Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

27.01.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 27.04.1996 р. з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів та непорозуміння з сімейних питань, внаслідок чого припинили сімейні стосунки та з березня 2014 р. проживають окремо. Спору про поділ майна не виникає. Позивач про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що відповідає вимогам ст. 74 ч. 5 ЦПК України, які повернулися до суду з поштовим написом «за закінченням терміну зберігання». [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, причини неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 74 ч. 5 цього Кодексу у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб. які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідністю зі ст. 77 ч. 1 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 197 ч. 2 ЦПК України у судовому засіданні не здійснюється фіксування технічними засобами через неявку всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 27 квітня 1996 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби П'ятихатського районного управління юстиції у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 26 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що подружжя шлюбні стосунки з березня 2014 р. не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній, а питання утримання дітей вирішено у добровільному порядку. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дітей. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved