Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

28.09.16 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визначити розмір часток у спільній сумісні власності, визначивши їх рівними за кожним співвласником [PERSON] та [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], визначити, що частка померлої 01.01.2016 року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] становила ? частину; визнати за [PERSON] в порядку спадкування права власності на ? частку квартири, розташованої за адресою:[ADDRESS]; визнати право власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Позивач [PERSON] до судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутністю, на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача Одеської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника Одеської міської ради. Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. в судове не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом, встановлено, що [PERSON] 01.01.2016 року померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції 02.01.16 року ( а.с.12 оборот). Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй майно, в тому числі частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлій на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 20.03.1995 року за №19- 3438 на підставі розпорядження органу приватизації. Вказане свідоцтво було видане [PERSON] та членам її родини, а саме [PERSON]. Спадкоємцями першої черги майна померлої [PERSON] є її чоловік - [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Іллічівським РАГС м.Одеси 18.11.1961 року та позивач в справі - син - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження останнього серії [NUMBER] видане Іллічівським РАГС м.Одеси 26.10.1971 року де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с.12). [PERSON], у визначений законом строк, звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Еліни Володимирівни з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, а чоловік померлої - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, у зв'язку з чим приватним нотаріусом Мізрахі Е.В. було заведено спадкову справу № 13/2016, Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43716174 від 26.04.2016 року, однак 14.07.2016 за вих. №234/02-14 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Еліною Володимирівною відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що на підставі даних, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.07.2016 за №63483499 та Листом про відсутність реєстрації прав власності до 31.12.2012 року, виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 05.07.2016 №474156.72. Крім того, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. у своїй відмові зазначено, що в Свідоцтві про право власності на житло, виданому Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 20.03.1995 року за №19-3438 вказано, що квартира, загальною площею 62,83 кв.м. належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON], проте не вказано частки, які належать співвласникам. Таким чином, вказані юридичні обставини позбавляють можливості вчинити у відповідності до вимог діючого законодавства України дії, спрямовані отримання спадщини та проведення державної реєстрації права власності на відповідний об'єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя,який його пережив та батьки. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Положенням ст. 1218 ЦК України передбачено, щодо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності(ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦК України. У разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (абз. 2 п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування») Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Судом під час судового засідання було встановлено ту обставину, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], померлій [INFO] та членам її родини : чоловіку [PERSON] без визначення розміру часток кожного. Через смерть [PERSON] співвласника квартири, а також через невизначеність розміру часток кожного в спільній сумісній власності, виникли перешкоди в оформленні спадкових прав позивачем. Суду не надано доказів, що свідчили б про існування іншої домовленості між співвласниками щодо розміру часток у спільному майні або рішення суду з цього приводу, ніж та, про яку заявлено в позовній заяві. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачів заявлені правомірно, відповідно до діючого законодавства України та без його порушень. На підставі викладеного,

Outcome: approved