Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

26 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №6620, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості загальною сумою 18955,52 гривень таким, що не підлягає виконанню. Також просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» «Сіті Фінанс» на її (позивача) користь судові витрати в розмірі 4000 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нотаріус вчинив вищевказаний напис з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 року за № 296/5 та вимог Закону України «Про нотаріат» а саме, відсутній факт укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та [PERSON] та відповідно, відсутній факт його нотаріального посвідчення, тому позивач зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Головкіна Яна Вікторівна не дотрималась вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також позивач зазначає, що вказана сума боргу не є безспірною, оскільки вона сплатила суму боргу, передбачену кредитним договором первісному кредитору, на підтвердження чого надала до позову копії квитанцій, тому вважає, що даний виконавчий напис є не законним та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 27 травня 2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання (а.с. 22, 23). 29 липня 2021 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача та постановлено витребувати у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Яни Вікторівни ( [ADDRESS] ), належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи про вчинення 12 березня 2021 року виконавчого напису, зареєстрованого за № 6620 та про витребування у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Спартаківська, буд. № 12) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 65319777 від 05.05.2021 року. Копію ухвали було направлено для виконання приватному нотаріусу та приватному виконавцю (а.с. 29, 30, 32, 34, 35). 18 серпня 2021 року за вх. № 4132/21 судом отримано від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 65319777 від 05.05.2021 року щодо боржника [PERSON] (а.с. 49-60). Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна документів, на підставі яких 12 березня 2021 року був вчинений виконавчий напис за реєстровим № 6620, до суду не надіслала, хоча особисто отримала для виконання копію ухвали суду від 29.07.2021 року про витребування доказів (а.с. 48), тобто ухвалу суду від 29 липня 2021 року про витребування доказів, станом на день розгляду справи - не виконала. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Сіті Фінанс», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив та не повідомив про причини неявки. Третя особа Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 березня 2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна вчинила виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №6620) про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2263/К від 18 червня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором №005-28349-190713 від 19 липня 2013 року. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначає, що такий порушує її законне право на захист своїх законних прав та інтересів, оскільки вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів. Вирішуючи даний позов, суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно абзацу 3 пункту 4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та абзацу 4 частини першої статті 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Не зважаючи на вищевказані вимоги щодо зазначення інформації щодо боржника, у виконавчому написі приватним нотаріусом не зазначено місце народження та місце роботи [PERSON] . Відповідно до пункту 2 Переліку документів, документ на підставі якого вчиняється оскаржуваний виконавчий напис, Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як вбачається із копії матеріалів виконавчого провадження, [PERSON] 19 липня 2013 року підписала заяву № 005-28349-190713, згідно якої Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відкрило на її ім`я поточний рахунок№ [NUMBER] та оформило платіжну картку Visa International та/або MasterCard та/або ВОПС Дельта, встановивши ліміт картки - 15000 грн. (а.с.51). Також [PERSON] 19 липня 2013 року письмово ознайомилась із тарифами на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки тарифний плат «Святковий Новий Класичний» та підписала умови надання кредитної картки тарифний плат «Святковий Новий Класичний» (а.с. 52, 53). Тобто вищезазначене свідчить про те, що кредитний договір [PERSON] не укладала та він нотаріально не посвідчувався. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також постановою Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед стягувачем, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Такою є і правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за договором позики, зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Крім того, як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В судовому засіданні не можливо встановити чи були виконані відповідачем вимоги пункту 2 вище вказаного Переліку при його зверненні до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. та чи надав він всі необхідні документи для вчинення 12 березня 2021 року оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса № 6620, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису; кредитний договір № 005-28349-190713 від 19 липня 2013 року; розрахунок суми заборгованості; копії реєстру поштовий відправлень рекомендованих листів; документи стягувача та документи, що підтверджують повноваження представника стягувача, оскільки приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. ухвалу суду від 29 липня 2021 року про витребування доказів не виконала та не надала суду належним чином засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи про вчинення 12 березня 2021 року виконавчого напису, зареєстрованого за № 6620. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підтвердження своїх дій, не надало суду копії Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2263/К від 18 червня 2020 року, згідно якого зі змісту виконавчого напису він є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в тому числі і щодо стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №005-28349-190713 від 19 липня 2013 року. Так, із наданих позивачем копій квитанцій про систематичну сплату коштів на рахунок ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк» із призначенням платежу: «поповнення рахунку № 005-28349-190713 від 19.07.2013 року», а саме з 14 серпня 2013 року по 21 липня 2015 року (а.с. 13-16) свідчить про те, що боргове зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк» виконала, доказів протилежного відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Сіті Фінанс» суду не надав. В даному випадку відповідачем були порушенні норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме: абз. 3 ст.24 (щодо надіслання вимоги-повідомлення), п. 6 ч. 2 ст. 27 (обов`язок стягувача щодо надання 30-ти днів на добровільне виконання вимоги) та п. 5 ч. 2 ст. 27 (відсутність попередження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати Відповідач (обтяжувач). З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, на переконання суду, в даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували їх можливі заперечення, а наданих приватним нотаріусом на вимогу суду документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис недостатньо для з`ясування наявності безспірності заборгованості, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved