Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

28.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказав, що він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» на посаді охоронця, але йому не виплачується заробітна плата з листопада 2013 року. Не одноразово звертався до контролюючих органів з приводу того, що підприємство не виплачує заробітну плату. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Вінницькій області встановлено, що відповідач порушує строки виплати заробітної плати. Хоча відповідачем і була нарахована зарплату в сумі 2110 грн. з листопада по грудень 2013 року, а по 28.02.2014 року не нарахована. Не виплатою заробітної плати позивачу спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 2000 грн. (а.с.1-4). В зв'язку з тим, що відповідач у березні 2014 року, після звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, нарахував і виплатив зарплату за листопад, грудень 2013 року, за січень 2014 року в сумі 3414 грн., представник позивач адвокат [PERSON] уточнив позовні вимоги, які підтримав позивач, надавши суду письмову заяву (а.с.36-38) і просили стягнути з відповідача лише моральну шкоду в розмірі 2000 грн. за несвоєчасну виплату заробітної плати, та 974 грн. 40 коп. за надання правової допомоги. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали уточненні позовні вимоги пояснивши, що позивач неодноразово звертався до адміністрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» з проханням нарахування і виплати заробітної плати, але лише після подання 28.02.2014 року до суду позову, позивачу 07.03.2014 року була нарахована і виплачена заробітну плату в сумі 3815 грн., хоча первісно було нарахована 2110 грн.. Не виплатою вчасно заробітної плати позивачу спричинена моральна шкода, в сумі 2000 грн.. Моральна шкода полягає в тому, що не нарахування і невиплата вчасно заробітної плати позбавило позивача можливості лікувати дружину, яка захворіла і стала інвалідом 3 групи (онкохвора), матеріально утримувати як себе, так і дружину і неповнолітнього сина; позивач вимушений був для цього позичати у сторонніх осіб кошти в сумі 3000 грн., які повернув після отримання зарплати у березні 2014 року. Також позивач витратив кошти на правову допомогу у сумі 947,40 грн.. Просять уточненні позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і 947,40 грн. за надання правової допомоги. Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка», в особі директора [PERSON] уточненні позовні вимоги не визнала повністю і пояснила, що в зв'язку з тим, що підприємство перебуває у важкому матеріальному становищі - відсутність заказів, адміністрація вчасно не нараховує і не виплачує заробітну плату своїм працівникам, в тому числі і позивачу. Після звернення позивача до суду, адміністрація нарахувала і 07.03.2014 року виплатила зарплату позивачу, винайшовши кошти. Вважає, що позивачу не спричинена моральна шкода невчасною виплатою зарплати. Також повідомила, що адміністрація має намір закрити підприємство у зв'язку з відсутністю заказів на виготовлення продукції. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачу було нарахована і виплачена 07.03.2014 року зарплата; на даний час боргу підприємства по зарплаті перед позивачем немає. Виплата зарплати позивачу здійснюється по мірі надходження коштів на підприємство. Заслухавши сторін, оглянувши адміністративний матеріал відносно [PERSON] за ч.1 ст.41 КпАП України, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, позивач працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» на посаді охоронця, повний робочий день, про що не заперечують сторони. Позивач неодноразово звертався до контролюючих органів з приводу не нарахування і не виплати заробітної плати (а.с.5,25) і йому надавались відповіді проте, що при перевірці встановлені порушення строків виплати заробітної плати (а.с.6,7,8-10,28), а керівництву підприємства внесений припис (а.с.26), а постановою судді Жмеринського міськрайонного суду від 07.02.2014 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейна фабрика «Браїлівчанка» [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КпАП України, про що не заперечують сторони. Позивачу на 07.03.2014 року було нарахована і виплачено зарплата за листопад, грудень 2013 року, січень, лютий 2014 року в загальній сумі 3815 грн. (а.с.30,31), про що не заперечують сторони. Відповідно до ст. 115 ч.1 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. В судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача була допущена затримка нарахування і виплати заробітної плати позивачу, а згідно ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин - вданому випадку не вчасне нарахування і виплати належних позивачу грошових сум, позбавило позивача можливості лікувати дружину, яка захворіла і стала інвалідом 3 групи (онкохвора) (а.с.12,13,14-15), матеріально утримувати як себе, так і дружину і неповнолітнього сина (а.с.11); позивач вимушений був для цього позичати у сторонніх осіб кошти в сумі 3000 грн., які повернув після отримання зарплати у березні 2014 року (а.с.39), стягується моральна шкода. Згідно ч.1 ст.23 ЦК України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї чи близьких родичів; ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань і ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди. Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони; ст.88 ЦПК України - стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і матеріально підтверджені судові витрати. Позивачем надано договір про надання правової допомоги адвокатом [PERSON], квитанції про оплату (а.с.21-23,24,42,42а) та розрахунок часу, витраченого на надання правової допомоги, з яких видно що витрати на правову допомогу становить 974,40 грн.. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Outcome: partial