Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

28 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання прав на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом, що розташовані за адресою: вулиця Польова, 78, село Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області. В своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що після смерті її матері [PERSON], яка померла 25 липня 2007 року, відкрилася спадщина. На момент смерті спадкодавець розпочав приватизацію земельних ділянок: перша площею 0,15 гектара, для обслуговування житлового будинку з господарським будівлями, друга площею 0,35 гектара, для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою: вулиця Польова, 78, село Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області. Позивач прийняв спадщину після померлої особи, але йому було відмовлено в завершенні приватизації, тому позивач просив суд визнання за ним прав на завершення приватизації земельних ділянок, які належали спадкодавцеві. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 59). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Великобагачанського району Полтавської області надіслав до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без участі представника відповідача, заперечень не подав (а.с. 55, 58). Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, до суду не прибула, заперечень та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надіслала (а.с. 52). Суд, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. [PERSON], за життя, рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 27 березня 1997 року, протокол №3, передано у приватну власність дві земельні ділянки: одна площею 0,15 гектара для обслуговування житлового будинку, друга площею 0,35 гектара для ведення особистого підсобного господарства, адреса розташування земельних ділянок: вулиця Польова, 78, село Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 12, 15). Окрім зазначеного рішення, за життя [PERSON] інших документів не виготовила, що вказує не те, що спадкодавець за життя розпочав приватизацію земельних ділянок але не завершив. 25 липня 2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на зазначене вище спадкове майно (а.с. 13). Позивач [PERSON], донька спадкодавця (а.с. 7, 8), є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину після померлої шляхом подання заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 31-35). Постановою державного нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані за адресою: вулиця Польова, 78, село Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області, після померлої, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу (а. с. 14). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно з приписами п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Абзацом 2 п.1 розділу X «Перехідних положень» Земельного Кодексу України передбачено, що рішення про передачу громадянам України у приватну власність земельних ділянок є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта (свідоцтва) про право власності на землю на ім'я спадкоємця. (пункт 1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Суд зазначає, що оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації спірної земельних ділянок за адресою: вулиця Польова, 78, село Коноплянка Великобагачанського району Полтавської області, одна площею 0,15 гектара для обслуговування житлового будинку, друга площею 0,35 гектара для ведення особистого підсобного господарства, які безоплатно передані у приватну власність померлій [PERSON], згідно рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 27 березня 1997 року, протокол №3, до спадкоємця, позивача по справі, переходить право на отримання свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельну ділянку шляхом приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Outcome: approved