Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

28.11.2017 відкрито провадження у справі. Остаточно уточнивши свої позовні вимоги Охтирська міська рада Сумської області просить стягнути з відповідача збитки, завдані використанням земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] без правовстановлюючих документів (договорів оренди), які полягають в неотриманні орендної плати за землю за період з 02.12.2014 (дата державної реєстрації земельної ділянки) по 30.06.2016 в розмірі 77 699, 86 грн. Свої вимоги мотивує тим, що в результаті проведення обстеження земельної ділянки площею 0,5083 га за адресою: [ADDRESS], комісією з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель та в галузі будівництва встановлено, що дана земельна ділянка використовується [PERSON] для розміщення приміщення цеху по виробництву меблів. Проведеною перевіркою встановлено, що документи, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою у відповідача відсутні, плата за користування земельною ділянкою ним не здійснюється. Від укладення договору оренди земельної ділянки відповідач ухилився, що позбавляє позивача права на отримання доходу до місцевого бюджету у виді орендної плати. 01.02.2018 відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заперечує проти позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем, при поданні позову до суду, пропущено строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦПК України у три роки, разом з тим, вважає, що користується спірною земельною ділянко правомірно, так як нормами земельного законодавства передбачено, що разом з правом власності на житловий будинок, будівлю або споруду до власника переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Пропозиції укласти договір оренди щодо спірної земельної ділянки до нього не надходили, лист, на який посилається позивач, від 12.07.2016 № 01-27/2436 він не отримував. Крім того, при його зверненні до Держземкадастру щодо надання інформації про власника даної земельної ділянки, йому було повідомлено, що станом на 02.12.2014 відсутня інформація про власника та форму власності щодо даної земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та просили відмовити у задоволенні позову. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Зокрема, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу фактичного використання земельної ділянки без відповідної правової підстави. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 30.07.2013 належать на праві власності нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та які використовуються ним для виробництва меблів. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5906221462017 від 24.10.2017 земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER] що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 0,5083 га з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості зареєстрована 02.12.2014 в Управлінні Держземагентства в Охтирському районі та знаходиться в комунальній власності Охтирської міської ради Сумської області (а.с.49). Як вбачається з відповіді на запит № 454/101-18 від 19.04.2018, наданої відділом в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] згідно даних Державного земельного кадастру, була зареєстрована 02.12.2014 за адресою: [ADDRESS] Відповідно до рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 157 від 21.10.2015 об'єкту нерухомого майна, що розміщений на зазначеній земельній ділянці, присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] За зверненням [PERSON] 11.08.2016 до Державного земельного кадастру внесено відповідні зміни щодо адреси (а.с.117). Як зазначає позивач, [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,5083 га по [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав. Рішенням Охтирської міської ради № 1143-МР від 29.07.2014 затверджено Положення про самоврядний контроль за використанням, охороною земель та в галузі будівництва в межах території Охтирської міської ради (а.с.5). 22.03.2016 комісією з питань самоврядного контролю за використанням, охороною земель та в галузі будівництва Охтирської міської ради у присутності ФОП [PERSON] проведено обстеження земельної ділянки площею 0,5083 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на даний час адреса: [ADDRESS]. В ході обстеження встановлено, що на вказаній земельній ділянці розміщено приміщення цеху для виробництва меблів, яке належить [PERSON] з 30.07.2013 та використовується ним без відповідної правової підстави, плата за користування земельною ділянкою [PERSON] не здійснюється, про що складено відповідний Акт № 02-08/4 (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 30 від 17.02.2016 затверджено Порядок з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради та утворена відповідна комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі Охтирської міської ради (а.с.12). Згідно розрахунку розміру збитків у вигляді не отриманої орендної плати за землю за період з 02.12.2014 по 30.06.2016 розмір збитків, завданих внаслідок використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,5083 га, розміщеної за адресою: [ADDRESS] без правовстановлюючих документів становить 77 699,86 грн. (а.с.112). Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 152 Земельного кодексу України визначено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до приписів ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Частиною третьою вказаної статті Земельного кодексу України зазначеного, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок № 284). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 30 від 17.02.2016 позивач також затвердив свій Порядок. Пункт 3 Порядку № 284 встановлює, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. А під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття. Відповідно до пункту 6 Порядку з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради у разі використання земельної ділянки без документів, що підтверджують право користування, збитки визначаються за фактичний період користування земельною ділянкою (починаючи з дати оформлення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності). Відшкодування збитків проводиться за період використання землі з порушенням земельного законодавства у розмірі орендної плати за землю, яку власник землі (міська рада) міг би отримати при належному виконанні (дотриманні) землекористувачем вимог земельного законодавства. Збитки визначаються із застосуванням розміру ставок орендної плати за землю, затверджених рішенням Охтирської міської ради, які діяли на момент виникнення таких збитків. Враховуючи, що право власності на спірну земельну ділянку за Охтирською міською радою зареєстровано 02.12.2014, то саме із зазначеної дати підлягають нарахуванню збитки за безпідставне використання земельної ділянки [PERSON] Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку земель», для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлені випадки обов'язкового проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Законом України «Про оцінку землі» регламентовано, що нормативну грошову оцінку земельних ділянок проводять юридичні особи, які є розробниками документації із землеустрою. За результатами проведення нормативної грошової оцінки земель населеного пункту складається технічна документація, яка затверджується сільською, селищною, міською радою. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. На виконання зазначених вище приписів діючого законодавства Управлінням Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області проведено нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 5083 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.36-38). Розмір збитків відповідачем було розраховано управлінням фінансів та економіки Охтирської міської ради Сумської області з урахуванням ставок орендної плати за землю, які діяли на території м. Охтирка та викладені в Положенні про порядок оформлення права оренди земельних ділянок, затвердженому рішенням Охтирської міської ради Сумської області № 872-МР від 26.09.2013, а також в Положенні про порядок оформлення права оренди земельних ділянок, затвердженому рішенням Охтирської міської ради Сумської області № 1207-мр від 30.09.2014, на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2014-2016 роки, які позивачем було скориговано та остаточно визначено з урахуванням дати державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку (а.с.21-23, 112). 29.06.2016 комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі складено акт № 7 з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно якого було визначено розмір збитків, завданих Охтирській міській раді внаслідок використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,5083, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] без правовстановлюючих документів (а.с.39). На виконання положень Порядку з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради, після затвердження акту про визначення збитків № 7 від 29.06.2016 рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 120 від 20.07.2016, вказаний акт разом з повідомленням щодо добровільного відшкодування визначених збитків в досудовому порядку шляхом укладення відповідного договору з Охтирською міською радою про відшкодування збитків були направлені на адресу відповідача. Крім того, на адресу відповідача неодноразово надсилалися пропозиції щодо необхідності оформлення права на земельну ділянку під об'єктами нерухомості, в тому числі шляхом укладення договору оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], але вказані повідомлення відповідачем проігноровані, договір про добровільне відшкодування збитків не укладено, збитки в добровільному порядку ним не відшкодовані, пропозиція щодо укладення договору оренди земельної ділянки залишилася без відповіді (а.с.43-48). Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог посилається на норми ст. 120 Земельного кодексу України як на підставу правомірного користування спірною земельною ділянкою. Однак суд не може погодитися з такою позицією відповідача, зважаючи на наступне. Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду дійсно визначено у статті 120 Земельного кодексу України. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебувала у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень статті 120 Земельної кодексу України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України. Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Цього обов'язку відповідач не виконав. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що регламентовано ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у своїх запереченнях, як на підставу для відмови у задоволенні позову посилається на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом, а також на те, що не знав про віднесення спірної земельної ділянки до об'єкту комунальної власності, так як у відповідь на звернення із запитом до Держземкадастру про надання інформації щодо вказаної земельної ділянки йому було надано витяг з Державного земельного кадастру, відповідно до якого станом на 02.12.2014 була відсутня інформація про форму власності та власника даної земельної ділянки. Не погоджуючись з такими доводами відповідача суд виходить з положень ст. ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. 257, ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи право власності на спірну земельну ділянку за позивачем зареєстровано 02.12.2014, таким чином право на отримання орендної плати за належну йому земельну ділянку та право на звернення до суду з позов про захист порушеного права у позивача виникло саме з 02.12.2014. Позовна заява подана до суду 14.11.2017, з чого вбачається дотримання позивачем строків позовної давності. Об'єктивних доказів, які б спростовували встановлені судом фактичні обставини та підтверджували доводи відповідача останнім не надано. За таких обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають відшкодуванню у порядку, визначеному ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: approved