Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

28 грудня 2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що з 11 листопада 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 січня 2016 року шлюб між сторонами біло розірвано. Зазначає, що з моменту розлучення дитина постійно проживає з нею та має сталий соціальний зв`язок з матір`ю. Позивачка добросовісно виконує свої материнські обов`язки, створює для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує усім необхідним та піклується про культурний розвиток та належний відпочинок дитини, намагаючись по можливості подорожувати з донькою закордон, що також ускладняється невизначенням місця проживання дитини. Позивачка з відповідачем згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини не дійшли, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25 січня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Також задоволено клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. 11 травня 2021 року від [PERSON] надійшла заява про слухання справи за її відсутності, на задоволені позову наполягає. 11 травня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутності, щодо задоволення позову [PERSON] про визначення місця проживання доньки не заперечує. 26 травня 2021 року від представника третьої особи [PERSON] (яка діє на підставі довіреності) надійшла заява про слухання справи за її відсутності, при вирішення справи максимально врахувати інтереси дитини. Висновок органу опіки та піклування додається. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 січня 2016 року було розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 733,згідно якого батьком дитини є [PERSON] , матір`ю дитини - [PERSON] (а.с. 6). Згідно паспорту громадянина України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно акту про фактичне проживання виданого 29.11.2020 року ОСББ «Горлівська 4» [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно довіреностей, які неодноразова надавались приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Скалун Р.В., про надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд за кордон [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.9, 9а,10,11). Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо. Частинами 4, 5 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 12.05.2021 року, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно характеристики Лівобережного ВП ГУНП в Донецькій області за місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами управління Маріупольської міської ради, від 18.03.2021 за адресою: [ADDRESS] . у дитини є окреме спальне місце, місце для навчання, речі за сезоном, книжки. Створені добрі умови для проживання, розвитку та навчання дитини. Мати створила всі умови для забезпечення базової підтримки життєдіяльності дитини, сприяє здоровому розвитку малолітньої дитини відповідно до потреб. Батько, [PERSON] , мешкає окремо з новою родиною. За результатами перевірки, комісії прийшла до висновку про доцільне визначення місця проживання [PERSON] разом з матр`ю [PERSON] . Згідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи відсутність заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, з урахуванням того, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , вважає за необхідне визначити місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . У зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved