overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 2009 року Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області. Від шлюбу мають малолітнього сина, який проживає з нею. Сімейні стосунки припинені, через прояви неповаги з боку відповідача та відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 грудня 2009 року Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а. с. 4), від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 5), який проживає з позивачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина - [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає та надалі буде мешкати з позивачем. Сім'я фактично розпалася з липня 2016 року, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дитини. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутності. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що 09.07.2011 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Подружжя має сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітньої дитини на даний час немає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили фактичні шлюбні відносини, кожен веде своє особисте життя, спільного господарства не мають, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з позову вбачається, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, мешкали у фактичних шлюбних відносинах. Мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення нею повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, з якого вбачається, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач записаний батьком дитини. На теперішній час неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, і до досягнення дитиною повноліття, на свою користь. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, в зв'язку з розглядом справи судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 07 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 203. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила в заяві, що з початку 2016 року вона та відповідач не підтримують сімейні відносини, не ведуть сумісного господарства, в звязку з різним поглядами на життя, непорозуміннями, конфліктами, сварками, що призвело до припинення відносин, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 203, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Встановлено, що при реєстрації шлюбу позивач [PERSON] не змінювала прізвища. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з початку 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття довіри та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів до [PERSON]. Обґрунтовуючи позов позивач посилалася на те, що 11 липня 2014 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 24.06.2014 року (з моменту звернення до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду не виконував і призначені за рішенням суду аліменти не виплачував. Позивач про дату, час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, до суду не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи за наявними матеріалами, позов визнав частково. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази на їх належність, допустимість, достовірність та достатність приходить до наступного. 11 липня 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2014 року до повноліття дитини. /а.с. 5/ Відповідно до довідки, виданої Павлоградським міськрайонним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідно із рішенням №185/6593/14-ц від 11.07.2014 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у період з 12.12.2015 по червень 2016 року значиться заборгованість у розмірі 4194,80 гривень. / а.с. 4/ Згідно із ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України (далі СК України) розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Таким чином, судом встановлено, що з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 12.12.2015 по червень 2016 року у сумі 4194,80 грн. Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно наведеного, враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості та пені /а.с.1/ суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути пеню за несвоєчасно сплачені аліменти у розмірі 5571,25 гривень (пять тисяч пятсот сімдесят одна гривня 25 копійок). На підставі вищевикладеного та ст. ст. 194-196 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

28 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]. померла її мати, [PERSON], після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS]. З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, вона звернулася до Погребищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нотаріус Погребищенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовив, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавиці за життя. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 24). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте спеціаліст з юридичних питань Погребищенської міської ради Погребищенського району Вінницької області - Чоловський М.Ф. телефонограмою повідомив суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 25). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власност Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO]., була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] (а.с. 12), [PERSON], як єдина спадкоємиця за законом, з метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але через відсутність правовстановлюючого документа про належність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами спадкодавиці за життя, не може отримати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 6), то з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

28вересня 2016 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 16 березня 2012 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 31262.62 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 16 березня 2012 року між банком та відповідачкою [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), яка фактично проживає за адресою: [INFO] ( кол. Мізікевича), ж/м «Червоний Хутір», [ADDRESS] був укладений кредитний договір б\\н та отримала кредит у сумі 5\~000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 31 липня 2016 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 3649.70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 22748.03 грн.; - заборгованість по комісії та пені 2900.00 грн.; - штраф ( фіксована частина) 500.00 грн.; - штраф ( процентна складова)\~ - 1464.89 грн. А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 31262.62 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1378 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

28 вересня 2016 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому він вимагає розірвати шлюб між ним і відповідачкою, посилаючись на обгрунтування викладені у позовній заяві. Позивач в судовому засіданні наполягав на розірванні шлюбу, оскільки тривалий час з відповідачкою проживають окремо, дітей від шлюбу немає, спір про поділ майна відсутній. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте телефонограмою повідомила суд про неможливість зявитись в судове засідання, просила розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає за необхідне ухвалити рішення про розірвання шлюбу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін розпалася остаточно і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

28 вересня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 23/451. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.09.2016 р. о 15 год. 06 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.09.2016 р. о 15 год. 06 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням дільничного лікаря-психіатра. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої виражений мутизм. Вираз обличчя маскоподібний. На запитання відповідає після тривалої паузи, не завжди по суті, заговорюється. Мовний контакт малопродуктивний, відповіді примітивні. Орієнтована приблизно вірно. Мислення торпідне, з елементами розірваності та зісковзуванням. Легко відволікається, виснажена, перескакує з однієї думки на іншу. Висловлює маячні ідеї відносини, отруєння. Вважає, що її хочуть зжити зі світу, щоб заволодіти її майном. З цього приводу підсипають їй в їжу отруту у вигляді „білого порошку. Чує „голос з неба, який каже, що вона наділена надприродними здібностями, та послана на Землю, щоб „навести порядок. Критика формальна. Хворою себе не вважає. Здібна до немотивованої агресії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз хронічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved