Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

27.07.2020р. до суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , де просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що вона є власником зазначеного жилого будинку, в якому з 27.04.1995р. був зареєстрований відповідач [PERSON] , однак фактично з моменту реєстрації та по теперішній час у даному житловому приміщенні не проживає, а тому втратив право на його користування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. В судове засідання відповідач [PERSON]. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивач [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВКС № 786224, посвідченого 26.12.2007р. державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3475, є власником будинку [ADDRESS] . Право власності зареєстроване 28.12.2007р. в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в книзі № 3 за реєстровим № 617. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №1069 від 14.07.2020р., у цьому житловому приміщенні в передбаченому законом порядку зареєстрований в якості члена сім`ї власника житла, а саме племінника - відповідач [PERSON] , 1976р. народження. Факт не проживання відповідача [PERSON] у період з 27.04.1995р. по теперішній час за вказаною адресою, підтверджується довідкою Виконавчого комітету Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області №1070 від 14.07.2020р.; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним 08.09.2020р. Виконавчим комітетом Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області; письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] , посвідченими 08.09.2020р. секретарем виконкому Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Мазур О.В. та зареєстрованими в реєстрі за №№ 76, 77. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст.150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] добровільно залишив будинок [ADDRESS] , вибувши проживати за іншою адресою, суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Відповідачем не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для його законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved