Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, третьої особи: [PERSON], про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] року в с. Піщаний Брід померла [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, увійшло право власності на земельну ділянку площею 7,31 (площу уточнено до 7,3105) га, з кадастровим номером: [NUMBER], площею 1, 79 (площу уточнено до 1,7858) га, з кадастровим номером: [NUMBER], площею 0,48 (площу уточнено до 0,4815) га, з кадастровим номером: [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 19 грудня 2005 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501002101. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому вона, як донька померлої, отримала право на спадщину за законом у першу чергу та прийняла спадщину подавши до нотаріальної контори у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Чоловік померлої - [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, про що у встановленому законом порядку та строки подав відповідну заяву приватному нотаріусу. Коли ж позивач звернулась до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом то їй було відмовлено з посиланням на те, що нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Через втрату державного акту на спадкові земельні ділянки позивач не може оформити право на спадщину у нотаріуса, а тому звернулась до суду та просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки. Для підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, разом з позовною заявою, надійшло клопотання представника позивача про витребування спадкової справи заведеної за фактом смерті [PERSON] Ухвалою суду від 30 березня 2018 року від приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу миколаївської області Болгарчук О.Ф. витребувано копію спадкової справи № 20/2013, заведеної за фактом смерті [PERSON]. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, забезпечивши участь у підготовчому судовому засіданні свого представника [PERSON], який позов підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві просив позов задовольнити. Представник відповідача Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області в підготовче судове засідання не з'явився. Від сільського голови [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Широколанівської сільської ради, позов визнають повністю. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових пояснень до суду не надав. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Частинами 1 ст. 1297 та ст. 1298 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року в с. Піщаний Брід померла [PERSON], смерть якої було зареєстровано 03 січня 2013 року виконавчим комітетом Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема право власності на земельні ділянки площею 7,3105 га, з кадастровим номером: [NUMBER], площею 1,7858 га, з кадастровим номером: [NUMBER] та площею 0,4815 га, з кадастровим номером: [NUMBER], призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не склала, тому право на спадщину у порядку ч. 1 ст. 1261 ЦК України отримала позивачка, як донька спадкодавці, та [PERSON] чоловік спадкодавці. Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем підтверджені копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 01 вересня 1994 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, де матір'ю дитини записана [PERSON] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідно до якого 29 липня 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]». Матеріалами спадкової справи № 20/2013 встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] подавши 15 березня 2013 приватному нотаріусу Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 47. Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON], подавши 15 березня 2013 року приватному нотаріусу Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. заяву про відмову від спадщини, яка була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 48. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено. Згідно постанови приватного нотаріуса Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 45/02-31 від 30.01.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали померлій [PERSON] через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючого документа на спадкові земельні ділянки. 08 лютого 2018 року позивачкою було розміщено оголошення в районній газеті «Зоря» про втрату державного акта. Згідно ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема, не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно архівної копії розпорядження Веселинівського районної державної адміністрації Миколаївської області від 18 липня 2005 року № 290-р «Про затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок (паїв) громадянам України 279 чоловік (295 сертифікатів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Широколанівської сільської ради» та архівного витягу з додатку до розпорядження [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 9,58 га, з яких: земельна ділянка площею 7,61 га; земельна ділянка площею 1,49 га та земельна ділянка площею 0,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Широколанівської сільської ради. Відповідно до архівного примірника державного акту серії [NUMBER], 19 грудня 2005 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області на ім'я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 9,58 га, з яких: земельна ділянка площею 7,31 га, з кадастровим номером [NUMBER]; земельна ділянка площею 1,79 га, кадастровий номер [NUMBER], та земельна ділянка площею 0,48 га, з кадастровим номером: [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Широколанівської сільської ради. Зазначений державний акт зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501002101. Згідно довідок відділу у Веселинівському районі головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 08.02.2018 року за вих. № 02-17/100, вих. № 02-17/101 та вих. № 02-17/102, при реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] було уточнено площу земельних ділянок, а саме: з 7,31 га до 7,3105 га, з 1,79 га до 1,7858 га та з 0,48 га до 0,4815 га. Статтею 81 Земельного кодексу України (в редакції від 11.01.2005 р.) встановлено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно ст. 125 та ч. 1 ст. 126 ЗК України, в тій же редакції, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. У відповідності до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши вказані докази у їх сукупності, суд вважає, що позивачкою доведено, що померла [PERSON] була власником вищевказаних земельних ділянок та враховуючи те, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку та неможливість оформлення нею своїх спадкових прав у нотаріуса через втрату правовстановлюючого документа,суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved