Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

28 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер №12101000000:02:300:0009 за адресою: м.Дніпро, вул.Купянська, 50, шляхом зобовязання [PERSON] не чинити перешкод в її користуванні та прибирання із зазначеної ділянки кролятника. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що він відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.07.1993 \~ \~ \~ \~року є власником 45/100 частин домоволодіння, яке складається із трьох житлових будинків та розташоване у м. Дніпро по вул.Купянській, 50. 06 липня 1992 року МБТІ було обстежено домоволодіння по вул. Купянській, 50 у м.Дніпропетровську для перерозподілу ідеальних часток між співвласниками. Частки змінилися у звязку із зведенням позивачем житлового будинку літ. «В-2». Складено акт, відповідно до якого: у користуванні [PERSON] знаходиться жилий будинок В-2, вартістю 7182 руб. (самовільно зведений); Балкон, вартістю 74 руб.; площадка, вартістю 44 руб.; Уг сараю Г, вартістю 296 руб. (самовільно зведений); ганок г, вартістю 41 руб.; Щ убиральні 3, вартістю 61 руб.; огорожа № 1, 3, 4, 7, 8 мостіння 1, вартістю 346 руб. Усього на суму 8044 руб, що складає 45/100 частки від усього домоволодіння; згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 21.04.1992 року [PERSON] належить 3/5 частки від усього домоволодіння і у його користуванні знаходяться: жилий будинок Б-1, вартістю 2496 руб.; добудова Б'-І, вартістю 1053 руб.; сіни б, вартістю 98 руб.; ганок б-ш, вартістю 66 руб.; погріб Д, вартістю 114 руб.; Уг сараю Г, вартістю 296 руб. (самовільно зведений); ганок Г, вартістю 42 руб.; Уг убиральні 3, вартістю 61 руб.; огорожа № 1, 3, 4, 7, 8 мостіння 1, вартістю 347 руб. Усього на суму 5239 руб., що складає 29/100 частки від усього домоволодіння; згідно із договором купівлі-продажу від 01.08.1970 року [PERSON] належить 2/5 частки від усього домоволодіння і у її користуванні знаходяться: жилий будинок А-1, вартістю 2107 руб.; сіни аі, вартістю 258 руб.; сіни а, вартістю 807 руб.; веранда а, вартістю 70 руб.; ганок а-ш, вартістю 40 руб.; сарай Е, вартістю 719 руб.; сарай е, вартістю 192 руб.; сарай е, вартістю 11 руб.; убиральня ж, вартістю 74;руб.; огорожа № 2, 5, 6, 10, 11 вартістю 384 руб., усього на суму 4662 руб.; що складає 26/100 частки від усього домоволодіння. 09 вересня 1992 року адміністративною комісією при виконкомі Бабушкінської районної ради народних депутатів на позивача за порушення ст. 97 КпАП (Самовільне будівництво будинків або споруд) було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 руб. За заявою позивача від 01.10.1992 року про узаконення самовільно збудованого жилого будинку та сараю по вул. Купянській, 50, зазначені обєкти нерухомості були оглянуті комісією у складі головного архітектора району та представників відділу у справах будівництва та архітектури. Предявлений позивачем до здачі будинок літ. «В-2» по вул. Купянській, 50 у м.Дніпропетровську приймальною комісією було прийнято в експлуатацію Актом прийняття індивідуального житлового будинку від 18.06.1993 року. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області від 18.06.1993 року №581 «Про узаконення, утвердження актів приймання житлового будинку, сараю та акта ідеальних частин по вул. Куп янській, 50», зміненого рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті [PERSON] ради від 27.01.2012 року № 53, узаконено [PERSON] двохповерховий житловий будинок літ. «В-2», який складається з трьох кімнат житловою площею 27,5 м2, загальною площею 73,4 м2, сарай літ. «Г» по вул. Купянській, 50; затверджено акти приймання індивідуального житлового будинку літ. «В-2»; затверджено акт ідеальних частин поміж власниками, за яким за [PERSON] - 45/100 частин домоволодіння; за [PERSON] - 29/100 частин домоволодіння; за [PERSON] - 26/100 частин домоволодіння. Згідно із рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради від 15.04.2005 року № 363 надано правомочності переобладнанню приміщення поз. «3-8» у квартирі №3 у жилому будинку літ. «В-2» у домоволодінні 50 по вул. Купянській [PERSON], визнано жилий будинок літ. «В-2» трикімнатним, житловою площею - 31,1 м2, загальною - 79,9 м2. Як зазначено у Акті від 21.04.2017 року, складеному інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], зміна загальної площі житлового будинку літ. «В-2» у звязку з виключенням площі балкону згідно п. 6.3 «Інструкції (зі змінами та доповненнями) про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року № 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 - «загальна площа індивідуального (садибного), дачного, садового будинку визначається як сума площ без урахування площ балконів, лоджій, терас.»; сарай літ. «Г» переобладаний у сарай-літню кухню, що не с самочинним згідно п. 3.2 «Інструкції» - «не належить до самочинного будівництва: зміна призначення господарських будівель...»; вважати по житловому будинку літ. «В-2» за адресою: вул. Купянська, 50: загальну площу: 77,3 кв.м., житлову площу: 31,1 кв.м. Таким чином, зараз житловий будинок літ. «В-2», сарай літ. «Г», що переобладнаний у сарай-літню кухню по вул. Купянській, 50 у м. Дніпрі не мають ознак самочинного будівництва. У зв'язку з оформленням правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою за заявою [PERSON], 22.12.1999 року був розроблений проект розділу земельної ділянки домоволодіння по вул. Купянській, 50 у м. Дніпропетровську, яке складається з 3 житлових будинків А-1, Б-1, В-2, господарських будівель і споруд. Із зазначених документів вбачається, що будинок А-1 належить [PERSON], будинок Б-1 належить [PERSON], будинок В-2 належить [PERSON] Рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 19.10.2000 року №2675 «Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська» позивачу у приватну власність по вул. Купянській, 50 передано земельну ділянку, яка складається із присадибної ділянки - 0.0200 га та спільної сумісної - 0.0062 га. Житловий будинок літ. «В-2» та сарай-літня кухня літ. «Г» розташовані на земельній ділянці площею 0.0200 га по вул. Купянській, буд. 50 у м. Дніпропетровську, кадастровий номер земельної ділянки: 1210100000:02:300:0009, яка належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю III-ДП № 078159, виданого [PERSON] міською радою Дніпропетровської області 24.11.2000 року. 15 вересня 2010 року помер батько позивача - [PERSON], але за життя він подарував [PERSON] свою частку (29/100) в праві власності на домоволодіння, розташоване у м. Дніпро по вул. Купянській, 50, відповідач набула у власність право на суміжну земельну ділянку, що розташована за цією ж адресою. Відповідач [PERSON], яка є співвласником домоволодіння по вул. Купянській, 50 у м. Дніпрі і є власником суміжної земельної ділянки, на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці (кадастровий номер 1210100000:02:300:0009), поруч із сараєм літньою кухнею літ. «Г» розмістила кролятник. Такі дії відповідача порушують його права власника, ускладнюють та перешкоджають здійсненню повноважень користування належним йому майном земельною ділянкою, оскільки створюють незручності у вигляді неприємних запахів, особливо влітку. Згаданий сарай-літня кухня у розумінні ст. 181 ЦК України є нерухомим майном, відповідно прилегла земельна ділянка призначена для обслуговування зазначеного обєкту нерухомості. На зауваження позивача з цього приводу відповідач не реагує. Усунути порушення правил добросусідства з боку [PERSON] у позасудовий спосіб не вдалося. Шевченківською районною у місті радою листом від 14.06.2017 року рекомендовано позивача на захист прав звертатися до суду. Порушення субєктивного права власності позивача триває з весни 2016 року і існує на момент подання позову. Будь-які договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні. Спір з приводу належності позивачу на праві власності майна - земельної ділянки кадастровий № 1210100000:02:300:0009 відсутній. В минулому році відповідач утримувала кролів у кролятнику, розташованому на належній йому земельній ділянці поруч із сараєм-літньою кухнею літ. «Г» з весни до пізньої осені. Позивач не виключає, що і в цьому році наведене повториться і кролів у зиму не буде. Проте, постійне знаходження кролятника, навіть без кролів, на належній йому земельній ділянці ускладнює здійснення повноважень користування власністю. Ухвалою суду від 23.10.2017 року, постановленою після отримання довідки з УДМС, ГУДМС України в Дніпропетровській області щодо місця проживання відповідача, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 04.12.2017 року. 30.11.2017 року до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву, згідно яких позовних вимог не визнає, виходячи з наступного. Вона разом із братом, позивачем по справі, є співвласниками домоволодіння в м.Дніпрі, по вул.Купянській, 50. Домоволодіння та земля дісталися сторонам у спадщину від батьків. Відповідач є власником земельної ділянки, площею 0.0186 га, кадастровий №1210100000:02:300:0008 за вказаною адресою. Відповідачу належить 1/2 частина сараю літ.Г, за адресою: м.Дніпро, вул.Купянська, 50. Вказаний позивачем кролятник з двома кролями був розташований відповідачем навесні 2017 року саме біля належної їй 1/2 частини сараю літ.Г та жодних перешкод в користуванні позивачу належним йому майном не створював. Позивачем не представлено доказів порушення його прав, зокрема, наявності неприємних запахів, а також, доказів звернення до Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, або досудового врегулювання спору з нею. Про те, що кролятник заважає позивачу вона дізналася тільки після отримання даного позову. На початку вересня 2017 року кролі були передані родичам в сільську місцевість для подальшого розмноження, а кролятник ліквідований як такий, що втратив свою функціональність, відтак предмет спору наразі відсутній. 20.12.2017 року до суду надійшли заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність. Одночасно з цим, від позивача надійшли відповідь на відзив відповідача та клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів. Так, позивач не погоджується з доводами відповідача щодо успадкування ним домоволодіння від батьків, оскільки житловий будинок і сарай побудовані ним самостійно; не визнає право спільної часткової власності відповідача на ? частину сараю літ.Г; кролятник знаходився на належній йому земельній ділянці до третьої декади листопада 2017 року, що спростовує доводи відповідача про його демонтаж в вересні 2017 року. Також, позивач просив поновити строк на подання клопотання про витребування договору дарування від 25.11.2004 року, на підставі якого відповідач набула у власність 29/100 частин домоволодіння, для спростування права відповідача на ? частину сараю літ.Г. В обґрунтування клопотання посилається на те, що ним такі докази не може бути отримано самостійно, в силу нотаріальної таємниці. В судовому засіданні 04.12.2017 року за участі сторін встановлено, що відповідачем демонтовані клітки та кролі вивезені відповідачем у сільську місцевість, родичам. Суд відхиляє це клопотання позивача, оскільки дослідження договору дарування від 25.11.2004 року не має значення для вирішення цього спору, предметом спору не є правомірність вказаного правочину, спір виник не з приводу часток у праві власності на домоволодіння, не стосується порядку користування ним, і найголовніше судом встановлено, сторонами визнано та не заперечується, що відповідач демонтувала кролятник, отже дані обставини не підлягають доказування в силу ст. ч.1 ст.82 ЦПК України. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Також, 20.12.2017 року позивач подано клопотання про поновлення строку на подання доказів: фотокартки за листопад 2017 року, яка підтверджує факт розміщення кролятника. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач не був обізнаний про зміст заперечень відповідача, тому, не міг подати цей доказ раніше. Однак, до клопотання про поновлення строку на подання доказів зазначена позивачем фотокартка не долучена, у звязку з чим, воно не підлягає до задоволення, оскільки призведе до невиправданого відкладення розгляду справи, при наявності згоди обох сторін на розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 19.10.2000 року №2675 «Про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська» та державного акту на право приватної власності на землю Д* N032845, код ДЗК 66106080, є власником земельної ділянки за адресою: м.Дніпро, вул.Купянська, 50, площею 0,0200 га, кадастровий номер 1210100000:02:300:0009. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки за адресою: м.Дніпро, вул.Купянська, 50, площею 0,0186 га, кадастровий номер 1210100000:02:300:0008, на підставі державного акту серії ЯА №187566. Відповідно до затвердженого сторонами 22.12.1999 року плану розподілу земельної ділянки, сарай літ.Г розташований на земельній ділянці, належній позивачу. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідачем не заперечується факт розміщення протягом 2016-2017 рр. кролятника поруч із сараєм літ.Г на земельній ділянці, належній позивачу. Позивачем визнається факт демонтажу кролятника в листопаді 2017 року, що не потребує додаткового доведення в силу ч.1 ст.82 ЦПК України. Усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом зобовязання демонтувати кролятник є одним із способів захисту цивільного права, встановлених ст.16 ЦК України, а саме, припиненням дії, що порушує право. Суд, встановивши, що відповідачем вже припинено дію, яка порушувала право позивача на користування земельною ділянкою, доходить висновку про відсутність предмета спору на момент постановлення рішення. Одночасно з цим, суд зауважує, що позивачем не надано доказів звернення до відповідача з досудовою вимогою щодо усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою та його незгоди з розташуванням кролятника. Суд погоджується з доводами відповідача щодо усунення нею перешкод у користуванні земельною ділянкою позивачу після отримання позовної заяви. Відповідно до положень ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не перешкоджає [PERSON] користуватися належною йому земельною ділянкою, а також не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення відповідачем охоронюваних прав та інтересів [PERSON], беручи до уваги фактичне визнання ним відсутності предмета спору у звязку з вчиненням відповідачем дій з демонтажу кролятника після отримання позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed