Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

26 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до Очаківської міської ради Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Очаківської міської ради № 20 від 12 вересня 2003 року йому було виділено земельну ділянкуплощею 0,0596 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. К.Хетагурова, 19, за цільовим призначенням обслуговування жилого будинку і господарських будівель. 15 травня 2006 року на його імя було видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому цільове призначення частини цієї земельної ділянки площею 0,0050 га було змінено, і вона використовувалась для розташування продовольчого магазину «Море», про що також був виданий відповідний державний акт. Посилаючись на те, що під час ремонтних робіт у його будинку оригінали державних актів було знищено, просив визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про час та місце її розгляду в судове засідання не зявилися. Позивач та представник третьої особи управління Держземагенства в Очаківському районі Миколаївської області надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач, крім цього, вказав, що повністю підтримує заявлені вимоги. Представник відповідача в минулому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. З копії рішення Очаківської міської ради Миколаївської області XVІІІ сесії 24 скликання № 20 від 12 вересня 2003 року (а. с. 98), вбачається, що цим рішенням позивачеві [PERSON] було передано у власність земельну ділянкуплощею 0,0596 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. К.Хетагурова, 19 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі вказаного вище рішення 30 жовтня 2003 року позивачеві було видано державний акт на право власності на земельну ділянку за вказаною вище адресою, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 54, що підтверджується копією архівного екземпляру цього державного акту (а. с. 60). Рішенням Очаківської міської Миколаївської області XVІІІ сесії 24 скликання № 22 від 12 вересня 2003 року (а. с. 38, зворотній бік) [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту відведення щодо зміни цільового призначення частини вказаної земельної ділянки, на підставі чого позивачеві було видано два окремих державних акта на право власності на земельні ділянки площею 0,0546 га та 0,0050 га відповідно (а. с. 11, 12). 28 листопада 2014 року позивачем було одержано Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку,що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. К.Хетагурова, 19 та належить йому на праві приватної власності (а. с. 13-15). Наприкінці квітня 2015 року під час ремонтно-будівельних робіт в будинку позивача оригінали державних актів було знищено. Втрата вказаних документів підтверджується оголошенням у друкованому засобі масової інформації (а. с. 16-17). Згідно зі ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам умови захисту права власності на землю, яке, у відповідності до ст. 126 ЗК України (із змінами від 01 січня 2013 року), оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки оригінали правовстановлюючих документів позивачем втрачено, він позбавлений можливості зареєструвати за собою право власності на спірні земельні ділянки у встановленому законом порядку, адже згідно з ч. 3 ст. 16 вказаного вище Закону, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи викладені обставини, суд бере до уваги той факт, що іншого шляху реалізувати своє право власності на спірні земельні ділянки у позивача немає; обставин, які б вказували, що він набула це право власності неправомірно, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved