Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

28 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позивач вимоги обгрунтувала тим, що під час шлюбу, який на даний час розірваний, в них з відповідачем 13 березня 2002 року народилась дочка [PERSON]. 07 липня 2009 року рішенням Маневицького районного суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки в її користь у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 червня 2009 року та до досягнення нею повноліття. На даний час існують підстави для збільшення розміру аліментів. Вона, позивач, проживає разом з відповідачем в спільній квартирі, ведуть окремий побут. Позивачка працює бухгалтером в Маневицькій ВК № 42 та отримує пенсію, однак значну частину свого доходу вона затрачає на утримання неповнолітньої дочки, хоча вона сама хворіє та потребує постійного лікування. Відповідач, крім аліментів, в інших додаткових витратах на утримання дочки участі не приймає, хоча має таку можливість. Він в даний час перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Волинській області та отримує пенсію і відповідно до п. ,,а ст. 16 ЗУ ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб відповідачу до пенсії встановлена надбавка на непрацездатних членів сімї (на неповнолітню дочку [PERSON]), а також, крім того, має неофіційний дохід, який приховує. Грошові кошти, які стягуються з відповідача, є явно недостатніми на утримання дочки, оскільки потреби дочки збільшуються, вона ходить до школи, тому є додаткові витрати, окрім харчування, на навчальний процес, на придбання навчальної форми, додаткові заняття та інше. Крім того, вона має хронічні захворювання, які також перешкоджають їй на належному рівні матеріально утримувати свою дочку. В свою чергу відповідач добровільно допомагати дочці не бажає, участі у додаткових витратах не приймає, хоча має таку можливість, оскільки аліментів більш нікому не сплачує, інших неповнолітніх дітей не має. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму 1\~200 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дочкою повноліття. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити і збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання дочки, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на тверду грошову суму 1\~200 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дочкою повноліття. Вона самостійно в повній мірі матеріально утримувати дочку не може через відсутність для цього достатніх коштів і через свій стан здоровя. В свою чергу відповідач спроможний надавати таку допомогу на утримання дочки так як має сталу пенсію, інші невстановлені доходи, а також він не має інших утриманців. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, пояснив що він, крім аліментів, надає дочці іншу матеріальну допомогу. Постійно приймає участь у вихованні дочки, за власні кошти купляє їй всі необхідні речі, одяг. Крім того, він сам теж хворіє та перебуває на обліку у Волинській обласній лікарні і змушений два рази на рік проходити обстеження та стаціонарне лікування, а це потребує додаткових витрат, не менше 2\~000 гривень на кожний курс лікування. Сукупний щомісячний дохід позивача є вищим порівняно з його. Він не заперечує додатково допомагати дочці, особисто придбавати для неї одяг, інші необхідні речі, передавати додаткові кошти в разі необхідності, але заперечує щодо збільшення розміру аліментів на лікування дочки. Просить вирішити справу згідно чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України до обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, відносяться: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 цього Кодексу передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 07 липня 2009 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 червня 2009 року та до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів може бути збільшено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач [PERSON] не представила доказів жодної із даних вимог, які б давали суду підстави для збільшення розміру аліментів. Судом, дослідженими: довідками про заробітну плату за січень червень 2016 року, розмір пенсії за червень 2016 року, виданих на імя позивача, та довідки про розмір пенсії відповідача, встановлено, що з часу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] матеріальне становище сторін не змінилося, що [PERSON] має сталий щомісячний дохід в сумі 3\~964 гривень, що дещо більший від доходу [PERSON], який становить 3\~542 гривень, з яких з нього стягуються аліменти в розмірі ? частини щомісячно. Судом поясненнями позивача та оглянутою щодо неї медичної документації, встановлено, що [PERSON] хворіє ще з часу, який передував винесенню рішення про стягнення з відповідача в її користь аліментів. Судом також доведено, що і відповідач [PERSON] також хворіє хронічними хворобами і як позивач теж потребує медичної допомоги. Наведені обставини свідчать про те, що стан здоровя сторін з часу стягнення аліментів, який давав би підстави для зміни розміру аліментів у них не змінився, оскільки вони хворіли ще до винесення даного рішення. Позивач не представила суду жодного доказу, який би підтверджував що відповідач має інші доходи, а тому її пояснення в цій частині, відповідно вимог ст. 60 ЦПК України, суд до уваги не приймає і вони не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Виходячи із наведеного суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити із за його недоведеності і таке рішення суду відповідатиме обєктивним обставинам, які встановлені в судовому засіданні, а рішення буде справедливим та законним.

Outcome: dismissed