Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

28.07.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із позовом до ТВБВ № 10001/0175 філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про припинення іпотеки, в якому просила припинити іпотеку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , який належав [PERSON] (реєстраційний номер обтяжень 5219713), та зняти заборону (реєстраційний номер обтяження [NUMBER] ) з вилученням записів про обтяження майна, які зареєстровані 27.06.2007р. реєстратором: приватним нотаріусом Майбородою Г.П. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 19.05.2020р. в цивільній справі №132/528/20, затверджено мирову угоду, відповідно до якої, визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , загальною площею 116,3кв.м., житловою площею 58,1кв.м., на 1/2 частку присадибної земельної ділянки площею 0,1497га, кадастровий номер 0521687500:01:005:0141, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску, державний номерний знак « [NUMBER] ». Під час виконання судового рішення, із Інформаційної довідки № 213501342 від 23.06.2020р. стало відомо, що успадковане майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , перебуває під забороною. Натомість, її батько [PERSON] погасив всі свої боргові зобов`язання, в тому числі по Кредитному договору № 19839 від 29.04.2019р., що підтверджується довідкою № 499, виданою 26.06.2020р. керуючим ТВБВ № 10001/0175 АТ «Державний ощадний банк України», натомість за життя не звернувся до іпотекодержателя для документального припинення іпотеки, а тому вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, оскільки вирішити дане питання в інший спосіб вона позбавлена можливості. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020р. вказану позовну заяву передано на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 14.09.2020р. відкрив по най провадження за правилами загального позовного провадження. Шляхом подання письмової заяви, яка надійшла на адресу Калинівського районного суду 11.11.2020р. та зареєстрована в канцелярії за вх.№ 10692/20, позивач уточнила свої позовні вимоги, згідно яких просить скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо типу обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 5219285; зареєстровано: 27.06.2007 14:58:36 за № 5219285 реєстратором: Приватний нотаріус Майборода Г.П., 22400, Вінницька обл., Калинівський р., м. Калинівка, вул. Вадима Нестерчука, 52, (04333) 2-26-58; підстава обтяження: договір іпотеки, 2265, 27.06.2007, Приватний нотаріус Майборода Г.П.; об`єкт обтяження: будинок, житловий будинок з господарськими будівлями, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , Код [NUMBER] , [ADDRESS] ; заявник: Приватний нотаріус Майборода Г.А., та запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо типу обтяження: іпотека; зареєстровано: 27.06.2007 15:24:38 реєстратором: Приватний нотаріус Майборода Г.П., 22400, Вінницька обл., Калинівський р., м. Калинівка, вул. Вадима Нестерчука, 52, (04333) 2-26-58; підстава обтяження: повідомлення про реєстрацію іпотеки, 1620, 27.06.2007, Керуюча Філією Вінницьке районне відділення 5321 ВАТ Ощадбанк; об`єкт обтяження: будинок, житловий будинок з господарськими будівлями, адреса: [ADDRESS] ; Іпотекодержатель: Філія Вінницьке районне відділення № 5321 ВАТ «Ощадбанк», Код: 02757871, місто Вінниця вулиця Київська буд.114; Іпотекодавець: [PERSON] ; Розмір основного зобов`язання: 60000 гривень; Строк виконання: 25.06.2012; Заставна: Немає. У письмовому поясненні та листі (зареєстрованих за вх.№№ 10831/20 від 16.11.2020р., та 10833/20 від 16.11.2020р.), філія - Вінницьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що згідно даних АБС ММФО АТ «Ощадбанк» предмет іпотеки за договором іпотеки від 27.06.2007р., реєстраційний номер № 2265 був забезпечений за кредитним договором від 26.06.2007р. № 1298 укладеними з [PERSON] ТВБВ № 10001/0160 (відділенням 5321). Строк договорів кредитного та іпотеки до 25.06.2012р. [PERSON] виконав зобов`язання по кредитному договору № 1298 від 26.06.2007р. у строк. Кредитний рахунок закрито. В силу ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а відтак іпотека припинилась у 2012 році, припиненням основного зобов`язання та його виконанням. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 16.12.2020р. змінено первісного відповідача на належного, а саме ТВБВ № 10001/0175 філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на АТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 01.02.2021р., закрите підготовче провадження у даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат ТАРАСЮК Н.Г. в судове засідання не з`явилися, надавши письмову заяву, згідно якої просять уточнені позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач - уповноважений представник АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, згідно листа за вих.№ 101.26-10/6 від 15.02.2021р. представник за довіреністю ДОЛІНСЬКИЙ К.Е. просить справу розглянути за відсутності представника банківської установи, при вирішенні даного спору Банк покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Іпотечного договору, укладеного 27.06.2007р. між [PERSON] (Іпотекодавець) з однієї сторони, та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філією - Вінницьке районне відділення № 5321 ВАТ «Ощадбанк» Поронник П.М. (Іпотекодержатель) з іншої сторони, та посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 2265, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передав в іпотеку, а Іпотекодержатель приймав в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, Предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим Калинівською державною нотаріальною конторою Вінницької області 05.04.2007р. за реєстром №772, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 12.05.2007р. за № 339. Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: житловий будинок під номером [ADDRESS] . 27.06.2007р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку із посвідченням вищевказаного договору іпотеки, накладена заборона на відчуження зазначеного в договорі будинку під номером [ADDRESS] і належить [PERSON] , до припинення договору іпотеки. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.08.2019р. виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в місті Вінниця Вінницької області. Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 19.05.2020р. в цивільній справі № 132/528/20, затверджено мирову угоду, відповідно до якої, визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] , загальною площею 116,3кв.м., житловою площею 58,1кв.м., на 1/2 частку присадибної земельної ділянки площею 0,1497га, кадастровий номер 0521687500:01:005:0141, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2000 року випуску, державний номерний знак « [NUMBER] ». Під час виконання судового рішення, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 213501342 від 23.06.2020р., позивачу стало відомо, що на підставі Іпотечного договору, посвідченого 27.06.2007р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. і зареєстрованого в реєстрі за №2265, приватним нотаріусом Майбородою Г.П. зареєстроване 27.06.2007р. обтяження на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Пунктом 2 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р. визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як накладення та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент реєстрації заборони відчуження 27.06.2007р., державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом. Згідно п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, обмеження речових прав. Статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулюється порядок проведення державної реєстрації обмежень речових прав на нерухоме майно. Зокрема, державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Державна реєстрація обмежень речових прав проводиться в день отримання відповідних документів місцевим органом державної реєстрації прав. Датою і часом державної реєстрації обмежень вважається дата і час обліку заяви в місцевому органі державної реєстрації прав. Документи щодо обмеження речових прав надаються особами, на користь яких встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом. Державна реєстрація обмежень щодо нерухомого майна, право власності на яке не зареєстровано, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності на цей об`єкт нерухомого майна. Власник нерухомого майна зобов`язаний у цьому випадку подати заяву про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до цього Закону. У ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» у чинній редакції йдеться про те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Нормами ч.1 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України). Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. Статтею 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. В судовому засідання встановлено, що державним реєстратором, а саме приватним нотаріусом Майбородою Г.П. на підставі Іпотечного договору, посвідченого 27.06.2007р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 2265, зареєстроване 27.06.2007р. обтяження на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] . Згідно даних ВБС ММФО АТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] виконав свої зобов`язання по кредитному договору № 1298 від 26.06.2007р., з метою забезпечення якого 27.06.2007р. був укладений зазначений вище Іпотечний договір, кредитний рахунок закрито. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Як вбачається з роз`яснення приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. від 08.12.2020р. № 278/02-14/62/2019, вирішення питання про зняття заборони відчуження житлового будинку в нотаріальному порядку неможливе, зокрема через смерть [PERSON] . Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що права позивача [PERSON] , як спадкоємиці першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] в місті Вінниця Вінницької області, є порушеними, а тому її порушені права підлягають судовому захисту шляхом скасування запису про обтяження вказаного нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved