Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

27.08.2020 року позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , та просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до її повноліття, тобто до [INFO] . Вимоги мотивує тим, що рішенням суду у 2016 році з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., а в подальшому рішенням суду від 14.03.2018 року розмір стягнутих аліментів збільшено до 1 100 гривень щомісячно. На даний час вона хоче збільшити розмір аліментів, оскільки їх дочка дуже часто хворіє вірусними захворюваннями, а також має хронічне захворювання нирок. Отже вона витрачає багато коштів на лікування дитини. Дитина перебуває на обліку в Обласній дитячій лікарні у м.Одеса з діагнозом пієлонефрит. Окрім цього дочка бажає займатися додатково різними захопленнями, зокрема танцями, але на це необхідно додаткові кошти. Позивачці відомо, що відповідач періодично виїжджає на роботу до Італії, з отриманою ним трудовою візою, а проживає у м.Одеса, де знімає квартиру і також періодично працює, коли не знаходиться в Італії, тому вона просить суд збільшити розмір стягнутих аліментів. Ухвалою суду від 31.08.2020 року по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження. 30.09.2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього 1/4 частини всіх доходів, но не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 08.12.2020 року від позивачки [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнути з відповідача половину витрат, пов`язаних зі станом здоров`я дочки у розмірі 4 255,00 грн. Ухвалою суду від 11.01.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. До суду позивачка [PERSON] не з`явилась. 11.01.2021 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо уточнених позовних вимог своєї позиції не висловив, але не заперечував проти збільшення стягнутих аліментів до 1/4 частини від усіх його видів доходу. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних обставин. Судом встановлено, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 року по справі № 497/1215/17 було збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року. Та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 100 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до 14 листопада 2028 року включно. Це рішення набрало законної сили (а.с.6-8). За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує той факт, що стан здоров`я дочки [PERSON] , [INFO] , погіршився, дитина має хронічне захворювання нірок, тому потребує медичного лікування, проходження відповідних досліджень та перевірки стану її здоров`я, мати періодично звертається до ТОВ «Смартлаб» для надання медичних послуг (а.с.18-45) за що несе матеріальні витрати. Відповідач є працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує, дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області №2364 від 13.08.2020 року (а.с.9), окрім цього відповідач не заперечував проти збільшення розміру аліментів, а також не спростував факт, зазначений позивачкою в позовній заяві, що він виїжджає на заробітки за кордон та має дохід, тому суд вважає за необхідне збільшити розмір стягнутих аліментів визначивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., що буде достатнім для утримання дитини, з врахуванням її стану здоров`я, до повноліття дочки. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, що передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. На підтвердження своїх доводів позивачка надала до суду акти про надані медичні послуги ТОВ «Смартлаб», але акти не є платіжними документами, що підтверджують сплату відповідних коштів, тому ці докази суд не може врахувати, як підтвердження понесення позивачкою відповідних витрат, але ці докази враховані судом при збільшенні розміру стягнених аліментів, як необхідні витрати для перевірки стану здоров`я дитини. Щодо наданою позивачкою квитанції №265 від 18.06.2019 року (а.с.17) про сплату 900 грн., суд зауважує, що платником даної суми є [PERSON] , що не відповідає ПІБ позивачки, а також ПІБ дитини, тому суд вважає її недопустимим доказом та не приймає її до уваги. Тобто позивачкою не надано належних та допустимих доказів понесення нею додаткових витрат та їх розмір, тому суд вважає ці вимоги не обґрунтованими та відмовляє в цій частині позовних вимог. Відповідно до ст.141 ч.6 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial