Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

28.07.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.09.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2774. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2009 року у Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу позивач і відповідача народилась донька - [PERSON], [INFO].. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. Більше п'яти років віна з відповідачем припинили вести спільне господарство та проживає окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, остання просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 26.09.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2774. В судове засідання позивач не з'явилась, однак подала заяву відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 6) Відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Так, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що більше 5-ти років сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують, а також спір про поділ майна подружжя, на даний час, між сторонами відсутній. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved