Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

29.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля марки «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], в сумі 41.980 грн. та витрати по сплаті судового збору При цьому позивачка просить припинити її право власності на ? частину вказаного автомобіля. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] вказує на те, що 04.12.2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до неї про розподіл майна, набутого під час шлюбу, а саме: квартири [ADDRESS] та автомобіля марки «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER]. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за кожним з них право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та на ? частину автомобіля марки «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER]. [PERSON] також зазначає, що у січні 2014 року її представником було з»ясовано, що спірний автомобіль, який був зареєстрований за [PERSON], 06.12.2013 року був знятий з обліку в центрі НП ПВТЗ м.Калуш громадянином [PERSON] за дорученням серії ВТО № 950198. В розмові з [PERSON] було з»ясовано, що 30.11.2013 року він отримав довіреність серії ВТО № 950198 від [PERSON] на право від імені [PERSON] володіти, користуватися, зняти з обліку та розпоряджатися, належним [PERSON] автомобілем марки «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER]. [PERSON], в свою чергу, отримав 19.02.2013 року довіреність ВТА № 244057 від [PERSON], якою його було уповноважено та надано право на володіння та розпорядження, належним [PERSON] автомобілем марки «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER]. 06.12.2013 року [PERSON] зняв з обліку вказаний автомобіль для його реалізації. Як вказує позивачка, 16.04.2014 року її представник звернувся із запитом до Центру надання послуг, пов»язаних з використанням транспортних засобів м.Житомира, про надання інформації щодо власника спірного автомобіля, та отримав відповідь, з якої їй стало відомо, що починаючи з 09.04.2014 року автомобіль марки «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], перебуває у власності [PERSON], який проживає в [ADDRESS]. Реєстрацію проведено Калуським ВРЕР при УДАЇ УМВС України в Івано-Франківський області, новий реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. Будучи співвласником спірного автомобіля, вона не давала своєї згоди [PERSON] на видачу довіреностей вищезазначеним особам на право розпорядження автомобілем та не знала про це. Таким чином, після винесення рішення Деснянським районним судом м.Києва від 19.12.2013 року [PERSON] на власний розсуд, без погодження з нею, продав автомобіль «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], який є їх спільною власністю. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що вона, як власник ? частини спірного автомобіля, не має можливості володіти та користуватися ним, [PERSON] просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER]. При цьому при визначенні вартості автомобіля та розміру грошової компенсації, що підлягає стягненню на її користь, [PERSON] просить врахувати покупну вартість автомобіля «ЗАЗ 1,5», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], яка згідно Договору купівлі-продажу № 218188- Y01371 від 16.07.2011 року становить 78.560 грн., а також витрати по встановленню газобалонного обладнання на автомобіль в сумі 5.400 грн. Таким чином, позивачка вважає, що розмір компенсації за ? частину автомобіля має становити 41.980 грн., яку вона просить стягнути з відповідача та припинити її право власності на вказану частину автомобіля. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. В своїй заяві від 19.06.2014 року позивачка просить розглянути справу без присутності її представника. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] також не з»явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Тому суд постановляє заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається із рішення Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, а також рішення Апеляційного суду м.Києва від 04.02.2014 року по цій справі, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.07.2008 року по 17.01.2013 року. Під час перебування у шлюбі сторони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль «ЗАЗ Ланос» д.н. [NUMBER], 2010 року випуску, вартістю 78.560 грн., який зареєстрований на ім.»я [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності,за кожним, на ? частину квартири [ADDRESS] та ? частину автомобіля «ЗАЗ Ланос» д.н. [NUMBER], 2010 року випуску (а.с.15-20). Згідно Ухвали Апеляційного суду м.Києва від 04.02.2014 року вищезазначене рішення Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року залишено без змін (а.с.21-25). Таким чином, враховуючи обставини справи та виходячи з вимог ч. 3 ст. 61 СК України, суд приходить до висновку, що вищевказаний автомобіль, який був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, є спільним майном подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Судом також встановлено, що під час розгляду справи у Деснянському районному суді м.Києва про поділ майна подружжя, спірний автомобіль «ЗАЗ Ланос» д.н. [NUMBER], 2010 року випуску, який був зареєстрований за відповідачем [PERSON], 06.12.2013 року був знятий з обліку для реалізації в центрі НП ПВТЗ м. Калуш, громадянином [PERSON] за дорученням серії ВТО № 950198 (а.с.7,14). Як вбачається з доручення серії ВТО № 950198, воно було видано 30.11.2013 року [PERSON] від [PERSON] на право від імені [PERSON] володіти, користуватися, зняти з обліку та розпоряджатися, належним [PERSON] автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] (а.с.13). [PERSON], в свою чергу, отримав 19.02.2013 року довіреність ВТА № 244057 від [PERSON], якою його було уповноважено та надано право на володіння та розпорядження, належним [PERSON] автомобілем марки «ЗАЗ Ланос», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER]. Довіреність була видана з правом передовіри (а.с.12). Як вбачається з повідомлення Центру надання послуг, пов»язаних з використанням транспортних засобів м.Житомира від 16.04.2014 року № 268, згідно результатів пошуку заяв про реєстрацію транспортних засобів, автомобіль «ЗАЗ Ланос» д.н. [NUMBER], з 09.04.2014 року зареєстрований як придбаний в торгівельній організації за [PERSON], який проживає в [ADDRESS]. Автомобіль має новий реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9,10). Враховуючи викладені обставини, суд дійшов до висновку, що всупереч вимогам Закону відповідач [PERSON], без відома і згоди позивачки розпорядився їх спільною сумісною власністю - автомобілем марки «ЗАЗ Ланос TF69YO», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], чим порушив право позивачки [PERSON], як співвласника вказаного автомобіля. В своєму позові [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості за належну їй 1/2 частину вартості автомобіля марки «ЗАЗ Ланос», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], в сумі 41.980 грн., посилаючись на те, що спільне з відповідачем володіння і користування автомобілем неможливе, оскільки спірний автомобіль вибув із володіння [PERSON] та перебуває у власності іншої особи. Вказані вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке при чинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як встановлено судом, за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2013 року автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON], кожному, по ? його частині. Судом також встановлено, що автомобіль є неподільною реч»ю та на час розгляду справи про поділ майна в суді, автомобіль «ЗАЗ Ланос», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER] перебував у користуванні відповідача [PERSON], який, без відома та згоди іншого співвласника автомобіля [PERSON], продав його [PERSON] Згідно повідомлення Центру надання послуг, пов»язаних з використанням транспортних засобів м.Житомира від 16.04.2014 року № 268, спірний автомобіль з 09.04.2014 року зареєстрований як придбаний в торгівельній організації за [PERSON], який проживає в [ADDRESS]. Автомобіль має новий реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 358,364,365 ЦК України, є всі підстави для задоволення вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості ? частини автомобіля. При цьому суд враховує доводи позивачки, що загальна вартість автомобіля «ЗАЗ Ланос», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], становить 83.960 грн. Так, згідно Договору купівлі-продажу автомобіля від 16.07.2011 року, його Специфікації, Рахунку-фактури від 19.07.2011 року та Квитанції на оплату по договору, вартість автомобіля «ЗАЗ Ланос 1,5», 2010 року випуску, № 218188- Y01371 становить 78.560 грн. (а.с. 26-29,30,31,33). Крім того, [PERSON] було проведено переобладнання спірного автомобіля, а саме: встановлено газобалонне обладнання 4 покоління. Згідно акту виконаних робіт від 22.07.2011 року № [NUMBER] їх вартість разом з ПДВ становить 5.400 грн. (а.с.34-37). Таким чином, вартість набутого під час шлюбу сторін автомобіля становить 83.960 грн., а доля кожної із сторін складає в грошовому виявленні 41.980 грн. Враховуючи обставини справи, а також те, що на даний час відповідач [PERSON] розпорядився спірним автомобілем на власний розсуд, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки грошову компенсацію за належну їй ? частину автомобіля «ЗАЗ Ланос TF69YO», 2010 року випуску, р.н. [NUMBER], що є спільною власністю подружжя, в розмірі 41.980 грн. Оскільки, відповідач в судове засідання не з»явився, вказані грошові кошти не внесені ним на депозитний рахунок суду, як це передбачено ч.2 ст.365 ЦК України, тому вимоги позивачки про припинення права власності [PERSON] на ? частину спірного автомобіля суд вважає передчасними та на даний час не вбачає підстав для їх задоволення. Так як суд частково задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 419 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial