Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

28 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району Львівської області номер її дід - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим 23.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського РУЮ Львівської області. [INFO] у смт. Лопатин Радехівського району Львівської області, померла її баба - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25.12.1996 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області. Згідно даних, викладених у довідках Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №393 та №394 від 04.03.2019 року, [PERSON] , та [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] та 24.12.1996 року були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] і від імені померлих заповіт не посвідчувався. У склад спадкового майна увійшло належне дідові право власності на земельну ділянку загальною площею 2,6870 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, на яку виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ №034691 та належне бабі право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8843 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, та на яку виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ №034692. Мати позивача [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном після смерті своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] Набути права власності на спадкове майно [PERSON] не мала змоги, оскільки Державні акти на право приватної власності на землю були видані після смерті батьків, що унеможливило подальше оформлення права на спадкову масу відповідно до вимог законодавства. [INFO] у с. Хмільно Радехівського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 19.06.2008 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно даних, викладених у довідці Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №425 від 12.03.2019 року, [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] та разом із нею без реєстрації проживала її дочка [PERSON] . Від імені померлої виконком Хмільнівської сільської ради заповіт не посвідчував. Оскільки, після смерті мами [PERSON] , що мала місце [INFO] року, залишилася спадкова маса та за відсутності заповідального розпорядження, має місце успадкування майна померлої за законом. Після звернення у органи нотаріату із заявою про прийняття спадщини, позивачу було в усній формі роз`яснено, що реалізувати свої спадкові права на земельні ділянки, належні [PERSON] та [PERSON] позивач не матиме змоги, оскільки Державні акти на право приватної власності на землю видані після смерті спадкодавців. За таких обставин, більш дієвих заходів для забезпечення реалізації своїх майнових прав, окрім як звернення до суду, позивач не має. Стверджує, що інших претендентів на спадкову масу з числа спадкоємців, окрім неї, немає. Просить встановити факт, що [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS] разом із мамою [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO] . Встановити факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , індивідуальний податковий номер [NUMBER] , право власності на земельну ділянку загальною площею 2,6870 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 2,0624 га та 0,6246 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області і належали [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ №034691, виданого 17.07.2000 року та на земельну ділянку загальною площею 1,8843 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 1,3861 га та 0,4982 га, що виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області та належали [PERSON] , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034692, виданого 17.07.2000 року. Позивач в підготовчому судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просила ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.39). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] в смт. Лопатин Радехівського району Львівської області помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , повторно виданим 23 листопада 2010 року (а.с.19). [INFO] в смт. Лопатин Радехівського району Львівської області померла - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 грудня 1996 року (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2008 року, [INFO] померла [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 14.09.1973 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області від 22.09.1990 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище №00022227137 від 27 лютого 2019 року, вбачається, що прізвище [PERSON] до державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.14). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00022226916 від 27 лютого 2019 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00005829895 від 14 жовтня 2010 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьки - [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Згідно довідок Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №391 та 392 від 04.03.2019 року, на день смерті померлого [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним в одному будинку, який знаходиться в [ADDRESS] була зареєстрована дружина [PERSON] . На день смерті померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею в одному будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , ніхто не проживав та не був зареєстрованим (а.с.20). Відповідно до довідок Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №393 та №394 від 04.03.2019 року, [PERSON] , та [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] та 24.12.1996 року були зареєстровані та проживали в [ADDRESS] і від імені померлих заповіт не посвідчувався (а.с.21). З довідок № 424 та №425 від 12.03.2019 року виданих виконкомом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що гр. [PERSON] , вступила у фактичне володіння спадковою масою після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , взявши на відповідальне зберігання оригінали правовстановлюючих документів, опікувалась земельною ділянкою (обробляла та сплачувала податок). [PERSON] , фактично по день смерті проживала в [ADDRESS] . Разом із нею без реєстрації проживала її дочка [PERSON] , [INFO] . Від імені померлої виконкомом Хмільнівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.22). Згідно експертного висновку №056/175-ml-2 від 08.05.2019 року, імена по батькові [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування в мовній практиці та фіксації в офіційних документах імен по батькові від варіантів особових імен [PERSON] / [PERSON] , що походять від спільного етимологічного прототипу. Особові імена [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про смерть (повторно), запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування в мовній практиці та фіксації в офіційних документах варіантів особового імені [PERSON] і зумовлені поліваріативністю особових імен спільного походження (а.с.23). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І -ЛВ №034692, виданого 17.07.2000 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10273, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,8843 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.24-зворот). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034691, виданого 17.07.2000 року головою Радехівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 23.06.2000 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10272, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,6870 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.25-зворот). Окрім цього, факт, що [PERSON] проживала спільно із спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті за адресою в [ADDRESS] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.40). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення юридичного факту та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved