Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

28 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви. 01 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому уточнив недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі. 14 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені ним вимоги. 14 листопада 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без її участі, позовні вимоги визнає, просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу ї прізвище залишити без змін. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 16 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним і [PERSON], актовий запис № 646, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON]. Він та дружина є батьками дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з січня 2015 року він та дружина не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство, не проживають спільно, через відсутність взаєморозуміння, несхожість характерів, внаслідок чого виникали сварки, конфлікти, що призвело до припинення шлюбних відносин, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 646, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. Встановлено, що подружжя є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з січня 2015 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не проживають спільно, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги відповідача [PERSON] є обґрунтованими, та після розірвання шлюбу вона має право іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у зв'язку з реєстрацією шлюбу. В зв'язку з вищенаведеним,

Outcome: approved