Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

28 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому Державних актів на право приватної власності на землю, виданих 29.07.1993 року Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області на ім`я [PERSON] . У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що у вищезазначених актах його прізвище та по батькові вказано як « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно, що не відповідає даним його паспорту, в якому прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] ». В зв`язку з вказаними помилками в державних актах він не може належним чином розпоряджатися земельними ділянками, тому змушений звернутися до суду для встановлення вищезазначеного факту. У судове засідання [PERSON] не з`явився, суду надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити заяву. У судове засідання представник Снігурівської міської ради не з`явився, суду надали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] .. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 29 липня 1993 року головою Кобзарцівської сільської ради народних депутатів видано державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , відповідно до якого останньому передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,25 гектарів, розташована на території с.Кобзарці Кобзарцівської сільської ради народних депутатів для обслуговування житлового будинку /а.с.6-7/. 29 липня 1993 року головою Кобзарцівської сільської ради народних депутатів видано державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , відповідно до якого останньому передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,1439 гектарів, розташована на території с.Кобзарці Кобзарцівської сільської ради народних депутатів для ведення особистого підсобного господарства /а.с.8-9/. Згідно паспорту громадянина України, виданого 05 грудня 1997 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] » /а.с.4/. За таких обставин, заявник не має можливості довести той факт, що він є тією особою, яка вказана в державних актах на право приватної власності на земельні ділянки. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. Таким чином, так як вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і оскільки вони мають для нього юридичне значення, то даний факт підлягає встановленню. Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved