Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

28 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду в розмірі 208 181,46 гривень, та судові витрати у розмірі \~2 081,81 гривень. У обґрунтування позову позивач посилається на те, що 9 вересня 2016 року водій [PERSON], керуючи автомобілем AUDI 80 д.р.н. 381-78 АВ, рухаючись в районі буд. 123 по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення із автомобілем TOYOTA CAMRY д.р.н. АХ 8028 АТ, від чого належний позивачу автомобіль отримав пошкодження, внаслідок чого йому завдано матеріальних збитків. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. Зазначену постанову суду правопорушник не оскаржував в апеляційному порядку. ТОВ «АРТСІТІ» за зверненням позивача, як власника автомобіля, що знаходиться на гарантійному обслуговуванні, було видано рахунок-фактуру № 4346 від 02.12.2016 року, згідно якої сума реальних збитків становить автомобіля TOYOTA CAMRY д.р.н. АХ 8028 АТ становить 257\~181,46 грн. СК «ВУСО» перераховано на рахунок позивача 49\~000,00 грн., в межах суми страхового відшкодування згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, з відповідача [PERSON], як особи винної у вчиненні ДТП, підлягає стягненню різниця між реальним збитком та сумою виплаченого страхового відшкодування, що складає 208\~181,46 грн. Тому позивач вимушений був звернутися до суду з позовною заявою. 1 березня 2017 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, яку обґрунтував тим, що за його зверненням, як власника автомобіля, субєктом оціночної діяльності [PERSON] проведено дослідження спеціаліста-товарознавця автомобіля TOYOTA CAMRY д.р.н. АХ 8028 АТ, про що складено звіт № 26/2017. З висновків вказаного звіту вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA CAMRY д.р.н. АХ 8028 АТ складає 221\~400,84 грн. Величина втрати товарної вартості зазначеного автомобіля становить 22\~584,13 грн. СК «ВУСО» перераховано на рахунок позивача 49\~000,00 грн., в межах суми страхового відшкодування згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, з відповідача [PERSON] як особи, винної у вчиненні ДТП, підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та сумою виплаченого страхового відшкодування, що складає 172\~400,84 грн., а з урахуванням втрати товарної вартості автомобіля 194\~984,97 грн. Тому він просить стягнути на його користь з відповідача майнову шкоду у сумі 194\~984,97 грн., витрати на проведення дослідження спеціаліста автотоварознавця у сумі 1200,00 грн. та судовий збір у розмірі 2081,81 грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 05.10.2016 року, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення аналогічно вищенаведеному. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 9 вересня 2016 року водій [PERSON], керуючи автомобілем AUDI 80 д.р.н. 381-78 АВ, рухаючись в районі буд. 123 по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, допустив зіткнення із автомобілем TOYOTA CAMRY д.р.н. АХ 8028 АТ, від чого належний позивачу автомобіль отримав пошкодження, внаслідок чого йому завдано матеріальних збитків. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] (а.с. 35). Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.6-7). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер [NUMBER], що на праві власності належить позивачу, зазнав технічних ушкоджень і згідно звіту № 26/2017 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 19 лютого 2017 р. вартість матеріального збитку складає 243 984,97 грн. Крім того, позивачем за виготовлення звіту про визначення матеріального збитку сплачено 1 200,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. СК «ВУСО» перераховано на рахунок позивача 49\~000,00 грн., в межах суми страхового відшкодування згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.9). Таким чином, з урахуванням виплаченої суми, в якості відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача стягненню з відповідача підлягає 194\~984,97 грн. Позивач також просив суд стягнути з відповідача витрати за проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 19.02.2017 року, та витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать й витрати на правову допомогу та витрати повязані із залученням спеціалістів та проведенням судових експертиз. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 1\~200,00 грн. за надання висновку спеціаліста - автотоварознавця (квитанція № 939474 від 26.01.2017 року), та судовий збір у сумі 2\~081,81 грн. (квитанція від 19.12.2016 року). (а.с. 2, 57). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач знайшли свого підтвердження під час судового засідання, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved