Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

28.01.2019 року представник позивача [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської ради народних депутатів № 260 від 09.08.1985 року, позивачу видано ордер № 1700 на житлове приміщення на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до вказаного ордеру до складу сім`ї наймача входять жінка [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . Донька позивача, та відповідач по справі, [PERSON] , веде аморальний спосіб життя, за місцем реєстрації з 2005 року не мешкає, забрала свої особисті речі та залишила квартиру. Місце її мешкання не відоме. Вказані обставини в їх сукупності, на його переконання, є свідченням втрати [PERSON] права користування житловим приміщенням, перешкод в користуванні яким їй ніхто не чинив. Оскільки реєстрація відповідача в житловому приміщенні обмежує права позивача [PERSON] як наймача та змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за неї, за захистом своїх прав та інтересів позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , до зали судового засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Представник третьої особи Чайка Л.Б. до зали судового засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з прийняттям рішення на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. На підставі ордеру на житлове приміщення №1700 від 21.08.1985 року виданого виконавчим комітетом Саксаганської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] видана позивачу [PERSON] та членам його сім`ї в кількості 3 чоловік: [PERSON] жінка, [PERSON] , [PERSON] син (а.с. 9). В подальшому виконавчою владою було прийнято рішення про перейменування деяких вулиць міста Кривого Рогу та відповідно перенумерувано будинки. Так, згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 25.10.1989 року № 236 та рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.1990 року № 30 «Про перейменування вулиць міста скасовані вулиці Суслова і [PERSON] на 6 м-ні Жовтневої групи рудників і присвоєно цьому району назву «Сонячий» (а.с.62, 65). Згідно додатку № 1 до списку перенумерованих будинків мікрорайонна Сонячний, будинок [ADDRESS] (а.с. 66). Таким чином, після проведення перейменувань вулиць та здійснення перенумерації будинків, квартира позивача на яку він отримав ордер на вселення, має офіційну адресу: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КОМДІС «Нова-Ком» № 60 від 17.12.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , син позивача [PERSON] , онука позивача [PERSON] , та відповідач [PERSON] (а.с. 11). Факт реєстрації відповідача у спірному житловому приміщенні підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 18.) Крім того, як вказував позивач, що ордером (а.с. 9) та довідкою КОМДІС «Нова-Ком» (а.с. 11), відповідач [PERSON] є донькою позивача. Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З аналізу положень ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є наймачем з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право наймача чи законного володіння. Як вказував позивач, відповідач [PERSON] в житловому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживає тривалий час, оскільки залишила квартиру та її місце проживання йому не відоме. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується Актом мешканців будинку [ADDRESS] від 23.11.2018 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] з 2005 року в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку не мешкає (а.с. 8). Так судом встановлено, що відповідач по справі не мешкає в квартирі [ADDRESS] , фактичне місце проживання останньої не відоме. Вона добровільно залишила дану квартиру та змінила місце мешкання. Зазначені докази в розумінні ст.79 ЦПК України суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад 6 місяців за місцем її реєстрації. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі з 2005 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а її реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи його майнові права, він вимушений сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених ним вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768,40 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с. 1) На підставі викладеного,

Outcome: approved