Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

28 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України її батька громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження хутір Власівка, Краснодонський район, Луганська область, який помер [INFO] в місті Луганськ, у віці 72 роки. Встановлення даного факту необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть її батька, оскільки зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 жовтня 2021 року заяву залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі за заявою [PERSON] та призначено справу до судового розгляду на 29 жовтня 2021 року на 13-годину 00 хв. В судове засідання заявниця не з`явилась, подала заяву, в якій просить розглядати дану справу без її участі, заяву підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без участі її представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м. Луганськ (колишня назва Ворошиловград), її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 11). 25 квітня 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до відомостей, що містяться в копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в хуторі Власівка, Краснодонського району, Луганської області (а.с. 13). Отже, заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON] . Відповідно до відомостей, що містяться у свідоцтві про смерть, виданого нелегітимним органом «Жовтневим відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки» від 14 жовтня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Луганськ, Луганської області (а.с. 15). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 1882 від 12 жовтня 2021 року та довідкою про причину смерті до форми № 106/у від 12 жовтня 2021 року № 1882, виданої установою медичного закладу, так званим ГУ «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 8» [PERSON] помер [INFO] у віці 72 роки, причина смерті тромбоемболія артерії, пневмонія (а.с. 16). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або іншими представниками до суду за межами такої території України. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження місто Луганськ є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця хутора Власівка, Краснодонського району, Луганської області, який помер [INFO] в м. Луганськ, Луганської області, у віці 72 роки. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved