Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

27 березня 2018 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна. В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали заявлені вимоги. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Бродівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатною підтримав. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заявника, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1ст.\~39\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров'я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1\~зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону). Під час розгляду справи про визнання фізичної особи недієздатною суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначив судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК України). Встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідною сестрою заявника [PERSON]. Вони проживають разом з народження. З пояснень заявника та копій медичних документів, наданих суду, вбачається, що [PERSON] з дитинства страждає на психічну хворобу, з цього приводу є інвалідом другої групи з дитинства безтерміново, перебуває на обліку у Бродівській районній поліклініці. Вона потребує догляду і опіки. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта № 262 від 01.06.2018 КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Статтею 299\~ЦПК України визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров'я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров'я. Особа, відносно якої розглядається питання про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, з урахуванням стану її здоров'я, який унеможливлював забезпечення її явки, в судовому засіданні присутня не була. Можливість її участі в розгляді справи в режимі відеоконференції виключається з огляду на те, що на лікуванні у лікувальному закладі вказана особа не перебуває, а технічні можливості проведення відеоконференції з місця її проживання відсутні. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами по справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст.\~41\~ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Стаття 63\~ч.\~4\~ЦК України визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов'язком суду, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Згідно подання ради опіки та піклування при Бродівській районній державній адміністрації Львівської області від 10.07.2018 року опікуном [PERSON] слід призначити [PERSON]. Заявниця просить призначити її опікуном над сестрою, про що вказує у заяві. Обмежень, передбачених ст.\~64\~ЦК України щодо призначення заявника опікуном - судом не встановлено. За таких обставин в інтересах [PERSON] суд вважає необхідним визнати її недієздатною, встановити над нею опіку та вважає доцільним призначити заявницю [PERSON] опікуном [PERSON] Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно з ч. 1 ст.\~40\~ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved