overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

27.11.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 11 грудня 2013 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції актовий запис №939. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причина її звернення до суду полягає в тому, що останнім часом у них значно погіршилися відносини, постійно виникають сварки, вони не можуть знайти спільну мову з різних питань, що негативно впливає на виховання сина. Вважає, що їхня сім'я розпалася, фактичні шлюбні відносини вони з відповідачем припинили в жовтні 2015 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За останній час переконалися, що у них не має спільних інтересів, не бажають бути разом. Вважає, що зберегти сім'ю неможливо, на примирення з відповідачем не згодна. Спору про розподіл майна та місце проживання сина у них з відповідачем не має, син буде проживати разом з нею. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11 грудня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №939. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 2013 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №939 ( а.с. 3 ). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 4 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведуть. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач не просила судові витрати стягувати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

27.11.2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В заяві на підтвердження своїх вимог вказала, що 20 квітня 1985 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проживають в одній квартирі з відповідачем, але син [PERSON] находиться на її (позивача) утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні сина не досягнуто, участі в утримані сина відповідач не бере. Відповідач працює водієм Баштанської ЦРЛ, має іншого повнолітнього сина, утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 20 квітня 1985 року зареєстрували шлюб; - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; - довідка, видана Асоціацією співвласників багатоквартирних будинків м. Баштанки від 26.11.2015 року, підтверджує що син [PERSON], [INFO], дійсно проживає разом з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу вимог ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави. На підставі викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

27.11.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Посилалася на те, що 25.09.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Однією сім'єю проживали до вересня 2015 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка заявила клопотання про зменшення розміру позовних вимог, та просила стягнути на її користь з відповідача ? від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що 25.09.2004 року сторони зареєстрували шлюб, про що виконкомом Октябрської сільської ради Волноваського району Донецької області зроблено актовий запис №3 (а.с.6). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка згідно довідки сільського голови Октябрської сільської ради від 25.11.2015 за №554, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також обставини, що мають істотне значення, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітної плати (доходу) до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 487, 20 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

27.11.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову в позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від відповідача вона має трьох неповнолітніх дітей, які перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7-9), відповідач здоровий, інших утриманців не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку на утримання дітей на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

27.11.2015 року представник ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 03.04.2014 року [PERSON] за кредитним договором № 17693 OWNCASH отримала у банку 27839.84 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.99% в рік, з терміном погашення до 04.04.2016 року. У відповідності з договором, відповідач зобовязалася сплачувати борг, проте належним чином погашення у встановлені договором строки не здійснювала, в звязку з чим виникла прострочена заборгованість у сумі 40206.19 гривень, яку просив стягнути із [PERSON] та судові витрати. \~\~\~ Сторони в судове засідання не зявилися. Представник ПАТ «Кредобанк» в судове засідання не зявилася, але подала суду клопотання про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечила. \~\~ \~Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, але це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач була належно повідомлена про дату, час і місце слухання справи. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Згідно договору № 17693 OWNCASH від 03.04.2014 року [PERSON] отримала у ПАТ «Кредобанк» кредит у розмірі 27839.84 гривень зі сплатою 9.99% річних з кінцевим терміном повернення, до 04.04.2016 року. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності з п.5.8 Кредитного договору, банк у випадках, передбачених п.3.3 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів. П. 6.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по Кредитному договору процентної ставки, вказаної в п.2.4 цього договору, але не менше 2 гривні за кожний день прострочки. У відповідності з розрахунком заборгованості за договором № 17693 OWNCASH від 03.04.2014 року борг [PERSON] перед позивачем складається із заборгованості 40206.19 гривень, з них 24437.40 гривень тіло кредиту, 3078.55 гривень заборгованість по відсотках, 9187.20 гривень прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 3503.04 гривні - пеня за кредитним договором. За таких обставин із відповідача в користь позивача слід стягнути всю суму боргу та документально підтверджені судові витрати - 1218 гривень (а.с.1). А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

27.11.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за опалення та підігрів води. Із позову вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають у [INFO] та для яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» здійснювало поставку теплової енергії й підігрів води. Відповідачі несвоєчасно і не в повному обсязі вносили оплату за отримані послуги з опалення та гарячого водопостачання, допустивши виникнення заборгованості в період з 01.03.2013 року по 01.08.2015 року у розмірі 3695,17 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, а також понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідач порушила вимоги ст. ст. 156, 162 ЖК України, згідно яких, власник та члени родини зобовязанні вчасно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги. Виходячи з цього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості основного боргу за поставлену теплову енергію та гаряче водопостачання у повному обсязі. Як вбачається з довідки про заборгованість відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з березня 2013 року по липень 2015 року заборгованість за опалення та підігрів води складає 3695,17 грн. (а.с. 4). Судом встановлено, що згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Краматорська станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. № 42784-П в рівних частках за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданому 17.01.2003 року органом приватизації міськвиконкому за розпорядженням № 8783/2 від 17.01.2003 року. (а.с. 16). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за опалення та підігрів води, підлягають задоволенню, оскільки у матеріалах справи наявні всі докази того, що відповідачі проживають за адресою: [INFO], є власниками зазначеної квартири та споживачами послуг, які надає позивач і відповідачі порушили свої зобовязання по сплаті отриманих послуг. Також згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

27.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 34429 грн 97 коп., середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 13 серпня по 28 листопада 2016 року включно в сумі 14776 грн 80 коп., а також компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 1618 грн 20 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні їй суми, чим порушив її трудові права. Сторони в судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник позивача своєю заявою збільшив суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 19456 грн 12 коп., оскільки просив стягнути середній заробіток за 79 робочих днів затримки розрахунку. Ухвалою суду від 10.01.2017 року позовну вимогу про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 1618 грн 20 коп., залишено без розгляду. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача заступником начальника складального виробництва бортової та наземної апаратури. Наказом відповідача від 15.08.2016 року № 160/к позивача звільнено з роботи 16.08.2016 року за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 34429 грн 97 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача, що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно із статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як слідує з довідки відповідача, середньоденний заробіток позивача (без відрахування податків і зборів) становив 298 грн 01 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 23542 грн 79 коп. [298.01 х 79], де: 79 - кількість робочих днів прострочення розрахунку при звільненні позивача за період з 17 серпня 2016 року по 09 січня 2017 року включно. Таким чином, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

27.11.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 21.10.2015 р. вони перебувають у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], оскільки спільне життя не склалося через непорозуміння, несумісність характерів, то шлюбні відносини з відповідачем припинені. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності та позов підтримала. Відповідач надав суду заяву з проханням розглядати справу без нього, позов визнав повністю, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 21.10.2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 278 (а.с.4). Відповідно до вимог ст.. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч.2 ст. 104 та ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до с. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст.. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інвалідата інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія 1-ЖС №306774 (а.с.5). Сімейне життя не склалось, наразі сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved