Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

27.02.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.09.2002 між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з втратою почуття любові та поваги, з причин повної відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені вже протягом тривалого строку, спільне господарство не ведеться. Просившлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами, в заяві зазначив, що проти постановлення рішення за його відсутності не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві вказала, що не заперечує проти позову. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 21.09.2002 Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1138, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2002 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 143727, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя 05.02.2004, актовий запис № 68 (а.с. 10), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 189097, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 04.01.2012, актовий запис № 01 (а.с. 11). Діти проживають з відповідачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені протягом тривалого строку з причин повної відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові та поваги. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. З вказаних підстав суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена. Відповідно до ст.ст. 110112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак не просить суд відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved