Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

26 червня\~2014 року [PERSON] звернувся\~до суду з позовом до [PERSON],\~в якому, з у урахуванням уточнень, просив стягнути неустойку по сплаті аліментів у сумі 58191,61грн., а також 50% вартості навчання в компютерній академії «Шаг» у розмірі 9165,00грн., посилаючись на те, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2000 року по 28 жовтня 2008 року. Від шлюбу є малолітня дитина\~син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з ним,\~а\~відповідач переїхала проживати в інше місце і з того часу долею сина не цікавиться, його вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не дає. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 березня 2009 року з [PERSON] на його користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 233 грн.\~щомісячно, починаючи з 14 листопада 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на це,\~відповідач від дня ухвалення рішення судом злісно ухиляється від сплати аліментів, у звязку з чим рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.06.11р. стягнуто заборгованість по аліментам за період з 14.11.08 до 22.02.11р. та неустойку за прострочення сплати аліментів за цей період. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10.10.12 р. збільшено розмір аліментів з 233,00грн. до 488,00грн., починаючи з 22.10.12р. і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань утворилася заборгованість, яка була сплачена під час судового розгляду справи, але не були сплачена неустойка, а також додаткові витрати на навчання в компютерній академії «Шаг» які позивач, з підстав, передбачених статтями 185, \~196 СК України, просив стягнути з відповідачки. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви, з урахуванням поданих уточнень, підтримали, просили позов задовольнити, надали пояснення відповідно до викладеного вище. Відповідач до залу судового засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно належним чином. Представник відповідача позов не визнав, вказав, що розмір аліментів було збільшено без відома відповідача, у звязку з чим відповідне рішення суду було переглянуто і розмір аліментів зменшено, заборгованість по сплаті аліментів погашена в повному обсязі під час розгляду справи, подав заяву про застосування позовної давності, у звязку з чим вважав, що немає правових підстав для стягнення неустойки. В частині витрат на навчання вважав необхідним в позові відмовити, оскільки відповідач не має можливості такі витрати нести в силу її матеріального становища, крім того вважав, що такі витрати враховані судом під час вирішення питання щодо збільшення розміру аліментів. Суд, вислухав сторони, їх представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані доказі, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] з 18 березня 2000 року по 28 жовтня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є малолітній син [PERSON], [INFO], який за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 жовтня 2008 року залишений і мешкає по теперішній час з позивачем. На утримання дитини рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 березня 2009 року з відповідачки на користь позивача з 14 листопада 2008 року стягнути аліменти в розмірі 233 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 жовтня 2012 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача до 488,00грн. Однак, за заявою відповідача дане заочне рішення було скасовано і рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02 квітня 2015 року розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] збільшено до 450,00 грн. (а.с.67-68). Матеріалами справи підтверджується, що позивач від представника відповідача отримав грошові кошти у сумі 12702,25грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам за період з лютого 2011року по серпень 2012 року з розрахунку 233,00грн. на місяць, а також з серпня 2012 року по травень 2015 року з розрахунку 450,00грн. на місяць (а.с.69). Як свідчить розписка, складена позивачем, отримання суми заборгованості відбулося 14 травня 2015 року, що підтверджує несвоєчасну сплату аліментів відповідачем і наявність правових підстав для стягнення неустойки відповідно до статті 196 СК України. Оцінюючи вимоги позивача щодо розміру неустойки суд вважає, що відповідач не був обізнаний з судовим рішенням щодо збільшення розміру аліментів до 488,00грн., яке в подальшому було переглянуто із зменшенням розміру аліментів до 450,00 грн., що вбачається також і з відповіді відділу ДВС Чугуївського МРУЮ від 07.08.15 року №02-34/13607, згідно якого розрахунок заборгованості станом на 01.01.14 року було отримано представником відповідача 16 січня 2014року (а.с.120). Відповідно до ч. 1\~ст. 196 СК України\~та розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні заборгованості з вини особі, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у формі пені за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, настання наслідків у вигляді неустойки при заборгованості за несвоєчасну сплату аліментів можливе лише за наявності вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти. Оскільки відповідач не була обізнана з рішенням суду щодо збільшення розміру аліментів, то в частині вимог щодо стягнення неустойки за збільшеним розміром аліментів належить відмовити, оскільки вина відповідача за такою заборгованістю не є доведеною. Натомість відповідач була обізнана з рішенням суду щодо стягнення з неї аліментів у розмірі 233,00грн, про що свідчить й рішенням апеляційного суду Харківської області від 22.06.11р. (а.с.9). Тому суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача неустойки з розрахунку розміру аліментів у сумі 233,00 грн. за період з 23 лютого 2011 року по 30 січня 2014 року з огляду на те, що з даним розміром аліментів відповідач була належним чином обізнана, однак відповідне судове рішення належним чином не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем за вказаний період (а.с.6), а також долученою до матеріалів справи вищеозначеною розпискою позивача про отримання суми заборгованості по аліментам за відповідний період. Суд враховує, що відповідно до наданих державним виконавцем відомостей відповідач частково сплачувала аліменти: у квітні 2011року 100,00грн., у травні 2012 року 550,00грн., у вересні 2012року 400,00грн., у лютому 2013 року 50,00грн., у березні 2013 року 100,00грн., у травні 2013 року 500,00грн., у серпні 2013року 200,00грн., у вересні 2013 року 200,00грн. Інших відомостей щодо сплати аліментів у вказаний період суду не представлено і представник відповідача зазначений порядок оплати та виплачені суми в судовому засіданні не спростував. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, необхідно з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення з огляду на заявлені позивачем вимоги, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Тобто пеня за сплату аліментів має обраховуватись за формулою: N*0,01*X, де N\~накопичена заборгованість за попередній місяць, 0,01 -1% від простроченої суми, Х\~загальна кількість днів прострочення сплати аліментів. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13. Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 23 лютого 2011р. по 30.01.14р. з урахуванням необхідності оплати аліментів до 14 числа кожного наступного місяця становить загалом 37500,52грн. і складається з неустойки за відповідні періоди : лютий 2011р. 233 х0,01 х1073 =2500,09грн., березень 2011р. 233х0,01х1054 =2455,82грн., квітень 2011р. 133 х0,01х1023 = 1360,59грн., травень 2011 233х0,01х993 = 2313,69грн., червень 2011 233х0,01х962 =2241,46грн.,липень 2011 233х0,01х932 = 2171,56грн., серпень 2011 233х0,01х 901 =2099,33грн., вересень 2011 233х0,01х870 =2027,10грн., жовтень 2011 233х0,01х840 = 1957,20грн., листопад 2011 233х0,01х809 =1884,97грн., грудень 2011 233х0,01х779 = 1815,07грн., січень 2012 233х0,01х748 = 1742,84грн., лютий 2012 233х0,01х717 =1670,61грн., березень 2012 233х0,01х688 = 1603,04грн., квітень 2012 233х0,01х657 = 1530,81грн., липень 2012 149х0,01х566 = 843,34грн., серпень 2012 233х0,01х535 =1246,55грн., жовтень 2012 66х0,01х474 = 312,84грн., листопад 2012 233х0,01х443 = 1032,19грн., грудень 2012 233х0,01х413 =962,29грн., січень 2013 233х0,01х382 = 890,06грн., лютий 2013 (233-50)х0,01х351 =642,33грн., березень 2013 (233-100)х0,01х323 = 429,59грн., квітень 2013 233х0,01х292 = 680,36грн., липень 2013 199х0,01х201 =399,99грн., серпень 2013 33х0,01х170 = 56,10грн., вересень 2013 33х0,01х139 =45,87грн., жовтень 2013 233х0,01х109 = 253,97грн., листопад 2013 233х0,01х78 =181,74грн., грудень 2013 233х0,01х48 =111,84грн., січень 2014 (станом на 30. 01. 14р.) 233х0,01х16 =37,28грн. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб суду не представлено. Оцінюючи матеріальний стан [PERSON] суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач згідно договору оренди від 02 травня 2009 року орендує трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Орендна плата за дану квартиру з 02.05.09р. по 01.05.2012 року становила 2000,00грн. на місяць, а з 02.05.12року 2500,00грн. на місяць. Відповідно до наданої орендодавцем [PERSON] заяви така орендна плата внесена орендарем в повному обсязі, претензій щодо неналежного виконання орендарем відповідачем по справі своїх зобовязань орендодавець не має (а.с.101,107-109). Таким чином, суд зазначає, що [PERSON] в повному обсязі виконувала свої зобовязання за договором оренди житла трикімнатної квартири в центральній частині міста Харкова, натомість зобовязань щодо оплати аліментів, які фактично становлять десяту частину від розміру орендної плати, відповідач належним чином не виконувала. За таких обставин суд не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки вважає, що відповідач мала можливість сплачувати визначений судом розмір аліментів, у тому числі й за рахунок зменшення орендної плати за умови оренди житла меншої вартості. Вимога відповідачки та її представника про застосування по даному спору спеціальної позовної давності, що передбачена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд вважає безпідставними, оскільки дані правовідносини виникли не із майнових, а із сімейних відносин. Згідно із ч. 1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Kодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність. Отже, заява представника відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. Згідно до\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається рішенням суду, з урахуванням обставин що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як свідчать матеріали справи [PERSON] з 10 вересня 2012 року проходить підготовку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Компютерна академія Шаг» (а.с.15). Позивач, з урахуванням поданих уточнень, просить стягнути 50% плати за навчання у сумі 9165 грн. В судовому засіданні встановлено, що підготовка [PERSON] в товаристві з обмеженою відповідальністю «Компютерна академія Шаг» з відповідачем не узгоджувалася. Належних доказів того, що витрати на таку підготовку викликані особливими обставинами суду не надано. Суд приймає до уваги, що відповідачка виконує свій обов'язок щодо утримання дитини за рішенням суду про сплату аліментів, розмір яких збільшено до 450,00 грн. на місяць, а її участь у додаткових витратах на дитину, яка передбачена\~ст. 185 СК України, може бути обумовлена лише витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), до яких плата за підготовку в товаристві з обмеженою відповідальністю «Компютерна академія Шаг» не належить. Тому в задоволенні вимог в цій частині суд вважає за необхідне відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial