Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

27.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фонду державного майна України з вимогою скасувати наказ № 700 від 08.04.2016 р. «Про звільнення генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та поновити його на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з 12.04.2016 р. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з 25.08.2015р. він працював на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль». Наказом Фонду державного майна України № 700 від 08.04.2016 р. його було звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, положень частин 4 та 5 Контракту з генеральним директором Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» № 05-е/15 від 25.08.2015 р. у звязку із невиконанням показників фінансового плану за IV квартал 2015 року та за 2015 рік по всіх основних показниках, збільшення порівняно з початком звітного року дебіторської та кредиторської заборгованості. Позивач вважає своє звільнення незаконним та просить скасувати наказ про його звільнення. Підставами для цього позивач зазначає те, що підстава для його звільнення, зазначена у наказі, є неконкретною; у наказі не міститься вказівки на конкретні положення трудового контракту щодо підстави звільнення [PERSON], а в самому контракті не передбачена така підстава для звільнення, як невиконання показників фінансового плану, збільшення дебіторської та кредитної заборгованості. Позивач вказує на те, що невиконання показників фінансового плану за IV квартал 2015 року та за весь 2015 рік не є одноразовим грубим порушенням трудових обовязків, та не може бути підставою для звільнення за п.1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Крім того, позивач зазначає, що Фондом державного майна України була порушена процедура його звільнення із займаної посади. Зокрема позивачу не було повідомлено про можливе звільнення у встановлений трудовим законодавством двотижневий строк. Також в порушення вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України йому не була надана можливість надати письмові пояснення щодо підстав звільнення. Також як на одну із підстав свого позову [PERSON] посилається на те, що спірний наказ про його звільнення був винесений неуповноваженою на те особою, та без погодження звільнення із Дніпропетровською обласною державною адміністрацією у відповідності до вимог Указу Президента України № 542/2010 від 16.04.2010 р. З цих підстав позивач просить визнати його звільнення незаконним та поновити його на займаній посаді. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та доповненнях до нього, просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, пояснила, що наказ про звільнення позивача виданий на підставі та в межах повноважень Фонду державного майна України. Зазначила, що за результатами аналізу звітів про виконання фінансового плану ДП «Криворізька теплоцентраль» за IV квартал 2015 року та за 2015 рік виявлено невиконання фінансового плану підприємства по всіх основних показниках, що є грубим порушенням умов контракту та призвело до завдання державному підприємству значних збитків. Крім того, генеральний директор несе персональну відповідальність за фінансово-господарську діяльність підприємства. Також представник відповідача зазначила, що оскаржуваний наказ про звільнення був підписаний уповноваженою на те особою, а саме: заступником голови Фонду державного майна України відповідно до розподілу функціональних обовязків між керівництвом Фонду. Крім того, представник відповідача вказала, що після звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» на дану посаду наказом Фонду державного майна України від 07.06.2016 р. була призначена інша особа - [PERSON], із якою укладено трудовий контракт у встановленому законом порядку, а відтак посаду, на яку претендує [PERSON], займає інша особа, тому Фонд вважає, що поновлення працівника на посаді, яку займає інший працівник, є неможливим. Представник третьої особи позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На виконання постанови Кабінету Міністрів України № 777 від 03.09.2008 р. «Про проведення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки» [PERSON] за результатами конкурсного відбору призначено на посаду генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з 25.08.2015 р. на підставі укладеного із ним контракту № 05-е/15 від 25.08.2015 р. та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 123-к/к від 25.08.2015 р. Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 1869 від 08.12.2015 р. «Про прийняття рішення про приватизацію Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №22 від 20.01.2016 р. «Про передачу функцій управління майном єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» функції управління майном єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано в управління Фонду державного майна України. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» перебуває в управлінні Фонду державного майна України. Наказом Фонду державного майна України № 700 від 08.04.2016 р. позивача було звільнено із посади генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль». Підставами для звільнення зазначено п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, положень частин 4 та 5 Контракту з генеральним директором Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» № 05-е/15 від 25.08.2015 р. у зв'язку із невиконанням показників фінансового плану за IV квартал 2015 року та за 2015 рік по всіх основних показниках, збільшення порівняно з початком звітного року дебіторської та кредитної заборгованості. У трудовій книжці [PERSON] згідно запису під номером 54 підставою звільнення зазначено пункт 1 ст. 41 КЗпП України. Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Зі змісту наказу № 700 від 08.04.2016 р. «Про звільнення генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» вбачається, що [PERSON] був звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, тобто за одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником підприємства. Виходячи зі змісту п. 1 ст. 41 КЗпП підставою для звільнення керівника за цією нормою є вчинення ним одноразового грубого порушення трудових обов'язків, а не тривале, зокрема неналежне керівництво роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих тощо. У даному випадку суд погоджується із доводами позивача, що наведена у наказі №700 від 08.04.2016 р. підстава для його звільнення, а саме: невиконання показників фінансового плану за IV квартал 2015 року та за 2015 рік по всіх основних показниках, збільшення порівняно з початком звітного року дебіторської та кредитної заборгованості не є одноразовим порушенням трудових обовязків генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», а носить триваючий характер та не може вважатися одноразовим, а отже не може бути підставою для звільнення працівника за п.1 ст. 41 КЗпП України. При цьому представник відповідача у судовому засіданні не змогла відповісти на питання, які ж саме дії [PERSON], як генерального директора, призвели до невиконання фінансового плану ДП «Криворізька теплоцентраль» за IV квартал 2015 року та 2015 рік. Згідно пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, невиконання показників фінансового плану підприємства було обумовлене обєктивними причинами, які є характерними для всіх підприємств даної сфери на загальнодержавному рівні, зокрема, невідповідність фактичних цін на транспортування газу, зростання цін на спожиту електроенергію, зростання цін на воду, збільшення питомих витрат енергоносіїв (вода, електроенергія), зміна діючого законодавства (зростання мінімальної заробітної плати, зміна Податкового кодексу України), зміна цінової політики постачальників, тощо. Вказане підтвердив і допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який станом на час звільнення [PERSON] займав посаду заступника генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з економіки та збуту теплової енергії. До того ж, за поясненнями [PERSON] ним вчинялися дії для усунення негативних факторів, якими обумовлювалося невиконання фінансових показників підприємства, що підтверджується численними листами за підписом [PERSON] на адресу Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Міністерства енергетики та вугільної промисловості. Міністерств фінансів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Фонду державного майна України, Державної фіскальної служби України, Криворізької місцевої прокуратури тощо. Крім того, [PERSON] займав посаду в.о. генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» лише з березня 2015 року, а безпосередньо генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» - з серпня 2015 р. Отже, останній не може нести відповідальність за невиконання фінансового плану підприємства за той період, який передував його роботі на посаді генерального директора. При цьому суд не вважає невиконання показників фінансового плану ДП «Криворізька теплоцентраль» за IV квартал 2015 року та за 2015 рік по всіх основних показниках, збільшення порівняно з початком звітного року дебіторської та кредитної заборгованості грубим порушенням трудових обовязків генерального директора, яке могло стати підставою для звільнення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що звіт ДП «Криворізька теплоцентраль» про виконання фінансового плану підприємства за IV квартал 2015 року та 2015 рік був поданий в Міністерство енергетики та вугільної промисловості України 15.02.2016 р. та прийнятий Міністерством 17.02.2016 р. за відсутності будь-яких зауважень. В подальшому відповідно до п. 12 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану субєкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку України № 250 від 02.03.2015 р., звіт був включений до зведених основних фінансових показників виконання фінансових планів підприємств та направлений до Міністерства економічного розвитку України. В свою чергу Міністерство економічного розвитку України здійснило узагальнення й аналіз отриманої інформації та подало її Кабінету Міністрів України та Міністерству фінансів України. У відповідності до вказаного Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану субєкта господарювання державного сектору економіки звіт про виконання фінансового плану підприємства у випадку його невідповідності, мав би бути повернутий підприємству для його доопрацювання або внесення виправлень, чого у даному випадку зроблено не було. Зауваження до звіту про виконання фінансового плану ДП «Криворізька теплоцентраль» за IV квартал 2015 року та за 2015 рік відсутні та даний звіт був включений до зведених основних фінансових показників виконання фінансових планів підприємств. З чого суд робить висновок, що звіт про виконання фінансового плану ДП «Криворізька теплоцентраль» за IV квартал 2015 року та за 2015 рік відповідає встановленим для нього вимогам, а тому суд не вбачає необхідності проводити аналіз показників даного звіту. Згідно вимог ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Із трудової книжки [PERSON] вбачається, що до останнього неодноразово застосовувалися заходи заохочення (нагороди, подяки, грошові премії за сумлінну роботу та визначні заслуги у трудовій діяльності). Натомість суду не надано жодних доказів застосування будь-яких дисциплінарних стягнень щодо [PERSON] Це в свою чергу вказує на сумлінне ставлення останнього до виконання своїх трудових обовязків, в тому числі і на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», що не було враховано відповідачем при застосуванні щодо останнього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Також згідно ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Позивач у судовому засіданні підтвердив, що Фондом державного майна України у нього не відбиралися жодні пояснення до винесення наказу про його звільнення та останній жодним чином не повідомлявся заздалегідь про можливе звільнення. Жодних доказів на спростування цього суду не надано. Тому суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпП України при звільненні [PERSON] із займаної посади. Крім того, згідно п. 22 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 170 від 19.03.1994 р., у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні. У даному випадку суду не було надано доказів, які б підтверджували повідомлення [PERSON] про можливе дострокове розірвання трудового контракту та майбутнє звільнення у звязку із неналежним виконанням зобовязань, передбачених у контракті. Крім того, судом встановлено також порушення відповідачем вимог Указу Президента України № 542/2010 від 16.04.2010 р. «Про деякі питання забезпечення здійснення повноважень місцевими державними адміністраціями» та постанови Кабінету Міністрів України № 818 від 09.10.2013 р. «Про затвердження Порядку погодження з [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» при звільненні [PERSON] з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль». Так, цей Порядок визначає процедуру погодження з [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих держадміністрацій призначення на посаду та звільнення з посади (крім звільнення за власним бажанням) керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади. При звільненні керівника підприємства керівник міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить таке підприємство, подає голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження звільнення з посади керівника підприємства. Згідно пункту 4 Порядку, пропозиція щодо погодження звільнення з посади керівника підприємства, яке зареєстроване на території міста обласного значення погоджується головою облдержадміністрації. Відповідно у даному випадку звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» повинно було бути погоджене головою Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Згідно п. 5 Порядку голова місцевої держадміністрації під час розгляду пропозиції щодо погодження звільнення з посади керівника підприємства враховує усні чи письмові пояснення особи, що звільняється. Пропозиції галузевого структурного підрозділу місцевої держадміністрації та висновок голови місцевої держадміністрації про результати проведеної співбесіди зазначаються у картці погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства, яка складається за встановленою формою. Згідно положень п. 10 Порядку у разі погодження головою місцевої держадміністрації пропозиції щодо погодження звільнення з посади керівника підприємства керівник центрального органу виконавчої влади видає у дводенний строк наказ про звільнення. У даному випадку згідно листа Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 43-2420/0/2-16 від 27.05.2016 р. пропозиції Фонду державного мана України щодо погодження звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» до Дніпропетровської обласної державної адміністрації не надходило. Із цього суд робить висновок, що звільнення [PERSON] з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» в порушення вимог Порядку погодження з [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, відбулося без погодження такого звільнення із Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, що також є порушенням процедури звільнення, та є однією із підстав для визнання наказу про звільнення [PERSON] із займаної посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» незаконним та його скасування. Також суд вважає, що наказ № 700 від 08.04.2016 р. «Про звільнення генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» був підписаний не уповноваженою на те особою. Як вбачається з наказу № 700 від 08.04.2016 р. «Про звільнення генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», даний наказ був підписаний заступником голови Фонду державного майна України [PERSON] Судом встановлено, що станом на 08.04.2016 р. на ДП «Криворізька теплоцентраль» діяв наказ Фонду державного майна України № 438к від 06.04.2016 р. «Про тимчасове підпорядкування підрозділів апарату ФДМУ та розподіл функціональних обовязків між керівництвом Фонду», згідно пункту 3 якого заступники голови Фонду державного майна України уповноважені приймати рішення, вчиняти дії і підписувати документи з питань, що відносяться до їх компетенції, виходячи з напрямків підпорядкованих структурних підрозділів, за винятком документів, підписання яких голова Фонду залишив за собою, в тому числі, окрім наказів з особового складу, наказів про надання відпусток, наказів про відрядження, доручень. Таким чином, підписання наказів із особового складу є виключною компетенцією голови Фонду державного майна України. В свою чергу [PERSON] станом на 08.04.2016 р. не виконував обовязки голови Фонду, що підтверджується листом Фонду державного майна України від 23.05.2016 р. Отже, суд вважає, що відсутність у заступника голови Фонду [PERSON] повноважень видавати та підписувати накази з особового складу ДП «Криворізька теплоцентраль», в тому числі і накази про звільнення керівного складу підприємства, також є підставою для визнання спірного наказу Фонду державного майна України № 700 від 08.04.2016 р. «Про звільнення генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» незаконним. Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулося з порушенням норм трудового законодавства, тому наказ № 700 від 08.04.2016 р. підлягає скасуванню, а позивач має бути поновлений на посаді генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль». Суд не приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що [PERSON] не може бути поновлений на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», оскільки вказану посаду займає інша особа, яка призначена відповідно до норм трудового законодавства України та яка виконує свої обовязки так, що не може бути звільнена із займаної посади, оскільки права незаконно звільненого працівника підлягають захисту та поновленню у встановлений законодавством спосіб. Частиною 1 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Якщо працівника поновлено на роботі за рішенням суду, а на його посаді вже працює інший працівник, то цей інший працівник підлягає звільненню на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України (у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу) у встановленому законом порядку. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] був незаконно звільнений з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», останній підлягає поновленню на займаній посаді з часу звільнення, тобто з 12.04.2016 р. Рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді суд вважає необхідним допустити до негайного виконання. Судові витрати визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. У звязку із задоволенням вимог позивача, який на підставі законодавства звільнений від сплати судового збору, витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з підприємства відповідача на користь держави в розмірі ставки, визначеній законодавством за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, в сумі 551,20 грн. Також позивачем були понесені документально підтверджені та обґрунтовані належними розрахунком витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved