Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

27 вересня 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту - Позивач, АТ «Укрексімбанк») із вказаним позовом звернувся до Апеляційного суду м. Києва. 31 серпня 2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва підсудність даної справи визначено Дарницькому районному суду м. Києва. 08 вересня 2015 року справу було прийнято і зареєстровано в Дарницькому суді м. Києва та 09 вересня 2015 року в порядку ст. 11-1 ЦПК України справу передано у провадження судді Сирбул О.Ф. У серпні 2015 року АТ «Укрексімбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у сумі 5 614,69 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 55). Відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщенням оголошення на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва, про виклик в судове засідання, з урахуванням положень ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в зв'язку з неможливістю надсилання будь-яких поштових відправлень, що підтверджується листом підприємства зв'язку УДППЗ «Укрпошта» була повідомлена про розгляд справи через оголошення в засобах масової інформації. Суд вважає за можливим розглядати справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «Укрексімбанк» та[PERSON] 26.07.2013 р. укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № 8242191008БН/2013-07 від 26.07.2013 р. (а.с. 8-11). Згідно п. 2.1, 2.2 договору, банком було відкрито Відповідачу кредитну лінію для проведення нею операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4 300, 00 грн. на строк до 30.06.2015 р. включно. Надання банком кредиту згідно з п. 3.2 ст. 3 договору здійснювалося у разі повної або часткової недостатності власних коштів на картковому рахунку Відповідача для проведення платежів за платіжними повідомленнями та інших платежів за договором. Відповідно до п. 2.3 ст. 2 та підп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 договору Відповідач зобов'язався: сплачувати щомісяця Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. Згідно із п. 4.1 ст. 4 договору проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісяця в останній робочий день місяця та / або в дату остаточного повернення кредиту. Проценти нараховуються з дня видачі кредиту по останній робочий день місяця або дату, яка передує даті повного повернення кредиту. Із доданої Позивачем до матеріалів справи поточної виписки за контрактом вбачається, що Відповідачем порушено порядок погашення кредиту та сплати процентів, нарахованих за користування кредитом, що свідчить про невиконання останнім умов кредитного договору, позичальником не погашено у встановлений строк заборгованість за кредитним договором (а.с. 15-16). Згідно розрахунку заборгованості станом на 07.08.2015 р. загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за договором залишається непогашеною та становить 5 614,69 грн., з яких 1 478,39 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 2 860,85 грн. - прострочена заборгованість за кредитом (основним боргом), 397,75 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 877,70 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (а.с. 12-14). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'яується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. Відповідно до ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved