Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~28 лютого 2020 року позивач звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 12 жовтня 1991 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми та живуть самостійним життям. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем виявилося невдалим через різні погляди на життя щодо вирішення їх сімейних проблем, зокрема питань, пов`язаних з веденням домашнього господарства, з приводу чого постійно виникали непорозуміння. Їх сім`я існує формально, вони з відповідачем різні люди, мають протилежні погляди на життя, моральні цінності. Всі ці обставини остаточно призвели до втрати почуттів, поваги та любові. Майновий спір відсутній. \~ \~ \~ \~Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинили з початку 2018 року, спільно як сім`я не проживають та спільного господарства не ведуть, в зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їх неповнолітньої дитини, що має для позивача істотне значення, а тому шлюб прохає розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в порядку встановленому п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~повідомлена про місце та час розгляду справи. Згідно з\~п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 1991 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 14 лютого 2020 року. Від даного шлюбу мають спільних повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили підтримувати шлюбно-сімейні стосунки, спільного домашнього господарства не ведуть. Між ними існують непереборні протиріччя та взаємні претензії. На примирення не згодні. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved