Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

27.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, укладеним 01.07.2016 року між ним та [PERSON], у якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 67920,69 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 679,22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики (розписка), відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2360,00 дол. США та 1000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані грошові кошти до 31.07.2016 року. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачу повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за договором позики у загальному розмірі 67920,69 грн. з врахуванням 3% річних та інфляційних втрат, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 679,22 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01.07.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (розписка), відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2360,00 дол. США та 1000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу вказані грошові кошти до 31.07.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку заборгованості, викладеного представником позивача у позовній заяві, вбачається, що отримані грошові кошти відповідач у визначений в договорі позики строк не повернув, в результаті чого має заборгованість перед позивачем в сумі 67920,69 грн., з яких: 63222,76 грн., що станом на 27.12.2016 року за курсом НБУ складає 2360,00 дол. США - заборгованість за позикою; 769,00 грн. - 3% річних за період прострочення з 01.08.2016 року по 27.12.2016 року; 3928,93 грн. - інфляційні втрати за період прострочення з 01.08.2016 року по 27.12.2016 року. Разом з тим, за змістом ст. 1 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Таким чином, приймаючи до уваги, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики (розписки), відповідно до якого позивач передав відповідачу в томі числі грошові кошти в іноземній валюті - 2360,00 дол. США, суд вважає, що до таких грошових зобов'язань не застосовуються положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях. Вказаний висновок узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 27.01.2016 року по справі № 6-771цс15, яка у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Тобто, суд вважає, що позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню, зокрема виключно за прострочення виконання зобов'язання, визначеного у гривнях в розмірі 1000,00 грн. за період з 01.08.2016 року по 27.12.2016 року, що становить 71,70 грн. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що 01.07.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (розписка), умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 64063,46 грн., з яких: 63222,76 грн., що станом на 27.12.2016 року за курсом НБУ складає 2360,00 дол. США - заборгованість за позикою; 769,00 грн. - 3% річних за період з 01.08.2016 року по 27.12.2016 року; 71,70 грн. - інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання, визначеного у гривнях за період з 01.08.2016 року по 27.12.2016 року. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,63 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 64704,09 грн. (63222,76 грн. + 769,00 грн. + 71,70 грн. + 640,63 грн.).

Outcome: partial