Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

28 липня 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Акціонерної компанії «Харківобленерго», в якому просить переукласти договір на користування електричною енергією із побутовим споживачем із визначенням у договорі державних стандартів на ектроенергію що поставляється, визначенням відповідальності енергопостачальника за надання електроенергії, що не відповідає якості. Зобов»язати енергопостачальника усунути порушення, довівши величину напруги до державних стандартів. В судовому засіданні позивач заявив про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди через неналежне виконання останнім договірних зобов»язань. В обгрунтування позову зазначив, що між ним, як споживачем, та Акціонерною компанією «Харківобленерго» існують договірні відносини на підставі договору № 027206 від 17 березня 2000 року на користування електричною енергією побутовим споживачем. Відповідно до умов вказаного договору, відповідач, як постачальник електричної енергії має постачати електроенергію за якістю, яка відповідає державним стандартам. Однак, вночі напруга в його квартирі сягає 255 Вольт, що, на думку, позивача не відповідає державним стандартам та свідчить про неналежне виконання контрагентом за договором своїх зобов»язань. Неякісна продукція, що поставляється відповідачем та ризики, пов»язані із очікуванням пошкодження його побутової техніки, не усунення в найкоротші терміни відповідачем названих недоліків, спричинили моральні страждання [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності, дійшов наступного. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом установлено, що 17 березня 2000 року між [PERSON] та Акціонерною компанією «Харківобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією № 027206. 29 вересня 2014 року між [PERSON] та Акціонерною компанією «Харківобленерго» був укладений договір № 927206 про користування електричною енергією. За умовами вказаних договорів електрична енергія повинна постачатись до [ADDRESS] ( а.с.2, 14-15) Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» та п. п. 37, 41, 43, 46 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач має право на отримання електроенергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами, та на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок порушення його прав, а енергопостачальник зобов'язаний забезпечувати надійне та безперервне постачання електричної енергії згідно з умовами договору, а у випадку порушення умов договору, зокрема, в разі відпуску електроенергії, параметри якості якої знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі, чи надання послуг, що за якістю не відповідають вимогам нормативно-технічних документів, несе відповідальність згідно із законодавством та договором, у тому числі, й за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, у розмірі й порядку, визначених законодавством. Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28, у редакцій постанови НКРЕ 22 серпня 2002 року № 928 (далі - Правила користування), визначено, що межа експлуатаційної відповідальності - точка розподілу електричної мережі за ознакою зобов'язань з експлуатації тих чи інших її ділянок або елементів, установлюється за згодою сторін. При відсутності такої згоди (договору) межа експлуатаційної відповідальності збігається з межею балансової належності. Межа балансової належності - точка розподілу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або повного господарського відання. Згідно з пп. 1 п. 3.4 Правил користування передбачено, що межа експлуатаційної відповідальності між споживачем-фізичною особою, об'єднанням співвласників (власником) багатоквартирних будинків та/або власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок для квартир багатоповерхових будинків установлюється на відхідних клемах розрахункових засобів обліку поверхових або квартирних електрощитів або ввідних клемах комутаційних апаратів. Як вбачається із акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 14.02.2007 - споживач, яким є КП «Зміївське» несе відповідальність за вводи в квартири будинку №1 по вул. Вишневій в м. Змієві (п.4) (а.с.20-21). Отже, належним відповідачем має бути КП «Зміївське», однак позивачем всупереч вимогам ч.1 ст.33 ЦПК України не було заявлено клопотання про заміну відповідача, чи залучення до участі у справі співвідповідача. Крім того, позивачем не надано належних доказів про те, чи мало місце порушення енергопостачальником умов договору і постачання електроенергії неналежної якості, параметри якої не відповідають нормативно-технічним вимогам; наявність вини енергопостачальника в заподіянні шкоди майну споживача та наявність причинного зв'язку між діями енергопостачальника щодо постачання електроенергії неналежної якості й нічною напругою у 255 вольт та дотримання порядку оформлення порушення умов договору, передбаченого п. п. 49-51 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357;. Із наданих відповідачем доказів вбачається межа балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності, що відповідно до п. 2 Правил користування електричною енергією для населення, згідно з яким відповідним договором визначена межа експлуатаційної відповідальності між споживачем і енергопостачальником, (а.с.14-15, 18-21). Крім того, позивачем не спростовано у судовому засіданні належними доказами письмові відомості надані відповідачем, що містяться у протоколі вимірювань показників електроенергії №7 від 01.04.2014 проведеного в будинку №1 по вул. Вишневій в м. Змієві, де о 15 год.30 хв. напруга становила 221-223 вольт, що відповідає державним стандартам (а.с.17) Отже, за перевіреними в судовому засіданні обставинами, та встановленими правовідносинами, право позивача відповідачем не порушено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. З огляду на позовні вимоги що відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак, за положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтями 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (зі змінами та доповненнями), які не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з пп. 1 п. 3.4 Правил користування передбачено, що межа експлуатаційної відповідальності між споживачем-фізичною особою, об'єднанням співвласників (власником) багатоквартирних будинків та/або власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок для квартир багатоповерхових будинків установлюється на відхідних клемах розрахункових засобів обліку поверхових або квартирних електрощитів або ввідних клемах комутаційних апаратів. Відшкодування моральної шкоди завданої споживачам передбачено статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до положень якої споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі постачання електричної енергії неналежної якості та у разі неправомірних дій енергопостачальника. Ураховуючи відсутність підстав для застосування до даного спору положень статті 1167 ЦК України, яка є нормою загальною в деліктних правовідносинах, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Оскільки позивач в силу п.7 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то судові витрати слід компенсувати відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed