Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

27.02.2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту - відповідач) про встановлення факту належності квартири та визнання права власності на спадкове майно за заповітом(а.с.1-3). Так, позивачка просить суд: - встановити факт належності квартири [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 37,8 кв.м, житловою площею 28,0 кв.м. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/7943/19 за позовом [PERSON] до Шабівської СР про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Справу призначено до розгляду (а.с.35-36). Позивачка - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.26). Відповідач - ШабівськаСР в судове засідання не з`явився, але його представник - сільський голова Древаль В.В. подав до суду заяву, згідно якої зазначив, що заперечень та окремих зауважень до позовної заяви [PERSON] не має. Просив справу розглянути за відсутністю представника Шабівськоїсільської ради (а.с.37). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шабівської СРпро встановлення факту належності квартири та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла баба [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 23 (а.с.7). Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.27-28). 25.11.2008 року померлою [PERSON] було зроблено заповідальне розпорядження, відповідно до якого все майно яке належало її за життя, вона заповіла [PERSON] (а.с.12). Позивачка вказує, що після смерті баби вона звернулась до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, про що свідчить нотаріальна відповідь № 15/01-16 від 04.02.2020 року (а.с.25). Факт належності померлій [PERSON] вищевказаної квартири підтверджується технічним паспортом, виданим на її ім`я (а.с.8-10), копією свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1993 року (а.с.14-15), довідкою Шабівської сільської ради № 228 від 26.02.2020 року (а.с.17). За твердження позивачки, до дня смерті бабусі вона мешкала разом з нею за однією адресою, що підтверджується довідкою Шабівською сільською радою № 221 від 26.02.2020 року та актом обстеження побутових умов від 25.02.2020 року (а.с.18). Крім цього позивачка зазначила, що інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частину спадкового майна немає. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду із позовною заявою про встановлення факту належності квартири та визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб. Згідно із ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являється позивачка. Згідно із ч.ч. 1, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання, єдиною спадкоємицею померлої [INFO] [PERSON] , яка претендує на спадщину за заповітом є [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до Шабівської СР про встановлення факту належності квартири та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved