Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

28 липня 2020 року ФОП « [PERSON] », в інтересах якого діє адвокат Самойленко П.М., звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 16250 грн. 70 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10757 грн. 60 коп. Позов обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АМ 41156649, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ВАЗ» д.н.з. « [NUMBER] ». 07 березня 2019 року о 10 год. 05 хв. в м. Сміла Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] , в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Рено» д.н.з. [NUMBER] та його власнику завдано матеріальних збитків, після чого зник з місця події. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Факт вище вказаної ДТП був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком та на підставі страхового акту зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілих в сумі 16250 грн. 70 коп. На підставі п. в ч.38.1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право регресної вимоги щодо виплати страхового відшкодування. 10 березня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою - підприємцем « [PERSON] » укладено Договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Полісом) № АМ 4115649. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачів вище вказаної суми страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору позивачем 08 квітня 2020 року було направлено [PERSON] акт (вимогу) №04671-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, однак жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості зі сторони відповідача вчинено не було, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою судді від 12 серпня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначеного справу до судового розгляду. Позивач ФОП « [PERSON] » в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Самойленко П.М. в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференц зв`язку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх зодовільнити із підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Рено» була явно завищена, а акт огляду транспортного засобу, на його думку, не відповідає дійсним пошкодженням, які були на автомобілі «Рено». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву на позов [PERSON] , позовні вимоги не визнає. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що постановою Смілянського міськрайонного суду [PERSON] вже визнано винним у адміністративних правопорушеннях передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Поліс АМ № 4115649 на момент скоєння ДТП був діючим. Зазначає, що оскільки він не є власником автомобіля ВАЗ з вини якого сталось ДТП то він не може бути відповідачем у даній справі. Вважає, що оскільки цивільно - правова відповідальність була застрахована то відшкодування збитків, які виникли в результаті ДТП, повинен здійснити винуватець ДТП - [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію представника позивача, адвоката Самойленка П.М., відповідача [PERSON] та врахуваши позицію відповідача [PERSON] , викладену письмово, приходить до наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна особа (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 17 травня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 4115649 (надалі - Поліс), за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ (а.с.15-16). Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2019 року у справі №703/1089/19, [PERSON] 07 березня 2019 року близько 10 год. 05 хв. по вул. Т. Шевченка, 18 в м. Сміла керував автомобілем ВАЗ -2101 д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того цього ж дня та часу [PERSON] по вул. Т. Шевченка, 18 в м. Сміла, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Рено д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП. Таким чином, вчинив правопорушення передбачені ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП (а.с.22-23). Вказаною постановою суду, яка набрала законної сили 11 червня 2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122-4 КУпАП, а також накладено адміністративне стягнення. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Як вбачається з повідомлення від 11 березня 2019 року, [PERSON] , який є власником автомобіля «РЕНО» д.н.з. [NUMBER] , повідомив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 07 березня 2019 року за участю вказаного вище автомобіля та автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.24). Згідно ремонтної калькуляції № 1008092 від 25 квітня 2019 року вартість ремонту без ПДВ транспортного засобу «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER] , становить 49860 грн. 18 коп. з ПДВ (а.с.34). Відповідно до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ сума страхового відшкодування складає 16250 грн. 70 коп. (а.с.37). 03 травня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вище вказану подію страховим випадком та сума страхового відшкодування складає 16250 грн. 70 коп., що підтверджується страховим актом №04671-24 по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4115649 від 18 травня 2018 року (а.с.38). Відповідно до платіжного доручення №11007 від 06 травня 2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО», на підставі страхового акту № 04671-24 від 03 травня 2019 року, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4115649 від 18 травня 2018 року та заяви від 11 березня 2019 року, здійснило переказ коштів у сумі 16250 грн. 70 коп. на рахунок [PERSON] (а.с. 38 зворот). Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який сплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за нанесений збиток. Згідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до пп. 38.1.1 «в» п. 38.1. ст. 38 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вище викладене, до ПрАТ «СК ВУСО», як до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, з моменту такої виплати, тобто з 06 травня 2019 року, в межах фактичних витрат перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] як до особи, відповідальної за завдану шкоду, та до [PERSON] , як страхувальника транспортного засобу, у розмірі 16250 грн. 70 коп. 10 березня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » укладено Договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с.9-11). Згідно Додатку №1 до Договору №10/03/2020 про відступлення права вимоги, ФОП « [PERSON] » отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АМ 4115649, страхувальником за яким є [PERSON] , боржником - [PERSON] , сума страхового відшкодування - 16250 грн. 70 коп. (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП « [PERSON] » підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 0.0.1769639412.1 від 16 липня 2020 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Також, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). 10 грудня 2019 року між ФОП « [PERSON] » та адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови адвоката Самойленко П.М. укладено договір №1 від про надання правової (правничої) допомоги, згідно умов якого адвокат Самойленко П.М. зобов`язується надати позивачу правову допомогу у даній справі (а.с.42-43). Згідно ордеру серії КВ №475625 від 15 травня 2020 року, ФОП « [PERSON] », на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 10 грудня 2019 року уповноважив адвоката Самойленка П.М. представляти його інтереси в Смілянському міськрайонному суді Черкаської області (а.с.6). Відповідно до п.1.1 вказаного Договору, Клієнт доручає, а Адвокат здійснює правову допомогу Клієнту в повному обсязі та на умовах, які передбачені цим договором, а саме: представництво та захист інтересів Клієнта у всіх установах незалежно від форми власності та в судах всіх інстанціях України щодо захисту його інтересів, за що Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі та на умовах визначених Договором (Розділ 4 цього Договору). Адвокат надає правову допомогу Клієнту тільки на підставі тих документів, які були надані Клієнтом Адвокату, або були їм зібрані. Як вбачається з Додаткової угоди № 4 Акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 15 травня 2020 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 від 10 грудня 2019 року, на виконання умов договору адвокат Самойленко П.М. надав позивачу наступні послуги: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формулювання правової позиції, підготовка та відправка запитів, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів у кількості необхідній для подачі позову до суду, підготовка заяв, клопотань та представництво інтересів позивача у суді, вартість яких становить 10757 гривень 60 копійок, які будуть сплачені у безготівковій формі на реквізити АО «Адвокатус» (а.с.43-зворот). Згідно платіжного доручення №39 від 15 травня 2020 року, ФОП « [PERSON] » на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 10 грудня 2019 року та додаткової угоди № 4/Акт приймання-передачі правової допомоги від 15 травня 2020 року, сплатив на рахунок АО «Адвокатус» кошти у сумі 10757 гривень 60 копійок (а.с.44). На підставі вище викладеного, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути 10757 гривень 60 копійок понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. На підставі вище викладеного, відповідно до ст.512, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України та

Outcome: approved