Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Селидіввугілля» про визнання неправомірними дій ВП «Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» про відмову в отриманні вугілля на побутові потреби на 2015 рік та зобов'язання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби на 2015 рік у кількості 5,9 тонн належної якості відповідно до умов колективного договору. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він більше 15 років працював на відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» в якості кріпильника, прохідника та 24 серпня 1996 року отримав пенсію на пільгових умовах. Позивач зазначає, що у період з 2005 по 2011 роки відповідач безоплатно забезпечував його вугіллям на побутові потреби як пенсіонера вугільної промисловості. При зверненні до відповідача на отримання вугілля на побутові потреби на 2015 рік, останній відмовив йому через те, що позивач виходив на пенсію з іншого підприємства, яке повинно забезпечувати його вугіллям. Просив суд визнати неправомірними дії відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» про відмову в отриманні вугілля на побутові потреби на 2015 рік та зобов'язання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби на 2015 рік у кількості 5,9 тонн належної якості відповідно до умов колективного договору та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позивач в судовому засіданні суду першої інстанції свої позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що позивач не має права на отримання безоплатного вугілля. Просив відмовити у задоволенні позову. Представники ТОВ «Лада ЛТД» та ВАТ «Трест Красноармійськшахтобуд» у судове за сідання першої інстанції не з*явились. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до державного підприємства «Селидіввугілля» були задоволені і відповідача державне підприємство «Селидіввугілля» було зобов'язано забезпечити [PERSON] безоплатним вугіллям на побутові потреби у розмірі 5,9 тонн на рік та вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Додатковим рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03 липня 2015 року доповнено резолютивну частину рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до державного підприємства «Селидіввугілля» про зобов'язання надати вугілля на побутові потреби абзацом другим наступного змісту - «визнати дії відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» про відмову [PERSON] на отримання вугілля на побутові потреби на 2015 рік неправомірними». У зв'язку з цим попередній абзац другий-третій резолютивної частини основного рішення визнано відповідно абзацом третім-четвертим. Не погодившись із рішенням суду, відповідачем державним підприємством «Селидіввугілля» подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав: - судом першої інстанції не прийнято до уваги письмові заперечення на позовну заяву, подані представником підприємства 13 березня 2015 року, в яких зазначено, що відповідно до п. 12.10.9 Галузевої угоди передбачений обов'язок по забезпеченню паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вугледобувному (перероблювальному) або шахто- будівельному підприємстві або їх правонаступниками, тобто в даному випадку товариством з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД», з якого позивач пішов на пенсію, - відповідно до записів в трудовій книжці позивач працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД» у якості прохідника підземного з повним робочим днем в шахті, тобто зазначене підприємство відноситься до вугільної галузі та має забезпечувати права своїх працівників відповідно до діючого законодавства. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД» не надало суду жодних доказів на підтвердження правомірності не забезпечення вугіллям своїх працівників, - крім того, з 21 червня 1988 року по 27 жовтня 1995 року, перед виходом на пенсію, позивач працював у відкритому акціонерному товаристві «Трест «Красноармійськшахтобуд» прохідником підземним п'ятого розряду з повним робочим днем в шахті. Тому в разі неможливості товариством з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД» забезпечити позивача вугіллям - забезпечувати вугіллям позивача повинно відкрите акціонерне товариство «Трест «Красноармійськшахтобуд» або його правонаступники. Під час розгляду справи в апеляційному суді сторони не з*явились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені їм телефонограми, зареєстровані у журналі телефонограм апеляційного суду та поштові карточки про вручення їм судових повісток. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги про визнання неправомірними дій відокремленого підрозділу «Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» про визнання дій неправомірними та зобов'язання забезпечити безоплатним вугіллям на побутові потреби на 2015 рік у кількості 5,9 тонн, суд першої інстанції виходив із того, що позивач працював у вугільній галузі на посаді пов'язаній з підземними роботами, на підприємстві відповідача, та відповідно до вимог статей 43 і 44 Гірничого закону України та пункту 12.10 «Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості» має право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби. Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. Із матеріалів цивільної справи вбачається. Позивач з 09 листопада 1995 року по 02 вересня 1996 року працював у ТОВ «Лада ЛТД» в якості прохідника підземного п'ятого розряду з повним робочим днем. З 03 червня 2002 року по 21 березня 2003 року позивач працював у відкритому акціонерному товаристві «Трест «Красноармійськшахтобуд» Ш/У №7 (а.с. 19-25). На відокремленому підрозділі «Шахта «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» позивач працював з 1975 року по 25 липня 1985 року. ( а.с.20-21). В теперішній час [PERSON] є пенсіонером (а.с. 26). Згідно довідки виконавчого комітету Курахівської селищної ради від 30 жовтня 2014 року [PERSON] зареєстрований за адресою в [ADDRESS] з пічним опаленням (а.с. 17). Відповідно до ч. 7 ст. 43 Гірничого закону України підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок. Відповідно до п.12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001р. (реєстраційний номер в Міністерстві праці та соціальної політики України №71 від 07 серпня 2001 р. з наступними доповненнями та змінами, далі - Галузева угода) порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11 травні 1976 року. Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки (п. 12.10.3 Галузевої угоди). Безоплатне забезпечення вугіллям поширюється на пенсіонерів, що живуть в Україні, незалежно від того, з якого Підприємства вугільної промисловості України вони вийшли на пенсію, якщо вони відпрацювали в галузі, в тому числі на підземних роботах чоловіки не менше 10 років, жінки 7,5 років. Ця категорія осіб забезпечується побутовим вугіллям тим Підприємством, з якого вони вийшли на пенсію (п. 12.10.7, 12.10.8 Галузевої угоди). Особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в т.ч. ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному підприємстві або їх правонаступниками. Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, товариство з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД» займається оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, неспеціалізована оптова торгівля, транспортне оброблення вантажів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, надання в оренду й експлуатація власного орендованого нерухомого майна. Таким чином, позивач пішов на пенсію з товариства з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД» , яке не займається видобутком вугілля. До працевлаштування на роботу у товариство з обмеженою відповідальністю «Лада ЛТД» позивач працював у відкритому акціонерному товаристві «Трест «Красноармійськшахтобуд», яке є вуглебудівним підприємством. На підставі наказу Міністерства вугільної промисловості України від 19 серпня 2009 року №353 було припинено діяльність відкритого акціонерного товариства «Трест «Красноармійськшахтобуд» шляхом ліквідації. Строк ліквідації підприємства у наказі був визначений до 1 вересня 2010 року (а.с. 12, 13-14). Згідно із листом Відкритого акціонерного товариства «Трест «Красноармійськшахтобуд» від 22 січня 2015 року, процедура ліквідації підприємства ще триває. Данні про виключення цього підприємства із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні. За даними трудової книжки позивача на шахті «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» він працював до 1985 року, пенсію оформив у 1996 році ( (а.с.21, 26.). Тобто позивач звільнився з шахти «Курахівська» державного підприємства «Селидіввугілля» за 11 років до виходу на пенсію. Згідно із випискою із протоколу засідання профспілкового комітету ш. «Курахівська» №70 від 15 листопада 2014 року було прийнято рішення про включення позивача до списку осіб, які мають право на отримання вугілля на підприємстві. Але в рішенні профспілкового органу відсутнє посилання на кількість обраних членів профспілкового комітету і кількість присутніх на засіданні, що позбавляє можливості вирішити питання щодо правомочності вказаного рішення профспілкового комітету. Листом від 31 жовтня 2014 року державне підприємство «Селидіввугілля» пропонувало шахті «Курахівська» закріпити [PERSON] для отримання побутового палива на 2015 рік, як такого, що має підземний стаж роботи більш 28 років, з них більш ніж 15 років на цьому підприємстві (а.с. 8). Рішення профспілкового комітету та Лист про закріплення позивача за шахтою «Курахівська» для отримання вугілля не є безумовною підставою для отримання [PERSON] вугілля, оскільки пунктом 12.10.3 Галузевої угоди визначена процедура і строки складання списків вуглеотримувачів, та порядок їх затвердження. ДП «Селидіввугілля» заперечувало проти забезпечення [PERSON] безоплатним вугіллям. Виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції неправильно прийшов до висновку про задоволенні позову і зобов*язання ДП «Селидіввугілля» забезпечити позивача побутовим паливом, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Відповідно до пункту 4 статті 309 ЦПК України неправильне застосування матеріального і процесуального законів є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення. Виходячи із встановлених обставин апеляційний суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до ДП «Селидіввугілля» про зобов'язання забезпечення побутовим паливом необхідно відмовити з вищенаведених підстав. Згідно із пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Виходячи з наведеного, додаткове рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року треба вважати таким, що втратило силу.

Outcome: dismissed