячно у розмірі, передбаченому у графіком. У зв'язку з порушенням умов кредитного договору у третої особи [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31 липня 2013 року складає: за кредитом 38366,83 Євро, по відсотках 11886,56 Євро, по пені 2400,77 Євро, що разом дорівнює 559076,66 Євро. 09 червня 2009 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] в забезпечення виконання умов кредитного договору №130/8-07 від 26 жовтня 2007року буі укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки №5/23-2009 жилого будинку загальною площею 81,4 кв.м. за адресою [ADDRESS], предметом іпотеки також є земельна ділянка площею 0,0749га, що знаходиться за адресою [ADDRESS], цільове призначення якої - для обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Пунктом 7.5 договору іпотеки передбачено, що доповнення до договору іпотеки та/або зміна окремих його положень здійснюються за згодою сторін, що повинна бути оформлена у вигляді нотаріально посвідченої додаткової угоди до договору. Вимогами ст.19 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. З вищенаведених норм закону випливає необхідність внесення змін до договору іпотеки у нотаріальній формі та внесення про це змін до Реєстру іпотек. Закон України «Про іпотеку» не передбачає автоматичного (без належного нотаріального оформлення) переходу прав від первісного іпотекодержателя до іншого -третьої особи. Позивачем до суду не надано нотаріально посвідченої додаткової угоди до договору іпотеки про зміну особи іпотекодержателя з акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) на ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно вимог ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не має зареєстрованих у встановленому чинним законодавством порядку прав іпотекодержателя за договором іпотеки від 09 червня 2009 року та не може бути належним позивачем за даним позовом, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню з цих підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] разом із сім'єю постійно проживає та зареєстрована з 01 грудня 1987 року у [ADDRESS], що підтверджується даними паспорту відповідача, наданими нею письмові поясненнями (т.1,а.с.19,61). Згідно договору іпотеки від 09 червня 2009 року та наданими позивачем до суду доказами, [PERSON] є власником жилого будинку [ADDRESS] загальною площею 81,4 кв.м (т.1,а.с.22-29). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03 червня 2014 року, який набрав чинності 07 червня 2014року, судом встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку. З урахуванням того, що позовні вимоги заявлені саме про звернення стягнення на житловий будинок, який є місцем постійного проживання відповідача, загальна площа якого не перевищує 250 кв.м, суд, керуюючись Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03 червня 2014 року, відмовляє у задоволенні позовних вимог і з цих підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд на підставі ст.88 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Керуюючись ст.ст.3,10-11,16,59-61,553-554,572,577,585,589-590 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03 червня 2014 року, суд

Outcome: dismissed