Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

27.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, в якому просить: збільшити розмір аліментів, та стягнути зі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 10 000,00 грн. щомісячно починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення донькою повноліття тобто до [INFO] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, позивач зазначає, що 27.04.2012 зареєструвала шлюб з [PERSON] , який рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.03.2017 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку- [PERSON] , [INFO] . Рішенням Радомишльського районного суду Київської області від 27.10.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позову і до повноліття дитини, тобто з [INFO] по [INFO] . Позивач вказує, що відповідач добровільної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти сплачує нерегулярно та мізерними сумами, не бере участі у додаткових витратах викликаних навчанням, хворобою, а також приховує дійсний розмір свої доходів. Крім того, відповідач [PERSON] працює далекобійником в країнах ЄС, орієнтовна заробітна плата відповідача складає 50 000,00 грн. - 60 000,00 грн. Позивач зазначає, що вона сама за свою заробітну плату не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. Вважає, що і відповідач, маючи рівні права і обов`язки щодо дитини, повинен сплачувати аліменти в розмірі 10 000,00 грн., забезпечуючи гідний рівень життя доньки [PERSON] , достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 27.10.2020 року, зазначена справа передана в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. Ухвалою суду від 29.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. В судовому засіданні відповідача [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 25.11.2013 року. Рішенням Радомишльського районного суду Київської області від 27.10.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позову і до повноліття дитини, тобто з [INFO] по [INFO] . Звертаючись до суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів, позивач вказує, що відповідач [PERSON] добровільної допомоги на утримання доньки не надає, аліменти сплачує нерегулярно та мізерними сумами, не бере участі у додаткових витратах викликаних навчанням, хворобою, а також приховує дійсний розмір свої доходів. Крім того, відповідач [PERSON] працює далекобійником в країнах ЄС, орієнтовна заробітна плата відповідача складає 50 000,00 грн. - 60 000,00 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає, розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень . При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач сплачує аліменти, визначені рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.10.2017 року. При наведених вище обставинах і з їх урахуванням суд дійшов висновку, що є підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини, визначених судовим рішенням. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. Так, [PERSON] у своєму позові просила суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 10 000, 00 грн., вказуючи на те, що на даний час неповнолітня дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому, а тому для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував на те, що він щомісячно сплачує аліменти. В судовому засіданні надав довідку від ФОП [PERSON] , де зазначено, що він працює водієм автотранспортних засобів у ФОП [PERSON] з окладом 6 000,00 грн. Також зазначив, що має на утриманні малолітню доньку від другого шлюбу [PERSON] , [INFO] , на підтвердження надав копію свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.07.2020 року. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивач просила врахувати те, що вона немає доходів, які дозволяють в повній мірі забезпечувати всім необхідним неповнолітньої доньки. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивач за час розгляду справи до суду не надано та матеріали справи не містять. Так, позивачем, на думку суду, не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що дитина потребує матеріального утримання, в якості аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, саме в розмірі 10 000,00 грн., щомісячно, як і не надано доказів того, що позивач в силу певних обставин позбавлена можливості утримувати дитину. Суд звертає увагу позивача на те, що законом передбачено право особи, з якою проживає дитина, - звертатись до суду із позовними вимогами про стягнення додаткових витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дитини. Натомість, як вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають збільшенню та стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з вимог ст. 192 СК України у їх системному зв`язку з положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки утримання дитини, яка підростає, потребує від позивача зусиль та матеріальних витрат, з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо. При визначенні розміру аліментів суд враховує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України), встановлені обставини справи, а також приймає до уваги те, що відповідач працює. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини, що стягуються з відповідача на користь позивача за судовим рішенням щомісячно з 1000,00 грн. до 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікудо досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, оскільки, наведений розмір аліментів відповідатиме інтересам дитини, враховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідач спроможний виплачувати аліменти у такому розмірі. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Outcome: partial