Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

28 липня 2014 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 23.12.1995 року, від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Життя подружжя припинено, з жовтня 2006 року припинені шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, різні погляди на життя. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, строку для примирення просить не надавати (а.с.34). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. (а.с. 17,18 21, 23, 26, 30-33). За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутності, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 23.12.1995 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Мілуватською сільською Радою Сватівського району Луганської області 23.12.1995 року (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 20.07.2000 року, відповідно до якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до заяви [PERSON] від 05.11.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] припинені шлюбні стосунки з жовтня 2006 року (а.с.34). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з жовтня 2006 року. Позивач та відповідач не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає, що враховуючі вищезазначені обставини, вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним, неефективним, та таким, що буде суперечити волі й інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини та наявності дитини віком до одного року, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Згідно заяви від 05.11.2014 року позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати, які були понесені [PERSON] та підтверджені квитанцією про сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved