Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

27.04.2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільною заявою в якій просять укладений між ними шлюб розірвати. Заяву мотивують тим, що 08.06.2006 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Заявники зазначають, що не живуть однією сім'єю вже понад п'ятнадцять місяців. Між заявниками відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. Подальше збереження шлюбу вважають не можливим, у зв'язку з чим просили заяву задовольнити. При цьому, у заяві заявники зазначають, що вони домовилися про те, що після розірвання шлюбу дочка до досягнення нею повноліття буде проживати з матір'ю, а також досягли домовленостей щодо щомісячної виплати аліментів батьком, їх розміру, шляхом укладення договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. 29.12.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №5423. Крім того, питання поділу майна між заявниками вирішено за взаємною згодою шляхом укладення шлюбного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. 29.12.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №5424. Заявники в судовому заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та зазначили, що проживають окремо та не ведуть спільне господарство з січня 2014 року. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.06.2006 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що 08.06.2006 року складено відповідний актовий запис №943. Відповідно до договору про сплату аліментів на дитину від 29.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. 29.12.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №5423, заявники між собою дійшли згоди щодо місця проживання та матеріального забезпечення їхньої дочки. Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються зокрема справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Згідно ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі і після його розірвання не будуть порушені особисті та майнові права заявників, чи права їхньої дочки, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні заявниця висловила бажання залишити прізвище чоловіка, яке вона взяла після реєстрації шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved