Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

27.02.2017 року ФОП [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № ОО0310, укладеним 02.10.2015 року між нею та [PERSON], у якому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість в сумі 12900,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 02.10.2015 року між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу № ОО0310, відповідно до якого позивачка передала відповідачці товар (набір косметики) визначений у переліку № 1 (специфікація), а відповідачка, прийнявши вказаний товар, зобов'язалась сплатити за нього позивачці грошові кошти в сумі 21700,00 грн. до 02.02.2017 року. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачкою у добровільному порядку позивачці за отриманий товар у повному розмірі сплачені не були. Таким чином, оскільки відповідачка взяті на себе за договором зобов'язання у повному обсязі не виконує, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості за договором купівлі-продажу в сумі 12900,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.10.2015 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу № ОО0310, відповідно до якого позивачка передала відповідачці товар (набір косметики) визначений у переліку № 1 (специфікація), а відповідачка, прийнявши вказаний товар, зобов'язалась сплатити за нього позивачці грошові кошти в сумі 21700,00 грн. до 02.02.2017 року. Пунктами 2.1, 2.2 договору сторони погодили, що при передачі товару сторони складають та підписують акт приймання-передачі товару згідно переліку № 1 (специфікація) Відповідно до п.5.2 договору сторони визначили, що клієнт сплачує перший платіж у розмірі 3000,00 грн. Залишок вартості у розмірі 18700,00 грн. покупець сплачує продавцю щомісячно рівними частинами у розмірі 1169,16 грн. Згідно з п.2.3 договору, зобов'язання продавця по передачі товару вважаються виконаними в момент передачі товару в розпорядження покупцеві згідно акту приймання-передачі та підписанні даного договору. Таким чином, факт виконання позивачкою умов договору підтверджується актом приймання-передачі товару від 02.10.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Із розрахунку заборгованості, викладеного представником позивача у позовній заяві, вбачається, що грошові кошти за отриманий товар відповідачка у визначений в договорі купівлі-продажу строк в повному розмірі не сплатила, а саме сплатила тільки частину суми - 8800,00 грн. (06.10.2015 року - 5320,00 грн., 10.02.2016 року - 3480,00 грн.), в результаті чого станом на 20.02.2017 року має заборгованість перед позивачкою в сумі 12900,00 грн. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що 02.10.2015 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу товару, умови якого позивачкою були виконані, шляхом передачі відповідачці товару, остання, прийнявши вказаний товар, взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість в сумі 12900,00 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн., а всього з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 13540,00 грн. (12900,00 грн. + 640,00 грн.).

Outcome: approved