Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

28.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2014р. помер [PERSON]. За життя [PERSON] склав на її користь заповіт, посвідчений 02.10.2012р. На день смерті залишилось спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с. Правобережне, Верхньодніпровський район, по вул. Засядька, 28. 28.07.2015р. вона звернулася до нотаріальної контори Верхньодніпровського району з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але їйу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що померлий набув право власності на нерухоме майно, але не зареєстрував його у встановленому порядку відповідно до законодавства, яке діяло на момент його виникнення, на підставі чого просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 28 по вул. Засядька, в с. Правобережне, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 07.12.2014р. В судове засідання позивач зявився, позовні вимоги, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Надалі позивач в судове засідання не зявився про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с. 26) Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву в яких просив розглянути справу за відсутністю представника ради (а.с. 16). Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] успадкував, жилий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Правобережне (якому в подальшому затверджена адреса: с. Правобережне,, вул.. Засядько, буд. 28) після смерті [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 12 квітня 1985 року, виданого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], в спадковій справі №188/85, зареєстровано в реєстрі за №1-560 (а.с. 7-8). Проте, як убачається із матеріалів справи [PERSON] своє право власності на будинок не зареєстрував. Відповідно до ст..ст. 534, 548, 560 Цивільного кодексу Української РСР (нормативний акт, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]Т.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Отже [PERSON] набув право власності на зазначений будинок та отримала документ, що підтверджує це право, в порядку передбаченому чинним на той час законодавством, а само по собі не здійснення реєстрації права власності не припиняє таке право, оскільки така підстава припинення права власності не передбачена діючим законодавством. 02.10.2012 року [PERSON] склав заповіт, в якому на випадок його смерті зробив таке розпорядження: усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті, він заповів [PERSON], повністю. Заповіт посвідчений Секретарем Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №18 (а.с.4) 07 грудня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №601720, виданим 12 грудня 2014 року виконавчим комітетом Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаного жилого будинку. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 липня 2015 року, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачеві у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на жилий будинок (а.с.6). Листом від 21.10.2015р. за №987/01-16, державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, повідомив, що після смерті [PERSON], 10 березня 2015 року заяву про прийняття спадщини за заповітом подала [PERSON] (а.с.22) Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтями 1268, 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, а також те що, спадкодавець за життя набув право власності на спірний жилий будинок; позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви; наявність інших спадкоємців судом не встановлено, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обовязок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. (а.с.1).

Outcome: approved