Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

27.02.2018 року [PERSON] в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказує, що 26.09.2013 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 15600 грн., а позичальник зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, відсотки за користування ним в розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не були виконані, позивач вказує, що станом на 30.11.2017 [PERSON] має заборгованість, яка становить 292460грн. 13 коп. з якої просить стягнути тільки заборгованість за процентами, нараховані за період з 31.03.2017 року по 30.11.2017 року у сумі 111486 грн.29 коп. Ухвалою суду від 13.03.2018 року справу було призначено до слухання в порядку спрощеного провадження на 21.02.2018 року. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, повне підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, також суду надано виписку по карті відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON]. в судове засідання повторно не зявилась, судом про розгляд справи повідомлялась належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать поштове повідомлення, яке надсилалися рекомендованим листом за місцем реєстрації особи. За таких обставин суд вважає за можливе, згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України ( в редакції 03.10.2017 року) ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.\~\~ Між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем 26.09.2013 року був укладений договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів. На виконання умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 15600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту\~ на платіжну картку зі сплатою 27,6 %\~ на рік за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст.\~546,\~548-551 ЦК України\~вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.\~\~ Відповідно до ст.\~611, ч. 2 ст.\~612, ст.ст.\~623-625, ч. 1 ст.\~1049, ст.\~1050 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Як встановлено судом, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування ним. Станом на 30.11.2017 року позивачем визначено заборгованість, яку має [PERSON] перед банком - 292460 грн.13 коп. яка складається з наступного : -15748,29 грн. заборгованість за кредитом; -271861,84 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -4850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача також зазначає, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.12.2014 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 26796 грн.36 коп., з яких 15748.29 грн. заборгованість за кредитом, 8245.86 грн. заборгованість по процентам, 1050 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. та 1252.21 грн. штрафи. З урахуванням вже стягнутих рішенням суду від 22.12.2014 року сум позивач відповідно до розрахунку заборгованості визначив заборгованість по процентам яка станом на 30.11.2017 року становить 263615 грн.98 коп., виходячи з процентної ставки, яка неодноразово була змінена Банком:\~ з 27.09.2013 року по 01.09.2014 рік- 27.6 % річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року 32.4 % річних, з 31.03.2015 року по 30.11.2017 року 42 % річних. Частину заборгованості по процентах 111486 грн. 29 коп. за період з 31.03.2017 року по 30.11.2017 року позивач просить стягнути. Суд погоджується з доводами представника позивача, що банк, як кредитодавець має право на власний розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суму боргу, вважає, що заборгованість по процентам розрахована невірно, оскільки по-перше на час розгляду справи позивачем в належний спосіб не підтверджено чи виконувалось попередне рішення суду щодо примусового стягнення заборгованості, по друге не враховано ту обставину, що починаючи з 28.10.2013 року [PERSON] більше не користувався (не отримував коштів) картою банку, тим самим прийняв % ставку 27.6 % річних. Таким чином, заборгованість за процентами станом на 30.11.2017 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 29580,53.грн. - (15748,29 х 27,6% /360 х 245). Відповідач обрав пасивний спосіб захисту і заборгованість в частині нарахованих процентів, не оспорена ним і підтверджується розрахунком боргу, тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості по процентам підлягає задоволенню, але частково. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, повязані з сплатою удового збору в розмірі 1\~762 грн. За такого, враховуючи повне задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 26.5 відсотків від задоволеної суми заборгованості, тобто у сумі 424.52 грн..

Outcome: partial