Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

28 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, збільшивши позовні вимоги (в останній редакції від 14.06.2017) до ФОП [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позовних вимоги посилався на те, що 16 січня 2017 року його фактично було допущено до роботи на посаді юрисконсульта, про що було видано довіреність № 1 від 16.01.2017 на право представляти інтереси ФОП [PERSON] Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу по невідомим позивачу причинам не видавався. Невиплачена заробітна плата становить 18 133 грн. за період з 16 січня 2017 року по 14 червня 2017 року із розрахунку мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2017 року встановлена в розмірі 3200 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що усно домовився з ФОП [PERSON] про прийняття його на посаду юрисконсульта, і йому було видано довіреність на представництво інтересів. Усно було оговорено оплату в розмірі мінімальної заробітної плати, а також часи і місце роботи. Неодноразово він звертався до відповідача з проханням видати наказ про прийняття на роботу та заповнення трудової книжки, однак з невідомих йому причин з 16 січня 2017 року по 28 квітня 2017 року відповідач цього не зробила. Зазначив, що представляв на підставі вищезазначеної довіреності інтереси відповідача в судових установах, зокрема в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу, але в якій справі не пам'ятає, а також в органах ДФС. Також, пояснив, що свідки не бажають свідчити в суді факт його роботи у відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за місцем реєстрації ФОП, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 10.05.2017 [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець за видом діяльності 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами з 10.09.2003 (а.с. 18). Як вбачається з копії довіреності № 1 від 16.01.2017, ФОП [PERSON] уповноважила [PERSON] здійснювати необхідні дії, пов'язані з представництвом інтересів ФОП [PERSON] (а.с. 4). За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім; при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Трудові відносини оформлюються письмовим трудовим договором, і відповідним записом в трудовій книжці, трудові відносини передбачають, трудовий графік, тривалість робочого дня, часу, дисциплінарну відповідальність за порушення трудового розпорядку, нарахування та виплата щомісячної заробітної плати, надання оплачуваної відпустки, оплата лікарняного, забезпечення умов праці та інші ознаки трудових відносин передбачені КЗпП України. Крім того, суду не надані докази про повідомлення відповідачем до контролюючих органів про прийняття на роботу позивача як найманого працівника. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Нормою ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у період з 16.01.2017 по 28.04.2017 між сторонами фактично було укладено трудовий договір. Наявність довіреності на представництво інтересів не може бути доказом трудових відносин між сторонами, оскільки навіть в цій довіреності не зазначено посаду позивача, на якій він, на його думку, працював у ФОП [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність між сторонами правовідносин, які випливають з трудового договору, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачу неодноразово роз'яснювалися його права та обов'язки, зокрема право заявляти клопотання про надання наявних доказів, допит свідків, при цьому суд не бере до уваги пояснення позивача щодо відмови свідків з'являтися до суду, оскільки таке клопотання не було заявлено позивачем. На підставі викладено,

Outcome: dismissed