Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

27 січня 2017 року головний лікар КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» звернулася до суду з вищевказаною заявою. Заявник свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.1989 року визнаний недієздатним. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.08.2016 року [PERSON] госпіталізований до психіатричного закладу в примусовому порядку, з 19.08.2015 року перебуває на стаціонарному лікуванні КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2». Під час перебування в закладі [PERSON] отримував необхідне медикаментозне лікування, проводилися заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан його не покращився. Продовження примусової госпіталізації визнано доцільним комісією лікарів-психіатрів у висновку від 27.01.2017 року, відповідно до якого [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервного типу перебігу зі стабільним дефектом, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку відповідно до ст. 14, 17 Закону України „Про психіатричну допомогу. В судовому засіданні представник КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» лікар\~- психіатр [PERSON] вимоги заяви підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в ній, пояснила, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання. В даний час він не критичний до свого стану, емоційно нестійкий, у нього марні ідеї, виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, іншими заходами, окрім госпіталізації, його лікування забезпечити неможливо, так як хворий потребує цілодобового нагляду, контролю за прийомом ліків та їжі. Стосовно [PERSON] проводилися заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан його не покращився, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу. [PERSON] у судовому засіданні не заперечує проти продовження його госпіталізації. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] пояснила, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, іншими заходами, окрім госпіталізації, його лікування забезпечити неможливо, тому необхідно покладатися на висновок лікарів-психіатрів, який є обґрунтованим. Представник органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти продовження госпіталізації [PERSON] до Комунального закладу Сумської обласної Ради «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2». Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважає подання головного лікаря обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоровя», застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у звязку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно\~ ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 27.01.2017 р. № 31/49 [PERSON] встановлений діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом. F 20.00. В звязку з тим, що хворий виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, його обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] потрібно продовжити госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку, оскільки іншими заходами його лікування забезпечити неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved