Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

28 квітня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові [PERSON] вказав, що 22 березня 2003 року померла його донька [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори, оскільки вважав, що може в будь-який час перереєструвати частку квартири доньки на себе. Зараз йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини. Позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. До суду надав заяву з клопотанням про розгляд справи без присутності представника Дружківської міської ради. Заперечень проти позовних вимог не має. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. Суд встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON], яка померла 22 березня 2003 року. Їй на день смерті належала 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Відповідно до інформації Дружківської державної нотаріальної контори від 12 травня 2016 року, заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] або відмови від прийняття спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Постановою №537/02-31 від 07.06.2016 державний нотаріус Дружківської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю документів, які підтверджують факт прийняття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до 01 січня 2004 року, а тому застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу Української РСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Суд вважає, що причини, зазначені позивачем [PERSON], є поважними, у звязку з чим вважає за можливе продовжити позивачу строк для прийняття спадщини. Відповідно до абзацу 4 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 р. № 18/5, положення якої застосовувались під час дії норм ЦК УРСР, спадкоємець, якому за рішенням суду строк на прийняття спадщини продовжений, повинен у межах строків, встановлених статтею 549 Цивільного кодексу, одержати свідоцтво про право на спадщину чи прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі нотаріальному органові за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved