Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

28.02.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частин усіх доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 24.04.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них 01.09.2010 року народився син [PERSON]. На даний час дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами було розірвано 22.11.2017 року. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язкового утримувати дитину, не надає кошти на придбання одягу, продуктів харчування тощо, тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились. Від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить підготовче судове засідання проводити без присутності позивача та її представника. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.11.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.3/. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 29.09.2010 року виконкомом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області /а.с.4/. Відповідно до довідки від 12.12.2017 року Борівської селищної ради Фастівського району Київської області [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS] та має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з приписами частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітнього сина судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей та порядку сплати аліментів не досягнуто. З огляду на наведене, зважаючи на визнання відповідачем позову,суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні від доходу відповідача не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) його батька - [PERSON]. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з його утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 460 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved