Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

28.02.2017Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу [NUMBER] 18.07.2013 у розмірі 20 000,00 доларів США, відсотків в розмірі 2 170,72 доларів США, відсотків в розмірі 475,61 доларів США, пені в розмірі 520 790,21 доларів США, трьох відсотків річних в сумі 1 287,12 доларів США,яким позов задоволено частково. Даним рішенням стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] грошові кошти за договором банківського вкладу [NUMBER] від 18.07.2013 у розмірі: 20 000,00 доларів США суми банківського вкладу, 2 170,72 доларів США відсотків, 475,61 доларів США відсотків, 1 287,12 доларів США - трьох відсотків річних. У задоволенні вимог про стягнення пені, заявленої до стягнення на підставі ч. 3 ст. 549 ЦК України відмовлено, у зв'язку із відсутністю обґрунтованого розрахунку пені відповідно до умов договору та чинного законодавства. Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив ухвалити додаткове рішення про вирішення питання стосовно заявленої до стягнення пені, обрахованої на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 520 790,21 доларів США. В судове засідання сторони не з'явилися, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 20 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Як вбачається зі змісту позовної заяви та уточненого розрахунку (а.с. 2 - 6, т. 1, а.с. 80, т. 2) позивач просив окрім іншого, сягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» 3% пені в розмірі 520 790,21 доларів США, обраховану на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосовується положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати ( прострочує виконання) роботу ( надання послуги) згідно з договором, за кожний день ( кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи ( послуги), прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи ( послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи ( послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Верховний Суд України у справі № 6-2558цс15 від 01.06.2016 висловив правовий висновок, відповідно до якого положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини, які випливають із договору банківського вкладу, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з банку пені у розмірі, встановленому цим законом. Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси. Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі № 6-100цс14. За правилами ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованим трьома процентами річних), але протягом тривалого часу відповідач не повертає суму вкладу, суд вважає за доцільне застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши заявлену до стягнення 3% пені, обмеживши її розмір періодом в один рік. Відтак, оскільки право на стягнення пені у споживача виникло з 22.11.2014, а до суду він звернувся лише 15.01.2015, але відповідач не повертав вклад і після звернення до суду, то суд вважає за можливе стягнути із відповідача пеню в межах одного року з основної суми боргу, тобто (20 000 * 0,03 * 365) = 219 000,00 доларів США. Окрім того, не може визначатися в іноземній валюті, оскільки пеня, можливість нарахування якої передбачено законом, має бути нарахована та стягнута у національній валюті України. Враховуючи те, що позивач просив стягнути кошти за банківським вкладом в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ, який був станом на 23.01.2017 - 27,428 грн. за один долар США, суд у межах позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) вважає, за можливе задовольнити вимоги про стягнення 3% пені в сумі 219 000,00 доларів США, що еквівалентно (за офіційним курсом НБУ станом на 23 січня 2017 року 27,428 гривень за один долар США) 6 006 732,00 грн., частково задовольнивши його вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial