Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

27 травня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено 13.02.2018 року, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14.13770 від 30.10.2007 року в розмірі 297311,05 доларів США, що за курсом НБУ складає 8042263,90 грн., вказавши в заяві, що 30.10.2007 року з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 14.13770, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 224388,89 доларів США на споживчі цілі, з кінцевим терміном повернення до 22.10.2012 року. 15 листопада 2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто у\~солідарному порядку\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~на користь\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 14.13770 від 30.10.2007 року у розмірі 297311,05 доларів США, що за курсом 27,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.02.2018 року складає 8042263,90 грн., яка складається з: 221809,08 доларів США, що еквівалентно 5999935,61 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 75501,97 доларів США, що еквівалентно 2042328,29 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Крім того, з відповідачів стягнуто витрати на сплату судового збору. Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2019 року, справу призначено до судового розгляду 11 листопада 2020 року. Представник позивача до суду не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, уточнений позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не установлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник забов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 30.10.2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 14.13770, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 340000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (п.4.1 договору), з кінцевим терміном повернення до 22.10.2012 року. Відповідно до п.4.2 Договору, сплата відсотків за користуванням кредитом, зазначених у п.4.1 кредитної угоди, а також п.4.1 договорів про видачу траншу, здійснюється щомісяця, відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що складається для кожного Траншу кредиту окремо і є невід`ємним додатком до кожного договору про видачу траншу. При несплаті відсотків у термін, зазначений у графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, вони вважаються простроченими. Відповідно до п.4.3 Договору, при порушення позичальником, будь-якого із зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.10 кредитної угоди, а також п.п.1.3, 2.2.3 договорів про видачу траншів позичальник сплачує банку відсотки за користування траншем кредиту в розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п.4.4 Договору, сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п.4.3 кредитної угоди, здійснюється 03 числа кожного місяця, наступного за місяцем, у якому виникла прострочена заборгованість, починаючи з дати підписання кредитної угоди. Відповідно до п.4.5, 4.6 Договору, позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом за кожним договором про видачу траншу у розмірі згідно п.4.5 договорів про видачу траншу. Позичальник сплачує банку винагороду, зазначену в п.4.6 договорів про видачу траншів. Згідно договору про видачу траншу № 1 від 30 жовтня 2007 року [PERSON] шляхом видачі готівки через касу отримав транш кредиту в сумі 200000 доларів США. За умовами даного договору позичальник зобов`язувався за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позитивного рахунку до дати погашення траншу сплачувати відсотки в розмірі 15 % річних, а при порушенні будь-якого із зобов`язань передбачених договором сплачувати банку відсотки за користування траншем в розмірі 32 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У відповідності до договору про видачу траншу № 2 від 30 жовтня 2007 року [PERSON] шляхом видачі готівки через касу отримав транш кредиту в сумі 140000 доларів США. За умовами даного договору позичальник зобов`язувався за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позитивного рахунку до дати погашення траншу сплачувати відсотки в розмірі 15 % річних, а при порушенні будь-якого із зобов`язань передбачених договором сплачувати банку відсотки за користування траншем в розмірі 32 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у заяві про перегляд заочного рішення зазначили, що при урахуванні заочного рішення суд лишив їх можливості оспорити суму нарахування пені за користування кредитом, однак, суд наголошує, що судом вирішувалось питання щодо стягнення з відповідачів по справі лише заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та заборгованість по відсоткам за користування кредиту. Крім того, вказаними відповідачами зазначено, що значна частина суми кредитного тіла ними вже сплачено, проте жодних доказів до суду надано не було. Відповідачі не оспорювали умови договору, вони не визнані недійсними, у зв`язку з чим підлягають виконанню. Відповідачі не доказали відсутності вини в порушенні зобов`язань. Відповідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись сторонами належним чином та у встановлений строк. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1\~ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В забезпечення виконання зобов`язання за договором № 14.13770 від 30.10.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідно до п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.5 Договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-будь обов`язку, передбаченого п.1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) обов`язку(ів). Відповідно до п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язний виконати обов`язок(ки). Зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 договору. Вимога банку від 21.03.2015 року № 30.1.0.0/2 2515507976, що була пред`явлена до боржника та поручителів щодо виконання зобов`язань, залишена без задоволення. Згідно\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності до\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Так, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв`язку з чим станом 12.02.2018 року за ним утворилась заборгованість в сумі 584068,15 доларів США, яка складається з : -221809,08 доларів США, що еквівалентно 5999935,61 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); -193809,83 доларів США, що еквівалентно 5242539,94 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -168449,83 доларів США, що еквівалентно 4556567,90 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що підтверджено наданим розрахунком. Розрахунок заборгованості проведено позивачем відповідно до умов договору. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач визначив заборгованість до стягнення, яка становить 297311,05 доларів США, що за курсом 27,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.02.2018 року складає 8042263,90 грн., яка складається з: -221809,08 доларів США, що еквівалентно 5999935,61 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); -75501,97 доларів США, що еквівалентно 2042328,29 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Оскільки відповідач [PERSON] допустив односторонню відмову від виконання забов`язань, чим порушив умови кредитного договору, то з нього та з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , як його поручителів, підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом 12.02.2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved