Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

27 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 54 235,02 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що 10 червня 2016 року о 09.30 год. відповідач [PERSON] керував автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , не надав переваги в русі автомобілю марки «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер [NUMBER] , під його, [PERSON] , керуванням, який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дані обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №082487. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2016 року [PERSON] за фактом даного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП відповідачем йому було завдано шкоду на суму 54 235,02 грн., яка була ним, [PERSON] , сплачена на здійснення відновлюваного ремонту його автомобіля, та встановлена у висновку №175 від 29 червня 2016 року експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлюваного ремонту та ринкової вартості колісних транспортних засобів. На даний час відповідач не відшкодував йому вартість відновлювального ремонту автомобіля, а тому він вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. У процесі розгляду справи до участі в справі в якості третьої особи було залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, покликаючись на обставини, які викладені в ньому, просив його задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи та не подав відзив. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у відсутності відповідача, позивач, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2016 року о 09.30 год. [PERSON] на перехресті вулиць Липинського - Єрошенка у м. Львові, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Єрошенка у м. Львові не дав дорогу автомобілю марки «ЗАЗ VIDA», номерний знак [NUMBER] , що рухався по головній дорозі, здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05 серпня 2016 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. У даній постанові від 05 серпня 2016 року зазначено, що [PERSON] свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю. Відповідно до висновку №175 від 29 червня 2016 року експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ VIDA», реєстраційний номер [NUMBER] , який пошкоджений під час ДТП на момент проведення дослідження становить 54 235,02 грн. Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.4 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у названій вище постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною пригодою підставні та обґрунтовані, ґрунтується на належних та допустимих доказах, а відтак таку позовну вимогу слід задовольнити у повному обсязі у розмірі 54 235,02 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved