Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

26 січня 2015 року позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 03 січня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 1, згідно якому позивачем надано відповідачеві послуги щодо ремонту одного дивана та двох крісел. Свої договірні обов'язки позивач виконав у повному обсязі, тоді як відповідач оплатив надані послуги лише частково, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1960 грн., яку [PERSON] на теперішній час не сплатила. Окрім зазначеної суми заборгованості ФОП [PERSON] просить суд стягнути з відповідача, яка прострочила виконання грошових зобов'язань, суму інфляції за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 37,25 грн. та 3 % річних за період з лютого 2014 року по січень 2015 року в розмірі 58,80 грн., а також судові витрати на правову допомогу в сумі 800 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про явку в суд була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу заїї відсутності, за правилами ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 03 січня 2014 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір на надання послуг № 1, згідно якому виконавець ФОП [PERSON] зобов'язався виповнити ремонт одного дивану та двох крісел, змінити тканини, а замовник [PERSON] зобов'язалася прийняти роботу та оплатити вартість наданих послуг у строки та у розмірах, визначених Договором (а.с.4-5). З копії Акту приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання послуг № 1 від 03 січня 2014 року, складеному 16 лютого 2014 року, вбачається, що послуги, передбачені зазначеним вище Договором, надані виконавцем ФОП [PERSON] у встановлений термін, у повному обсязі (а.с. 5). Приведені судом фактичні обставини справи свідчать про наявність між сторонами правовідносин, що регулюються нормами Цивільного Кодексу України. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання, згідно ст. 11 ЦК України, виникають у тому числі із договорів та інших право чинів, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Аналізуючи дану норму закону, суд прийшов до висновку, що фактично між сторонами виникли зобов'язання, за якими позивач ФОП [PERSON] прийняв на себе обов'язок відремонтувати належні відповідачеві меблі, а відповідач [PERSON] прийняла виконану роботу, що підтверджується актом від 16 лютого 2014 року та повинна була її оплатити. Судом встановлено, що на теперішній час відповідачем договірні обов'язки виконані частково, тобто відповідач прийняла роботу та частково оплатила надані послуги, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 1960,00 грн. (а.с. 6). Таким чином, враховуючи, що позивачем дійсно були проведені ремонтні роботи двох крісел та дивану, які належали [PERSON], ту обставину, що відповідач прийняла виконані роботи, що підтверджується її підписом на акті від 16 лютого 2014 року, те, що вартість проведених робіт визначена вказаним актом, суд вважає, що [PERSON] повинна сплатити позивачу заборгованість з вартості виконаних робіт з ремонту меблів у сумі 1960,00 грн. За вимогами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. П. 5.1 Договору на надання послуг № 1 від 03 січня 2014 року встановлює відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання обов'язків згідно з чинним законодавством України (а.с. 4-5). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочи виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором надання послуг № 1 від 03 січня 2014 року індекс інфляції за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року дорівнює 37,25 грн., три проценти річних за період з лютого 2014 року по січень 2015 року становить 58,80 грн. (а.с. 9). У частині 1 статі 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги, що судове рішення винесено на користь ФОП [PERSON], вимоги позивача про стягнення з відповідача суми судових витрат підлягає задоволенню. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved