Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

27.06.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача і потребує матеріальної допомоги від батька. Батьком дитини є [PERSON] - відповідач у справі. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дочки, тому змушена звернутися до суду із вказаною позовною заявою, про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на її утримання. Просить стягувати із відповідача аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON], до досягнення нею повноліття та 1000 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення трьохрічного віку їх спільною донькою. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за її позовом провести у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 22). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, проте через канцелярію суду подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 16). Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25.10.2017 року Літинським районним відділом ДРАЦС, актовий запис № 103, батьками [PERSON], 27.09.2017 р., зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с .5). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області 14.06.2018 за № 120, [PERSON], [INFO], мешкає в [ADDRESS] та до складу її сім'ї входить дочка - [PERSON], [INFO]. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності з ч.ч.2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачкою надано належні докази, якими підтверджується проживання з нею її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Одночасно зазначена обставина не оспорювалась стороною відповідача. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, визнання позову відповідачем, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, дружини, непрацездатних батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитинислід визначити в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи їх стягнення з дня звернення позивача до суду з цим позовом (27.06.2018 р.) і до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом враховано, що відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, на день ухвалення рішення становить 1559 гривень, тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на день ухвалення рішення становить 799 грн. 50 коп. Також суд приходить до висновку, що аліменти на утримання позивача, з якою проживає дитина, слід визначити щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Згідно зі ст.ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60коп. (по 704 грн 80коп. за кожну вимогу позивача).

Outcome: approved