Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

27.02.2019 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди. Свої вимоги мотивували тим, що ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2013 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, визнано мирову угоду між ними, однак останній умови в добровільному порядку не виконує, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до виконавчої служби з приводу примусового виконання ухвали суду. Проте було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки ухвала не носить зобов`язального характеру, в ухвалі відсутні заходи примусового виконання рішення. Невиконання відповідачем грошових зобов`язань, які виникли на підставі мирової угоди призводить до порушення прав позивача і змушує звернутися до суду для захисту своїх прав з метою спонукання відповідача до виконання вказаної мирової угоди. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просить суд спонукати до виконання укладеної між сторонами мирової угоди, визнаної Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалою від 23 жовтня 2013 року. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, звертає увагу суду на те, що відповідно до умов мирової угоди від 01.10.2013, яка визнана ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2013, відповідач взяв на себе зобов`язання добровільно, в строк, що не перевищує 20 календарних місяців, тобто до 01.06.2015 року, погасити заборгованість перед позивачем в розмірі 1150 доларів США. Станом на час розгляду справи відповідач заборгованість не погасив, тому позивач просить суд спонукати відповідача до виконання вказаної мирової угоди шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 31116,37грн. (еквівалент 1150доларів США) за офіційним курсом Національного банку України станом на 12.02.2019. Відповідач в судовому засіданні заперечує проти заявлених позовних вимог, вказує, що дійсно отримав зазначену суму коштів у якості задатку за будинок, які були ним витрачені, але позивач відмовилася купувати у нього будинок з невідомих йому причин. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2013 визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої: [PERSON] зобов`язався погасити заборгованість перед позивачем у сумі 1150 доларів США, що на момент укладання мирової угоди складало еквівалент 9200 грн. (а.с.6,7). У зв`язку з невиконанням відповідачем добровільно умов мирової угоди, позивачем було пред`явлено вищевказану ухвалу суду від 23 жовтня 2013 року до виконання до Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького МУЮ. Відповідно до постанови державного виконавця від 05.08.2015, відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що в резолютивній частині ухвали суду відсутні заходи примусового виконання рішення, та дана ухвала не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.8). Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися в суд за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 175 ЦПК України 2004 року,\~мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Згідно з п. 2 ч. 2\~ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року\~(чинного, на момент визнання (затвердження) мирової угоди) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 5\~ст. 3 вказаного Закону\~було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак,\~ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року\~положення п. 5\~ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»\~виключено. Тобто, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Водночас, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За своєю суттю мирова угода сторін у цивільному процесі є зобов`язанням, що виникло на підставі домовленостей, у даному випадку двох сторін, - договору. Згідно наданих позивачем розрахунку, станом на час звернення з позовом до суду, заборгованості відповідача за мировою угодою становить 1150 доларів США за офіційним курсом Національного банку України складає 31116,37грн. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 626\~ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Мирова угода - це письмова домовленість сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов`язків сторін і предмету позову. Таким чином, мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610\~ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено\~статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. \~Згідно зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1ст.192 ЦК України). \~Як вбачається із положень ч.2\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~Такими випадками є ст.193, ч. 4 ст.654 ЦК України, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету\~Міністрів України\~«Про систему\~валютного регулювання\~і валютного\~контролю» та Закон України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». \~Відповідно до ч.1 ст.\~533\~ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. \~Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. \~Згідно з ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно\~правовим актом. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, яка згідно зі ст.\~360-7\~ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена в постановахвід 4 липня 2011 року № 3-62гс11, від 7 жовтня 2014 року № 3-133гс14). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved