Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

27.07.2017 року Кобеляцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування надмірно виплачених сум пенсій в сумі 1049,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебував на обліку в Кобеляцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За квітень 2015 року виникла переплата пенсії в розмірі 1049 грн. 00 коп. з вини відповідача, у зв'язку з неповідомленням УПФУ про працевлаштування. Позивач просив стягнути вказану переплату з [PERSON] на свою користь. У звязку з тим, що відповідач самостійно завдану шкоду не відшкодував, представник позивача змушений звертатися до суду. Представник Кобеляцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надано заяву від 07.12.2017 року про розгляд справи у відсутності представника . Позов прохають задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно розпорядження 138288 від 27.04.2015 року [PERSON] отримав пенсію по інвалідності в сумі 1049 грн. ( а.с.11) Як вбачається з розпорядження заступника начальника відділу пенсійного забезпечення від 27.04.2015 року [PERSON] припинено виплату пенсії з 01.04.2015 року, в звязку з тим, що працює на посаді спеціаліста другої категорії відділу організаційного забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради Новосанжарської районної ради, яка дає право виходу на пенсію по Закону України «Про державну службу» ( а.с.10). 29.05.2015 року, 18.08.2015 року, 03.06.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі було направлено листи про необхідність відшкодування суми переплати пенсії ( а.с. 5-9). Станом на 27.07.2017 року [PERSON] надмірно виплачену суму пенсії до Кобеляцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області не відшкодував. Пунктом 1 ч. 1ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми пенсія не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою пенсія не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22 січня 2014 року по справі № 6-151цс13 та постанові від 2 липня 2014 року по справі № 6-91цс14. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Згідно зі ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 р., передбачено обов'язок пенсіонера повідомити орган, який призначає та виплачує пенсію, про прийняття на роботу, зміни в складі сім»ї, зміну місця проживання та інші обставини, що можуть вплинути на призначення пенсії. Діючим законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених грошових коштів у вигляді пенсії з одержувача. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року. Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Із урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про доведеність факту недобросовісності зі сторони отримувача пенсії. Про своє працевлаштування відповідач усупереч зазначеним вище вимогам закону та взятим на себе зобов'язанням не повідомив Управління ПФУ. В результаті недобросовісних дій відповідача йому проведено зайву виплату пенсії в сумі 1049 грн. 00 коп., яка підлягає поверненню. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved