Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

28.03.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], зазначивши, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], однак, починаючи з 2013 року, після припинення шлюбних відносин між сторонами, відповідач самоусунувся від спілкування з дитиною, не займається вихованням сина, не надає йому матеріального утримання. Таким чином, позивач, посилаючись на ст.ст.150, 157, 164, 165, 166, 184 СК України, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини, в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 18.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, зазначивши, що дитина, батьком якої він записаний у свідоцтві про народження і батьківство якої він визнав, була зачата і народилася ще до укладення шлюбу між сторонами, а на початку 2017 року [PERSON], зі слів колишньої дружини, стало достовірно відомо про те, що він не являється біологічним батьком дитини. Таким чином, [PERSON] просив суд виключити відомості про нього із актового запису про народження [PERSON], [INFO]. Крім того, в письмових запереченнях на первісний позов [PERSON] вказав, що підстави для стягнення з нього аліментів у твердій гршовій сумі та в заявленому позивачем розмірі відсутні, оскільки він має незначний постійний дохід та утримує ще двох неповнолітніх дітей. Ухвалою суду від 19.04.2017 року, позови [PERSON] і [PERSON] були обєднані в одне провадження. Під час судового розгляду до участі у справі в якості третіх осіб, котрі не заявляють самостійних вимог на предмет спору, з ініціативи суду було залучено - орган опіки та піклування, в особі Добрянської селищної ради Ріпкинського району; Службу у справах дітей Ріпкинської РДА; Ріпкинський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області. 19.08.2017 року представник позивача за зустрічним позовом, після надходження висновку судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації від 19.07.2017 року, відмовився від вимог щодо виключення відомостей про [PERSON], як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала свої вимоги, додатково пояснивши, що після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач ще близько 1 місяця проживав у квартирі, яку вона винаймала, а потім, за її відсутності, окрім власного майна, вивіз з квартири всі цінні речі. В подальшому, [PERSON] не виконував батьківських обовязків і, починаючи з 2013 року, лише один раз зателефонував колишній дружині, спитавши, який подарунок необхідно придбати сину на день народження. Приблизно через 1 місяць [PERSON] привіз цей подарунок, розмовляв із сином не більш ніж 3 хвилини, на цьому припинивши будь-яке спілкування з дитиною та матірю. З 2013 року [PERSON] не надає утримання сину, не відвідує його в навчальних закладах. Раніше [PERSON] не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів та поділ майна, а про місце проживання колишнього чоловіка та його сімейний стан, позивачеві взагалі нічого невідомо. Нотаріально посвідчену згоду на тимчасову поїздку сина за кордон, з метою відпочинку, [PERSON] надав лише після сплати йому колишньою дружиною 1000 грн. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся. Представник [PERSON] в судовому засіданні первісні вимоги визнав частково, а саме заперечував проти позбавлення відповідача батьківських прав, з тих підстав, що після розірвання шлюбу між сторонами, батько двічі дарував синові подарунки, однак перестав спілкуватися з дитиною з тих причин, що його колишня дружина уклала новий шлюб. Також представник відповідача зазначив, що вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав не підтверджено належними і допустимими засобами доказування, а задоволення позову в цій частині, позбавить відповідача реалізації права на спілкування із сином. Крім того, майновий стан відповідача не дозволяє йому надавати повноцінну допомогу всім трьом дітям, батьком яких являється [PERSON] При цьому, представник відповідача ускладнився зазначити точне місце проживання [PERSON], склад його сімї, наявність утриманців, які проживають спільно з відповідачем, а також чи перебуває [PERSON] на момент розгляду справи в іншому зареєстрованому шлюбі. Таким чином, представник відповідача не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини заробітку відповідача. Прокурор в судовому засіданні вказала на обґрунтованість вимог, заявлених до [PERSON], оскільки поведінка відповідача як до предявлення позову до суду, так і під час судового розгляду, однозначно вказує на повне ігнорування батьком своїх обовязків у відношенні до дитини. Представник Служби у справах дітей Новозаводської районної у м.Чернігові ради в судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Служби у справах дітей Ріпкинської РДА, в судовому засіданні вказала на обґрунтованість вимог про позбавлення відповідача батьківських прав з тих підстав, що [PERSON] не виконує своїх обовязків по відношенню до дитини, визначених Сімейним кодексом України. Представник органу опіки та піклування Добрянської селищної ради в судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник Ріпкинського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області в судове засідання не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення зявившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.11.2010 року по 23.01.2013 року. Сторони не оспорювали, що малолітній [PERSON] народився до укладення шлюбу між сторонами. З актового запису про народження № 15 від 19.07.2005 року вбачається, що до цього документа, на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] від 28.12.2010 року, було внесено зміни про батьківство, згідно яких батьком дитини значиться [PERSON], а прізвище дитини змінено, відповідно, з Копич на Московченко. Висновком судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації № 158 від 19.07.2017 року підтверджується, що батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON] практично доведено і складає величину не менш ніж 99,99%. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.01.2013 року, шлюб між сторонами розірвано. В судовому засіданні встановлено, що починаючи з лютого 2013 року, сторони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства, а відповідач не виконує своїх обовязків по утриманню та вихованню дитини. Починаючи з 14.03.2014 року, [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Укладаючи новий шлюб, [PERSON] не змінювала свого попереднього прізвища. Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS]. Актами обстеження від 20.02.2017 року та від 02.03.2017 року підтверджується, що з листопада 2013 року [PERSON] разом із сином проживають в [INFO]. При цьому дитина забезпечена окремою кімнатою, для неї створено належні умови навчання, відпочинку і розвитку. Свідоцтвом серії В03 № 445471 від 13.09.2010 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. З довідки Чернігівської [PERSON] ступенів № 13 Чернігівської міської ради Чернігівської області № 36 від 09.02.2017 року вбачається, що [PERSON] навчається в загальноосвітньому навчальному закладі № 13 м.Чернігова з 03.06.2015 року, матір дитини - [PERSON] постійно відвідує батьківські збори, підтримує тісний контакт з класним керівником та вчителями, слідкує за успішністю сина, батько дитини, за час навчання сина, жодного разу не відвідав школу та не інтересується його успішністю. З довідки Чернігівської міської дитячо-молодіжної громадської організації Центр спортивно-естрадного танцю Інсайд вбачається, що вихованням дитини займається матір, яка відвідує батьківські збори, приймає активну участь у житті дитини і Центру, вчасно сплачує членські внески, купує костюми для виступів. Відповідач [PERSON] жодного разу в Центрі не був. З висновку органу опіки та піклування Новозаводської районної у м.Чернігові ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету районної ради у м.Чернігові 13.03.2017 року № 52, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання обовязків, передбачених ст.ст.141,150, 155 СК України та ст.12 Закону України Про охорону дитинства. Вказаний висновок прийнято, в тому числі, з урахуванням заяви малолітнього [PERSON], поданої до органу опіки та піклування. З висновку органу опіки та піклування Добрянської селищної ради, затвердженого рішенням № 1 від 10.04.2017 року, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав. Частинами 1, 2 ст.141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.ст.150, 155 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 12 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Вони зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, підготовку до свідомого життя у суспільстві. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач належними і допустими засобами доказування повністю довела ті обставини, на які вона посилались, як на підставу своїх вимог, в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] Частиною 3 ст.167 СК України передбачено, що у випадку позбавлення батьківських прав одного з батьків, дитина за бажанням другого з батьків, може бути передана йому. Приймаючи до уваги, що малолітній [PERSON] проживає та перебуває на утриманні матері, він підлягає залишенню на вихованні у позивача. Згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України (в редакції чинній на день ухвалення рішення), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наявними у справі матеріалами підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є будинок № 28а по вул.Миру в смт.Добрянка Ріпкинського району. Даних про дійсне місце проживання, сімейний стан, фактичну наявність у [PERSON] інших, в тому числі неповнолітніх утриманців, як самим відповідачем, так і його представником в розпорядження суду не надано. З урахування викладеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. В той же час, заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів підлягає зменшенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] являється також батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З довідки № 34, виданої ТОВ АК Сівер-Авто 11.04.2017 року, вбачається, що [PERSON] працює у вказаному товаристві слюсарем з ремонту автомобілів та отримує мінімальну заробітну плату, визначену законодавством України. Таким чином, незважаючи на відсутність даних про фактичне утримання відповідачем інших дітей, батьком яких він записаний у свідоцтвах про народження, суд виходить з того, що [PERSON] зобовязаний утримувати цих дітей, а також задовольняти особисті життєві потреби. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми аліментів, заявленої до стягнення позивачем. В той же час, згідно ч.2 ст.182 СК України (в редакції від 17.05.2017 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 1 ч.1 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за розгляд судом вимог про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений [PERSON] судовий збір, за вимогами про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial