Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

29.07.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання усунення перешкод у користуванні орендованим майном, а саме - приміщенням загальною площею 435 кв.м., яке розташоване на другому поверсі приміщення по [ADDRESS] шляхом забезпечення безперешкодного доступу та користування за призначенням спірним майном. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.10.2002 року між ним та відповідачем був укладений договір оренди приміщення, розташованого на другому поверсі за адресою м. Херсон, [ADDRESS], строком на 20 років, тобто до 2022 року. Відповідно до укладеного договору відповідач передав в оренду позивачеві 423 кв.м. приміщення за вказаною вище адресою для торгівельної діяльності з продажу меблів. На протязі дії договору оренди сторонами було укладено ряд додаткових угод, у тому числі і додаткові угоди від 01.10.2002 року щодо надання згоди на реконструкцію другого поверху орендує- мого приміщення та підключення приміщення до електромереж. На протязі дії договору оренди позивач умов договору не порушував та вчасно вносив у повному обсязі орендні платежі, утримував передане в оренду майно в належному стані, за власні кошти здійснював поточний та капітальний ремонти (реконструкцію), використовував майно за його призначенням. З березня 2013 року та до часу звернення до суду із позовом, відповідач [PERSON] без будь-яких пояснень не спілкується з позивачем та не виявляє ніяких дій щодо особистого отримання орендних платежів, у зв'язку з чим позивач [PERSON] вимушений був відповідно до вимог Цивільного Кодексу України звернутися до нотаріуса та покласти грошові кошти на депозит нотаріуса. 08.07.2013 року вхідні двері до орендуємого позивачем приміщення були заварені металевими решітками та закриті на замки, що вимусило позивача звернутися із заявою до правоохоронних органів в результаті чого було зареєстровано та розпочато кримінальне провадження за № 1201323000020003598. Також 08.07.2013 року в приміщенні зникло електропостачання, що фактично позбавило можливості не тільки користування орендованим майном, а також і можливості зберігання майна, яке знаходилося у приміщенні магазину. Таким чином, з 08.07.2013 року [PERSON] обмежений у своїх правах щодо користування орендованим майном та отримання відповідно прибутку від підприємницької діяльності, як її суб'єкт та вважає, що відповідачем порушено п. 6.1 Договору оренди, яким встановлено, що орендодавець зобов'язаний забезпечити безперешкодне використання орендарем приміщення, що орендується на умовах укладеного договору, що змусило його звернутися до суду із позовом. 14.08.2013 року від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про залучення у якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідач [PERSON] продав належну йому частку нерухомого майна будівлі по [ADDRESS], у тому числі і ту, що перебуває в оренді позивача, у рівних долях переліченим вище особам. 21.08.2013 року до участі в справі були притягнуті в якості співвідповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про заміну сторони по справі де також зазначив, що новими власниками нерухомого майна, яке розташоване за адресою [ADDRESS], є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вже були притягнуті в якості співвідповідачів. Не погоджуючись із позовом [PERSON], 03.09.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, стягнення заборгованості по оплаті оренди, стягнення орендної плати. В обґрунтування позову зазначено, що 13.03.2013 року у [PERSON] позивачами було придбано приміщення, що орендується [PERSON] по договору оренди від 01.10.2002 року., про що неодноразово повідомлявся відповідач [PERSON] Відповідно до умов укладеного договору, а саме п. 5.5., орендна плата повинна сплачуватися не пізніше 15 числа кожного місяця за послідуючий місяць, але відповідач умови договору оренди в цій частині не виконує, має заборгованість по оплаті оренди за період, що перевищує 3 місяці, але незважаючи на неодноразові попередження, заборгованість не сплатив. Відповідно до п. 10.1 укладеного договору оренди, даний договір не підлягає розірванню в односторонньому порядку, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору і свої зобов'язання. Відповідно до ст.. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму, договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. 08.08.2013 року [PERSON] було вручено повідомлення від 07.08.2013 року про розірвання договору, тобто з 08.08.2013 року договір оренди майна №31 від 01.10.2013 року позивачі вважають розірваним. Також відповідачі вважають, що відповідно до умов договору оренди майна №31 від 01.10.2013 року, [PERSON] повинен був звільнити орендуєме приміщення до 12.08.2013 року, але цього не зробив. А подав до суду позов, а тому вони звернулися до суду із зустрічним позовом в якому також просять стягнути заборгованість по оплаті орендної плати відповідно до наданого ними розрахунку. Зустрічний позов був об'єднаний в одне провадження із позовом [PERSON] відповідно до ухвали суду від 03.09.2013 року. В судовому засіданні 04.11.2013 року позивачем за первісним позовом [PERSON] було подано заяву про зміну предмету позову в який зазначено, що відповідачами у судовому засіданні був поданий зустрічний позов, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] подарував належну йому частину спірного приміщення відповідачам [PERSON] та [PERSON], а тому він, користуючись правами, наданими позивачу статтями 27,31 ЦПК України вирішив змінити предмет позову та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 жовтня 2002 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 31 оренди приміщення строком на 20 років до 2022 року. За умовами вищевказаного договору оренди відповідач надав позивачеві 423 кв.м. на другому поверсі приміщення за адресою - [ADDRESS]. З моменту укладання зазначеного договору додатковими угодами сторони змінювали розмір орендної площі, як в бік збільшення, так і зменшення. Мета договору оренди була визначена сторонами - для торгівельної діяльності меблями. На протязі дії вказаного договору оренди сторонами було укладено ряд додаткових угод, в тому числі і додаткові угоди від 01.10.2002р., щодо надання згоди на реконструкції другого поверху орендуємого приміщення та підключення приміщення до електромереж. Додатковою угодою сторони внесли зміни до вищевказаного договору оренди та змінили статус орендодавця з приватного підприємця на фізичну особу. На протязі дії даного договору оренди позивач не порушував умов договору, а саме: вчасно та в повному обсязі вносив орендні платежі, підтримав передане майно в належному стані, здійснював за власні кошти поточний та капітальний ремонт (реконструкцію), використовував майно за його призначенням. Відповідно до виписки з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців Позивач є фізичною особою-підприємцем з 29.11.1994р., відповідно до Дозволу № 2739 на розміщення об'єкта торгівлі та сфери послуг здійснює роздрібну торгівлю за адресою - [ADDRESS] (приміщення, що орендується) строком до 01.10.2022 року. Починаючи з березня 2013 року по теперішній час [PERSON] не виявляв ніяких дій щодо особистого отримання орендних платежів або отримання останніх на вказаний розрахунковий рахунок. У зв'язку з чим, [PERSON] вимушений був відповідно до ЦК України звернутися до органів нотаріату та покласти грошові кошти на депозит нотаріуса. 08.07.2013 року вхідні двері приміщення, яке орендується за вищевказаним договором позивачем, були заварені металевою решіткою та закриті на замки. У зв'язку із зазначеними діями, [PERSON] у відповідності до діючого законодавства України звернувся до правоохоронних органів з заявою та відповідно до КК України вказана заява була зареєстрована та розпочато кримінальне провадження, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12013230020003598. Крім цього, 08.07.2013 року, в приміщенні, що орендується [PERSON], зникло електропостачання, що в свою чергу обмежило права позивача не тільки користуватися майном, переданим в оренду, за його призначенням, але і належним чином зберігати майно, яке знаходиться в приміщенні магазину, а також зберігати саме приміщення магазину. Дані обставини підтверджуються доповідною запискою продавця магазину та актом складеним охоронною службою, яка на договірній основі здійснює спеціалізовану охорону приміщення магазину та майна позивача, яке знаходиться в орендованому приміщені. 09.07.2013 року вхід до орендованого приміщення з центрального входу був відповідачами закритий у зв'язку з чим потрапити до приміщення магазину можливо було лише з дверей запасного (пожежного) виходу. З центрального входу також було демонтовано рекламні стенди та позначення позивача, в порушення умов договору п.7.2. Крім цього, 23.07.2013р.відповідач [PERSON] намагався спільно з робітниками здійснити демонтаж віконних блоків у спірному приміщені. Після прибуття правоохоронців за викликом орендатора останній надав заяву про те, що буде здійснюватися заміна вікон 09.08.2013р. 18.09.2013р. о 17-20 годин за усним повідомленням, що вони є представники власників [PERSON], [PERSON] прибули батько [PERSON] та брат [PERSON] з невідомим чоловіком та заявили, що це новий орендар та їм необхідно вирішити свої питання. Фактично, зазначені особи знаходилися у приміщені магазину приблизно до 21-30 годин. У зв'язку з присутністю у приміщенні сторонніх осіб, позивач був позбавлений можливості закрити магазин з товаром, здати його під охорону. Крім цього, позивач з метою не порушення законодавства про працю змушений був відпустити продавця, а сам особисто, разом з дружиною здійснював охорону приміщення магазину та майна. 26.09.2013р. [PERSON], [PERSON] разом з робітниками здійснили демонтаж 5-ти віконних рам у приміщенні 2-го поверху по [ADDRESS] Таким чином, починаючи з 26.09.2013р. приміщення магазину, яке перебуває в оренді позивача ПП [PERSON], знаходиться без вікон. З метою захисту майна, в тому числі і забезпечення збереження майна відповідачів, ПП [PERSON] за власні кошти здійснив монтаж та тимчасово закрив віконні отвори в приміщені магазину. За весь час, тобто з 26.09.2013 року по 04.11.2013 року представники власників не приходили у приміщення магазину. Ніяких дій з боку власників щодо монтажу пластикових, або інших дій, направлених на відновлення нормального стану приміщення, за вказаний час здійснено не було. Фактично відповідачі [PERSON] та [PERSON] зробили неможливим використання приміщення за його призначенням. Статтею 762 ЦК України встановлено підстави для звільнення орендаря від сплати орендних платежів, а саме : частиною 4 передбачено право наймача вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася та частиною 6 передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. На підставі викладеного [PERSON] просить суд звільнити його від сплати орендних платежів починаючи з 26.09.2013 року по день подачі позову до суду, а за період з 08.07.2013 року по 30.09.2013 року здійснити перерахунок та зменшити орендні платежі вдвічі та повернути позивачеві переплату у розмірі - 4482,68 грн. відповідно до наданого ним розрахунку Зі змісту позовної заяви та доданих до нею документів, а також з зустрічного позову вбачається, що відповідачами в належній формі та завчасно не було повідомлено позивача про зміну власників орендованого приміщення. З листа від 07.08.2013р. [PERSON] стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.2013року власником спірного майна стали відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. За період часу з 13 березня 2013року та по 03.09.2013 року з боку нових власників або з боку попереднього власника спірного нерухомого майна [PERSON] жодного документа щодо порядку здійснення розрахунків за вищевказаним договором на адресу [PERSON] не надходило. Таким чином, позивач вважає, що у відповідності до ст.ст.610,613 ЦК України з боку відповідачів у період часу з 13.03.2013 року по теперішній час наявне прострочення кредиторів. З огляду на наведене, вбачається, що позивачем вжиті усі передбачені законом та договором дії направлені на належне виконання зобов'язання за спірним договором оренди в частині сплати орендних платежів. Відповідно до листів відповідачів вбачається, що ними у добровільному порядку були прийняті зобов'язання в частині здійснення капітального ремонту, який складається з заміни капітальних елементів будинку - віконних рам з дерев'яних на пластикові. Враховуючи, що до 04.11.2013р.відповідачами не здійснено капітального ремонту позивач просить суд розірвати договір оренди у зв'язку із порушенням відповідачами умов договору оренди п.6.1.Договору - не здійснення капітального ремонту, відключення від мереж електропостачання та здійснення неможливим використання орендованого приміщення за його призначенням. Позивач вважає, що за період часу з 08.07.2013 р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] нанесли йому моральну шкоду яка полягає у тому, що він почав займатися підприємницькою діяльністю з 1994 року, а з жовтня 2002року з моменту укладання договору оренди спірного нежитлового приміщення, ним було відкрито меблевий магазин. Таким чином, за період часу з 2002р. по 2013р. за майже 11 років підприємницької діяльності у позивача склалася добра ділова репутація. У зв'язку з неправомірними діями з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] престиж та ділова репутація позивача [PERSON] знижені. Так, велике коло клієнтів не змогли скористатися можливістю здійснити заплановані покупки, оскільки вивіски та рекламні щити було відповідачами демонтовано, вхід до магазину був заварений відповідачами, що призвело до підриву довіри до позивача та до його діяльності. Крім цього, з метою недопущення мародерства або інших негативних наслідків того, що фактично відповідачами був відкритий доступ з 26.09.2013 року до приміщення через відкриті віконні отвори, позивачем необхідно було здійснювати самостійно з дружиною охорону приміщення у нічний час, при цьому їх троє неповнолітніх дітей були частково позбавлені батьківського піклування, що, в свою чергу, призвело і до погіршення самопочуття позивача, і до приниження його людської гідності, так як він був позбавлений можливості забезпечити відповідне спілкування з родиною. Оскільки негативні дії відповідачів були тривалими та не припинялися вважає, що моральна шкода еквівалентна сумі 10 000(десять тисяч) гривень. Також позивач [PERSON] вважає, що відповідачами йому спричинено матеріальну шкоду, а саме: У відповідності до вимог ст. 537 ЦК України позивач був змушений звернутися до органів нотаріату з метою здійснення орендних платежів на адресу відповідачів, у зв'язку з чим ним понесені витрати на нотаріальні послуги у розмірі 2400 грн., що підтверджується копіями платіжних документів. Позивач був змушений придбати матеріали для герметизації віконних отворів в приміщенні на суму 2027,29 грн., а витрати на роботи, пов'язані з встановлення тимчасових віконних отворів склали 800 грн. Крім цього, позивачем було придбано акумуляторну батарею вартістю 1326,00 гривень з метою здійснення охорони приміщення у нічний час. Таким чином, загальні витрати позивача складають 6553,29 грн. При укладанні спірного договору оренди у 2002 році позивач визначив свою бізнес програму, яка повязана, в тому числі, і з виготовленням меблів для необмеженеого кола споживачів, та з їх реалізацією через свій спеціалізований магазин. Підтвердженням цього є договір оренди строком на 20 років, здійснена за власний рахунок позивача реконструкція орендованого нежитлового приміщення, придбання спеціального устаткування, що підтверджується рахунками та платіжними дорученнями. Таким чином, починаючи з 2002 року позивач цілеспрямовано діяв на виконання свого плану та станом на 2013 року ще не отримав прибуток на якій він розраховував. Позивач вважає, що оскільки з вини відповідачів договір оренди підлягає достроковому розірванню у судовому порядку, то йому, як приватному підприємцю, нанесені збитки у вигляді прибутку, який він розраховував отримати у наступні 9 років, але з вини відповідачів не зможе отримати. Річний прибуток від зайняття підприємницькою діяльністю по реалізації меблів у магазині по [ADDRESS] у попередній рік складав: 192 963 - 57 600(орендна плата) = 135 363 гривень. Таким чином, неотриманий прибуток, на який він розраховував до 2022 року складає за розрахунками позивача 1 218 267 (один мільйон дві вісімнадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривен. На підставі викладеного просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення, розташованого на 2-му поверсі по [ADDRESS] від 1 жовтня 2002 року, укладений між ним та [PERSON] за № 31; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь збитки, які складаються із понесених витрат у сумі 6 553,29 гривень, не отриманого прибутку у сумі 1 218 267 гривень та моральну шкоду у сумі 10 000 гривень; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 4482,68 грн. - перерахунок за період здійснення перешкод щодо оренди приміщення з 08.07.2013р. по 30.09.2013р., сплачені ним; стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на його користь судові витрати у сумі 3770,40 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] вважала, що позовні вимоги [PERSON] викладені у заяві про зміну предмету позову від 04.11.2013 року, є обґрунтованими, позов просила задовольнити у повному обсязі із вказаних у позові підстав та на підставі наданих доказів. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог, надала суду письмові заперечення проти позову та зазначила, що викладена у зустрічному позові інформація не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується належними доказами. Так, твердження відповідачів про неналежне виконання [PERSON] умов договору оренди нежитлового приміщення, розташованого на 2-му поверсі будівлі [ADDRESS] від 01.10.2002 року відносно оплати орендних платежів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року [PERSON] спростовується копіями розписок про отримання грошових коштів, банківськими виписками відповідно до яких орендна плата за січень 2012 року у сумі 3842,50 грн. перерахована на розрахунковий рахунок платіжним дорученням №563 від 11.01.2012 року; орендна плата за лютий 2012 року у сумі 3842,50 грн. перерахована на розрахунковий рахунок платіжним дорученням №582 від 22.02.2012 року; орендна плата за березень - грудень 2012 року у сумі 33807 грн. сплачена [PERSON], що підтверджується розписками; за рахунок орендної плати за [PERSON] сплачено податок на прибуток за 2012 рік у сумі 5190 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Копії платіжних доручень, розписок додані до матеріалів справи та з оригіналами особисто ознайомлювався представник відповідачів. Таким чином, орендна плата за 2012 рік на адресу відповідача [PERSON] сплачена у сумі 46682,00 грн., що фактично перебільшує заявлені відповідачами у зустрічній позовній заяві вимоги. Крім того, виконання ПП [PERSON] зобов'язань щодо сплати орендних платежів підтверджені розписками, що не суперечить та відповідає вимогам ст. 545 ЦК України відповідно до яких прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Частиною 1 статті 516 ЦК України встановлено порядок заміни кредитора у зобов'язанні, а саме - заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом; частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків і у цьому разі виконання боржником свого зобов'язання первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а також, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. З огляду на наведені вище норми права, представник [PERSON] зазначає, що [PERSON] здійснював оплату орендних платежів з урахуванням норм статті 537 ЦК України - шляхом внесення на депозит органів нотаріату, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а тому позовні вимоги, викладені у зустрічному позові, є необґрунтованими. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] вважав, що первісний позов не підлягає задоволенню у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог, в задоволенні позову просив відмовити та надав до суду письмові заперечення. Зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі із вказаних у ньому підстав. У судовому засіданні пояснив, що вважає, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів на підтвердження вимог, викладених у позові. Крім того зазначив, що позивач за первісним позовом вказав, що 08.07.2013 року в приміщенні, що орендується, без будь-яких пояснень були заварені металевою решіткою вхідні двері та закриті на замки, але вважає, що відповідно до договору оренди, в обов'язки орендодавця входило забезпечення безперешкодного використання орендарем приміщення, що орендується, а договором оренди не встановлювалося точне місце проходу до орендуємих приміщень і на даний час [PERSON] має до них прохід, який не є пожежним або запасним виходом. Що стосується демонтажу рекламних стендів, то вони були демонтовані для проведення ремонтних робіт. З приводу зникнення електропостачання, яке сталося також 08.07.2012 року, зазначив, що відповідно до договору оренди та норм чинного законодавства, відповідачі не зобов'язані постачати електроенергію позивачу і в цьому випадку він має право укласти відповідний договір на постачання електроенергії з енергопостачальною компанією. Також зазначив, що [PERSON] особисто не виконував належним чином умов договору укладеного договору оренди, але при цьому намагається покласти вину на орендодавця, а тому позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві є обґрунтованими. Крім того, [PERSON] у позові зазначав, що орендодавцем були демонтовані віконні блоки, але це було зроблено з метою проведення капітального ремонту, що відповідає вимогам ст.. 776 ЦК України відповідно до якої наймодавець за власний рахунок повинен здійснювати капітальний ремонт, тобто в даному випадку орендодавець намагався поліпшити якісні характеристики орендуємих приміщень і не порушував права позивача, оскільки це повинно було сприяти підприємницькій діяльності [PERSON] Що стосується позовних вимог щодо відшкодування збитків, то вважає, що вони також є необґрунтованими, оскільки ним не наведено жодної норми права, яка передбачає настання матеріальної відповідальності. Крім того, [PERSON] не обґрунтував і законність своїх вимог щодо стягнення упущеної вигоди (неотриманих прибутків) і не надав суду переконливих та допустимих доказів з цього приводу. Відповідач [PERSON] до суду неодноразово не з'являвся, про причини неявки суду не сповіщав та не надавав суду заяв щодо розгляду справи у його відсутність, незважаючи на те, що про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що 01 жовтня 2002 року між фізичною особою- підприємцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір №31 оренди нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] строком на 20 років, тобто до 2022 року. За умовами вищевказаного договору оренди відповідач надав позивачеві 423 кв.м. на другому поверсі приміщення за адресою - [ADDRESS]. Мета договору оренди була визначена сторонами - для торгівельної діяльності меблями. На протязі дії вказаного договору оренди сторонами було укладено ряд додаткових угод, в тому числі і додаткові угоди від 01.10.2002р., щодо надання згоди на реконструкції другого поверху орендуємого приміщення та підключення приміщення до електромереж, а також щодо збільшення або зменшення орендуємої площі. У судовому засіданні представником відповідача [PERSON] до зустрічної позовної заяви було надано нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 13.03.2013 року з якого вбачається, що [PERSON] продав [PERSON], [PERSON], [PERSON] з належних йому приміщень нежитлової будівлі, яка розташована в м. Херсоні,89 в тому числі і приміщення, яке орендував [PERSON] Відповідно до договору дарування від 15.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за №1217 та посвідченого нотаріально, [PERSON] подарував належну йому частину нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS] - [PERSON] Додатковою угодою сторони внесли зміни до вищевказаного договору оренди та змінили статус орендодавця з приватного підприємця на фізичну особу. Судом встановлено, що на протязі дії договору оренди [PERSON] не порушував умов договору, щодо оплати оренди приміщення та вчасно і в повному обсязі вносив орендні платежі. Так, твердження відповідачів про неналежне виконання [PERSON] умов договору оренди нежитлового приміщення, розташованого на 2-му поверсі будівлі [ADDRESS] від 01.10.2002 року відносно оплати орендних платежів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року [PERSON] спростовується копіями розписок про отримання грошових коштів, банківськими виписками відповідно до яких орендна плата за січень 2012 року у сумі 3842,50 грн. перерахована на розрахунковий рахунок платіжним дорученням №563 від 11.01.2012 року; орендна плата за лютий 2012 року у сумі 3842,50 грн. перерахована на розрахунковий рахунок платіжним дорученням №582 від 22.02.2012 року; орендна плата за березень - грудень 2012 року у сумі 33807 грн. сплачена [PERSON], що підтверджується розписками; за рахунок орендної плати за [PERSON] сплачено податок на прибуток за 2012 рік у сумі 5190 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Копії платіжних доручень, розписок додані до матеріалів справи та з оригіналами особисто ознайомлювався представник відповідачів. Таким чином, орендна плата за 2012 рік на адресу відповідача [PERSON] сплачена у сумі 46682,00 грн., що фактично перебільшує заявлені відповідачами у зустрічній позовній заяві вимоги. Крім того, виконання ПП [PERSON] зобов'язань щодо сплати орендних платежів підтверджені розписками, що не суперечить та відповідає вимогам ст. 545 ЦК України відповідно до яких прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Частиною 1 статті 516 ЦК України встановлено порядок заміни кредитора у зобов'язанні, а саме - заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом; частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків і у цьому разі виконання боржником свого зобов'язання первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, а також, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. З огляду на наведені вище норми права, представник [PERSON] зазначає, що [PERSON] здійснював оплату орендних платежів з урахуванням норм статті 537 ЦК України - шляхом внесення на депозит органів нотаріату, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами, а тому позовні вимоги, викладені у зустрічному позові, є необґрунтованими та такими. Що не підлягають задоволенню. Доводи позивача щодо того, що він підтримував передане майно в належному стані, здійснював за власні кошти поточний та капітальний ремонт (реконструкцію), використовував майно за його призначенням відповідачі не спростовують. Відповідно до виписки з ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 29.11.1994р., відповідно до Дозволу № 2739 на розміщення об'єкта торгівлі та сфери послуг здійснює роздрібну торгівлю за адресою - [ADDRESS] (приміщення, що орендується) строком до 01.10.2022 року. Починаючи з березня 2013 року по теперішній час [PERSON] не виявляв ніяких дій щодо особистого отримання орендних платежів або отримання останніх на вказаний розрахунковий рахунок. У зв'язку з чим, [PERSON] вимушений був відповідно до ЦК України звернутися до органів нотаріату та покласти грошові кошти на депозит нотаріуса. 08.07.2013 року вхідні двері приміщення, яке орендується за вищевказаним договором позивачем, були заварені металевою решіткою та закриті на замки. Судом не можуть бути прийняті до уваги доводі представника відповідачів, що це було зроблено з метою забезпечення безперешкодного використання орендарем приміщення, що орендується, оскільки у зв'язку із зазначеними діями, [PERSON] у відповідності до діючого законодавства України звернувся до правоохоронних органів з заявою та відповідно до КК України вказана заява була зареєстрована та розпочато кримінальне провадження, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12013230020003598. Крім цього, 08.07.2013 року, в приміщенні, що орендується [PERSON], зникло електропостачання, що в свою чергу обмежило права позивача не тільки користуватися майном, переданим в оренду, за його призначенням, але і належним чином зберігати майно, яке знаходиться в приміщенні магазину, а також зберігати саме приміщення магазину. Дані обставини підтверджуються доповідною запискою продавця магазину, свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] та актом складеним охоронною службою, яка на договірній основі здійснює спеціалізовану охорону приміщення магазину та майна позивача, яке знаходиться в орендованому приміщені. 09.07.2013 року вхід до орендованого приміщення з центрального входу був відповідачами закритий, що не заперечує представник, у зв'язку з чим потрапити до приміщення магазину можливо було лише з дверей запасного (пожежного) виходу. З центрального входу також було демонтовано рекламні стенди та позначення позивача, в порушення умов договору п.7.2. Крім цього, 23.07.2013р.відповідач [PERSON] намагався спільно з робітниками здійснити демонтаж віконних блоків у спірному приміщені. Після прибуття правоохоронців за викликом орендатора останній надав заяву про те, що буде здійснюватися заміна вікон 09.08.2013р. 18.09.2013р. о 17-20 годин за усним повідомленням, що вони є представники власників [PERSON], [PERSON] прибули батько [PERSON] та брат [PERSON] з невідомим чоловіком та заявили, що це новий орендар та їм необхідно вирішити свої питання. Фактично, зазначені особи знаходилися у приміщені магазину приблизно до 21-30 годин. У зв'язку з присутністю у приміщенні сторонніх осіб, позивач був позбавлений можливості закрити магазин з товаром, здати його під охорону. Крім цього, позивач з метою не порушення законодавства про працю змушений був відпустити продавця, а сам особисто, разом з дружиною здійснював охорону приміщення магазину та майна. 26.09.2013р. [PERSON], [PERSON] разом з робітниками здійснили демонтаж 5-ти віконних рам у приміщенні 2-го поверху по [ADDRESS] Таким чином, починаючи з 26.09.2013р. приміщення магазину, яке перебуває в оренді позивача ПП [PERSON], знаходиться без вікон. З метою захисту майна, в тому числі і забезпечення збереження майна відповідачів, ПП [PERSON] за власні кошти здійснив монтаж та тимчасово закрив віконні отвори в приміщені магазину. За весь час, тобто з 26.09.2013 року по 04.11.2013 року представники власників не приходили у приміщення магазину. Ніяких дій з боку власників щодо монтажу пластикових, або інших дій, направлених на відновлення нормального стану приміщення, за вказаний час здійснено не було. Фактично відповідачі [PERSON] та [PERSON] зробили неможливим використання приміщення за його призначенням. Статтею 762 ЦК України встановлено підстави для звільнення орендаря від сплати орендних платежів, а саме : частиною 4 передбачено право наймача вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася та частиною 6 передбачено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. На підставі викладеного суд доходить до висновку, що [PERSON] правомірно просить суд звільнити його від сплати орендних платежів починаючи з 26.09.2013 року по день подачі позову до суду, а за період з 08.07.2013 року по 30.09.2013 року здійснити перерахунок та зменшити орендні платежі вдвічі та повернути позивачеві переплату у розмірі - 4482,68 грн. відповідно до наданого ним розрахунку і ці позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі змісту позовної заяви та доданих до нею документів, а також з зустрічного позову вбачається, що відповідачами в належній формі та завчасно не було повідомлено позивача про зміну власників орендованого приміщення. З листа від 07.08.2013р. [PERSON] стало відомо, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.2013року власником спірного майна стали відповідачі - [PERSON] ергійович, [PERSON], [PERSON]. За період часу з 13 березня 2013року та по 03.09.2013 року з боку нових власників або з боку попереднього власника спірного нерухомого майна [PERSON] жодного документа щодо порядку здійснення розрахунків за вищевказаним договором на адресу [PERSON] не надходило. Таким чином, у відповідності до ст.ст.610,613 ЦК України з боку відповідачів у період часу з 13.03.2013 року по теперішній час наявне прострочення кредиторів, оскільки статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а статтею 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. З огляду на наведене, вбачається, що позивачем [PERSON] були вжиті усі передбачені законом та договором дії направлені на належне виконання зобов'язання за договором оренди в частині сплати орендних платежів. Відповідно до листів відповідачів вбачається, що ними у добровільному порядку були прийняті зобов'язання в частині здійснення капітального ремонту, який складається з заміни капітальних елементів будинку - віконних рам з дерев'яних на пластикові. Дані обставини підтверджуються, як листом від 05.08.2013 року, актом від 26.09.2013 року, постановою слідчого, а також приписами ст.. 776 ЦК України. Враховуючи, що до 04.11.2013р.відповідачами не здійснено капітального ремонту, то позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання договору оренди у зв'язку із порушенням відповідачами умов договору оренди, а саме п.6.1.Договору - не здійснення капітального ремонту, відключення від мереж електропостачання та здійснення неможливим використання орендованого приміщення за його призначенням також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоді також підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 10000 грн., оскільки [PERSON] зазнав моральних страждань, які полягали у тому, що було підірвано його ділову репутацію, оскільки він почав займатися підприємницькою діяльністю з 1994 року, а з жовтня 2002року з моменту укладання договору оренди спірного нежитлового приміщення, ним було відкрито меблевий магазин. Таким чином, за період часу з 2002р. по 2013р. за майже 11 років підприємницької діяльності у позивача склалася добра ділова репутація, але у зв'язку з неправомірними діями з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] престиж та ділова репутація позивача [PERSON] знижені, оскільки велике коло клієнтів не змогли скористатися можливістю здійснити заплановані покупки, оскільки вивіски та рекламні щити було відповідачами демонтовано, вхід до магазину був заварений відповідачами, що призвело до підриву довіри до позивача та до його діяльності та завдало йому моральної шкоди. Крім того, з метою недопущення мародерства або інших негативних наслідків того, що фактично відповідачами був відкритий доступ з 26.09.2013 року до приміщення через відкриті віконні отвори, позивачем необхідно було здійснювати самостійно з дружиною охорону приміщення у нічний час, при цьому їх троє неповнолітніх дітей були частково позбавлені батьківського піклування, що, в свою чергу, призвело і до погіршення самопочуття позивача, і до приниження його людської гідності, так як він був позбавлений можливості забезпечити відповідне спілкування з родиною. Крім того суд вважає, що неправомірними діями відповідачів позивачу завдано матеріальних збитків, оскільки у відповідності до вимог ст. 537 ЦК України позивач був змушений звернутися до органів нотаріату з метою здійснення орендних платежів на адресу відповідачів, у зв'язку з чим ним понесені витрати на нотаріальні послуги у розмірі 2400 грн., що підтверджується копіями платіжних документів. Позивач був змушений придбати матеріали для герметизації віконних отворів в приміщенні на суму 2027,29 грн., а витрати на роботи, пов'язані з встановлення тимчасових віконних отворів склали 800 грн. Крім цього, позивачем було придбано акумуляторну батарею вартістю 1326,00 гривень з метою здійснення охорони приміщення у нічний час. Таким чином, загальні витрати позивача складають 6553,29 грн. Статтею 51 ЦК України визначено порядок застосування до підприємницької діяльності фізичної особи-приватного підприємця нормативно-правових актів, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, тобто норми ГК України. Нормами ст. 42 ГК України, встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Свобода та принципи підприємницької діяльності визначені у ст.ст.43,44 ГК України. Таким чином, основою підприємницкої діяльності є - самостійне формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону, комерційного розрахунку та інші. Загальні гарантії прав підприємців визначені у ст.47 ГК України серед яких: « 4. Збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів.» При укладанні спірного договору оренди у 2002 році позивач визначив свою бізнес програму, яка повязана, в тому числі, і з виготовленням меблів для необмеженеого кола споживачів, та з їх реалізацією через свій спеціалізований магазин. Підтвердженням цього є договір оренди строком на 20 років, здійснена за власний рахунок позивача реконструкція орендованого нежитлового приміщення, придбання спеціального устаткування, що підтверджується рахунками та платіжними дорученнями. Таким чином, починаючи з 2002 року позивач цілеспрямовано діяв на виконання свого плану та станом на 2013 року ще не отримав прибуток на якій він розраховував. Позивач вважає, що оскільки з вини відповідачів договір оренди підлягає достроковому розірванню у судовому порядку, то йому, як приватному підприємцю, нанесені збитки у вигляді прибутку, який він розраховував отримати у наступні 9 років, але з вини відповідачів не зможе отримати. Річний прибуток від зайняття підприємницькою діяльністю по реалізації меблів у магазині по [ADDRESS] у попередній рік складав: 192 963 - 57 600(орендна плата) = 135 363 гривень. Таким чином, неотриманий прибуток, на який він розраховував до 2022 року складає за розрахунками позивача 1 218 267 (один мільйон дві вісімнадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривен. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі, всупереч вказаної норми Закону, не надали суду переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, викладених у зустрічній позовній заяві та не спростували доводів позивача в обґрунтування його позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved