Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

28.04.2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, який уточнила 29.04.2020 року, до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області,про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.06.1999 року. У шлюбі у них народилася троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час повнолітня, дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Жодного спору щодо виховання дітей у неї з відповідачем не виникало і не виникає. Причиною розірвання шлюбу є те, в них з відповідачем різні характери та погляди на життя, через що виникають суперечки та непорозуміння. В них не склалося подружнє життя, проживання та збереження їхнього шлюбу втратило будь-який сенс. Відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер. Надалі перебувати у шлюбних відносинах не бажає, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на виховання відповідача [PERSON] . Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2020 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з метою заслухання їх усних пояснень. Зобов`язано третю особу без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Тлумацької районної державної адміністрації Івано-Франківської області, надати суду письмовий висновок щодо доцільності/недоцільності після розірвання шлюбу визначення місця проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його батька [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .Крім цього, даною ухвалою було встановлено: відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, третій особі п`ятнадцятиденний строк - для подання письмових пояснень щодо позову, та десятиденний строк з дня отримання відзиву для подання письмових пояснень щодо відзиву. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила винести рішення, яким шлюб, що був зареєстрований між нею та відповідачем по справі [PERSON] розірвати. Місцем проживання неповнолітніх дітей, виключно з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , визначити місцем проживання відповідача [PERSON] та просила справу розглядати без її участі (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив винести рішення, яким шлюб, що був зареєстрований між ним та позивачем по справі [PERSON] розірвати. Місцем проживання неповнолітніх дітей, виключно з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , визначити місцем його проживання, та просив справу розглядати без його участі (а.с. 22). В судове засідання представник органу опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області - Палюга Л.В. не з`явилася, однак на адресу суду надіслала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, вважає доцільним місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначити за місцем проживання батька (а.с. 25). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони згідно свідоцтва про одруження, перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.06.1999 року (а.с. 2). У шлюбі у них народилося троє дітей, дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час повнолітня, дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 3-5). Сімейне життя у сторін не склалося, в них різні характери та погляди на життя, через що виникають суперечки та непорозуміння, відносини між ними тривалий час носять негативний характер. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, спільно вирішувати питання виховання дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що дочці [PERSON] , [INFO] , виповнилося 14 років вона вільно обирає собі місце проживання. Нормами частин 1, 2 ст. 161 ЦПК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно письмового висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини № 214/01-18/01 від 01.06.2020 року Тлумацької РДА Івано-Франківської області, як органу опіки та піклування, роглянуто питання щодо доцільності/недоцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його батька [PERSON] , [INFO] , та відповідність такого висновку інтересам дитини. З метою детального, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи службою у справах дітей Тлумацької РДА проведено бесіду із позивачем [PERSON] та встановлено, що позивач та відповідач дійшли згоди щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із батьком [PERSON] , з яким проведена розмова, в ході якої він повідомив, що не заперечує щодо визначення місця проживання сина із ним. Виходячи з інтересів малолітньої дитини, враховуючи те, що між батьками відсутній спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина, орган опіки та піклування Тлумацької РДА, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, вважає доцільним визнати місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його батька [PERSON] , [INFO] (а.с. 33-34). Враховуючи вищенаведене та те, що позивач просила місцем проживання малолітньої дитини визначити місце проживання відповідача, а відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання його батька [PERSON] (відповідач). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого при поданні позову, а саме 420,40 грн., а решту понесених судових витрат в сумі 420,40 грн. по сплаті судового збору (квитанції № ПН1485278 від 28.04.2020 року, а.с. 9) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved