overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

27 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2006 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, оскільки вони втратили почуття любові. На даний час не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, змінити прізвище на дошлюбне [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив задовольнити позов. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 25 лютого 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 2. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). Сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5,6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

27 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просила розірвати шлюб між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 05 березня 1994 року Казанківським відділом РАГС Миколаївської області, актовий запис № 12, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок несумісності характерів, що привело до припинення шлюбних відносин. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та пояснила, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї не можливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, заперечень проти позову не має, на розірвання шлюбу згодний. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 1994 року. Від даного шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в серпні 2012 році, сумісне життя останніх не склалось. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

27 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області 23 червня 2007 року. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили спільне проживання. На утримання дітей відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, в зв'язку з чим позивачка просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку на кожного з дітей до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, та просив розглянути справу за його відсутності. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у Виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області 23 червня 2007 року, актовий запис № 03 (а.с. 3). Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6), які мешкають з позивачем у справі (а.с. 2). На теперішній час сторони припинили спільне проживання. Відповідач працездатний, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки відповідач працездатний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 24.02.2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 102. Від шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачкою не можливо, у в'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, і на цьому ґрунті в сім'ї виникають сварки. Шлюбні стосунки припинили з 2006 року. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив шлюб розірвати. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки припинені з серпня 2008 року у зв'язку з несумісністю характерів. Згодна на розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з відповідачки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, зареєстрованому 27.08.2011 року. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Наразі дитина перебуває на повному утриманні батька. При цьому відповідачка не бере участі у вихованні доньки та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти стягнення аліментів на дитину не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №75 (а.с. 5). Визначаючи розмір аліментів у сумі 1/4 від усіх видів доходу відповідача, судом враховано положення ст. 182 СК України, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1032 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки [PERSON] Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір, підтверджені належним чином. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 5). Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 04.04.2009 р. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачем (а.с. 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від травня 2012 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів на користь повнолітньої дитини [PERSON], які стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2012 року. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2012 року сплачує аліменти на користь доньки на період її навчання в ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва», починаючи з 08.11.2012 року. Проте, відповідач зареєструвала шлюб та припинила своє навчання, оскільки знаходиться в академічній відпустці до 01.09.2014 року, тому просив звільнити його від сплати аліментів. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та наполягала на його задоволенні. Відповідач заперечила проти задоволення позову, оскільки має скрутне матеріальне становище, її чоловік не працює, має на утриманні малолітню дитину та має намір продовжити навчання після академічної відпустки. Разом з тим, зазначила, що її батько зобов»язаний та має можливість допомагати їй та його внуку. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 грудня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини щомісяця, на період навчання дитини, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 08.11.2012 року. Згідно свідоцтва про шлюб від 13.08.2013 року (а.с. 24) [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі поданої заяви та свідоцтва про народження [PERSON] надано в ДВНЗ «Київський університет управління та підприємництва» з 1 листопада 2013 року академічну відпустку терміном до 01.09.2014 року. Відповідно до приписів ст. 192 СК України, визначено можливості зміни розміру аліментів. У зв»язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров»я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов»язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Покращення матеріального положення одержувача аліментів, у результаті якого він перестає бути нужденним у матеріальній допомозі є підставою для припинення аліментного зобов»язання. Враховуючи те, що відповідач припинила навчання та перебуває в академічній відпустці, тому суд доходить висновку, що підлягає припиненню стягнення аліментів на її користь відповідно до виконавчого листа виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 21.03.2013 року №2506/10156/2012.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію, не обліковану внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення, у сумі 723,48 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що при здійсненні перевірки об'єкта споживача за адресою: [ADDRESS], 1 березня 2012 року та 19 березня 2012 року підприємством позивача було виявлено порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі, яка не є власністю споживача перерізом алюміній 2,5 мм2. Факт порушення зафіксований актами № 165155 від 01.03.2012 року та №169399 від 19.03.2012 року. Вимагає стягнути з порушника заборгованість за електричну енергію, не обліковану внаслідок порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення, у сумі 723,48 грн., а також судовий збір у сумі 229,40 грн. Представник позивача у судове засідання з'явилась, просилам суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місто слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернувся із вказаним позовом до ТОВ «АПБ-ЦЕГЛА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, моральної шкоди. 13.02.2014 року позивач зменшив розмір позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в період часу з 07.05.2013 року по 18.11.2013 він працював на заводі, належному ТОВ «АПБ-ЦЕГЛА», який розташований в с. Мамрин Коростишівського району по вул.. Заводська, 22, на посаді пресувальника виробів будівельної кераміки, але 18.11.2013 його було звільнено з вказаної посади за згодою сторін. На день звільнення позивачеві було нараховано, але не виплачено заробітну плату за 2,5 місяці роботи, а саме за вересень, жовтень та листопад 2013 року та компенсацію за невикористану відпустку. Також позивач зазначив, що в 12.02.2014 року відповідачем було сплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 5914 грн. та суму компенсації за невикористану відпустку в повному обсязі в розмірі 1569,46 грн. Пояснює, що під час розрахунку його забов'язали надати письмову відмову від позову, а оскільки останній був зацікавлений в отриманні коштів, то підписав таку відмову, не усвідомлюючи суті підписаної заяви. Відповідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 13.02.2014 року, позивач відмовляється від вимог щодо невиплаченої зарплати та відпускних коштів, але просить стягнути з відповідача на свою користь розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 19.11.2013 р. по 12.02.2014 р., який складає, відповідно до розрахунку позивача 6266,90 грн., а також моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Устинова І.П. проти позову заперечувала та посилалась на надані у судовому засіданні 11.03.2014 року заперечення проти позову. Відповідно до вказаних заперечень, відповідач посилається на п. 21 ППВС України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до якого середній заробіток з цією метою визначається за правилами, що викладені у постанові КМУ від 08.02.1995 року №100, тобто за два останні календарні місяці роботи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивача для утримання дітей, просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вбачається та сторонами не оскаржується, що батьком цих дітей є [PERSON]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] визнає, що діти мешкають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні, визнає вимоги позивача, та не заперечує, щоб з нього на користь позивачки стягували аліменти на утримання дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/2 частки його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved