Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

27 лютого 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася представник Органу опіки та піклування Самарської районної у м.Дніпропетровську ради із позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги представник позивача обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] Батько неповнолітнього [PERSON], помер [INFO] Відповідач [PERSON] із сином не проживає, жодних покладених на матір обов'язків не виконує, не бере матеріальної та будь-якої участі у вихованні сина. Неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], разом із дідом, [PERSON], знаходиться на повному його утриманні, який в майбутньому бажає оформити опіку над внуком. Хлопчик навчається в комунальному закладі освіти «Навчально-виховне об'єднання №109» Дніпропетровської міської ради. Згідно характеристики КЗО «Навчально-виховне об'єднання №109» Дніпропетровської міської ради, мати з сином не мешкає, не займається його вихованням. За весь час навчання хлопчика, з 1-го класу і до теперішнього часу, мати не з'являлася в навчальному закладі, ніколи не цікавилася його навчанням. На батьківських зборах, на дитячих святах , на класних і шкільних заходах завжди були присутні батько неповнолітнього та дідусь, з яким залишився мешкати [PERSON] після смерті батька. Дідусь опікується внуком повністю: забезпечує йому комфортне проживання, можливість отримувати освіту, дбає про його психологічний стан, уважно ставиться до проведення внуком дозвілля, часто відвідує школу. 15.01.2015р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та прийнято позитивний висновок. Відповідач надала нотаріально посвідчену заяву-згоду від 19.01.2015р. на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] Внаслідок безвідповідального ставлення до сина, небажання відповідача виконувати свої батьківські обов'язки по вихованню, утриманню дитини, створюються умови, що порушують права та інтереси дитини і обмежують її права щодо повноцінного розвитку в сімейному оточенні. Відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав зі стягненням аліментів на утримання дитини. Представник позивача просив позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути аліменти в розмірі 1/3 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитися дитина. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, повідомлена належним чином, просила розглядати без її участі і заперечень не мала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і пояснив, що позбавлення батьківських прав відповідача буде доцільним та в інтересах дитини, оскільки відповідач жодних обов'язків щодо виховання дитини не виконує. Не заявляє зацікавленості щодо навчання дитини та виховання. Це продовжується дуже давно. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №417 від 20 жовтня 2000р., зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с.4) Батько неповнолітнього, [PERSON], помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 1178 від 24 грудня 2014р, зроблений Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 7) Згідно акту обстеження умов проживання, відповідач не проживає з дитиною, вихованням та утриманням неповнолітнього займається дідусь (а.с.12). З характеристик, виданих комунальним закладом освіти «Навчально-виховне об'єднання №109» Дніпропетровської міської ради вбачається, що відповідач ніколи не з'являлася в школі, у вихованні [PERSON] участі не приймала і зараз [PERSON] мешкає із дідусем, який постійно піклується про дитину та є для нього авторитетом (а.с.13-15) У висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 31.01.2015р. вказано, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] (а.с.17) В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] посвідчена державним нотаріусом Т.Г. Карповою, в якій відповідач дає свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON](а.с.18). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] була засуджена Самарським районним судом 21.05.2003р. та умовно-достроково звільнена з місць позбавлення волі 10.08.2004р, про що свідчить довідка Державного департаменту України з питань виконання покарань (а.с.23) Допитаний в судовому неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що матір він бачив давно 2 роки тому назад, вона тільки появилася і зникла, він втратив довіру до неї, проживає він із дідусем і хотів би залишатися із ним. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. В силу ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ігноруючи зазначені положенням закону, якими визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків брати участь у вихованні та утриманні дитини, відповідач [PERSON] відсторонилася від виховання неповнолітнього сина [PERSON], його долею не цікавиться, не навідує, допомоги дідусю в організації побути дитини не надає. Зазначені обставини в сукупності дають можливість зробити висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітнього сина За змістом п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями ст.166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом. За вимогами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не повинен бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи положення наведених норм законодавства, співставляючи їх із встановленими фактичними обставинами справи і дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] повністю відповідає інтересам неповнолітнього - [PERSON], оскільки його мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться його долею та не приймає участі у його вихованні та становленні. Зазначені обставини повністю були підтвердженні в судовому засіданні показами свідків, поясненнями позивача, відповідача та матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є матір'ю неповнолітнього [PERSON] і з позбавлення батьківських прав та втрачає обов'язку по утримання дитини, вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів є повністю обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню сина і вважає, що заявлені позовні вимоги у стягненні 1/3 частки відповідає дійсним обставинами справи. Також з відповідача згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved