Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

28.01.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи втратившою право користування. В обґрунтування поданого позову [PERSON] вказує, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Однак позивач не має можливості в повній мірі користуватися належним їй житловим будинком, оскільки у вказаному будинку значиться зареєстрованим [PERSON] , її колишній чоловік, який не проживає в будинку з 2011 року. На прохання позивача знятися з реєстрації відповідач безпідставно та категорично відмовляється, у зв`язку із чим [PERSON] звернулася до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивача поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи у спосіб визначений ЦПК України повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився. Дослідивши усі матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 вересня 2016 року [PERSON] отримала спадщину після смерті батька [PERSON] , яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями до нього, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 4). Право власності позивача [PERSON] на зазначений вище будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5). Згідно даних витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20 листопада 1999 року (а.с.6). Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Славутського міськрайонного суду від 19 квітня 2011 року (а.с. 7). За даними довідки Берездівської сільської ради від 15.01.2021 №6, [PERSON] дійсно являється власником житлового будинку по [ADDRESS] , за даною адресою зареєстрований: [PERSON] , [INFO] , який з 2011 року фактично не проживає в дворогосподарстві (а.с. 8). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з п.п.1,2,5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що на момент розгляду справи відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача та не проживає в житловому будинку з 2011 року, тобто до переходу буд. [ADDRESS] у власність позивача, а тому не має законних підстав для проживання за вищевказаною адресою. Факт не проживання відповідача за спірною адресою близько 8 років підтвердили допитані у суді свідки [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved