overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

27 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до набуття дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги позивача визнав, справу просив розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. 16 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітньго сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №372784, актовий запис № 24, зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управлінння юстиції в Одеській області. 27 квітня 2017 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. На момент звернення з дійсною заявою до суду, дитина проживає разом з позивачем, на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, у свою чергу [PERSON] не має можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Домовленості між позивачем та відповідачем відносно його участі в утриманні дитини не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і/або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.180\~\~Сімейного Кодексу\~\~України\~\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 того ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка ,дружини, батьків,дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина, оскільки для повноцінного розвитку та життя дитині необхідне належне харчування, одяг та багато інших матеріальних благ, яких відповідач добровільно не надає, а позивач при цьому не має змоги самостійно забезпечити дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

27 квітня 2017 року Бродівським районним судом Львівської області винесено рішенняу справі за позовом [PERSON] до ТзОВ «Манго-Груп» про поновлення на роботі, яким позов задоволено, поновлено [PERSON] на посаді оператора авто-заправної станції № 52 Товариства з обмеженою відповідальністю «Манго-груп»; зобов'язано товариство виплатити [PERSON] середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2017 року по час вступу судового рішення в законну силу. На судове рішення подано апеляційну скаргу відповідачем. 02.06.2017 року суддею Апеляційного суду Львівської області винесено ухвалу про повернення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення. Із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що суд першої інстанції в своєму рішенні не вказав розміру грошових сум, присуджених позивачу, а фактично переклав цей спір на розсуд відповідача. У відповідності до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. За таких обставин з ініціативи суду поставлено на вирішення питання про винесення додаткового рішення у справі. Ухвалою судового засідання від 06.09.2017 року зобов'язано відповідача надати суду інформацію про середній місячний заробіток оператора ТзОВ «Манго-груп» за період з 01.01.2017 року по даний час; ухвалу товариство отримало, проте, на час розгляду справи судом не виконало. В судовому засіданні представник відповідача вважає за необхідне визначити розмір грошових сум виходячи із його заробітку до звільнення. В судовому засіданні представник позивача просить виплатити позивачу заборгованість у розрахунку середньомісячної заробітної плати в розмірі 3200 грн. за місяць. Враховуючи, що мінімальна заробітна плата у 2017 році становить 3200 грн., а позивач просить виплатити йому середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2017 року по даний час (жовтень 2017 року), то з відповідача на користь позивача слід стягнути заробітну плату в розмірі 32000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

27 квітня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 01.06.1985 р. Княжівською сільською радою Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, з жовтня 2000 року разом вони не проживають та припинили подружні відносини, не поєднані спільним побутом, діти народжені в шлюбі вже повнолітні. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду. З огляду на повторну неявку відповідача в судові засідання 20.06.2017 р., 09.08.2017 р., а також зважаючи на згоду позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 01 червня 1985 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб про що Княжівською сільською радою Сокальського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 6 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 496131 від 01.06.1985 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають з жовтня 2000 року, не поєднані спільним побутом, від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, позивач не виявила бажання примиритись та наполягала на розірівнні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.\~110,\~112 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

27 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Коцюбинського, 2/4/30. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.04.2017р. о 09 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.04.2017р. о 09 год. 31 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМП № 1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора відмовляється вдома від прийому підтримуючої терапії. Емоції неадекватні. Настрій нестійкий, піднесений, змінюється роздратованістю. Часто недоречно сміється. Питання осмислює у спрощеній формі, після повторень, розяснень. Не заперечує, що останнім часом стала роздратована, скоювала неадекватні вчинки. Говорить про наявність нападів з втратою свідомості та судомами. Інтелект виражено знижений. Мислення конкретне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, судомним синдромом. Інвалід 2 групи з дитинства. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

27 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополь-3, 21/1/8. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.04.2017р. о 18 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.04.2017р. о 18 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що приблизно орієнтована в місті, не знає поточної дати. Настрій нестійкий. Іспитує зримі та слухові галюцинації. Память знижена на поточні та минулі події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з галюцинаціями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

27 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Петровського, 49/12. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 26.04.2017р. о 13 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 26.04.2017р. о 13 год. 56 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні СМСЧ № 9 м. Жовті Води. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий зовнішньо тривожний, напружений, до чогось прислуховується. Погляд застигаючий в одній крапці. Відповідає односкладово, вибірково, після пауз. До свого стану не критичний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

27 квітня 2017 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON], [INFO], який доводиться їй сином, посилаючись на те, що останній є інвалідом І групи, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері №4, неодноразово лікувалась в стаціонарних відділеннях психіатричних лікарень, за станом свого здоров'я [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними, потребує постійного догляду. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій вказувала, що підтримує заявлені [PERSON] вимоги та просить слухання справи провести в їх відсутності, що суд з урахуванням думки заявниці вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаного представника. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований разом з заявницею за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3, 5, 7). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище на «[PERSON]» (а.с. 5, 6). Відповідно до довідки до Акта огляду МСЕК серія АВ № 0647652 від 24.04.2017 [PERSON] є інвалідом першої «А» групи з 24 квітня 2017 року без строково (а.с. 6). Як вбачається з Висновку судово-психіатричного експерта № 580 від 05 вересня 2017 року, на теперішній час [PERSON], [INFO], страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді Глибокої розумової відсталості та за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 24-25). Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням та по своєму психічному стану не здатний розуміти значення своїх дій і керувати ними, то його необхідно визнати недієздатним. Приймаючи до уваги наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

27 квітня 2017 року заявниця звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаною заявою, яку мотивується тим, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Серед спадкового майна, належного за життя покійній матері заявника є також 2 земельні ділянки (паї) загальною площею 1,97 та 1,86 га кожна, які належні спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Данні правовстановлюючі документи містять помилки в частині написання імені покійної матері заявника, оскільки замість за паспортом - «[PERSON]» у Державних актах на право власності на земельну ділянку зазначено - «[PERSON]». Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для прийняття решти спадщини після смерті матері. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Заінтересована особа - виконавчий комітет Глазівської сільської ради Шосткинського району Сумської надав суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви та просить справу розглядати без участі їх представника. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання і тому заявник звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. Так судом встановлено, що згідно копії Державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 06.09.2002 та [NUMBER] від 06.09.2002, що були видані на підставі розпорядження голови Шосткинської районної державної адміністрації № 355 від 30.08.2002 (а.с. 9,10), в якому дійсно зазначена помилка щодо написання імені матері заявника, а саме: записано як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», копію паспорту матері заявника [PERSON] (а.с. 8), в якому ім'я вказано як «[PERSON]», копію свідоцтва про народження заявника, що підтверджує факт перебування в родинних відносинах із померлою (а.с. 6). Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику для прийняття решти спадщини після смерті матері. Також судом встановлено, що наявна різниця у написані даних про особу у правовстановлюючих документах на землю є наслідком запису у довільній формі її імені з російської мови, а також помилки з боку осіб, які заповнювали та видавали відповідні документи на українській мові. Таким чином у судовому засіданні встановлено факт помилки в правовстановлюючих документах Державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 06.09.2002 та [NUMBER] від 06.09.2002, а тому заявлені вимоги доведено і вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

27 квітня 2017 року надійшла позовна заява, подана від імені [PERSON] його представником за довіреністю [PERSON] до Калінінської районної у місті Донецьку ради про визнання права власності на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: м.Донецьк, Калінінський район, вул.Фоміна, будинок 134, 136, квартира 6. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що [PERSON] у 2014 році був змушений виїхати з м.Донецька у зв'язку з проведенням АТО, при переїзді ним був втрачений оригінал правовстановлюючого документу на квартиру - договору купівлі-продажу. На даний час [PERSON] має намір продати квартиру, але не може цього зробити без правовстановлюючого документу. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, надійшла письмова заява про розгляд справи у їхню відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником трикімнатної квартири розташованої за адресою: м.Донецьк, Калінінський район, вул.Фоміна, будинок 134, 136, квартира 6. Реєстраційний номер майна 32074115. Підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу № 2698 від 03.11.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Як зазначено у позові, договір купівлі-продажу на квартиру позивачем був втрачений при переїзді. Отримати дублікат цього документу неможливо у зв'язку з проведенням АТО у м.Донецьку. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відсутність правовстановлюючого документу на квартиру є перешкодою власнику у розпорядженні своїм майном, тому його порушене право підлягає захисту шляхом визнання його права власності. Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно загальна вартість трикімнатної квартири розташованої за адресою: м.Донецьк, Калінінський район, вул.Фоміна, будинок 134, 136, квартира 6 складає 272\~841 грн. Судовий збір при зверненні до суду позивачем був сплачений, виходячи з ціни позову 80\~000 грн у сумі 800 грн. Відповідно до дійсної вартості предмета позову належний до сплати судовий збір - 2728 грн 41 коп. Таким чином недоплачена сума судового збору 1928грн. 41 коп підлягає стягненню з позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved