Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] неодноразово уточнював та змінював позовні вимоги, 15 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом в остаточній редакції до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON], третя особа Новомосковська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 27 травня 1994 року помер його батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Суворова, буд. № 15. Спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] є дружина спадкодавця [PERSON]; він, як син спадкодавця - [PERSON], та син спадкодавця [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом кожен на 1/3 частину житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Суворова, буд. № 15 після [PERSON], померлого 27 травня 1994 року. Позивач зазначив, що він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька, але вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном житловим будинком, проживав в ньому, провів газ, електроенергію, перекрив дах на кухні, сплачував комунальні платежі. Коли він в наступному звернувся до нотаріуса, постановою від 03 липня 2008 року нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з втратою домової книжки.. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд: -встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що він, [PERSON] фактично прийняв спадщину після батька - [PERSON], померлого 27 травня 1994 року; -визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Суворова, буд. № 15, в порядку спадкування за законом після батька - [PERSON], померлого 27 травня 1994 року; В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Представник третьої особа Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON], у відповідності до дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.10.1999 року нотаріальним архівом Дніпропетровської області свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.02.1969 року Новомосковською державною нотаріальною конторою, був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Суворова, буд. № 15. Встановлено, що 27 травня 1994 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно до спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлого 27 травня 1994 року, звернулися дружина спадкодавця [PERSON]; син спадкодавця [PERSON], які 26 жовтня 1999 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, кожен на 1/3 частину житлового будинку Нотаріус залишив відкритою 1/3 частку спадкового майна, в звязку з тим, що не час смерті спадкодавця, в будинку був зареєстрований та проживав один із спадкоємців, який не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька 03 липня 2008 року нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з втратою домової книжки, яка підтверджує факт проживання в будинку. В той же час, судом встановлено, що позивач [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з батьком [PERSON] до дня смерті останнього, після смерті батька залишився проживати в будинку, робив ремонт, перебудову господарських будівель тощо. Оскільки [PERSON] помер 27.05.1994 року, суд застосовує до правовідносин норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який діяв на зазначений період часу. У відповідності до п.1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засідання встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину, оскільки фактично вступив у володіння та управління спадковим майном після смерті батька, в звязку з чим, вимоги про встановлення факту прийняття спадщини є обґрунтованими. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно із спадковою справою, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після, [PERSON], померлої 27 грудня 2007 року звернулися діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON]. Дочка спадкодавця [PERSON] відмовилася від спадкового майна на користь сина спадкодавця [PERSON]. Встановлено, що 27 квітня 2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частки спадкового майна, а [PERSON] на 2\\3 частки спадкового майна в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 27 грудня 2007 року, що складається з 1/3 часки житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Суворова, буд. № 15. Згідно до технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Суворова, буд. № 15, складається з: житлового будинку літ.А загальною площею 94,5 кв.м., житловою площе. 41,7 кв.м., житлового будинку літ.Г загальною площею 40,0 кв.м. житловою площею 16,2 кв.м.; прибудови - літ. А1; прибудови - літ.а; тамбуру - літ.а1; прибудови - літ.а2; прибудови - літ.г; сараю - літ.Б; погрібу; прибудови - літ.б; вбиральні - літ.В; літнього душу - літ.Д; колонки - літ.к; воріт - №2; огорожі - №3; хвіртки - №4; воріт - №5. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved