overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

27.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб з [PERSON] від якого неповнолітніх дітей немає, посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені у вересні 2007 року внаслідок того що у них різні погляди на сімейне життя. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, з позовом згодна. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. А тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

27.06.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21.05.2005 року по 12.06.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги дітям. У зв'язку з чим просить суд, стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.06.2014 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] являється батьком останніх (а.с. 8, 9). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні неповнолітніх дітей, хоча зобов'язаний надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, які знаходиться на утриманні та вихованні матері. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі - 243,60 грн. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

27.06.2014 року [PERSON] звернулась з цим позовом до суду, посилалася на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язку по наданню додаткових коштів на лікування дочки [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства, періодично стаціонарного лікується, потребує постійного нагляду лікаря педіатра та медикаментозного лікування; просила постановити рішення за яким стягувати додаткові витрати пов'язані з лікуванням дитини в розмірі 300 грн. щомісячно; письмово просила задовольнити позов.(а.с.29). Відповідач письмово звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, визнав вимоги позову (а.с.30). Відповідно до положень ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дитини. (а.с.3). Відповідно до довідки виконавчого комітету Гайсинської міської ради Гайсинського району № 1551 від 15.03.2014 року дитина проживає з матір'ю [PERSON] (а.с.5). Малолітня [PERSON], [INFO] у зв'язку захворюванням має обмеження потребує лікування та нагляду у хірурга, знаходилась на лікуванні у Вінницькій обласній лікарні ім. Пирогова та ДДСБ «Охмадет» м. Київ. (а.с.а.с.8-10). [PERSON] є підприємцем, доказів про свої доходи суду не надав. Спірні правовідносини регулюються: - ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані хворобою; При вирахуванні розміру додаткових витрат на дитину, що викликані хворобою, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з розміру позовних вимог, які визнаються відповідачем, майнового становища сторін і вважає, що стягненню підлягають аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, які мають фінансуватись наперед, починаючи з дня звернення з цим позовом до повноліття дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

27.06.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, на час навчання дитини в ВУЗі, вказуючи, що відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Позивач позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, надав письмові заперечення, в яких просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з нього на користь позивача у розмірі 1/8 частини його доходів на період навчання дочки, тобто до 30.06.2017 року, оскільки донька отримує стипендію, згідно рішення суду від 11.06.2002 року він усиновив двох дітей : [PERSON] та [PERSON], які перебувають на його утриманні, як і дружина [PERSON] Вислухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.. ст.. 198, Згідно до ст. ст.199,200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів, приймаючи до уваги можливість надання утримання другим з батьків і враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідач є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5), навчається в Криворізькому національному університеті на денній бюджетній формі навчання, термін навчання закінчується 30.06.2017 року, стипендію в 2013 - 2014 році не отримувала (а.с.7). Позивач - не працює, одержує допомогу по догляду за дитиною (а.с.8), відповідач працює, отримує середньомісячний дохід в сумі 7 753,65 грн.(а.с.35). Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст.ст. 182,200 СК України, бере до уваги становище дитини, матеріальне становище позивача, яка не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною, а також матеріальне становище відповідача, що має середній заробіток - 7 753,65 грн., посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває двоє усиновлених дітей та дружина, не може бути підставою для зменшення розмірів аліментів, оскільки на час розгляду справи діти відповідача повнолітні (а.с.27), а дружена - [PERSON] працездатна і вважає, що позов підлягає задоволенню. А тому, відповідно до ст.ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), на користь позивача до закінчення навчання доньки, тобто до 30.06.2017 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. На підставі ст.ст.198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

27.06.2014 року [PERSON] звернулася з дійсним позовом до суду, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 2011 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом. [INFO] року народилась спільна дитина [PERSON] Оскільки відповідач став пиячити, гуляти, вона змушена була у липні 2013 року піти з донькою до своїх батьків. З цього часу дитину виховує та утримує вона, та допомагають її батьки. Відповідач повністю відсторонився від виховання та утримання дитини, на її неодноразові прохання допомогти матеріально відповідач не реагує. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглядати за її відсутністю та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають спільну дитину [PERSON]., [INFO]. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 244 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

27.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «МК «Азовсталь» про захист трудових прав, згідно до яких просив поновити порушенні трудові права шляхом стягнення компенсації за не отримане лікувально-профілактичне харчування, на протязі з 25.03.2009 року по 29.05.2012 року, під час виконання особливо шкідливої, особливо небезпечної та особливо важкої роботи дверевого у коксовому цеху підприємства. В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на вимоги ст.166 КЗпП України вказавши, що за час роботи йому видавали молоко, але вказане не позбавляє роботодавця обов'язку забезпечувати працівників лікувально-профілактичним харчуванням. Отримавши підтвердження того, що робота дверевого відноситься до категорії особливо шкідливої, особливо небезпечної та особливо важкої, просив стягнути з відповідача компенсацію не отриманого лікувально-профілактичного харчування за час виконання трудових обов'язків. Представник відповідача Чайкіна К.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказавши, що лікувально-профілактичне харчування видається безкоштовно лише працівникам посади, яких визначені за Переліком, затвердженим постановою Державного комітету Ради Міністрів СРС з праці та соціальним питанням і Президіуму ВЦ №4/П-1 від 01.01.1977 року. Незважаючи на важки умови праці дверевого коксового цеху, вказана посада не передбачена відповідним Переліком, а тому права на отримання лікувально-профілактичного харчування позивач не мав. З огляду на викладене, вимоги [PERSON] про стягнення грошової компенсації є незаконним та необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст.166 КЗпП України на роботах з особливо шкідливими умовами праці працівникам надається безплатно за встановленими нормами лікувально-профілактичне харчування. Норми харчування визначенні Переліком виробництв, професій та посад, праця на яких дає права на безкоштовне отримання лікувально-профілактичного харчування у зв'язку з особливо шкідливими умовами праці, раціонів цього харчування, норм безкоштовної видачі вітамінних препаратів та правил безкоштовної видачі лікувально-профілактичного харчування, затверджених постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальним питанням і Президиуму ВЦ від 07.01.1977 року №4/п-1. Згідно до Додатку №1 затвердженого вищезазначеною Постановою, визначено Перелік виробництв, професій та посад, робота на яких дає право на безкоштовне отримання лікувально-профілактичного харчування з особливо шкідливими умовами праці. За вказаним додатком, професія дверевого коксових печей не включена до Переліку, у зв'язку чим, підстави для надання [PERSON], лікувально-профілактичного харчування в період його роботи з 25.03.2009 року по 29.05.2012року дверевим коксових печей ПАТ «МК «Азовсталь», відсутні. Виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

27.06.2014 року позивач звернувся з позовом і вимоги мотивує тим, що з відповідачем має дочку [PERSON], [INFO]. Дочка повністю перебуває на утриманні позивача і навчається на денному відділенні Сумського національного аграрного університету. У зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь допомогу на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 10.06.2014 року, до закінчення навчання 30.06.2015 року. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Також вказав, що до досягнення дитиною повноліття відповідач справно сплачував по 400 грн. щомісячно. Третя особа також підтримала позов. Відповідач повідомлявся про час і місце судового розгляду належним чином. Однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги не визнав, мотивуючи тим, що має слабке здоров'я та не має доходів. Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]./а.с.7/ Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Окрім того дочка навчається на денному відділенні Сумського національного аграрного університету. У зв'язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги. Кінцевий строк навчання 30.06.2015 року. /а.с.11-12/ Разом з цим встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо утримання дитини. Відповідач всупереч статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів наявності у нього інших утриманців, будь - яких захворювань, а також існування обставин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними і врегульовані ст.ст. 198-201 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років або до закінчення навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені факти та вказані положення закону, суд вважає, що відповідач здатен надавати допомогу на утримання дочки у заявленому розмірі. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У зв'язку з викладеним суд вважає за можливе задовольнити заявлений позов з 27.06.2014 року. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

27.06.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 18.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 13. Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. Подружжя не знаходить спільної мови, не веде спільного господарства, а шлюб носить виключно формальний характер. Спільне проживання подружжя припинено з 14 березня 2013 року. Позивач також категорично зазначила про недоцільність надання їм строку на примирення. Фактично сім'я розпалася та її подальше збереження є абсолютно неможливим. Дані обставини й змусили позивача звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не з'явилась, завчасно подала до канцелярії суду заяву про проведення розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем по справі, категорично заперечувала в наданні подружжю строку на примирення, не заперечувала на проведенні заочного розгляду справи /а.с.12/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, в силу ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.11/. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

27.06.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що з 29 квітня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. Сумісне життя з відповідачем припинено з травня 2014 року у зв'язку з тим, що в сім'ї часто виникали сварки з вини відповідача, де він принижував її честь та гідність. Сторони припинили спільне життя та спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю, у них не виникає. На судовий розгляд справи позивач подала заяву, де просить про розгляд справи у її відсутність; зазначила, що на позовних вимогах наполягає, спору про місце проживання дитини та про поділ майна не мають. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували 29 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від спільного життя мають неповнолітню дитину, а саме сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7), який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Сторони подружнє життя припинили з травня 2014 року, оскільки в сім'ї часто виникали сварки, що призвело до втрати взаєморозуміння та поваги одне до одного. Проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна та місце проживання дитини немає. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved