Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

28 вересня 2017 року позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2010 року (справа №2-1802/2010) та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття в розмірі 930 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 15.12.2006 року до 15.09.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2010 року було збільшено розмір аліментів на утримання дитини, які раніше стягувалися з [PERSON] на її користь на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2008 року. Так, з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 500 гривень з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на даний час виплачує їй аліменти на сина в розмірі 500 грн., що є значно меншою сумою, ніж мінімальний розмір аліментів, визначений діючим законодавством України. Відповідач, як здорова та фізично працездатна людина, може та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини, але він не бажає цього робити у добровільному порядку. Отже, на підставі наведеного позивачка просить позовні вимоги задоволити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Згідно ч 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. З 15 грудня 2006 року по 15 вересня 2009 року [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення суду про, що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 23 лютого 2010 року (а.с.6). Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 26 лютого 2008 року (а.с.7). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.11.2010 року у справі №2-1802/2010 позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання сина задоволено частково, збільшено розмір щомісячних аліментів, які стягувались на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.09.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 400 гривень щомісячно до 500 гривень щомісячно з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом із тим, вимогами ч. 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із цим, як вбачається з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини, які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку та працездатних осіб, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] в користь позивачки на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2010 року до твердої грошової суми в розмірі 930, 00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 28.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved