Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

28.01.2015 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому зазначив, що з 22 травня 2012 року вона працювала в ДП « Державний центр інформаційних ресурсів України» на посаді заступника генерального директора з технологічних питань, потім переведена на посаду начальника відділу адміністрування інформаційних систем. 02.12.2014 року вона була звільнена за власним бажанням, на підтвердження цього є копія наказу № 46/к від 18.11.2014 року. Відповідно до наказу позивачу повинні були здійснити повний розрахунок. Однак, відповідач не виплатив йому заробітну плату, яка становить 32\~519 грн.21 коп. В зв»язку з цим, просить стягнути вказану заборгованість з урахуванням компенсації та індексації 653 грн.29 коп., а всього 33\~172 грн. 50 коп. Позивач в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав заяву в якій зазначив, що свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить слухати справу в його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, , заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого розгляду не заперечував. Крім того, 26.02.2015 року від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, в якому просив закрити провадження про стягнення заборгованості по зарплаті, оскільки позивач звернулася до суду про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких 24.12.2014 року та 29.01.2015 року прийняті рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Встановлено, судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області№ 2-н/359/1511/2014 від 24.12.2014 року стягнуто з Державного підприємства « Державний центр інформаційних ресурсів України» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 32\~519 грн.21 коп. Вказаний судовий наказ скасовано ухвалою суду від 16.02.2015 року у справі № 2-с/359/4/2015. Судовим наказом Бориспільського міськрайонного суду Київської області№ 2-н/359/55/2015 від 29.01.2015 року стягнуто з Державного підприємства « Державний центр інформаційних ресурсів України» на користь позивача нараховану, але не виплачену суму заробітної плати- 28\~894 грн. 92 коп. Зазначений судовий наказ також скасовано ухвалою суду від 10.03.2015 року у справі № 2-с/359/16/2015. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України „Про оплату праці, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Встановлено, що [PERSON] з 22 травня 2012 року працювала в ДП « Державний центр інформаційних ресурсів України» на посаді заступника генерального директора з технологічних питань, потім переведена на посаду начальника відділу адміністрування інформаційних систем. 02.12.2014 року волна була звільнена за власним бажанням, на підтвердження цього є копія наказу № 46/к від 18.11.2014 року.( а.с. 5). З цього приводу позивачем доведено наявність трудових відносин постійного характеру в порядку, визначеному ст. 60 ЦПК України, в період по 02.12.2014 року, що підтверджується наказами. Розрахунок з нею повинен був бути проведений 02.12.2014 року, чого зроблено не було. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що при звільненні позивачу не виплачено заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року, а також не проведено розрахунок при звільненні, чим відповідачем порушені вимоги статті 47 Кодексу законів про працю України. Так, з довідки про доходи [PERSON] № 15 від 16.12.2014 року ( а.с. 6) слідує, що за період з липня 2014 року по грудень 2014 року загальна сума заборгованості становить 32\~519 грн. 21 коп. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ст..2 ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Як встановлено, відповідач не здійснював виплату заробітної плати позивачу, починаючи з серпня 2014 року, що підтверджується довідкою№ 15 від 16.12.2014 р.( а.с.6). А тому, враховуючи положення ст..3 ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати» , сума компенсації за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року становить 653 грн. 29 коп. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості заробітної плати в розмірі 32\~519 грн. 21 коп. та компенсації в розмірі 653 грн. 29 коп., підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 331 грн. 72 коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про присудження працівникові заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 115, 117 КЗпП України, ст. 24 Закону України „Про оплату праці, ст..ст.2,3 ЗУ « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: approved