overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

28.10.2014 [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, якою просить суд визнати недієздатною [PERSON], [INFO]. В обґрунтування зазначених вимог зазначив, що він разом зі своєю дружиною [PERSON] проживає в [ADDRESS]. [PERSON] страждає на психічне захворювання. Останнім часом її психічний стан погіршився, поведінка стала повністю неадекватною, дії незрозумілими, річ плутаною. Його дружині був поставлений діагноз - атеросклероз судин головного мозку з слабоумством, у зв'язку з чим вона була поставлена на облік в психіатричному кабінеті. Рішенням міжрайонної психіатричної МСЕК його дружині 22.09.2014р. була встановлена перша група інвалідності. Вона неодноразово перебувала в стаціонарне відділення психіатричної лікарні, але курси лікування бажаного результату не принесли. В зв'язку з цим виникла необхідність у визнанні її недієздатною для чого необхідне рішення суду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити. Заінтересована особа виконавчий комітет Вишеньківської сільської ради Бориспільського району надала суду заяву в якій проти задоволення заяви не заперечує та просить справу слухати у відсутність їхнього представника. Суд дослідив, оцінив та проаналізував в сукупності всі матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованим і таким, що підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини із яких вбачається, що 22.11.1935р. в м.Тверь, Росія народилася [PERSON], що підтверджується копією паспорту (а.с.5). З даних довідки Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району від 10.10.2014р. (а.с.8) слідує, що остання проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживає її чоловік [PERSON], який здійснює догляд за нею. Згідно даних довідки до акту МСЕК сер.КИО-І № 0431782 (а.с.7) [PERSON] встановлено 1-у групу інвалідності з 22 вересня 2014 року довічно. З даних консультативного висновку КЗ КОР «Обласного психіатрично-наркологічного медичного об'єднання» від 12.03.2014 року [PERSON] поставлений діагноз - атеросклероз судин головного мозку з слабоумством у зв'язку з чим потребую постійного стороннього догляду (а.с.9,10). З висновку акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №424\\16 ц від 21 січня 2015 року (а.с.27) слідує, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання - судинну деменцію. За своїм психічним станом остання, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.240 ЦПК України судові витрати пов'язані з провадженням справи про визнання особи недієздатною відносяться на рахунок держави. На підставі ст. 39 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

28.10.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від усіх доходів щомісячно. Позовні вимоги мотивовані тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем, спільна дитина знаходиться на її утриманні, що потребує значних матеріальних затрат, які позивач сама здійснювати не спроможна. Відповідач проживає окремо та добровільну допомогу доньці не надає, що стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні сторони були відсутні, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач вимоги, викладені в позові підтримала, відповідач позов визнав, в повній мірі усвідомлюючи свій обов'язок участі в утриманні дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом установлено, що з 05.08.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.08.2013. В період вказаного шлюбу, [INFO] у сторін народилась дитина син [PERSON], про що Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 206 року травня місяця 03 числа зроблено відповідний актовий запис за №1142. В даний час дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних фінансових затрат, які позивач самостійно здійснити не спроможна, добровільну допомогу відповідач не надає, проживає окремо від сім'ї, має постійне джерело прибутку. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Таким, чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

28.10.2014 до Заводського районного суду надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача - [PERSON] аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення спільною дитиною - донькою [PERSON], трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що після припинення фактичних сімейних стосунків з відповідачем, спільна дитина знаходяться на її утриманні. В даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в зв'язку з чим не може працювати. Інші доходи, крім соціальних виплат по догляду за дитиною відсутні. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач, повідомлений про розгляд справи згідно вимог ЦПК, в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Врахувавши думку позивача, висловлену в заяві про розгляд справи без її участі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

28.10.2014 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.11.2012 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого народилась донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, втрата можливості спокійно спілкуватись та постійні сварки, подружні стосунки припинені, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. У судове засідання сторони не з'явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, представник відповідача [PERSON] позов визнала, обидві сторони примирення вважають неможливим. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 02 листопада 2012 року у виконавчому комітеті Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 02.11.2012 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 20). Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

28.10.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до АГК «Север-4», Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на гараж [NUMBER], площею основи 19,2 кв.м., з оглядовою ямою, площею онови 1,4 кв.м. та погрібом, площею основи 12,1кв.м., що розташований в блоці № 17 автогаражного кооперативу «Север-4» м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області. В обґрунтування вказує, що згідно реєстраційного посвідчення за № 762 від 27.021981 року, [PERSON] належить гараж [NUMBER] в блоці № 17, що розташований в авто гаражному кооперативі «Север-4». Згідно попереднього договору щодо укладання договору оренди від 16.01.2014р. земельна ділянка, на якій знаходиться кооператив «Север-4» є в користуванні кооперативу до укладання основного договору протягом трьох років з дати підписання попереднього договору. В теперішній час, він має намір розпорядитися належним йому гаражем, борги по внесенню пайових внесків відсутні, але у вчиненні нотаріальних дій йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на гараж. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в свою відсутність та про підтримання позову. Відповідач - Виконавчий комітет Тернівської районної у місті Ради м. Кривого Рогу направив до суду відгук про згоду з позовом та розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник відповідача АГК «Север-4» в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника кооперативу. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Належність позивачу гаражу підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини регулюються ст. 319,331 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Згідно п.6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р., у разі повного внесення пайових внесків за гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності гараж. Оскільки у позивача відсутній борг по внесенню пайових внесків за гараж,а.с.23, суду надано всі належні докази для вирішення питання про визнання права власності на гараж [NUMBER] в блоці № 17 в АГК «Север-4», з чим погодилися відповідачі, то позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.319, 331 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

28.10.2014 р. [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду з зазначеним позовом (а.с.2), в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачка надала заяву, в якій підтримала позов та просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 12). Відповідач надав заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі та заявив клопотання про розгляд справ у його відсутності (а.с. 13). Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності сторін. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти: Сторони знаходяться у шлюбі з 31.07.2010 р. (а.с.6), мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка мешкає з позивачкою. Сторони не досягли домовленості з питання утримання дитини. Матеріальний та сімейний стан відповідача, його стан здоровя дозволяють йому здійснювати допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд бере до уваги визнання відповідачем позову (а.с. 13). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

28.10.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 05.10.2012 р. з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки, тому з квітня 2014 р. проживають окремо. Спору про поділ майна не виникає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з’явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05 жовтня 2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянськ реєстраційною службою Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 391 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між подружжям припинені у квітні 2014 р.. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з’ясував, що подружжя тривалий час проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна не виникає, а питання утримання дітини вирішено. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дітини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

28.10.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем спільно не проживає, дитина залишилася проживати з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся належний належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації. Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини ( а.с.3). Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що позивач просить стягнути аліменти у мінімальному розмірі, передбаченому чинним сімейним законодавством, суд, в інтересах дитини, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім цього з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

28.10.2014 р. до суду заявлено позов, в якому позивач просить суд зобов'язати [PERSON] відшкодувати [PERSON] завдану йому майнову шкоду шляхом передачі нових непошкоджених двох листків плоского шиферу; вказана шкода заподіяна відповідачем його необережними діями 10.09.2014 р. під час ремонту на житловому будинку [PERSON] водостоків з використанням драбини, таким чином було пошкоджено два листи плоского шиферу на належному [PERSON] паркані; також просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. 22.09.2014 р. [PERSON] з цього приводу звертався до Гайсинського РВ із заявою, проте проведеною перевіркою старшим дільничним інспектором Гайсинського РВ Косенком В.Б. було встановлено, що 10.09.2014 р. [PERSON] під час виконання ремонту у власному подвір'ї ([ADDRESS]) з необережності пошкодив два листа плоского шиферу із паркану, який належить [PERSON], в діях [PERSON] відсутній склад злочину, оскільки умислу на пошкодження майна [PERSON] не мав. Позивач в судове засідання не з'явився, просив позов розглянути у його відсутність, вимоги позову просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча належно був повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотань не заявляв. З'ясувавши позиції сторін, дослідивши надані ними докази, суд визнає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Встановлено, що 10.09.2014 р. [PERSON] під час виконання ремонту у власному подвір'ї ([ADDRESS]) з необережності пошкодив два листа плоского шиферу із паркану, який належить [PERSON], жителю [ADDRESS], добровільно заподіяної шкоди не усунув, що змусило [PERSON] звернутися до суду. Зазначені правовідносини регламентуються: - ч.1 ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; - ст.. 1192 ЦК України, згідно з якою суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі. Оскільки, необережними діями [PERSON] 10.09.2014 р. під час ремонту ним на своєму житловому будинку водостоків драбиною пошкоджено два листи плоского шиферу на належному [PERSON] паркані, чим заподіяно позивачу матеріальної шкоди в сумі 296 грн., суд вважає, що необхідно зобов'язати відповідача завдану позивачу майнову шкоду відшкодувати в натурі шляхом передачі нових непошкоджених двох листків плоского шиферу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу адвоката в даній справі в сумі 600 грн.00 коп. згідно квитанції адвоката [PERSON] (а.с.4) та витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

28.10.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2011 р. він уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №174. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, сторони не можуть знайти взаєморозуміння, на ґрунті чого виникають сварки та скандали. Позивач вважає, що сім'я розпалася і відновлювати стосунки він не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернувся в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, судові витрати просив залишити за ним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Фактично їх сім'я вже не існує, тому суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки це не сприятиме збереженню сім'ї. Таким чином, з викладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved