Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

28 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Відділ опіки та піклування Слов'янської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з [PERSON] мають дитину - [PERSON], [INFO]. Проте, їх спільне життя не склалося і вже декілька років вони мешкають окремо та не ведуть спільного господарства, жодних відносин не підтримують. Після початку подій на сході України вона з дитиною вимушена систематично виїжджати та в'їжджати у зону антитерористичної операції, але без дозволу батька дитини не може цього робити, оскільки не має відповідного дозволу від батька дитини. Крім того, вона має родичів за кордоном і бажає періодично їх відвідувати, має можливість щорічно відпочивати на морі та оздоровлювати дитину. Оскільки [PERSON], ігноруючи інтереси доньки, не дає своєї згоди на її виїзд за кордон, вона змушена звернутися до суду з дійсною заявою. Просить надати їй, [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], без нотаріально оформленої згоди та без супроводу батька [PERSON], [INFO], дозвіл на тимчасовий багаторазовий в'їзд на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Крим) та на виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України, а також на виїзд за межі України, а саме на територію Російської Федерації з метою оздоровлення, навчання та відпочинку, зумовлених потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини, строком до 05 лютого 2019 року, неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Надати їй дозвіл на виготовлення дитині [PERSON], [INFO] у м.Горлівка Донецької області, проїзного документу для виїзду за кордон, без згоди батька [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, була повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином. Суду надано заяву, відповідно до якої позивач просила розглянути справу за її відсутності, за участю її представника [PERSON], заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити (а.с.12). Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді від 02 лютого 2016 року (а.с.10), у судовому засіданні заявлені вимоги позивача підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві. Відповідач [PERSON], який був судом належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Кур'єр» 129 (5749) від 13 липня 2016 року) (а.с.33), не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні. 18 квітня 2016 року ним на адресу суду було подано письмову заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, оскільки він перебуває на території ДНР та не може виїхати на територію України. По суті позову відповідач зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.20). Представник третьої особи Відділу опіки та піклування Слов'янської міської ради у судове засідання, незважаючи на належне повідомлення судом, не прибув. 05 квітня 2016 року на адресу суду було подано заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника третьої особи та прийняття рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дитини.( а.с.17). Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність відповідача та представника відділу опіки та піклування та усиновлення. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке 27 травня 2009 року було видано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO] зазначені громадяни України - [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно абз.2 частини 3 статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну і оформлення документів для зарубіжних поїздок визначається Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року. Згідно до п.2 частини 2 статті 4 вказаного Закону України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.2 статті 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою виїзду за межі України з малолітньою дитиною позивачка зазначила необхідність нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини, пов'язані з забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, можливістю виїхати на навчання, відпочинок та оздоровлення, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачається, що «…малолітнє дитя не повинне, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучений зі своєю матір'ю». Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень статей 10 та 11 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Принцип 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачає безумовний пріоритет інтересів дитини для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту і виховання. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають і фактичне місце проживання малолітньої доньки визначене за позивачкою, то цей обов'язок покладено на матір - позивача по справі, яка повинна постійно доглядати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, як це і передбачено положеннями статті 150 Сімейного кодексу України. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки інтереси позивача повністю відповідають інтересам її малолітньої доньки та спрямовані на оздоровлення дитини. Оскільки батько дитини - відповідач [PERSON] добровільно не бажає або не може надати дозвіл на тимчасовий багаторазовий в'їзд на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Крим) та на виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України, а також на виїзд за межі України, а саме на територію Російської Федерації своєї доньки - [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] Суд вважає, що зазначений тимчасовий багаторазовий в'їзд на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (Крим) та на виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України, а також на виїзд за межі України, а саме на територію Російської Федерації, не буде порушенням будь-яких прав відповідача відносно доньки.

Outcome: approved