Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

28 січня 2019 року представник заявника [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій просить встановити факт перебування [PERSON], [INFO], на утриманні свого чоловіка [PERSON], [INFO], з 02 грудня 1992 року по день його смерті 02 вересня 2016 року. В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що заявник [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Бахмутсько-Лиманському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії. Пенсію заявнику призначено з 02 грудня 1992 року, розмір пенсії на даний час складає 2172 грн. 43 коп. 02 вересня 2016 року, у віці 77 років, помер чоловік заявника [PERSON], [INFO]. За життя її чоловік був пенсіонером та на час смерті розмір його пенсії складав 4334 грн. 84 коп. На даний час, у звязку із досягненням пенсійного віку заявник не має змоги працювати, а її пенсії не вистачає для мінімальних витрат. Пенсія чоловіка була основним джерелом доходів родини заявника. Після смерті чоловіка вона звернулася до Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, їй було повідомлено про необхідність надання документів про факт перебування на утриманні померлого чоловіка, які є необхідними для призначення зазначеного виду пенсії. У звязку із цим, заявник вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 29 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначене судове засідання у справі. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представником заявника [PERSON] надано заяву про розгляд справи без участі заявника [PERSON] Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка представник заявника [PERSON] суду пояснив, що до нього за юридичною допомогою звернулася [PERSON], зі слів та документів якої він знає, що у неї був чоловік [PERSON], який помер 02 вересня 2016 року. Розмір пенсії чоловіка удвічі перевищував розмір пенсії заявника [PERSON], тому пенсія чоловіка була основним джерелом доходів її родини. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з таких підстав. Згідно з ч. 1\~ст.\~234\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 234 ЦК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 235 ЦК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Як встановлено п. 5 ч. 2\~ст.\~293\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч. 2\~ст.\~315\~ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] «а» (а.с. 3), є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: [INFO] (а.с. 5). Починаючи з 19 листопада 1966 року заявник [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК № 0013276 від 19 листопада 1966 року (а.с. 7). На даний\~час [PERSON]\~перебуває на\~обліку в Бахмутсько-Лиманському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком з 02 грудня 1992 року, що підтверджується довідкою Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 3764 від 04 жовтня 2018 року. Розмір її пенсії становить 2172 грн. 43 коп. (а.с. 12). [PERSON] помер 02 вересня 2016 року у м. Горлівка Донецької області, про що Бахмутським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис № 1035 від 28 липня 2017 року (а.с. 10). Як вбачається з довідки Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 3765 від 04 жовтня 2018 року, [PERSON] перебував на обліку в Бахмутсько-Лиманському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримував пенсію за віком з 10 липня 1989 року по дату смерті 02 вересня 2016 року у розмірі 4334 грн. 84 коп. (а.с. 13). Таким чином, судом встановлено, що розмір пенсії [PERSON] був удвічі більше, ніж розмір пенсії його дружини [PERSON] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] «а», проте були внутрішньо переміщеними особами та фактично проживали за адресою: [INFO], про що свідчать довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 5, 11). Згідно довідки ТОВ «ТБК «СХІД» від 14 грудня 2017 року за № 3372, виданої [PERSON], яка зареєстрована в [INFO] «а», [PERSON] дійсно проживала [INFO] разом з чоловіком [PERSON] з січня 2016 року по день його смерті 02 вересня 2016 року та знаходилася на його утриманні (а.с. 14). Проте, оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що спільне проживання є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України,\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до\~ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій\~статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого\~статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сімї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника;\~\~2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. \~Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. З огляду на наведені вище письмові докази, суд вважає доведеним факт того, що заявник [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] проживала з ним однією родиною, за однією адресою та перебувала на його утриманні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved