Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

28 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини з 500,00грн. до 2000,00грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2012 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області з відповідача стягувались на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 500,00грн. щомісячно, починаючи з 08.07.2011. З часу ухвалення рішення судом про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно виріс, сину необхідно навчатися, розвиватися і цієї суми аліментів недостатньо, матері самостійно важко утримувати дитину, а позивач є приватним підприємцем та має матеріальну можливість утримувати сина, тож позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2018 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, призначено проведення судового засідання на 20 грудня 2018 року о 11 год. 30 хв. Позивачем подано до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд замість 2000,00грн. стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду відзив на позов та заяву, в яких позов визнав частково, посилаючись на скрутне матеріальне становище, що у нього на утриманні перебуває дружина та ще двоє малолітніх дітей, проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного вікуне заперечував,\~просив судрозглянути справу за його відсутності. Інших клопотань та заяв від учасників до суду не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 017870. На підставі виконавчого листа № 2-3472, виданого 18 червня 2012 року Харківським районним судом Харківської області, 16 серпня 2012 року було відкрито виконавче провадження № 33876587 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) за період з 16.05.2011 по 07.07.2011 та з 08.07.2011 у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] з 16 грудня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (до шлюбу Григоровою) [PERSON]. Від цього шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ВЛ № 328124 та 1-ВЛ № 426466. Син дружини відповідача [PERSON], [INFO], проживає разом з сімєю відповідача та знаходиться на утриманні відповідача. Сімя [PERSON] внесена у реєстр багатодітних сімей Червонозаводського району м. Харкова, що підтверджується довідкою Комітету у справах сімї, молоді та спорту по Червонозаводському району м. Харкова від 30 листопада 2015 року № 314/15. [PERSON] має пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, має відповідне посвідчення серії БС № 164721. Відповідач заборгованості по аліментам не має. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що на даний час грошових коштів, визначених у якості аліментів за вищевказаним виконавчим провадженням № 33876587, об'єктивно недостатньо для утримання дитини на належному рівні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно пунктів 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. ст. 8 , 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. У зв'язку з чим, вищевказаний розмір аліментів на утримання дитини не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно принципів Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її розвитку, освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує потребу малолітньої дитини у належному її матеріальному забезпеченні та вважає за необхідне розмір стягуваних за вищевказаним рішенням суду аліментів збільшити і продовжувати стягувати з відповідача для забезпечення гармонійного розвитку дитини аліменти у твердій грошовій сумі розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно змісту ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У сукупності наведеного, враховуючи, що відповідачем надано суду дані про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, збільшення прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2019 року становить 2027,00 гривень, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані, та підлягають задоволенню, а тому суд збільшує розмір аліментів, визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 22 серпня 2011 року (справа № 635/3472), тож підлягає стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved