Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

28.08.2020 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 18630 грн. 13 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 22.11.2017, з яких: 13727 грн. 83 коп. заборгованість за кредитом (за простроченим тілом кредиту); 4902 грн. 30 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 22.11.2017, згідно з якою йому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який у подальшому було збільшено до 21500 грн. У порушення умов договору відповідач\~\~не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та відсотками за його користування на загальну суму 18630 грн. 13 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн.. Відповідно до інформації, що надійшла до суду 10.09.2020 з відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради, [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації з 10.09.2018 за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання. За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України в Дніпропетровській області, що надійшли до суду 30.09.2020 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 14.09.2018 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 9 ст. 28 УПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). З урахуванням\~положень ч.11 статті 128 ЦПК України судом здійснено виклик відповідача через оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України. В зв`язку з відпусткою судді розгляд справи 03.11.2020 не відбувся. Відповідач 15.12.2020 у судове засідання повторно не з`явився, його виклик здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до\~ч.11\~статті 128\~ЦПК України\~з опублікуванням\~оголошення про\~виклик відповідач\~вважається повідомленим\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи в його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. [PERSON] (далі відповідач) звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22.11.2017 (а.с. 12). Ця заява містить персональні дані [PERSON] , проте в ній відсутні будь-які інші відомості, зокрема щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти та її вид), умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, пені та штрафів. Але в цій заяві вказано, що відповідач підписанням даної анекти-заяви згідно зі ст.634 ЦК України повністю приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом із пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяги з протоколів №44 від 07.09.2017 і №48 від 05.10.2017 засідання правління, якими затверджено зміни та доповненнями до них (а.с.13-59, 60, 61). Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 22.07.2014, термін дії 02/18; № [NUMBER] , дата відкриття 22.11.2017, термін дії 09/21; № [NUMBER] , дата відкриття 26.05.2018, термін дії 11/21 (а.с. 11). З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] вбачається, що 22.11.2017 відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та 22.11.2017 встановлено кредитний ліміт 15000 грн. За період з 22.11.2017 по 02.01.2020 відбувалось збільшення та зменшення кредитного ліміту, зокрема 26.05.2018 збільшено кредитний ліміт до 12500 грн., а також 21.08.2019 зменшено кредитний ліміт до 14309,20 грн., 28.08.2019 зменшено кредитний ліміт до 13610 грн. та 02.01.2020 зменшено кредитний ліміт на 0,00 грн. (а.с.10). З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 22.11.2017 по 01.06.2020 вбачається, що 22.11.2017 на картковий рахунок № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000 грн., та з 25.11.2017 розпочався рух коштів по кредитній картці (а.с.70-77). На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором №б/н від 22.11.2017, згідно з яким станом на 15.06.2020 заборгованість відповідача складає 18630 грн. 13 коп., з яких:\~13727 грн. 83 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4902 грн. 30 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.6-9). Таким чином, відповідач [PERSON] , отримавши кредитні кошти, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту належним чином не виконав, у повному обсязі кредит не сплатив. Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати кредиту за Кредитним договором № б/н від 22.11.2017 позивачем доведено, зокрема щодо заборгованості по простроченому тілу кредиту, яка станом на 15.06.2020 становить 13727 грн. 83 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 22.11.2017 процентна ставка, її розмір, порядок нарахування не зазначені. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові: заборгованість за простроченими відсотками, посилаючись на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частини спірного договору. При цьому доказів на підтвердження того, що саме з цим Витягом з Умов та правил відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів та саме у зазначеному в цих документах розмірі, що додані банком до позовної заяви, не доведено. Правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (22.11.2017) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25.08.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливих для задоволення позову. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 2-4 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною 6 статті 81\~Цивільного процесуального кодексу\~України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За письмовим клопотанням позивача суд оглянув офіційний веб-сайт позивача, однак при цьому факт ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг судом не встановлено. Відтак, суд дійшов висновку про не доведення позивачем, що саме надані ним Умови та правила є складовою кредитного договору і що саме ці Умови і правила відповідач мав на увазі, підписуючи Анкету-заяву\~про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.А тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у заявленому розмірі\~станом на 15.06.2020\~відсутні. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 22.11.2017 у розмірі 13727 грн. 83 коп.. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 13727 грн. 83 коп. заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1548 грн. 88 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial