Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

26 січня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 04 травня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Виконавчого комітету Троїцько-Харцизької селищної ради міста Харцизька Донецької області, за актовим записом № 2. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припиненні з серпня 2014 року, позивач з дитиною проживає окремо від відповідача, ніяких стосунків з відповідачем не підтримує, жити разом не збираються через різні погляди на сімейні відносини та обовязки по веденню спільного господарства та вихованню дитини. Позивач вважає, що примирення та подальше спільне життя та збереження сімї неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Спору про розділ майна, яке є спільною власністю, немає. Спору з приводу проживання та виховання дитини немає. За домовленістю син [PERSON] буде проживати з позивачем. Позивач до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що на позовних вимогах наполягає. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення у пресі, та від якого надійшла заява в якій просить справу слухати у його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04 травня 2012 року Виконкомом Троїцько Харцизької селищної ради міста Харцизька Донецької області, за актовим записом № 2 (а.с.4). Від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сімя сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові, довіри та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер. Заяв про надання строку на примирення від сторін спору суду не надходило, відтак за відсутності клопотань від позивача та відповідача, суд вважає за недоцільне надавати строк на примирення. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, врахувавши, що одна із основних засад шлюбу є його добровільність, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного та

Outcome: approved