overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

26 травня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 20 вересня 2014 року [PERSON] отримала 4423 грн. 43 коп. кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом, на строк дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 17 травня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 13243 грн. 98 коп., яку позивач просить стягнути з [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи не з'явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 20 вересня 2014 року [PERSON] отримала 4423 грн. 43 коп. кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18% річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом, на строк дії картки (а.с.4, 6, 7-30). Відповідно до п.2.1 зазначеної угоди [PERSON] зобов'язувався своєчасно погашати заборгованість щомісячними платежами у розмірі 221 грн. 35 коп. протягом 24 місяців. Починаючи з вересня 2014 року, позичальник не проводив поетапного повернення коштів та сплату відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 17 травня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 13243 грн. 98 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4423 грн. 43 коп., заборгованість за відсотками - 2143 грн. 15 коп., заборгованість по пені та комісії - 5307 грн. 90 коп., а також штраф - 1369 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно вимог договору та вимог ЦК України, а при відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, передбаченому договором. Враховуючи наведене, з [PERSON] слід стягнути заборгованість за умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 20 вересня 2014 року у розмірі 13243 грн. 98 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1600 грн. в рахунок повернення сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

26 травня 2017 року позивача звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що з 01 жовтня 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, з цих підстав між ними виникали сварки. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, більше близько пів року вони проживають окремо. Шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання сторони не зявилися, направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 жовтня 2011 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5. 8). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

26 травня 2017 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2004 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, вони втратили один до одного почуття любові та поваги, припинили шлюбні стосунки. Зберігати сім'ю позивач не бажає, тому просить суд шлюб розірвати (а.с. а.с. 2 -3). Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити, на стягненні з відповідачки судових витрат не наполягав. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 2004 р., який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Попаснянського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 23 квітня 2004 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина - [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 серпня 2005 року, актовий запис № 502 (а.с. 5). Позивач та відповідачка втратили один до одного почуття любові та довіри, не знаходять спільної мови, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Сторони зберігати сім'ю не бажають, вважають, що вона розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дитини між сторонами на цей час немає. У разі виникнення спору він вирішуватиметься в самостійному провадженні. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачки сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

26 травня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 12 лютого 2000 року зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Ліснослобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1. Зазначає, що від даного шлюбу в них народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя не склалось, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя. Позивач зазначає, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з ним. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2000 року сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Ліснослобідської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 (а.с. 3). ). Від даного шлюбу, у подружжя народилася дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5) Неповнолітній [PERSON] відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, дитину залишити проживати з батьком, після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище «[PERSON]». На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

26 травня 2017 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 20.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис №1285. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, між ними виникали постійні конфлікти на побутовому ґрунті. Подальше життя однією родиною неможливий. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, зазначила, що фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені у лютому 2017 році. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував, зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинені у лютому 2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського управління юстиції від 02.09.2012 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №1285 Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Спір про розподіл спільного майна та місце проживання дитини у подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за відповідачкою прізвище «[PERSON]». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

26 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з названим позовом з вимогою розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції згідно актового запису № 1045, від якого є неповнолітня дитина, обґрунтовуючи позов тим, що за час перебування у шлюбі з вини відповідача між ними постійно виникали непорозуміння, які привели до припинення шлюбних відносин з вересня 2016 року та неможливості подальшого спільного життя і збереження сімї. У судове засідання позивачка не зявилася на наявності клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач також не зявився, подавши до суду заяву, у якій позов визнав, просив розірвати шлюб та розглянути справу без його участі. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами згідно правил статті 197 ЦПК України не здійснювалось. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON], який народився 17 червня 1977 року в м. Чоллон-Ата Іссик-Кульського району Киргизької Республіки, громадянин України і [PERSON], яка народилася 28 липня 1985 року в м. Чернігові, громадянка України, зареєстрували шлюб 29 липня 2010 року згідно актового запису № 1045, зробленого у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. При цьому дружина змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.3). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За правилом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачається, у звязку з чим позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У поданій до суду заяві позивачка просить змінити її прізвище на [PERSON]. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на суму 640 гривень, підтверджені відповідною квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

26 травня 2018 року [PERSON] звернулася з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 27 січня 1990 року Палацом урочистих подій м. Львова, про що зроблено актовий запис № 125. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 січня 1990 року одружилася із відповідачем. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя та відносини у позивачки з відповідачем почали поступово погіршуватися, виникали непорозуміння та конфлікти, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року, подальше спільне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. У зв'язку із наведеним звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив суд розірвати шлюб між ним та позивачкою. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 1990 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Палацом урочистих подій м. Львова, про що зроблено актовий запис № 125. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя та відносини у позивачки з відповідачем не склалися внаслідок непорозумінь та постійних конфліктів. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року, збереження шлюбу між ними є неможливе. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Виходячи із наведеного судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

26 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить суд скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 2 липня 2014 року в частині визнання його безвісно відсутнім. Мотивує свої вимоги тим, що з дня народження та до 2005 року він проживав постійно в селищі Липова Долина. В 2005 році виїхав на заробітки до Росії, там проживав до травня 2013 року. В травні 2013 року приїхав до [PERSON] з метою владнати сімейні питання та дійсно був зареєстрований в помешканні [PERSON] . В червні 2013 року знову поїхав до Росії, хоча періодично в період з червня 2013 року по червень 2017 року з`являвся в сел. Липова Долина. З червня 2017 року та по даний час він постійно проживає на території України. Про прийняте рішення Липоводолинським районним судом від 2 липня 2014 року про визнання його та його матері [PERSON] безвісно відсутніми він дізнався нещодавно від працівників Липоводолинської селищної ради, коли хотів змінити місце своєї реєстрації. Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла заява з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, заперечення по суті заяви відсутні. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 2 липня 2014 року визнано [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Рига Республіки Латвія, та [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутніми (а.с. 5). Відповідно до ст. 45 ЦК України якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Відповідно до ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи, або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи появу [PERSON] , особу якого встановлено у судовому засіданні, та якого було визнано безвісно відсутнім, наявність його заяви про скасування рішення про визнання його безвісно відсутнім, суд приходить до висновку, що відпали правові підстави вважати його безвісно відсутнім та попереднє рішення суду повинно бути скасовано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

26 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 19.04.2014 року Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №131. В обґрунтування позову зазначено, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено з березня 2020 року. При цьому сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 17 червня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та задоволення позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також надала суду заяву, за змістом якої вона визнає позов та просить розірвати шлюб. Розгляд просить провести за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 19 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №131, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №904, [INFO] у вказаному шлюбі народився [PERSON] (а.с.6). Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачкою, сім`я остаточно розпалась, сторони з березня 2020 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання дитини з матір`ю, чи щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved