Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

26 серпня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що з 11 жовтня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою і не проживає з позивачем, та дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки в березні 2020 року відповідач залишив сім`ю та з того часу не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Останній є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, отримує пенсію, на утриманні інших осіб не має, атому, просить суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2020 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 10 год. 00 хв. 08 жовтня 2020 року. 25.09.2020 року судом отримано відзив відповідача на позов, у якому [PERSON] позов визнав частково, зазначивши, що з березня 2020 року разом із позивачем не проживає. З того часу надає і буде надавати матеріальну допомогу для дочки. В даний час не працює, отримує пенсію за вислугою років в розмірі 5147 грн., тобто має стабільний дохід. Позивач має постійну роботу, оскільки працює завучем в Травлинській ЗОШ І-ІІ ступеня Шепетівського району Хмельницької області та отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн., молода, здорова людина, матеріальний стан її задовільний. А тому, просить суд призначити аліменти в частці від його доходу в розмірі 25 %. До відзиву надав копію свого пенсійного посвідчення та копії пенсійних посвідчень своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , копії довідок про доходи та склад сім`ї, згідно якої проживає разом з [PERSON] та [PERSON] 05.10.2020 року судом отримано відповідь на відзив, в якій [PERSON] зазначила, що відповідач з березня 2020 року не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки. Вважає, що відповідач здоровий, інвалідності не має, може мати постійну роботу та належним чином надавати своїй дитині належне утримання, на його утриманні інших осіб не має, проживає разом зі своїми батьками, які також отримують пенсію, а тому просить суд стягувати з нього аліменти у визначеному неї розмірі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому та відповіді на відзив, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав, викладених у відзиві, погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 25 відсотків від його доходу, оскільки отримує лише пенсію, інших доходів не має, хворіє, проживає в даний час з батьками, але має намір винаймати житло самостійно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та яке знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в суді, сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 1997 року, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 1997 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка вже повнолітня, та неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2008 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Згідно довідки №1370 від 25 серпня 2020 року, виданої виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дочками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] також зареєстрований по [ADDRESS] , однак фактично проживає по [ADDRESS] . Отже, сторони припинили спільне проживання. Позивач [PERSON] працює вчителем у Травлинській ЗОШ Шепетівського району Хмельницької області, розмір її доходу за період з лютого по липень 2020 року становить 76095 грн. 50 коп., що стверджується довідкою про доходи №86 від 26.08.2020 року, виданою Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. З довідки №3140 1210 5411 0139, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вбачається, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років, за період з січня по серпень 2020 року отримав пенсію в сумі 40954 грн. Вказані обставини також визнані сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. З ч.ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України слідує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 провадження № 61-11325св19. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, ст. 184 Сімейного кодексу України не передбачає використання такого критерію як стабільний дохід платника аліментів при визначенні судом їх розміру та способу стягнення, тому така підстава як стабільний дохід, на який посилається відповідач у відзиві на позов не може бути використана судом при визначенні способу стягнення аліментів і є порушенням застосування вказаної статті. Отже, аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Такий правовий висновок викладений Верховним судом в постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 провадження № 61-22317св19. Оскільки сторонами добровільно не визначено спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, такий спосіб визначається судом на підставі поданої позивачем позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі та суд знаходить такий спосіб стягнення аліментів прийнятним. В той же час, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 01 липня 2020 року пo 30 листопада 2020 року становить 2318 гpн., з 01 грудня 2020 року пo 31 грудня 2020 року становитиме 2395 гpн., часткове визнання відповідачем позову, не надання [PERSON] доказів неналежного стану здоров`я, перебування на його утриманні інших осіб чи інших обставин, які б мали значення при визначенні розміру аліментів, обов`язок утримувати дитину також і матір`ю, оскільки сторони, які є батьками неповнолітньої дитини в рівній мірі несуть обов`язки щодо її виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача. Окрім того, [PERSON] не доведений належними та допустимими доказами заявлений розмір стягуваних аліментів в сумі 3500 грн. на дитину, достатність заробітку (доходу) відповідача сплачувати їх у визначеному нею розмірі. При призначенні аліментів суд враховує також стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, матеріальне становище, стан здоров`я платника аліментів та приходить до висновку щодо їх стягнення у розмірі 1500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, що є наближеним до мінімального гарантованого розміру, визначеного Законом. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього та передбачену законодавством можливість для позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами. За наведених обставин вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне проводити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у визначеному судом розмірі з 26.08.2020 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial