Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

27 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 22.11.1989 року в с. Кульчини Красилівського району Хмельницької області помер її батько [PERSON], який проживав в [ADDRESS] разом з своєю дружиною, а її матір'ю [PERSON], яка після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, залишившись проживати у вказаному спадковому будинку. 12.10.1990 року [PERSON] все своє майно заповіла їй. [INFO] її матір померла. На підставі вказаного заповіту 28.02.2003 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне матері спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах та грошовий вклад. 26.02. 2015 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , що належав її батькові [PERSON], спадщину якого прийняла її матір [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав на нього. Посилаючись на відсутність у неї документів, що посвідчують право власності її батька [PERSON] на належний йому житловий будинок [ADDRESS] , постановою від 26.02.2015 року державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] позов не визнали. Посилаючись на те, що вони мають право на обов'язкову частку в спадщині їх матері [PERSON], просила відмовити в задоволенні позову їх рідної сестри [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 22.11.1989 року в с. Кульчини Красилівського району Хмельницької області помер батько сторін [PERSON], який проживав в [ADDRESS] разом з своєю дружиною, а їх матір'ю [PERSON], яка після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, залишившись проживати у вказаному спадковому будинку. 12.10.1990 року [PERSON] все своє майно заповіла позивачці. [INFO] матір [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які є сторонами в справі померла. Родинні відносини сторін з спадкодавцями підтверджуються свідоцтвами про їх народження, свідоцтвом про розірвання шлюбу, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про одруження, виписками з погосподарських книг по с. Кульчини Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області за 1961-2001 року, згідно яких позивачка та відповідачі є дітьми спадкодавця. На підставі заповіту спадкодавця [PERSON] від 12.10.1990 року, посвідченого державним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за №129, позивачка 28.02.2003 року звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах та грошовий вклад. 26.02.2015 року позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , що належав її батькові [PERSON], спадщину якого прийняла її матір [PERSON]., але не оформила своїх спадкових прав на нього. Посилаючись на відсутність у позивачки документів, що посвідчують право власності її батька [PERSON] на належний йому житловий будинок [ADDRESS] , постановою від 26.02.2015 року державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Належність спадкодавцю вказаного будинку підтверджується: архівним витягом із протоколу засідання виконавчого комітету Красилівської районної ради народних депутатів від 16 червня 1988 року № 10 , відповідно до якого було постановлено оформити [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] У відповідності із абзацом 2 п. 2 розділу ІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року, під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Відповідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України , якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно із ст. 527 ЦК України УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки Кульчинівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області від 06.10.2015 року №211 після смерті [PERSON] в фактичне управління і розпорядження спадковим майном вступили її дочки [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які є сторонами в цій справі.. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], родове прізвище [PERSON], [INFO], є доньками померлих [PERSON] і [PERSON]. Згідно з довідкою управління Пенсійного фонду України у Красилівському районі № 533 від 21.03.2015 року на час відкриття спадщини, відповідачка [PERSON] перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Красилівському районі і отримувала пенсію за віком. 17 вересня 1971 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] на день відкриття спадщини була пенсіонеркою. Статтею 535 ЦК УРСР встановлено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Відповідно з абзацом 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Таким чином, відповідачі, як непрацездатні діти спадкодавця [PERSON], мають право на обов'язкову частку у спадщині. Як слідує з пояснень сторін, довідок Кульчинівської сільської ради № 361 і № 352 від 17.08.2015 року достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] разом фактично прийняли спадщину, так як з 2001 року користуються та опікуються спадковим майном. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають право на обов'язкову частку в спадщині та прийняли її фактично суд вважає, що останні нарівні з позивачкою [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON]. Їх частки у спадковому майні, якби вони спадкували за законом були б рівними та становили по 1/3 частині спадкового майна для кожної з них. Так як спадкоємство здійснюється за заповітом, відповідачі мають право лише на обов'язкові частки, які становлять по 2/3 частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Дві третіх частки від 1 / 3 частини становить 2/ 9 частини ( 1/3 х 2/3= 2/9). Отже, відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають право кожна на 2/9 частини житлового будинку з надвірними будівлями , що розташований по [ADDRESS] При підрахунку частки [PERSON] шляхом віднімання від цілої частки 9 по 2/9 частини кожної з відповідачок, отримуємо 5 / 9 частин житлового будинку з надвірними будівлями ( від 9 - 2/9 - 2/9= 5/9). Отже, [PERSON] має право на 5/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи встановлені судом обставини, позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial