overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

27.11.1971 року сторони зареєстрували шлюб. Сімейне життя не склалось, з 2007 року проживають окремо, збереження сім'ї неможливо. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надіслала заяву, в якій свої вимоги підтримала, просить розглядати справу у її відсутність та задовольнити позов. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надіслала заяву, в якій вимоги підтримала, просить задовольнити позов та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] до суду вдруге не з'явився, заперечень проти позову та заяву про розгляд справи у відсутність на адресу суду не надіслав, хоча своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Сторони зареєстрували шлюб 27.11.1971 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 05.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перевальського районного управління юстиції у Луганській області (а.с.5) Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, сімейні відносини припинені, позивач бажає розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе, сім'я фактично розпалась, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

27.11.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір без №, за яким останній отримав кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але умови договору прийняті відповідачем не виконуються і станом на 31.12.2014 року він заборгував перед позивачем 21084,44 грн., з яких: 12693,57 грн.- заборгованість за кредитом; 6360,66 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 550,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00- штраф(фіксована частина) та 980,21 грн.- штраф(процентна складова). У зв*язку з цим,позивач,крім суми заборгованості, просить стягнути з відповідача і судові витрати,понесені ним при звернені з цим позовом до суду у сумі 243,60 грн.(судовий збір). Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій, підтримуючи позовні вимоги,просить про розгляд спави за його відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій , визнаючи позовні вимоги ,просить про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи,суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні знайшли підтвердження ті обставини на які вказує позивач,які визнаються і самим боржником, а саме те,що у відповідності до умов вищезазначеного договору,який був укладений з ним, останній на добровільних засадах зобов*язовувався погашати у встановленому порядку отриманий кредит і відповідати у повному обсязі по невиконанним зобов*язанням,чого не виконав і не представив суду доказів і заперечення, що порушення прийнятих ним зобов*язань сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Тому,вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором,як обгрунтовані на умовах вищезазначеного договору ,а також на ст.ст.526,610,625, 1050,1054 ЦК України- підлягають задоволенню у повному обсязі, як і його вимоги в частині стягнення з відповідача понесених ним витрат по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн., що підтверджується документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

27.11.2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Донецькому міському відділі ДРАЦС Головного управління юстиції у Донецькій області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-АМ№196687, актовий запис №1267. Від даного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні стосунки. Проживають окремо та їх шлюб носить суто формальний характер. Спір відносно поділу спільного майна відсутній. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 27.11.2012 у Донецькому міському відділі ДРАЦС Головного управління юстиції у Донецькій області, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-АМ№196687, актовий запис №1267. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі [PERSON] та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, оскільки вони відповідають волевиявленню сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

27.11.2013р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1100,00 грн. щомісячно на утримання синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утримання. Відповідач матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Суду додатково пояснила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, оскільки є працездатною особою, інших утриманців не має. Він є фізичною особою- підприємцем, отримує дохід від підприємницької діяльності. Просить позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1100 грн. на двох дітей. Суду додатково пояснив, що підприємницькою діяльністю не займається, подав заяву про закриття підприємницької діяльності. Підробляє на будівництвах. З 24 грудня 2013 року влаштувався на роботу до ТОВ «Тальвар». Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум з 01 грудня 2014 року на одну дитину віком до 6 років визначено у розмірі 1032 грн. Згідно зі статтею 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом встановлено, що він є батьком [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Як вбачається з пояснень відповідача, він працює водієм в ТОВ «Тальвар», отримує заробітну плату в середньому 1550 грн. Також відповідач зазначив, що має дохід від підробіток на будівництві. Позивачка зараз не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3 років. Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх синів у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що 12.06.2009 року уклав з [PERSON] шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Щербинівської селищної ради м.Дзержинська за актовим записом №13. Від зазначеного шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Місце проживання дружини невідоме, примирення та подальше спільне життя неможливе. Спору про поділ майна немає. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12.06.2009 року виконавчим комітетом Щербинівської селищної ради м.Дзержинська, актовий запис №13, свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7). Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Спору про поділ майна не виникає. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що відповідач бажає залишити прізвище, яке він отримав після реєстрації шлюбу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 12.06.2009 року виконавчим комітетом Щербинівської селищної ради м.Дзержинська, актовий запис №13, слід розірвати. [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позички в сумі 2950,00 грн. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 06.03.2013 року та 15.06.2013 року [PERSON] взяв в борг у позивача грошові кошти в розмірі 2950,00 грн. На підтвердження укладення договору позички та передачі коштів [PERSON] надав три розписки - зобов'язання про повернення боргу до 15 вересня 2013 року. В зазначений строк [PERSON] борг не повернув, посилаючись на відсутність коштів. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 2950,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву у якій просив справу розглядати за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки, наявна в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписок від 06.03.2013 року та 15.06.2013, що виконана рукописом, [PERSON], взяв у борг гроші в загальній сумі 2950,00 грн. у [PERSON] та зобов'язується повернути зазначену суму до 15 вересня 2013 року. (а.с. 2,5) Таким чином встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, аналізуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] боргу за розпискою в сумі 2950,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання свого сина [PERSON], [INFO] народження, недієздатним. Свою вимогу мотивує тим,що внаслідок стійкого психічного розладу,[PERSON]не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просить її задовольнити. Прокурор вважає заяву обґрунтованою. Представник органу опіки та піклування Подільської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився. Заслухавши думку учасників судового засідання, які вважають за можливе справу розглянути у відсутність представника органу опіки та піклування суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 08.09.2007 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В теперішній час сімейні відносини між ними припинені, донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Її прибутку не вистачає для забезпечення доньці достатнього рівня життя. Більше відповідач аліменти нікому не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. За результатами звернення суду до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області, судом була отримана інформація про те, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 11.12.2013 року до Волноваського районного суду Донецької області направлене доручення про вручення документів та допит в якості відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] за дорученням Костянтинівського міськрайонного суду неодноразово викликався до Волноваського районного суду Донецької області, але за викликом жодного разу не з'явився з невідомих суду причин. 24.02.2014 року до Костянтинівського міськрайонного суду надійшло електронне повідомлення від 21.02.2014 року № 7, в якому відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги в повному обсязі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, а саме - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, довідку про склад сім'ї, довідку про доходи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним свого чоловіка - [PERSON], [INFO] Посилається на те, що після обширного інсульту 24.07.2012 року чоловік є інвалідом 1 групи безстроково, перебуває з 14.03.2013 року у відділенні Хоспіс КЗОЗ № 17 за станом здоров*я, не може самостійно себе обслуговувати, потребує сторонньої допомоги. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, просила заяву задовольнити. Суд, вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] є інвалідом 1 групи з 13.11.2012 року. ( а.с. 7). Заявник [PERSON] згідно досліджених в судовому засіданні документів є дружиною [PERSON] ( а.с. 6) Згідно висновку акту № 993 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02 грудня 2013 року [PERSON] у даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу в формі судинної деменції. У своєму психічному стані на теперішній час не здатний розуміти значення своїх дій і керувати ними. (а.с. 24-26). Згідно наданого подання за № 3248/0/179-13 від 08.11.2013 року орган опіки та піклування адміністрації Київського району Харківської міської ради вважає за доцільне встановити опіку над [PERSON] у разі визнання його недієздатним та призначити йому опікуна [PERSON] (а.с. 16-17) Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] та встановлення над ним опіки, призначивши опікуном - дружину [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

27.11.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 7769,07грн. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Суд постановив рішення про розгляд справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в трудових відносинах. 11.01.2005р. [PERSON] було прийнято на роботу до ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод», що підтверджується довідкою ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод» №735/144 від 26.11.2013р. Станом на 27.11.2013р. заборгованість по заробітній платі складає 7769,07грн. Відповідно до ст.115 заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Право позивача на своєчасну та належну оплату праці є важливою соціальною гарантією, встановленою Конституцією та чинним законодавством про працю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved