Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

28.04.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначала, що 12.01.200 о 12:30 год. у м. Запоріжжі по пр. Соборному, 218 А, відповідач, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», д.н. [NUMBER] , вчинив наїзд та пошкодив належний позивачеві автомобіль «Honda hr-v», д.н. [NUMBER] , та з місця ДТП зник. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 у справі № 335/508/20 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових склала 10\~659,34 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач з метою відшкодування шкоди звернулась до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яка виплатила страхове відшкодування розміром 6\~848,37 грн., тобто за вирахуванням ПДВ та франшизи 2\~000 грн. На підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відповідач має здійснити на її користь виплату вказаної франшизи. Однак, незважаючи на письмову претензію позивача, відповідач зазначену суму не відшкодував. Крім того, внаслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Позивач вказує, що через неможливість використання автомобіля тривалий час, відчуттям сильних переживань та душевних хвилювань, необхідність додавання значних додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушених прав, в неї погіршився стан здоров`я, сон, позивач стала знервованою, чим спричинено моральної шкоди. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду розміром 2\~000 грн., компенсацію моральної шкоди у розмірі 4 723 грн., судові витрати зі сплати судового збору розміром 840,80 грн. (а.с. 23). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою від 13.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи; встановлено строки для подання заяв по суті справи; роз`яснено підстави та порядок продовження процесуальних строків у зв`язку із запровадженням карантину на території держави; призначено перше судове засідання на 04.06.2020 (а.с. 16). Заяви по суті справи, клопотання про продовження процесуальних строків від сторін не надходило. Від позивача надійшла заява про проведення розгляду справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням. Проте, конверти із поштовими відправленнями було повернуто на адресу суду з відповідною відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки судова повістка та відповідні копії позовної заяви з додатками надсилались відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. З урахуванням викладених обставин, судом за згодою позивача, висловленою у поданій нею письмовій заяві, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 12.01.2020 о 12:30 год. по проспекту Соборному, 218А, у м. Запоріжжі сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Hоnda HR-V», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті зіткнення автомобіль марки «Hоnda HR-V», державний номер [NUMBER] , зазнав технічних ушкоджень. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст. 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: 1.наявність шкоди, 2.протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, 3.причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, 4.вина особи, що завдала шкоду. Наявність і розмір шкоди, завданої позивачу, підтверджуються аварійним сертифікатом № 62-D/64/9 від 24.02.2020 з розрахунку вартості матеріального збитку, завданому транспортному засобу позивача, складеного спеціалістом (аварійним комісаром [PERSON] , згідно з яким розмір матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Hоnda HR-V», державний номер [NUMBER] , станом на 22.01.2020 складає 10\~659,34 грн. з урахуванням ПДВ, та 8\~882,79 грн. без урахування ПДВ (а.с. 2021). Право власності позивача на вказаний транспортний засіб підтверджено технічним паспортом на автомобіль серії [NUMBER] від 22.11.2019 (а.с. 7). Вина водія [PERSON] та протиправність її поведінки підтверджується постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020, згідно з якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 4). З вказаної постанови також випливає, що дії [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.9 Правил дорожнього руху України, оскільки він під час руху заднім ходом не впевнився у безпечності своїх дій, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача. Отже, дії [PERSON] знаходились у причинному зв`язку із заподіяною шкодою позивачеві. Таким чином, судом встановлено, що маються усі елементи, наявність яких є підставою для відшкодування шкоди згідно зі ст. 1166 ЦК України. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України шкода повинна відшкодовуватись згідно реальної вартості пошкодженого майна на момент розгляду справи. Враховуючи, що страховою компанією ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] виплачено страхове відшкодування розміром 6\~848,37 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума різниці між страховою виплатою та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого майна, яка у межах позовних вимог визначена позивачем розміром франшизи за договором страхування 2\~000,00 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то при їх вирішенні суд виходить з такого. Згідно з вимогами\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як зазначено судом вище, під час розгляду справи були встановлені усі підстави, необхідні для відшкодування шкоди, у тому числі й моральної. Як вказує позивач, моральна шкода, спричинена їй, полягає у тому, що при ДТП було пошкоджено її транспортний засіб. Позивач вказує, що моральну шкоду пов`язує саме із пригніченням психологічного стану, неможливістю використання належного їй транспортного засобу, який тривалий час залишався не відремонтованим, що не може не впливати на звичний спосіб життя позивача. Позивачеві були спричинені моральні страждання, душевні та психічні хвилювання також і внаслідок того, що відповідач ухилявся від добровільного відновлення порушених прав позивача, що, зокрема, підтверджується копією листа із претензією відшкодувати шкоду, направленого рекомендованою поштою відповідачу 13.03.2020, який відповідач отримав 18.03.2020 (а.с. 8, 9). Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] у добровільному порядку також не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування позивачеві моральної шкоди. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. За таких обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що відповідною компенсацією позивачеві моральної шкоди буде сума у розмірі 4\~723,00 грн., яка визначена позивачем у позовній заяві з урахуванням обсягу заподіяних моральних страждань, тривалості заподіяння моральної шкоди, необхідністю позивача докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, а також інших негативних наслідків. Підсумовуючи викладене, позов [PERSON] суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., які документально підтверджені (а.с. 1).

Outcome: approved