Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

27.05.2021 року поштою до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 29 137,57 грн., з підстав неналежного виконання умов договору оренди житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди житлового приміщення (квартири) від 07.08.2020 року. Об`єктом оренди за цим договором є квартира [ADDRESS] . Відповідно до умов договору орендна плата складає 3200 грн. на місяць, додатково оплачуються використані комунальні послуги. Всупереч умовам договору, відповідач з грудня 2020 року не сплачує ні орендної плати, ні комунальних платежів. Відтак, заборгованість по орендній платі складає 16 000 грн. Позивачем здійснено розрахунки нарахування 3% річних - 110,46 грн. та інфляційні втрати на суму 358,40 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача 12 668,71 грн. за несплачені комунальні послуги з центрального опалення, центрального водовідведення, центрального водопостачання, поточній електричній енергії, розподіл природного газу, утримання будинку та борг за попередні періоди електрична енергія. 28.05.2021 року судом направлено запит до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, з метою отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 04.06.2021 року до суду з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла відповідь на запит, у якому зазначено, що відповідач за адресою [ADDRESS] не зареєстрований. Ухвалою суду від 07.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Судове засідання у справі призначено на 17.08.2021р. 20.07.2021р. до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. У заяві позивачем зазначено, що він має постійне місце проживання за межами України і не має фізичної можливості з`явитись до суду, ним надано усі наявні у нього докази по справі. Також позивачем зазначено, що він не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. У судовому засіданні 17.08.2021р., розгляд справи відкладено на 13.09.2021р. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток та оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», в судові засідання відповідач не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В матеріалах справи, на 10 аркуші наявна копія договору оренди житлового приміщення (квартири) від 07.08.2020р. Договір укладено російською мовою. Згідно преамбули договору, орендодавцем є (мовою оригінала) [PERSON] , а орендарем є (мовою оригінала) [PERSON] . Умовами договору оренди передбачено наступне (мовою оригінала): - арендодатель передает, а арендатор принимает в наемное пользование квартиру [ADDRESS] . Передаваемая квартира состоит из 1 жилых комнат…(п.1 Договору); - арендодатель обязуется передать квартиру по описи, которая является неотъемлемой частью настоящего договора (пп. 2.3.1 п. 2.3 Договору); - арендатор обязан принять жилое помещение у арендодателя, согласно описи (п.2.4.1 п. 2.4 Договору); - стоимость месячного найма составляет 3200+отопление, свет, газ, вода, интернет, содержание дома, вывоз мусора (п. 3.1 Договору). Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно з частиною 1 статті 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Суд звертає увагу, що копія договору оренди, яка міститься в матеріалах справи не містить підписів сторін (ані позивача, ані відповідача). Окрім того, всупереч вимогам ст. 810 ЦК України, у договорі не зазначено підстави набуття правоволодіння позивачем на квартиру, яка є предметом договору. В якості доказу права власності на квартиру позивачем до позову не додано жодного документу. Також, матеріали справи не містять доказів передання-приймання житлового приміщення за описом, як то передбачено вимогами ст. 640 ЦК України та пп. 2.3.1 п. 2.3, п.2.4.1 п. 2.4 Договору. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності за правилами ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердив: факту укладення договору оренди; надходження від відповідача на рахунок позивача грошових коштів за цим договором до грудня 2020 року; розмір заборгованості за надані комунальні послуги у певний період часу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди, 3% річних та інфляційних витрат - не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed