Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

28.01.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, третя особа Державна реєстраційна служба України про звільнення спадкового майна з під арешту. В обґрунтування позову зазначив, що є спадкоємицею всього майна своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказує, що у визначеному законодавством порядку звернувся до Другої київської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте 27.11.2013 року ним отримано довідку про неможливість видачу такого свідоцтва у зв'язку з накладенням на все майно померлої арешту. Як вбачається з відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна підставою арешту є постанова Відділу державної виконавчої служби у Харківському районі м. Києва від 31.08.2011 року. Водночас, відповідно до отриманої від Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві інформації, виконавчі провадження, де боржником є [PERSON], на виконанні у відділі відсутні. Таким чином, оскільки накладений арешт порушує права позивача на розпорядження спадковим майно та унеможливлює оформлення документів, [PERSON] просив суд вказаний арешт скасувати. 17.03.2015 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої зазначив, що арешт на спадкове майно накладений на підставі постанови Відділу реєстрації актів громадянського стану у Харківському районі від 31.08.2011 року (на будинок за адресою [ADDRESS]) та на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Харківському районі від 31.08.2011 року (на все майно). Вказане підтверджується витягами з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. За таких обставин, просив дані арешти скасувати. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи був повідомний належним чином. Третя особа, Державна реєстраційна служба України, в судове засідання свого представника не направила, проте надала пояснення, відповідно до яких зазначає, що при вирішення питання по суті позовних вимог покладається на розсуд суду. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER]. Як вбачається з Договору купівлі-продажу жилого будинку від 03.06.1997 року, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою [ADDRESS]. Як встановлено з Свідоцтва про смерть від [INFO] року Серія [NUMBER], [INFO] року [PERSON] померла. При оформленні сином померлої спадщини було з'ясовано, що на майно померлої накладено арешт. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, під реєстраційним номером обтяження №1558960 накладено арешт на об'єкт обтяження - цілий добудований жилий будинок за адресою [ADDRESS]. Підстава арешту - постанова б/н від 31.08.2001 року Відділу реєстрації актів громадянського стану у Харківському районі. Крім того, відповідно до Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, під реєстраційним номером обтяження №1434624 накладено арешт на невизначене майно/все майно [PERSON]. Підстава арешту - постанова б/н від 31.08.2001року Відділу державної виконавчої служби у Харківському районі. Як встановлено з листа Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 07.11.2013 року за вих. №54388, згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відсутні на виконанні будь-які виконавчі документи, де боржником є [PERSON]. Як вбачається з позову, єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] є позивач [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 321 передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем майна [PERSON], а накладений арешт заважає можливості реалізації ним своїх прав щодо володіння, користування та розпоряджання майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved