Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

27 червня 2019 року позивачі звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що позивач [PERSON] є власником двокімнатної квартири по [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В.. Зазначену квартиру позивачі вирішили придбати в червні 2008 року за суму в розмірі 260000 грн. Позивач домовився з продавцем укласти правочин 18.07.2008 року. Також вони протягом життя накопичували заощадження, що станом на 01.06.2008 року склало 55000 доларів США. Так вони прийняли рішення придбати житло за кредитні кошти, які планували отримати в кредитній установі, із невеликим додаванням власних коштів, та разом з тим, заучити залишені після купівлі квартири власні 50000 доларів США, на депозитний рахунок під відсоток, майже тотожний в той час відсотковій ставці за кредитом, запропонованим ВАТ «Сведбанк», або ж навпаки придбати житло за власні кошти, отримати кредит в іпотеку, фактично повернувши собі суму сплачену за квартиру, яку в подальшому розмістять під великий відсоток на депозитний рахунок. Вони обидва працювали та могли з легкістю виплачувати щомісячний платіж, запропонований тоді банком. Приблизно на початку липня 2008 року позивачі звернулись до ВАТ «Сведбанк» з приводу отримання кредиту в розмірі 50000 доларів США. Між [PERSON] та представником банку був підписаний кредитний договір. Надалі представник банку зазначив, що гроші можуть бути надані лише після перевірки документів, вони домовилися завершити процедуру 18.07.2008 року. 18.07.2008 року позивач уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та з власних коштів сплатив продавцю квартири суму в розмірі 266217,00 грн., зазначену в договорі купівлі-продажу. В цей же день вони підписали з представником Сведбанку іпотечний договір, запропонований працівником банку, його дружина підписалась у кредитному догові про надання своїх згоди на отримання кредиту її чоловіком, однак працівник банку зазначив, що в банку не має такої кількості готівки для видачі її позивачу, а також необхідно отримати підтвердження з головного офісу та повідомив, що з позивачем зв`яжуться та повідомлять про дату отримання кредиту. В подальшому йому повідомили, що банк не може надати кредитні кошти через недоліки в документах, та зазначив, що в разі ненадання банком кредитних коштів, кредитний договір є недійсним. В квітні 2019 року позивач в своїй скриньці знайшов лист-вимогу від ПАТ «Дельта Банк» в якому повідомлялось, що ВАТ «Сведбанк» продав право вимоги за кредитним договором, укладеним з позивачем ПАТ «Дельта Банк» і тому останній достроково вимагає в шестидесятиденний строк сплатити на рахунок ПАТ «Дельта Банк» усю заборгованість за кредитним договором в розмірі 1856192,92 грн., інакше ПАТ «Дельта Банк» розпочне процедуру звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру позивачів. Окрім зазначеної квартири позивачі не мають іншого житла, необґрунтовані вимоги Дельта Банк кожен день спричиняють позивачам моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 4173 грн. кожному. Просили суду хвалити рішення, яким визнати кредитний договір №0301/0708/45-144, укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» недійсним; визнати договір іпотеки №0301/0708/45-144-Я-1 від 18.07.2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», щодо об`єкта обтяження квартири [ADDRESS] недійсним; визнати ПАТ «Дельта Банк» таким, що не має права кредитора за кредитним одговором №0301/0708/45-144, укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» та іпотекодержателя за договором іпотеки №0301/0708/45-144-Я-1 від 18.7.2008 року укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк»; стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] та [PERSON] відшкодування моральної шкоди у розмірі 4173,00 грн. кожному. 01 липня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.25). 25.07.2019 року позивач подав до суду клопотання про забезпечення доказів шляхом заборони здійснення реєстраційних дій з об`єктом нерухомості (а.с.43-44). 29.07.2019 року ухвалою суду заяву про витребування доказів було задоволено частково (а.с.46-47). 07.08.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти задоволення позовних вимог, з тих підстав, що факт передачі грошей підтверджується заявою на видачу готівки та перерахуванням коштів на рахунок, також відповідач повідомляв позивача про заміну кредитора листом від 08.06.2012 року, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 25.10.2019 року від представника позивачів надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої заперечував проти обставин, викладених у відзиві, оскільки надані докази не є належними, крім того, доказів того що позивач отримував повідомлення відповідачем не надано (а.с.96-98). Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.113). 22.06.2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача щодо витребування у відповідача письмових доказів (а.с.153-155). 16.09.2020 ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та призначено судове засідання розгляду справи по суті (а.с.161). Приймаючи до уваги позиції представника позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 18.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму 50000 доларів США на купівлю житлової нерухомості, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с.55-59). 18.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким іпотекодавцем було передано іпотеко держателю належне йому на праві власності майно , а саме квартира [ADDRESS] (а.с.61-62) 18.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов`язалась перед банком відповідати за виконання зобов`язань за кредитним договором на суму 50000 доларів США (а.с.63). 18.07.2008 року [PERSON] надала згоду на укладення договору іпотеки та укладення від імені [PERSON] договору на придбання квартири (а.с.64). 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір на купівлю-продаж прав вимоги, а також акт приймання-передачі прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] перейшло до ПАТ «Дельта Банк» (а.с.66-68). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 16.07.2019 року складає 2075402,23 грн. (а.с.75-78). \~ \~ \~ \~Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 204 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно ст.1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Положення ч.5 ст. 203 ЦК України передбачають, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~ \~ \~ \~Позивачі вважають, що кредитний договір на який посилається відповідач є недійсним, адже фактично за ним не було виконання передачі грошей, а отже він не був спрямований на настання реальних наслідків укладення кредитного договору. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язання. \~ \~ \~ \~Так, позивачі посилаються на ті обставини, що вони не підписували заяви на видачу готівки та не отримували грошових коштів за кредитним договором, а отже зазначений кредитний договір не був спрямований на настання реальних наслідків. Окрім того, відповідач не повідомляв позивачів про зміну кредитора у зобов`язання. Не надав доказів переходу до нового кредитора, а тому за таких обставин, з припущенням факту існування обов`язку, позивач не зобов`язаний був його виконувати. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було надано належних доказів щодо отримання позивачем грошових коштів за спірним кредитним договором. Ухвалою суду від 22.06.2020 представника відповідача було зобов`язано надати для огляду в судовому засіданні копії завірених належним чином та оригінали документів на підтвердження зазначених ним обставин (а.с.153-155). Відповідно до ч.4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на не вчинення іншими учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. \~ \~ \~ \~Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з п.2, п.4, п.6 , п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що відповідачем не було виконано ухвалу суду про витребування доказів від 22.06.2020 року та не надано суду доказів на підтвердження отримання позивачем грошових коштів в касі ВАТ «Сведбанк», суд у відповідності до ч.4 ст.81 ЦПК України вважає встановленим факт не отримання позивачем грошових коштів за спірним кредитним договором, що є підставою для визнання його недійсним. Частиною 2 ст. 548 ЦК України передбачено, що недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» укладення договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором ( якщо не буде доведено інше), свідчить про перехід й прав за основним зобов`язанням. Натомість укладення договору про відступлення прав за основним зобов`язанням, зовсім не свідчить про перехід прав іпотеко держателя новому кредитору. Таким чином, у випадку передачі прав на стягнення кредитної заборгованості, забезпеченої іпотекою, для передачі прав іпотеко держателя обов`язковим є укладення правочину саме про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, а не правочину про відступлення прав за основним кредитним зобов`язанням. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3 ст.24 ЗУ «Про іпотеку» передбачає, що відступлення прав вимоги за іпотечним договором, відбувається шляхом укладення нотаріально посвідченого правочину відступлення прав за іпотечним договором, оригінал якого має зберігатись у відповідача. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача у своєму відзиві зазначив, що ним було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги, що підтверджується копією відповідної вимоги, однак суд критично ставиться до вищезазначених обставин, виходячи з наступного. З огляду на положення ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Так, у ході розгляду справи відповідачем ПАТ «Дельта Банк» не надано належних доказів щодо існування права вимоги за іпотечним договором, а так і доказів щодо існування заборгованості позивача, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо отримання позивачем кредитних коштів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Так, в разі визнання кредитного договору недійсним, акцесорне зобов`язання щодо забезпечення кредитного договору стає також недійсним. \~ \~ \~ \~Також позивачі посилаються на ті обставини, що внаслідок дій відповідача їм була спричинена моральна шкода, яку вони оцінюють в розмірі 4173 грн кожному. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків тощо. \~ \~ \~ \~Так, позивачем суду не надано доказів будь-яких доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань діями відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених ч.2 ст.23 ЦК України. За приписами ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію ордеру на надання правничої допомоги, договір про надання правової допомоги № 16/05/19, та квитанцію №26772736-1 щодо сплати вартості правової допомоги у розмірі 13000 грн. (а.с.13-15). Суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн., а також на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2522,4 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial