Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

29.01.2016р. до суду надійшов позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н від 11.02.2013 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», склав між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. В свою чергу ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Станом на 30.11.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, 30.11.2015 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору від 11.02.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 14503,82 грн., яка складається з: - 7598,11 грн. заборгованість за кредитом; - 5038,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -666,85 грн. штраф (процентна складова). На час звернення до суду із позовом відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за кредитними договорами не погашає, що спонукало позивача звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі та підтримав позовні вимоги в повному обсязі (а. с. 38). Відповідач в судове засідання також не зявилася, надала суду письмову заяву про неможливість явки в судове засідання, про розгляд справи за її відсутності та визнання позову в повному обсязі ( а.с.44). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н від 11.02.2013 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с.5-6). Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг ( а.с.24). Крім того, власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми позову (а.с.27). Станом на 30.11.2015 року за відповідачем по укладеному з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору від 11.02.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 13836,97 грн., яка складається з: - 7598,11 грн. заборгованість за кредитом; - 5038,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина) ( а.с.4). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим вимоги банку про стягнення з боржника окрім вказаних штрафу (процентної складової), як це передбачено умовами та правилами позивача надання банківських послуг та споживчого кредиту, не ґрунтуються на законі. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача фіксованого штрафу та штрафу, нарахованого у відсотку від суми заборгованості свідчать про безпідставне застосування до боржника подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1\~ст. 61 Конституції України\~та ч. 3\~ст. 509 ЦК, згідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, умова кредитного договору про подвійну відповідальність боржника відповідно до ч. 2\~ст.215 ЦК України\~являється нікчемною і не може застосовуватися до боржника. Зважаючи на зазначене, суд, приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №PROM3B30DX від 13.01.2016 року (а. с. 1). Таким чином суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial