Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

27.12.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання права власності на ? частку земельної ділянки площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5498, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва, а також на ? частку земельної ділянки площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5499, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва. В обґрунтування позову зазначила, що вказані земельні ділянки були придбані за час шлюбу з [PERSON], який помер в 2016 році, а тому є спільним майном подружжя. Оскільки за життя чоловік не зареєстрував право власності на земельні ділянки, натепер вона позбавлена можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право власності на частку спільного майна як дружина, яка пережила свого чоловіка. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і наполягав на задоволенні; представник Чернігівської міської ради проти задоволення позову заперечень не висловила; інші учасники справи не зявилися, про час і місце її розгляду сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач перебувала в шлюбі з [PERSON], який зареєстровано 23.02.1974 року Іванківською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області. 27.12.2016 року чоловік позивача помер (а.с. 9, 10). За життя [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5498, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва, а також земельну ділянку площею 0.0022 га, кадастровий номер 7410100000:02:046:5499, цільове призначення для обслуговування індивідуального гаража, розташовану за адресою: м. Чернігів, вул. Маресьєва, що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 19.07.2005 року та від 20.07.2005 року, укладеними ним з [PERSON], і державними актами на право власності на вказані земельні ділянки, оформленими на імя продавця [PERSON] (а.с. 11-14, 52, 53). Відповідно до частини першої статті 60, частини першої статті 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); розмір часток подружжя є рівним. За таких обставин, придбані чоловіком позивача земельні ділянки є спільною сумісною власністю з позивачем, при цьому позивачу належить право на ? частку в праві спільної сумісної власності. Через те, що за життя [PERSON] не зареєстрував право власності на придбані за цивільно-правовими угодами земельні ділянки, 25.05.2017 року державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі позивачеві свідоцтв про право власності на ? частку зазначених вище земельних ділянок (а.с. 17-19). Виходячи з цього, майнові права позивача підлягають захистові в судовому порядку, а предявлений позов задоволенню.

Outcome: approved