Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

27 квітня 2015 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи тим, 16.08.2014 р. в с. Загребелля Гребінківського району Полтавської області померла його баба [PERSON] На час смерті вона мала у власності житловий будинок з допоміжними господарськими спорудами №78 А, що розташований у с. Загребелля Гребінківського району Полтавської області по вул. Вишнева, а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 5,09 га, що розташована на території Слободо-Петрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №512030, виданого 12.04.2002 року головою Слободо-Петрівської сільської Ради народних депутатів на підставі розпорядження голови РДА від 20.03.2002 року №78. За час свого життя баба позивача [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса. Однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на викладене, позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку. Від представників сторін надійшли заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує, а представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 4 статті174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії І-КЕ за № 276593 встановлено, що [PERSON] померла 16 серпня 2014 року (а.с. 8). Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України 16 серпня 2014 року на усі права та обовязки, що належали їй на цей момент відкрилась спадщина. Позивач, як вбачається із копії його паспорта серії КО № 939895 (а.с. 4), на момент відкриття спадщини був неповнолітній. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, відмови від прийняття спадщини. Згідно розяснення нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори за вих. № 250\\01-16 від 25.04.2015 р. позивач прийняв спадщину, про інших спадкоємців нотаріусу не відомо. З довідки виконкому Слободо-Петрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за № 117 від 05.02.2015 року вбачається, що на час смерті спадкодавця з нею ніхто не проживав (а.с. 9). Спадкодавець все своє майно, що належало їй на день смерті, заповіла позивачу, що встановлено судом із заповіту, посвідченого секретарем Слободо-Петрівської сільської ради та зареєстрованого за № 80 (а.с 13). Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно Відповідно до статті 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 512030 [PERSON] на підставі розпорядження РДА від 20 березня 2002 року № 78 було передано у приватну власність земельна ділянка площею 5,09 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Слободо-Петрівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12). Відповіднодо ЗК України від 25.10.2001 року № 2768-III в редакції чинній на момент видачі державного акту, право власності на землю посвідчувалося державними актами, які видавались і реєструвались сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» N 3613-VI від 7 липня 2011 року з наступними змінами та доповненнями земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Таким чином, спадкодавець мала дійсне право власності на спірне майно. Враховуючи, що заперечень на позов не надійшло, спірне майно належало на праві власності спадкодавцю, позивач прийняв спадщину згідно заповіту, таким чином, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за заповітом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 15, ч.ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 4 ст. 1268 ЦК України, ч. ч. 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями, ЗК України,

Outcome: approved