Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

26 січня 2021 року заявник [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, де вказала зацікавленою особою: Кам`янську міську раду, з заявою про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до змісту заявник [PERSON] , просить суд: - встановити факт, що вона [PERSON] , [INFO] - є рідною сестрою померлої [INFO] , [PERSON] ; - викликати та допитати в якості свідків: - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зазначає, що [INFO] померла рідна сестра заявниці по матері [PERSON] , про що 16 липня 2020 року Південний районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) склав відповідний актовий запис за№ 666. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Спадкоємці першої черги відсутні. Дітей у [PERSON] не було. Її чоловік [PERSON] помер [INFO] , про що Баглійський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 15 січня 2008 року в Книзі реєстрації смертей зробив відповідний актовий запис за № 72. Спадкоємцем другої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є заявниця - [PERSON] - рідна сестра по матері. 18 січня 2021 року заявниця, як спадкоємець другої черги звернулася до Першої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріусу Першої кам`янської державної нотаріальної контори від 18 січня 2021 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем, а саме: що спадкодавець [PERSON] є рідною сестрою по матері. Дійсно, документи, що підтверджують що заявниця є рідною сестрою спадкодавця [PERSON] відсутні. Так, в свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю записано [PERSON] , а в свідоцтві про народження - спадкодавця [PERSON] матір`ю записана [PERSON] , тобто в свідоцтвах про народження зазначені різні імена матері. Фактично в документах - в свідоцтві про народження та в паспорті ім`я матері записано [PERSON] , але в побуті всі її звали [PERSON] . Таким чином під час реєстрації народження спадкодавця [PERSON] ім`я матері зазначено [PERSON] судовому засіданні було допитано свідків: [PERSON] , [INFO] , який суду пояснив, що [PERSON] це його матір, а [PERSON] - його тітка. Чоловік тітки [PERSON] - помер, у них не було дітей. У матері та тітки була одна матір, але різні батьки, тому і різні прізвища. [PERSON] , [INFO] , яка суду пояснила, що за період часу з 1967 року по 1969 рік З заявницею [PERSON] навчалась у торгівельному училищі, і жила у родині [PERSON] яка тоді складалась з [PERSON] (заявниці) та її матері [PERSON] , [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , яка в 1969 році вийшла заміж за свого чоловіка. У [PERSON] та [PERSON] були різні батьки, тому і прізвища і по-батькові різні. Чоловік [PERSON] помер раніше, [PERSON] займалась похованням [PERSON] , стверджує, що вони рідні сестри по матері. Подальший судовий розгляд та дослідження письмових доказів, проводилося в письмовому провадження, так як від заявника [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без її участі на підставі наданих доказів, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Від представника заінтересованої особи Кам`янської міської ради за довіреністю Білого О.С. було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів та відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 цієї статті, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи матеріали справи, а саме: факт що спадкодавець [PERSON] , яка народилась [INFO] , та померла [INFO] - є рідною сестрою по матері [PERSON] , [INFO] підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження матері [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 32; -записом акту про народження № 384 від 13 жовтня 1937 року, згідно якого [INFO] народилася [PERSON] , (в графі «Відомості про батьків» матір`ю записано [PERSON] , якій на день народження доньки минуло 23 роки, враховуючи, що мати заявниці народилася 1914 року, а сестра [PERSON] 1937 році, то на час народження сестри матері було повних 23 роки, про що і зазначено в свідоцтві про народження [PERSON] ) - свідоцтвом про шлюб, згідно якого [PERSON] [INFO] зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , про що міськБюро ЗАГС м. Дніпродзержинська в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 1198, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] »; -свідоцтвом про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , про що Баглійський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 15 січня 2008 року в Книзі реєстрації смертей зробив відповідний актовий запис за № 72 ; - свідоцтвом про народження, [PERSON] , згідно якого вона народилася [INFO] , про що Дніпродзержинський міськЗАГС 31 жовтня 1951 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зробив відповідний актовий запис за № 3179. (в графі «мати» матір`ю записана [PERSON] ) - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, згідно якого [PERSON] , 05 травня 1971 року уклала шлюб з [PERSON] , про що Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області склав відповідний актовий запис за № 485 ( після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] »; -30 серпня 1977 року укладений шлюб було розірвано, - [PERSON] - 10 грудня 1977 року зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , про що Дніпровський райвідділ ЗАГС м. Дніпродзержинська в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зробив запис за № 742 (після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Таким чином враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, підтвердженим факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . Втрата родинних зав`язків відбулась за різницею в імені матері в свідоцтвах про народження сестер [PERSON] та [PERSON] , таким чином втратилось підтвердження родинного зв`язку. Встановлення факту необхідно для отримання свідоцтва на право на спадщину. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Заінтересовані особи заперечень проти заявлених вимог не надали. Іншим способом встановити вказаний факт неможливо. Встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини. Тому вимоги заявниці підлягають задоволенню.

Outcome: approved