Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

28.07.2015 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що позивач згідно кредитного договору № 5259-007/08Р від 01.08.2008р. надав відповідачу1 [PERSON] кредит в національній валюті для своєчасної оплати відповідачем вартості автомобіля, у розмірі 18517,00 дол. США строком до 01.08.2015 року зі сплатою 13,99 відсотків річних. Банк зобовязаний надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобовязаний здійснювати своєчасне погашення частинами кредиту відповідно до графіку, що є невідємним додатком до кредитного договору, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідач1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредитів, та по закінченні кінцевого терміну користування кредитними коштами, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 27.05.2015 року становить 19130,43 долара США та 172\~943,58грн. в тому числі: кредит в розмірі 12960,00грн.; проценти у розмірі 6170,43 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі 172943,58 грн. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладений договір поруки №5259-007/08Р від01.08.2008 р. Термін дії укладеного договору поруки до 01.08.2018 р. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ Правекс-банк заборгованість за кредитним договором у розмірі 12960,00 дол. США та проценти за користування кредитними коштами у розмірі 6170,43 дол. США, пеню у розмірі 172943,58 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти його задоволення, але просив застосувати позовну давність по пені, так як позивач міг звернутися раніше з заявленим позовом. Під час судового розгляду встановлено, що 01.08.2008р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 18517,00 дол. США. Відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та процентами, а саме: 12960,00 дол. США. - заборгованість за кредитом; 6170,43дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 172943,58грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, виходячи з викладеного між сторонами склалися договірні правовідносини, обов'язок по сплаті кредиту залишається не виконаний до цього часу, вимоги позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором відповідач не здійснив, тому позов підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредиту в сумі 19130,43 дол. США. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч.2 ст.533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Згідно з ч.3 ст.533 ЦК використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч.2 ст.192 ЦК). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Отже, у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у ст.1048 ЦК, та при застосуванні ст.625 ЦК. Курс НБУ станом на 20.08.2015 року становить 2206,6173 грн. за 100 долар США, тому сума боргу в гривневому еквіваленті становить 422135,38 грн. Щодо вимог про стягнення пені суд вважає, що в даній частині позов не підлягає задоволенню. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту 10.01.2012р., але банк звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом лише 28.07.2015 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору періодом сплати вважається термін до 10 числа кожного місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами у термін до 10 числа кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань. Згідно ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позовна давність за позовними вимогами спливла і підстав до її поновлення немає, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у вказаній частині. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial