Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

27 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Старобешівського районного суду Донецької області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], зареєстроване та видане 21 травня 2007 року виконкомом Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області, актовий запис № 15). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області, площею 6,3236га, (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН № 107044 виданий 17 березня 2005 року). [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги за законом [PERSON] Крім неї, іншими спадкоємцями п'ятої черги є її сестри - [PERSON], [PERSON]. 26 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, що залишилася після смерті її бабусі - [PERSON], але їй відмовили, мотивуючи тим, що вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (лист від 27 лютого 2014 року нотаріусу про відмову у відкритті спадкової справи додана до позову). Впродовж встановленого законом шестимісячного строку до державної нотаріальної контори Старобешівського району з заявою про прийняття спадщини [PERSON] не зверталася у зв'язку з тим, що спадкове майно після смерті [PERSON] повинен був прийняти її батько - син спадкодавця, [PERSON]. Але [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 03 вересня 2013 року, актовий запис № 137. [PERSON] та її сестри звернулися до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини і після смерті батька, - [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. До теперішнього часу [PERSON] не було відомо, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка, і те, що її батько, спадщину після смерті не прийняв. Спадщину [PERSON] згодна прийняти. Ухвалою Старобешівського районного суду Донецької області від 23 квітня 2014 року у якості співвідповідача залучено Роздольненську сільську раду Старобешівського району Донецької області Позивачка [PERSON] під час слухання справи позов підтримала, послалася на обставини, що зазначені в позовній заяві. Роздольненська сільська рада Старобешіського району Донецької області просила суд розглядати справу без присутності їхнього представника і просила прийняти рішення на розсуд суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судових засіданнях позов підтримали та надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено право позивача, відповідача заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отримання, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі та допит свідків. Позивачка [PERSON] відмовилася надати будь-які докази, просила суд визначити додатковий строк. Враховуючи викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає ст.212 ЦПК України, вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Частина 3 статті 360-7 ЦПК України встановлює, що рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених статтею 355 цього Кодексу, підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті Верховного Суду України не пізніш як через десять днів з дня їх прийняття. Верховним Судом України в Постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12, що опубліковано на офіційному веб-сайті Верховного Суду України встановлено наступну правову позицію, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за№7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, та також [PERSON] за місцем свого проживання мешкала самостійно, що підтверджується матеріалами справи. Судом також встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] у її спадкоємиці [PERSON] не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, а обставини, зазначені [PERSON] суд поважними не визнає. Виходячи з наданих доказів, суд дістається висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Роздольненської сільської ради Старобешівського району Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягають задоволенню у зв'язку тим, що позивачка [PERSON] не довела належними та допустимими доказами, що у неї були перешкоди для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON].

Outcome: dismissed