Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

28 березня 2018 року [PERSON] звернулась до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бенефіс Фешн» на її користь середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2017 по 04.01.2018 у розмірі 8 096,00 грн., посилаючись на те, що при її звільненні з товариства з нею не були проведені відповідні розрахунки по заробітній платі. На виконання вимог ухвали судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 березня 2018 року матеріали позовної заяви [PERSON] були передані на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2018 року зазначений позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 6 червня 2018 року до суду від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує на застосування судом строку позовної давності і просить відмовити у позові повністю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], яка працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бенефіс Фешн» на посаді швачки, наказом № 24-000000068 від 29 вересня 2017 року була звільнена із займаної посади в цей же день за згодою сторін, на підставі ст.36 КЗпП України. 29 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бенефіс Фешн» не провело з позивачем повного розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим товариство заборгувало їй заробітну плату. Остаточну виплату по заробітній платі у сумі 1 591,22 грн. товариство здійснило 04.01.2018, що підтвердилось довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бенефіс Фешн» від 06.06.2018 (а. с. 29). Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16. Встановивши вину відповідача в невиплаті належних позивачеві при звільненні грошових сум, а також те, що виплата вказаних грошових сум не була здійснена під час примусового виконання судового рішення, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] Визначаючи розмір середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, суд приймає наданий позивачем розрахунок. Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до ст.233 КЗПП України, тримісячний строк обчислюється з дня коли позивача дізналась про порушення свого права, який в даному випадку обчислюється з дня повного розрахунку - 04.01.2018. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved