Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

27.06.2019р. до місцевого суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , де просить змінити розмір аліментів, що стягується з відповідача на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно з твердої грошової суми в розмірі 600грн., на стягнення аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що раніше перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого у них народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого були стягненні судом аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600грн. на місяць. Оскільки відповідач не бажає добровільно збільшити розмір аліментів до встановленого законом розміру, вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надавши заяву, де уточнила свої позовні вимоги в частині збільшення запропонованого розміру аліментів в твердій грошовій сумі з 600грн. на 1200грн., просить справу розглянути за її відсутності, на уточнених позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву, де просить справу розглянути в його відсутності, змінені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти зміни розміру стягуваних аліментів з 600грн. на 1200грн. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 18 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини та частин 7 і 8 статті 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, для збільшення або зменшення розміру аліментів, достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни матеріального стану. Згідно зі статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З системного аналізу норм СК України, якими визначені питання, що мають враховуватися при визначені розміру аліментів, їх зміні та інше (статті 192, 182, 188, 190 СК України) вбачається, що в разі вимоги позивача про зміну розміру аліментів у вигляді їх зменшення, останній має довести в суді обставини, які виникли після ухвалення попереднього рішення суду та негативно впливають на здатність сплачувати аліменти в раніше стягнутому розмірі. Судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , з яким шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 14.12.2015р., з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнені аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до внесених змін до Сімейного кодексу України від 17.05.2017р., які набули чинності 08.07.2017р., змінено мінімальний розмір аліментів, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Погоджений сторонами розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200грн. щомісячно, на думку суду буде законним і справедливим. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. За п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 768,40грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved