Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

26 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення з заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 24 вересня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 квітня 2017 року має заборгованість у сумі 29 997 грн 69 коп., з них заборгованість за кредитом - 2 361 грн 21 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 631 грн 83 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 100 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1 404 грн 65 коп. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зазначає, що перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Вважає, що оскільки судом не було з'ясовано строк дії картки, висновки суду про відмову в задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності є передчасними. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із положень статей 256, 267, 526, 530, 543, 549, 551, 554, 610-612, 1049, 1050, 1054 ЦК України та тих обставин, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що ним надавались відповідачу картки з новим строком дії, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності на підставі частини 4 статті 267 ЦК України. Апеляційний суд з таким висновком суду не погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що відповідно укладеного кредитного договору б/н від 24 вересня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично логнується на той самий строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно частини 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобов'язання. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Судом першої інстанції також встановлено, що за весь час користування кредитом [PERSON] свої зобов'язання не виконував та не сплатив суму заборгованості по кредиту та відсотках. Зазначені обставини не спростовані відповідачем і в суді апеляційної інстанції. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 30 квітня 2017 року має заборгованість, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2 361 грн 21 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 22 631 грн 83 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3 100 грн, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 1404 грн 65 коп. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим судова колегія приходить до висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів у сумі 500 грн (фіксована частина) та 1 404 грн 65 коп. (процентна складова), оскільки стягнення двох сум штрафів є подвійним стягненням. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2007 року підлягають частковому задоволенню і сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] становить: 2 361,21 грн - заборгованість за кредитом, 22 631,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також пеня за період з 24 травня 2016 року по 30 квітня 2017 року у розмірі 1200 грн відповідно до вимог статті 258 ЦК України. Що стосується посилання відповідача щодо пропуску строку позовної давності, то судова колегія виходить з наступного. 24 вересня 2007 року [PERSON] оформив у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] зі строком дії по серпень 2011 року включно. При оформленні картки відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та пройшов ідентифікацію у ПриватБанку. Повторне заповнення будь-яких Анкет-Заяв не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами у ПриватБанку. Після закінчення строку дії картки № [NUMBER], [PERSON] отримав другу кредитну картку за № [NUMBER] строком дії до серпня 2015 року включно, та третю кредитну картку «Універсальна» № [NUMBER] з новим строком дії до листопада 2015 року включно. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначив у своїй правовій позиції Верховний Суд України у справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року та у справі № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складової кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного для вказаного місяця. Отже, оскільки строк дії кредитної картки «Універсальна» № [NUMBER] встановлений до листопада 2015 року (включно), апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для застосування загального строку позовної давності у суду першої інстанції не було, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, а тому за наслідками розгляду апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційний суд відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України. Відповідно до статті 88 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат, а саме: з відповідача підлягає сплата судових витрат, понесених позивачем при звернення з позовом до суду першої інстанції, а також з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції пропорційно до заявлених позовних вимог.

Outcome: partial