Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

27.04.2021 року позивач звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18.02.2020 року по 17.03.2021 року в сумі 156708 грн. 00 коп. Обгрунтовано позов тим, що тривалий період позивач працювала в Приватному акціонерному товаристві «Чернігівський завод радіоприладів». 12.09.2019 року позивача було звільнено з роботи в звязку із скороченням штату чисельності працівників, проте відповідачем не було проведено розрахунок. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2019 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати станом на 01.09.2019 року в розмірі 58810 грн. 80 коп. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2020 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 12 367 грн 99 коп. стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 13.09.2019 по 17.02.2020, в розмірі 62 102 грн 80 коп., виплату якого провести після утримання податків та інших обов`язкових платежів на користь держави. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Позивач перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Чернігівський завод радіоприладів» з 1971 року, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с. 8-12). На підставі наказу №129/к від 11 вересня 2019 року позивач звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату, чисельності працівників, відповідно до пункту першого статті 40 КЗпП України. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2019 року у справі № 750/10458/19 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати станом на 01.09.2019 року в розмірі 58810 грн. 80 коп. (а.с. 15-16). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2020 року по справі № 750/1373/20 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 12 367 грн 99 коп. стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 13.09.2019 по 17.02.2020, в розмірі 62 102 грн 80 коп., виплату якого провести після утримання податків та інших обов`язкових платежів на користь держави (а.с. 18-22). Однак, фактичний повний розрахунок з позивачем проведено лише 18.03.2021 року, що підтверджується випискою з АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 23-24). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За розрахунком позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.02.2020 до 17.03.2021 складає 156708 грн. 00 коп. (270 робочих днів * середньоденну заробітну плату - 580 грн. 40 коп.). Відповідачем не надано доказів щодо спростування здійсненого позивачем розрахунку, а тому суд погоджується з розрахунком середнього заробітку наданого позивачем. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац 3 пункт 2). У пункті 8 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вказано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки позивач був звільнений з роботи 12.09.2019 року, а рішенням суду стягнуто середній заробіток за час розрахунку при звільненні за період з 13.09.2019 року по 17.02.2020 року, тому з 18.02.2020 року і до 17.03.2021 року (дата, по яку позивач заявив вимогу про стягнення середнього заробітку) минуло 270 робочих днів, у зв`язку з чим сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденного заробітку позивача - 580 грн. 40 коп. складає 156708 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, з 156708 грн. 00 коп. до 50000 грн. 00 коп. Вказана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 225/5266/18 (провадження № 61-7884св19). У зв`язку із викладеним вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50000 грн. 00 коп. компенсації середнього заробітку, з урахуванням утриманих податків і зборів, тобто податки мають бути сплачені підприємтсвом відповідно до стягнутої суми. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial