Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

28.11.2019 року позивач - ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладенні господарського договору, в обґрунтування якого зазначив наступне. До ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшла заява відповідача про приєднання електроустановок певної потужності житлового будинку за адресою: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада. Згідно з даною заявою відповідачем було заявлено величину максимального розрахункового прогнозованого навантаження потужності - 49 кВт. Відповідно до доданого до заяви копії свідоцтва про право власності від 22.10.2014 року № [NUMBER] , відповідач має у своїй власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0568 га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада. Кадастровий номер ділянки: 2320355400:12:001:0117. Згідно з повідомленням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 14.05.2019 року ЗП 061191341762, на земельній ділянці відповідача розпочато будівництво житлового будинку на підставі будівельного паспорту 34, виданого відділом містобудування та архітектури Якиміської райдержадміністрації від 07.10.2016 року. Позивачем на адресу відповідача було направлено проект договору про приєднання до електричних мереж (стандартне приєднання) № 1910-1807. Від відповідача 07.11.2019 року надійшов лист про направлення підписаного зі сторони відповідача договору з протоколом розбіжностей. Згідно з даним протоколом розбіжностей вбачається, що відповідач не згодна з умовами договору, зокрема з: п. 1.3 п. 2.1.1, п. 3.1.1, п. 3.1.2, п. 3.1.3, п. 3.2.5, п. 3.2.6, п. 3.2.7, п. 3.4.2, п. 3.4.3, п. 3.4.4, п. 5.4, п. 7.3.1, п. 7.4.1 договору, та п. 6, п. 8.2, п. 8.4 додатку 1 до договору та з додатком 2 до договору. Позивач вважає, що прийняття пропозиції щодо зміни вказаних пунктів договору, додатку 1 до договору та додатку 2 до договору, призведе до порушення позивачем чинного законодавства в сфері електроенергетики. Також, позивач зазначив, що він змушений звернутись до суду щодо урегулювання розбіжностей, оскільки між позивачем та відповідачем в питанні щодо укладення договору про приєднання до електричних мереж не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Внаслідок обумовлення особливих прав ОСР при наданні послуги з приєднання електроустановок до місцевих (локальних) електричних мереж позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг приєднання електроустановок замовників до локальних (місцевих) електричних мереж (в межах розташування місцевих (локальних) електромереж позивача), а тому в жодній формі не повинен зловживати своїм монопольним становищем на такому ринку. Позивач вважає, що не укладення договору, внаслідок не врегулювання всіх істотних умов, призведе до порушення законних прав та інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго». На підставі вищевикладеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги щодо врегулювання розбіжностей, що виникли при укладені договору про приєднання до електричних мереж № 1910-1807, виклавши п. 1.3 п. 2.1.1, п. 3.1.1, п. 3.1.2, п. 3.1.3, п. 3.2.5, п. 3.2.6, п. 3.2.7, 3.4.2, п. 3.4.3, п. 3.4.4, п. 5.4, п. 7.3.1, п. 7.4.1 договору, п. 6, п. 8.2, п. 8.4 додатку 1 до договору та додаток 2 до договору в редакції ПАТ «Запоріжжяобленерго». А також, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 02.12.2019 року позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 31.01.2020 року позивач надав суду заяву про усунення недоліків разом з документом підтверджуючим сплату судового збору. Ухвалою від 07.02.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Ухвалою суду від 20.01.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси в суді відповідно до довіреності від 12.11.2019 року, довірила представляти [PERSON] , який в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, враховуючи, що під час розгляду справи представник відповідача визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступне. Постановою НКРЕКП № 1415 від 13.11.2018 року, позивачу видано Ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області. Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» позивач набув статусу Оператора систем розподілу (а.с. 27-31). 16.09.2019 року до ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшла заява від [PERSON] про приєднання електроустановок певної потужності житлового будинку за адресою: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада (а.с. 7). Згідно з даною заявою відповідачем було заявлено величину максимального розрахункового прогнозованого навантаження потужності - 49 кВт. Відповідно до доданого до заяви копії свідоцтва про право власності від 22.10.2014 року № [NUMBER] , відповідач має у своїй власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0568 Га, яка розташована за адресою: Запорізька область, Якимівський район, Кирилівська селищна рада. Кадастровий номер ділянки: 2320355400:12:001:0117 (а.с. 12, 13-14). Згідно з Повідомленням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 14.05.2019 року ЗП 061191341762, на земельній ділянці відповідача розпочато будівництво житлового будинку на підставі будівельного паспорту 34, виданого відділом містобудування та архітектури Якиміської райдержадміністрації від 07.10.2016 року (а.с. 15-19). Позивачем на адресу відповідача було направлено проект договору про приєднання до електричних мереж (стандартне приєднання) № 1910-1807 (а.с. 20-22). Від відповідача 07.11.2019 року надійшов лист № б/н від 07.11.2019 року, про направлення підписаного зі сторони відповідача договору з протоколом розбіжностей (а.с. 25). Згідно з даним протоколом розбіжностей вбачається, що відповідач не згоден з умовами договору, зокрема з: п. 1.3 п. 2.1.1, п. 3.1.1, п. 3.1.2, п. 3.1.3, п. 3.2.5, п. 3.2.6, п. 3.2.7, п. 3.4.2, п. 3.4.3, п. 3.4.4, п. 5.4, п. 7.3.1, п. 7.4.1, та п. 6, п. 8.2, п. 8.4 додатку 1 до договору та з додатком 2 до договору. Позивач вважає, що прийняття пропозиції щодо зміни вказаних пунктів додатку 1 до договору та з додатком 2 до договору, призведе до порушення позивачем, чинного законодавства в сфері електроенергетики (а.с. 26). Прийняття пропозиції щодо зміни пунктів п. 1.3 п. 2.1.1, п. 3.1.1, п. 3.1.2, п. 3.1.3, п. 3.2.5, п. 3.2.6, п. 3.2.7, п. 3.4.2, п. 3.4.3, п. 3.4.4, п. 5.4, п. 7.3.1, п. 7.4.1 договору та п. 6, п. 8.2, п. 8.4 додатку 1 до договору та з додатком 2 до договору, призведе до порушення позивачем, чинного законодавства в сфері електроенергетики. Вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини оператора систем розподілу, користувачів системи розподілу та замовників послуги з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок визначено Кодексом систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310. Цей Кодекс встановлює базові системні вимоги, спрямовані на забезпечення надійного функціонування і розвитку системи розподілу. Виходячи з приписів пунктів 4.1.2 Кодексу, ОСР не має права відмовити в приєднанні електроустановок замовника (відповідача) до системи розподілу за умови дотримання замовником вимог цього розділу. Отже, відповідно до п. 4.1.2 Кодексу, між позивачем та відповідачем повинен бути укладений договір про приєднання до електричних мереж. Підпунктом 4.1.2 пункту 4.1 Кодексу встановлено, що послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання, що укладається за типовою формою (додаток 1). Згідно з вимогами ст. 648 ЦК України, зміст договору, укладеного на підставі правового акту органу державної влади, обов`язково для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладені господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Редакція Договору позивача обґрунтовується наступним. 1. Щодо пункту 3.1.1 договору, то відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України, «…… сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.» Пункт 3.1.1 договору в редакції позивача, повністю відповідає пункту 3.1.1 типової форми договору про стандартне приєднання, яка наведена в додатку № 1 до Кодексу. Таким чином, редакція пункту 3.1.1 договору викладена в протоколі розбіжностей відповідача суперечить вимогам Кодексу тому не може бути прийнята позивачем. 2. Щодо пункту 3.1.2 договору, то даним пунктом позивачем було конкретизовано умови договору про приєднання. Так, абзацом 3 пункту 4.2.4 Кодексу передбачено, що у разі необхідності збільшення строку надання послуги із стандартного приєднання через затримку здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (затримка в погодженні власника (власників) або користувача (користувачів) земельної ділянки (земельних ділянок)) ОСР не пізніше 10 календарних днів до закінчення строку надання послуги з приєднання письмового (або в спосіб узгоджений із замовником) повідомляє замовника про збільшення строку проектування на не більше ніж 30 календарних днів (з наданням документального підтвердження причин виникнення затримки). У разі неможливості здійснення ОСР в зазначені строки заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (із причин, не залежних від ОСР) пеня за порушення строків виконання зобов`язання за договором про приєднання на строк здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики не сплачується, а плата за приєднання не підлягає зменшенню. Тобто, пункт 3.1.2 договору в редакції позивача відповідає вимогам пункту 4.2.4 Кодексу. При цьому відповідачем не зазначено будь-яких підстав та не наведено жодних обґрунтувань щодо необхідності виключення пункту 3.1.2 з договору. Таким чином, редакція пункту 3.1.2. договору в редакції позивача повністю відповідає вимогам Кодексу, а тому повинна бути прийнята в редакції позивача. 3. Щодо пункту 3.4.2. договору, то даним пунктом позивач конкретизував умови договору про приєднання. Так, пункт 3.4.2 договору в редакції позивача повністю відповідає вимогам п. 4.2.4 Кодексу, яким передбачено, що замовник має право здійснювати усі можливі заходи в межах чинного законодавства з метою вирішення питання щодо відведення в установленому порядку земельних ділянок для розміщення об`єктів електроенергетики, у тому числі направлення відповідних листів до органів місцевого самоврядування та контролюючих органів, ініціювання проведення узгоджувальних нарад та робочих зустрічей в органах місцевого самоврядування за участю замовника (уповноваженого представника замовника) тощо з метою максимального прискорення здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики. При цьому відповідачем не зазначено будь-яких підстав та не надано жодних обґрунтувань щодо виключення пункту 3.4.2 з Договору. Таким чином, редакція пункту 3.4.2. договору в редакції позивача повністю виповідає вимогам Кодексу, а тому повинна бути прийнята в редакції позивача. 4. Щодо пункту 3.4.4 договору, позивач конкретизував умови договору про приєднання і які повністю відповідають вимогам пункту 4.7.8 Кодексу, яким передбачено, що електроустановки зовнішнього електрозабезпечення замовника, збудовані, реконструйовані чи технічно переоснащені від точки забезпечення замовленої потужності до точки приєднання об`єкта Замовника, є власністю ОСР. При цьому відповідачем не зазначено будь-яких підстав та не надано жодних обґрунтувань щодо виключення пункту 3.4.4 з договору. Таким чином, редакція пункту 3.4.4. Договору в редакції Позивача повністю відповідає вимогам Кодексу, а тому повинна бути прийнята в редакції Позивача. 5. Щодо пункту 7.4.1 договору, яким позивач конкретизував умови договору про приєднання. При цьому, умови зазначені позивачем в пункті 7.4.1. договору повністю консолідуються з вимогами абз. 3 п. 4.2.4 Кодексу, якими передбачено, що у разі необхідності збільшення строку надання послуги зі стандартного приєднання через затримку здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (затримка в погодженні власника (власників) або користувача (користувачів) земельної ділянки (земельних ділянок)) ОСР не пізніше ніж за 10 календарних днів до закінчення строку надання послуги з приєднання письмово (або в спосіб узгоджений із замовником) повідомляє замовника про збільшення строку проектування на не більше ніж 30 календарних днів (з наданням документального підтвердження причин виникнення затримки). У разі неможливості здійснення ОСР в зазначені строки заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики (із причин, не залежних від ОСР) пеня за порушення строків виконання зобов`язання за договором про приєднання на строк здійснення заходів щодо відведення земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики не сплачується, а плата за приєднання не підлягає зменшенню. Відповідачем не зазначено будь-яких підстав та не надано жодних обґрунтувань щодо виключення пункту 7.4.1 з договору. Таким чином, редакція пункту 7.4.1. договору в редакції позивача повністю відповідає вимогам Кодексу, а тому повинна бути прийнята в редакції позивача. 6. Щодо пунктів 1.3 договору та пунктів 6, 8.2 та 8.4 додатку 1 до договору (технічні умови стандартного приєднання). Вимоги, які зазначені позивачем в 1.3 договору та пунктах 6, 8.2 та 8.4 додатку 1 до договору щодо точки приєднання та вимог до електроустановок замовника, які необхідно їй виконати для одержання замовленої потужності, не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері енергетики. При цьому відповідачем не зазначено будь-яких підстав та не надано жодних обґрунтувань щодо внесення змін до пункту 1.3 договору, пункту 6 додатку 1 до договору та включення пунктів 8.2 та 8.4 з додатку 1 до договору. Враховуючи, що відповідач ніяким чином не обґрунтувала в протоколі розбіжностей необхідність внесення змін до пунктів 1.3 договору та пунктів 6, 8.2 та 8.4 додатку 1 до договору, тому редакція таких пунктів викладена в протоколі розбіжностей відповідача не може бути прийнята позивачем. 7. Щодо пунктів 2.1.1, 3.1.3, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7, 3.4.3, 5.4, 7.3.1 договору та додатку 2 до договору, відповідно до ч. 4. ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Позивач пунктами 2.1.1, 3.1.3, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7, 3.4.3, 5.4, 7.3.1 та додатком 2 до договору конкретизував умови договору, а такі пункти направлені на покращення надання замовникам послуги про приєднання та ніяким чином не суперечать чинному законодавству. При цьому відповідачем не зазначено будь-яких підстав та не надано жодних обґрунтувань щодо виключення таких пунктів з договору. Таким чином, редакція пунктів 2.1.1, 3.1.3, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7, 3.4.3, 5.4, 7.3.1 договору та додатку 2 договору в редакції позивача не суперечать чинному законодавству, а тому винні бути прийнята в редакції позивача. Статтею 181 ГК України визначений загальний порядок укладення договорів, відповідно якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. За приписами статті 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини 1 цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму, тощо, у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Відповідно до ч. 7 ст. 181 ГК України, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, то залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. Внаслідок обумовлення особливих прав ОСР при наданні послуги з приєднання ектроустановок до місцевих (локальних) електричних мереж позивач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг приєднання електроустановок замовників до локальних (місцевих) електричних мереж (в межах розташування місцевих (локальних) електромереж позивача), а тому в жодній формі не повинен зловживати своїм монопольним становищем на такому ринку. Таким чином, суд приходить до висновку, що не укладення договору, внаслідок не врегулювання всіх істотних умов, призведе до порушення законних прав та інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго». Згідно з пунктом 3 статті 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 ГК України. Відповідно до ч. 4. ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Таким чином, позивач відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України конкретизував мови договору № 1910-1807 виклавши у ньому п. 1.3. п. 2.1.1, п.3.1.1, п. 3.1.2, п. 3.1.3, п. 3.2.5, п. 3.2.6, п. 3.2.7, 3.4.2, п.3.4.3, п.3.4.4, п. 5.4, п. 7.3.1, п. 7.4.1, та п.6, п.8.2., п.8.4 додатку 1 до договору та додатку 2 до договору привівши у відповідність до вимог Кодексу систем розподілу. Частиною 7 статті 181 ГК України визначено, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення «кого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. Таким чином, оскільки саме відповідач є замовником, який письмово повідомив електропередавальну організацію про намір приєднати до електричних мереж свої електроустановки, тому на підставі вищезазначених норм Кодексу він зобов`язаний укласти договір про приєднання до електричних мереж з ПАТ «Запоріжжяобленерго». Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. На підставі усього вищевикладеного в сукупності, позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладені договору про приєднання до електричних мереж № 1910-1807, з викладенням пунктів (підпунктів) договору, додатку 1 та Ддодатку 2 до нього, по яким виникли розбіжності, в редакції, викладеній в наданому позивачем договору та відповідно, у прохальній частині позовної заяви, підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на корись позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved