Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

28 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, де просить визнати право власності на земельну ділянку площею 11,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлого 26 вересня 2016 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 26 вересня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку площею 11,11 га, яку він за життя заповідав позивачу. Після смерті [PERSON] у визначений законом строк позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що заповіт був складений на користь онука- Матвєєва [PERSON] надати документи, що підтверджують факт родинних відносин, позивач не може, у зв'язку з відсутністю саме таких відносин. Він є онуком дружини спадкодавця [PERSON] та хоча між ними не було родинних відносин, останній вважав його онуком тому склав заповіт саме на нього як онука. Враховуючи, що порушуються спадкові права позивача, він змушений звернутися до суду із даним позовом та просив його задовольнити. Представник позивача в адресованій суду заяві позовні вимоги свого довірителя підтримала та просила справу розглянути за їх відсутності. Відповідач -Новомиколаївська сільська рада Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області свого представника в судове засідання не направила, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа- приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 26 вересня 2016 року (а.с.8). За свого життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 20 липня 2006 року секретарем Новомиколаївської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, відповідно до якого він заповів на випадок своєї смерті все майно, яке на день смерті буде йому належати, у тому числі і земельну ділянку площею 11,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області своєму онуку -[PERSON] (а.с.50). Дослідивши копію спадкової справи за № 75/2016, після смерті [PERSON], який помер 26 вересня 2016 року, судом встановлено, що позивач [PERSON] в передбачений законом шестимісячний строк, звернувся до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Разом з тим йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що заповіт був складений на користь онука- Матвєєва М.А., а позивач не надав документів, що підтверджують факт родинних відносин, у зв'язку з відсутністю саме таких відносин (а.с.42-54,14). Згідно до довідок Новомиколаївької сільської ради Миколаївської області [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO]. На день відкриття спадщини разом з ним проживав [PERSON], який вів з ним спільне господарство та доглядав до смерті (а.с. 15, 36). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 099566, виданого 23 листопада 2004 року на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 30 серпня 2004 року № 391-р, земельна ділянка площею 11,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Полігонівської (в теперешній час-Шевченківської) сільської ради Жовтневого (в теперішній час -Вітовського) району Миколаївської області належить [PERSON] (а.с.17). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Також, за положеннями ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Положення ч.ч.1-4 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя склав заповіт, в якому висловив свою волю щодо розпорядження належним йоому майном, а саме: заповів на випадок своєї смерті все майно, яке на день смерті буде йому належати саме позивачу -[PERSON] Враховуючи, що в інший спосіб, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved