Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

27.10.2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість відновлювальних робіт в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 4 в розмірі 155\~411,00 грн. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 31.03.2016 року між позивачем та ПАТ «Регіон-Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір оренди нежитлових приміщень. Згідно акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 31.03.2016 року позивач передав, а відповідач прийняв приміщення в літ. «А-2» загальною площею 1288,8 кв.м. та в літ. «Б-5» загальною площею 1153,9 кв.м., усього 2442,7 кв.м. у будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 4, у фактичне користування у нормальному технічному стані та придатному для користування. 07.06.2016 року між тими ж сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016р., відповідно до якого п.1.1 Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 року було викладено в наступній редакції: орендодавець передає орендарю у тимчасове платне користування оперативну орендну частину нерухомого майна: усі приміщення підвалу загальною площею 392, 8 кв.м., усі приміщення першого поверху (за виключенням приміщення №30 площею 47,7 кв.м.; №30а площею 8,5 кв.м.; №31а «хол» площею 40,0 кв.м.) загальною площею 342,1 кв.м.; усі приміщення другого поверху загальною площею 460,3 кв.м.; приміщення мансарди №62 «основне» площею 28,6 кв.м.; № VII «сходова клітина» площею 8,8 кв.м., загальною площею усіх приміщень 1232,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 4. 09.06.2017 року вказаний договір оренди нежитлових приміщень було розірвано за ініціативою орендаря. Чинним законодавством та договором оренди визначений обовязок орендаря проводити поточний ремонт приміщень визначених договором оренди від 31.03.2016р. Однак, за час користування приміщеннями, орендар свого обовязку не виконував, поточного ремонту приміщень не здійснював, жодних дій щодо утримання приміщень у стані якому отримував не виконував, що призвело до погіршення стану речі. Позивач, як власник приміщень, після дострокового розірвання договору оренди зобовязаний за власні кошти проводити поточний ремонт приміщень, які перебували в користуванні у відповідача, хоча такий обовязок покладений на орендаря. Так, актом приймання передачі нежитлових приміщень до договору оренди нежитлових приміщень (оперативна оренда) від 31.03.2016р. від 09.06.2017 року визначено сторонами наступне: приміщення підвалу №5,6,12,16 потребують поточного ремонту стін, стелі і підлоги; приміщення 1-го поверху №17,21, 26, 28, 29, 34, ІІІ, ІV, V потребують поточного ремонту стін, стелі та підлоги (приміщення 28,29 заміну плитки); приміщення 2-го поверху №37,38, VІ, VІІ (потребують поточного ремонту стелі, стін та стелі, демонтовані електроосвітлювальні прилади), 39, 43, 45, 49, 50, 52, 56, 57, 58 потребують поточного ремонту стелі, стін, підлоги (приміщення №49 заміну плитки); приміщення мансарди № VІІ «сходова клітина» - потребує поточного ремонту стелі, стін. Однак, вказані погіршення, які мали б бути усунуті орендарем, останній відмовляється усувати, вартість ремонтних робіт з їх усунення не відшкодовує. Відповідно до складеного звіту вартість відновлювального (поточного) ремонту складає 155\~411 грн. Таким чином, оскільки орендар користувався приміщеннями, поточного ремонту не здійснював, вартість відновлювальних робіт добровільно не компенсує, тому право позивача підлягає судовому захисту. 02.02.2018 року в судовому засіданні було подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ПАТ «СКАЙ БАНК» просив відмовити позивачеві в задоволенні позову, посилаючись на те, що термін дії спірного договору встановлено з 01.02.2016 року до 01.01.2019 року, а у травні 2017 року було погоджено сторонами дострокове розірвання спірного договору за ініціативою відповідача. 01.06.2017 року відповідач фактично звільнив орендовані приміщення. Позивач безпідставно ухилявся від приймання орендованих приміщень 01.06.2017 року та 06.06.2017 року. 09.06.2017 року відповідачем повернуто, а позивачем прийнято в користування усі приміщення, орендовані за спірним договором, за актом приймання передачі нежитлових приміщень. Умовами спірного договору не було окремо обумовлено в якому стані повинні бути повернуті орендовані приміщення, як це передбачає ст. 785 ЦК України. В період дії договору відповідач не отримував від позивача будь-яких заяв щодо необхідності проведення поточного ремонту, будь-яких претензій щодо неналежного використання орендованих приміщень та невиконання обовязків зі здійснення поточного ремонту та щодо погіршення стану орендованих приміщень. Приміщення було повернуто саме у тому стані, в якому вони були одержані з урахуванням нормального зносу. Протягом дії спірного договору відповідачем здійснювався поточний ремонт орендованих приміщень. Приміщення має сліди експлуатації за призначенням, однак не створює правових підстав для стягнення коштів, а доданий звіт викликає сумніви щодо доказової сили. Також, враховуючи, що договір було розірвано достроково, тому відповідач не міг виконати усі без винятку зобовязання за договором, та договір не містить точної вказівки на точний період виконання ремонту. 02.03.2018 року до суду надано відповідь на відзив, в якому представник позивача [PERSON] просив позовну заяву задовольнити, оскільки за час користування приміщеннями орендар свого обовязку не виконував, поточного ремонту не здійснював, що призвело до погіршення стану речі, а відповідачем були прийняті вказані приміщення у нормальному технічному стані, без жодних дефектів та зауважень. А тому, вбачається наявна шкода позивачу в розмірі 155\~411 грн., які позивач мусить зробити для поновлення свого порушеного права. А з доданих документів вбачається, що відповідачем проводились ремонтні роботи в приміщеннях літ. «Б-5», які не були предметом оренди, та до стану яких позивач претензій не має. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СКАЙ БАНК» [PERSON] в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі посилаючись на його необгрунтованість, та на підстави, які зазначені у відзиві на позовну заяву. Представником відповідача ПАТ «СКАЙ БАНК» було заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON], та залучення їх заяв до матеріалів справи, яке було судом задоволено. Судом встановлено, що 31.03.2016 року між позивачем та ПАТ «Регіон-Банк», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір оренди нежитлових приміщень. Згідно акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 31.03.2016 року позивач передав, а відповідач прийняв приміщення в літ. «А-2» загальною площею 1288,8 кв.м. та в літ. «Б-5» загальною площею 1153,9 кв.м., усього 2442,7 кв.м. у будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 4, у фактичне користування у нормальному технічному стані та придатному для користування. 07.06.2016 року між тими ж сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016р., відповідно до якого п.1.1 Договору оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 року було викладено в наступній редакції: орендодавець передає орендарю у тимчасове платне користування оперативну орендну частину нерухомого майна: усі приміщення підвалу загальною площею 392, 8 кв.м., усі приміщення першого поверху (за виключенням приміщення №30 площею 47,7 кв.м.; №30а площею 8,5 кв.м.; №31а «хол» площею 40,0 кв.м.) загальною площею 342,1 кв.м.; усі приміщення другого поверху загальною площею 460,3 кв.м.; приміщення мансарди №62 «основне» площею 28,6 кв.м.; № VII «сходова клітина» площею 8,8 кв.м., загальною площею усіх приміщень 1232,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, 4. 09.06.2017 року вказаний договір оренди нежитлових приміщень було розірвано за ініціативою орендаря. 09.06.2017 року було складено Акт приймання передачі нежитлових приміщень до договору оренди нежитлових приміщень (оперативна оренда) від 31.03.2016 року, відповідно до якого було виявлено наступне: приміщення підвалу №5,6,12,16 потребують поточного ремонту стін, стелі і підлоги; приміщення 1-го поверху №17,21, 26, 28, 29, 34, ІІІ, ІV, V потребують поточного ремонту стін, стелі та підлоги (приміщення 28,29 заміну плитки); приміщення 2-го поверху №37,38, VІ, VІІ (потребують поточного ремонту стелі, стін та стелі, демонтовані електроосвітлювальні прилади), 39, 43, 45, 49, 50, 52, 56, 57, 58 потребують поточного ремонту стелі, стін, підлоги (приміщення №49 заміну плитки); приміщення мансарди № VІІ «сходова клітина» - потребує поточного ремонту стелі, стін. З вказаними зауваженнями орендар не погодився. Відповідно до наданого до суду звіту, який було складено ТОВ «Північно-східна консалтингова група» від 09.06.2017 року, розмір відновлювального ремонту в нежитлових приміщеннях літ. «А-2» за адресою: м. Харків, вул. Дарвіна, буд. 4 складає 155411,00 грн. Відповідно до п. 5.6 укладеного договору оренди, орендар забезпечує поточний ремонт приміщення та не допускає перевантаження електричних мереж. Та пунктом 7.2 передбачено, що у разі допущення орендарем погіршення стану приміщення він відшкодовує орендодавцю збитки, які нанесені приміщенню. За положеннями\~ статтей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За положеннями ст. 767 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов'язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі у його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Відповідно до ч.1 ст. 776 ЦК України, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або в стані, який було обумовлено в договорі. До суду надано було квитанції та бухгалтерські документи, які підтверджуються, що протягом строку оренди дійсно відповідачем здійснювався поточний ремонт відповідно до умов укладеного договору від 31.03.2016 року, а в якому саме обсязі орендар забезпечує поточний ремонт приміщення договором не передбачено, а посилання представника відповідача, що ремонт здійснювався лише в приміщеннях літ. «Б-5» є безпідставним, оскільки додані меморіальні ордери це посилання це спростовують. Та вказаний договір не передбачає імперативне зобовязання відповідача, який саме поточний ремонт повинен бути здійснений відповідачем. Позивач в своєму позові зазначає, що відповідно до акту приймання передачі нежитлових приміщень від 31.03.2016 року, сторони підтверджують, що приміщення були прийняті у фактичне користування у нормальному технічному стані та придатному для використання, при чому до матеріалів справи не додано акту щодо опису вказаного приміщення, та не додано доказів, що відбулось саме погіршення стану приміщень, оскільки доданий звіт незалежної оцінки відновлювального ремонту не містить вихідних даних та їх аналізу щодо стану орендованих приміщень на момент передачі їх відповідачу, та відповідно до звіту зазначено, що оцінщик не володіє відомостями відносно причинно-наслідкових звязків між існуючими раніше ознаками фізичного зносу окремих конструктивних елементів та поточним станом обєкту нерухомості, а тому приймає зазначену обставину як припущення. Також, проаналізувавши даний звіт, суд приходить до висновку, що дані судження субєкта оціночної дяльності носять ймовірний характер, оскільки оцінщик за обєктивними обставинами особисто не досліджував обєкт дослідження до передання вказаного обєкту в оренду, а тільки після його повернення, а тому не міг обєктивно оцінювати технічний стан зазначених приміщень на вищезазначені дати. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що вони входили до комісії по поверненню позивачеві обєкту, два рази, а саме 01.06.2017 року та 06.06.2017 року зі сторони позивача або сам позивач не зявились, а 09.06.2017 року обєкт було передано позивачу , який висував під час огляду приміщення необгрунтовані претензії, які зазначені в акті, з якими комісія зі сторони відповідача не погодилась, оскільки приміщення має нормальний стан, та поточний ремонт проводився і в 2016 році, і в 2017 році. Тому посилання представника позивача [PERSON], що відповідачем не виконані свої зобовязання за договором оренди нежитлових приміщень від 31.03.2016 року щодо не виконання поточного ремонту не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. В своїй відповіді на відзив представник позивача посилається на те, що позивачеві було завдано збитків, а тому відповідач повинен відшкодувати завдану матеріальну шкоду позивачеві. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, зважаючи на наведену норму матеріального права, яка регулює спірні правовідносини, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в\~ постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 з подальшими змінами, шкода, заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, якщо це не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з п. 1 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазначала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З огляду на положення\~ст. 22 ЦК України\~для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди). Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату. За зазначених обставин відповідачем доведено, що протиправна поведінка з його боку відсутня, а представником позивача не доведено, що позивачеві дійсно були завдані збитки в розмірі 155\~411,00 грн. внаслідок протиправної поведінки відповідача. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed