Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

27.02.2019р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд визнати об`єктом спільно сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] легковий автомобіль RENAULT KANGO 2008 року випуску, тип кузова В, № шасі (кузова,рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] ; визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину цього легкового автомобіля та виділити їй цей легковий автомобіль зі сплатою [PERSON] грошової компенсації в розмірі 1/2 вартості автомобіля, що становить 70380,00грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08.05.2010р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб. У них в шлюбі [INFO] народилась дитина [PERSON] . За час проживання в шлюбі ними набуто спільне майно, а саме: легковий автомобіль RENAULT KANGO 2008 року випуску, тип кузова В, № шасі (кузова,рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] . Відповідно висновку ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» від 14.08.2018р. ринкова вартість автомобіля становить 140 760,00грн. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 07.04.2017р. шлюб з відповідачем розірвано. Вказаним автомобілем відповідач продовжує користуватися одноособово, заперечуючи її право на частку цього автомобіля, відмовляється компенсувати їй частину вартості автомобіля. Враховуючи те, що на її вихованні залишилася спільна дитина, вона має потребу використовувати автомобіль для доведення дитини в школу та на гуртки. За відповідачем зареєстрований ще один автомобіль ВАЗ 21063, який він може використовувати. Тому просить виділити їй автомобіль в натурі з виплатою відповідачеві половини його вартості. Ухвалою від 05.03.2019р. відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідачем подано відзив на позов, у якому він заперечив проти позову. Зазначив, що кожен з подружжя мав свої особисті кошти. Він у 2002р. та 2008р. отримував призові кошти за перемоги у змаганнях, що становило 2000 доларів США. Крім того, в липні 2013р. він продав належний йому автомобіль ВАЗ 21063 товаришеві [PERSON] за 1300 доларів США, хоча перереєстрація автомобіля не відбулася. Вартість спірного автомобіля RENAULT KANGO 2008 року випуску з розмитненням становила 85000 доларів США. Оскільки такої суми у нього не було , він на придбання автомобіля позичив 5000 доларів США у своєї матері [PERSON] , про що є розписка. На час придбання автомобіля в 2013р. позивачка не працювала, а його заробітна плата становила 3000-3500грн. позивачці було відомо про те, що автомобіль купляється частково за його кошти, а частково за позичені кошти. При цьому домовленість була про те, що позику відповідач повертатиме самостійно. Таким чином, спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, а є його особистою власністю. Також звертає увагу на те, що позивачкою при зверненні в суд з цим позовом не внесено на депозитний рахунок грошову компенсацію в розмірі 70380,00грн., яку вона пропонує сплатити відповідачу. Ринкова вартість автомобіля визначена не на час звернення в суд з позовом, а станом на 14.08.2018р. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачкою 09.07.2019р. подано відзив на позов, в якому вона заперечила факт позики грошей у матері відповідача, висловила припущення про підробку наданої відповідачем копії розписки. Зазначила про те, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем вона працювала менеджером у роздрібній торгівлі та отримувала доходи. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила покликаючись з підстав, наведених у відзиві на позов. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши представлені докази, з`ясувавши дійсні обставини справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Статтею 60 СК України закріплено презумпцію спільності майна, набутого подружжям за час шлюбу. За цією статтею майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.05.2010 року. У них в шлюбі [INFO] народилась дитина [PERSON] , яка на даний час проживає з позивачкою. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 07.04.2017р., яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Перебуваючи у шлюбі, подружжя 10.09.2013р. набуло у власність легковий автомобіль RENAULT KANGO 2008 року випуску, тип кузова В, № шасі (кузова,рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований на відповідача [PERSON] . Отже, оскільки вказаний автомобіль придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, він є їх спільною сумісною власністю. Про спільність придбання автомобіля в судовому засіданні підтвердили свідки зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд відхиляє доводи відповідача та його представника про те, що цей автомобіль є особистою власність [PERSON] . При цьому суд керується положеннями ст.57 СК України, яка визначає майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що спірний автомобіль придбаний за особисті кошти відповідача, може вважатися судом його особистою власністю. Відповідачем не надано суду доказів підтвердження отримання ним особистого виграшу на суму 2000 доларів США, оригіналів розписок про отримання позики в сумі 5000 доларів США та про отримання коштів від продажу автомобіля ВАЗ 21063, який надалі залишався зареєстрованим за відповідачем. Враховуючи заперечення позивача та представника щодо достовірності цих документів і ненадання їх оригіналів, ксерокопії розписок не приймаються судом як докази. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, спільне майно сторін - легковий автомобіль RENAULT KANGO 2008 року випуску, тип кузова В, № шасі (кузова,рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] підлягає поділу між ними. Частки сторін у праві власності на цей автомобіль є рівними і становлять по 1/2 частині. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, то спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У даній справі сторони не досягли згоди стосовно поділу спільного сумісного майна - автомобіля. Цей автомобіль знаходиться у користуванні відповідача. Позивачка просить виділити їй автомобіль в натурі зі сплатою відповідачеві грошової компенсації в розмірі 70 380,00грн. відповідно до висновку ТОВ «Інститут незалежної експертної оцінки» від 14.08.2018р. Проте, в порушення вимог ст.71 СК України, нею не внесено на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації вартості половини автомобіля, яку вона пропонує присудити відповідачеві. Томи вимоги позивачки про виділення їй автомобіля в натурі зі сплатою відповідачеві грошової компенсації задоволенню не підлягають. Відтак позов слід задовольнити частково. Враховуючи те, що при зверненні позивачки в суд нею сплачено судовий збір лише за одну позовну вимогу, у задоволенні її позовної вимоги про поділ спільного майна в натурі і виділення їй у власність автомобіля зі сплатою грошової компенсації відмовлено, відшкодуванню сплачений нею судовий збір не підлягає. Водночас, у зв`язку із задоволенням позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у праві власності на майно, з відповідача в доход держави слід стягнути 840,80грн. судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позовних вимог з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу, забезпечення позову та поштових витрат, що становить 2850,70грн. відшкодування. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial