Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

27 листопада 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Вимоги обґрунтовував тим, що 06.03.2009 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 1 500 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 31.10.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 20 671,10 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав частково з посиланням на те, що дійсно укладав договір та користувався грошима і погашав борг, але суму боргу Банком безпідставно збільшено. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 06 березня 2009 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 1\~500 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Боржник ознайомився і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг. Судом встановлено, що загальна заборгованість за кредитним договором станом на 31 жовтня 2016 року склала 20\~671,10 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 1\~087,05 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 14 923,52 грн; -заборгованість за пенею та комісією 3 200 грн; -штраф (фіксована частина) 500 грн; -штраф (процентна складова) 960,53 грн. На спростування цього боргу відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про відсутність боргу або про його невірне нарахування. Натомість наявність боргу підтверджується його розрахунком, з якого видно, що він користувався грошовими коштами, але своєчасно борг не погашав. За такого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved