Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

27 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою та просила суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця на її утримання до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 19 вересня 2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину сина [PERSON], 18 квітня 2015 року. З листопада 2015 року сторони припинили подружні стосунки, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач перебуває у тяжкому матеріальному становищі, оскільки знаходиться у декретній відпустці, постійного доходу не має. Відповідач після припинення шлюбних стосунків матеріальну допомогу на утримання її та дитини не надає. Позивач вказує, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та у відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення (а.с. 19). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 18,22), будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2014 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №526665, виданого виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 14 (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 4366 від 20 жовтня 2016 року (а.с. 6). Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років та отримує допомогу при народження дитини в розмірі 860 грн., що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації № 1057 від 18 листопада 2016 року (а.с. 12). Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач стверджує, що відповідач є працездатною особою та працює, однак місце роботи та реальний заробіток приховує, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дружині. Відповідач дані обставини не спростував. Виходячи з наведеного, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним чоловіком, враховуючи матеріальний стан позивачки, яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача, а він може його надавати. Дані обставини справи прийняті судом до уваги і при визначені розміру аліментів на утримання позивачки відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України та суд вважає за можливе стягувати аліменти з відповідача на користь позивача, в межах позовних вимог, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з дня звернення позивачки до суду, тобто з 27 жовтня 2016 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved