Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

28.02.2018 року [PERSON], звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,61 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 05 листопада 2002 року на ім»я [PERSON] на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25 жовтня 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №790 вартістю 29508, 67 грн., яка знаходиться на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Мотивує це, тим що при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку виданий після смерті батька. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є батьками позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, яка належала йому на підставі державного акту серії [NUMBER]. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину, про що свідчить рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 25.05.2012 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Постановою державного нотаріуса Овруцької ДНК від 13.02.2018 року №630/02-31 позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальних дій після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий не за життя останнього. Згідно повідомлення Овруцької ДНК №953/01-16 від 03.03.2018 року, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про відмову від спадщини до контори не зверталися. Згідно повідомлення Овруцької ДНК №1095/02-14 від 15.03.2018 року, після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №99/2018 року, у зв'язку з подачею заяви про прийняття спадщини за заповітом від [PERSON], що проживає в [ADDRESS], та заяви про відмову від спадщини за заповітом від [PERSON], що проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельну ділянку), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved