Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

26 лютого року [PERSON] звернувся до суду з позовомдо Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», в якому просить суд зобов`язати ПрАТ «Харківенергозбут» в порядку відновлення порушеного права споживача оформити платіжний документ за надану позивачу у січні 2019 року послугу з електропостачання за фактичними показаннями приладу обліку по стану на перше число кожного календарного місяця, а саме: з 01.01.2019 по 01.02.2019. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного позивачем 24.06.2014 Договору про користування електричною енергією № 24572 та Правил роздрібного ринку електричної енергії, оплата за спожиту позивачем електричну енергію здійснюється виключно на підставі фактичних показів приладів обліку з розрахунками станом на 01 число кожного календарного місяця. Всі інші розрахунки не відповідають вимогам Договору № 24572 і порушують права позивача як споживача. 22.02.2019 АТ «Харківобленерго» чи ПрАТ «Харківенергозбут» надали позивачеві для оплати розрахунок сплати послуг з електропостачання за січень 2019 року, який оформлено не на підставі фактичних показань приладу обліку станом з 01.01.2019 по 01.02.2019, а на розсуд ПрАТ «Харківенергозбут», тому фактичні показники приладу обліку не збігаються з розрахунковими показниками по сплаті, що вказані у розрахунку сплати за надану послугу. Такими діями відповідач порушив права позивача як споживача. Платіжний документ за січень 2019 року сформований позивачем за фактичними показниками приладу обліку, які відрізняються від платіжного документа, оформленого відповідачем, що позивач вважає порушенням його прав споживача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, призначено проведення судового засідання на 23 квітня 2019 року о 11 год. 00 хв. Представник відповідача - Козир К.М., надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до п. 22 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року оплата за спожиту електричну енергію може здійснюватися за розрахунковими книжками, за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником, за карткою попередньої оплати, що визначається у договорі. Споживачу направляються рахунки на оплату спожитих послуг за фактичним споживанням на підставі показів приладу обліку. Жодних неправомірних дій по відношенню до позивача АК «Харківобленерго» не вчиняла. Крім того, позивач не надав будь-яких доказів порушення його прав споживача. Зазначила про безпідставність позовних вимог та відповідність дій відповідача вимогам чинного законодавства. Посилалась на наявність судового рішення про вирішення аналогічного спору між тими ж сторонами від 13.06.2019 у справі № 635/3215/19, яке набуло чинності, та яким відмовлено в задоволенні позову [PERSON] Інших клопотань та заяв від учасників до суду не надходило. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Судом встановлено, що 24.06.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 24572 про користування електричною енергією строком на три роки з пролонгацією на один рік, за умови, що жодна із сторін за місяць до закінчення строку договору не висловить наміру внести зміни або доповнення до нього. 18 лютого 2019 року відповідачем сформовано рахунок за електричну енергію за січень 2019, згідно з яким позивачеві нараховано оплату на підставі показів приладу обліку, які передані Товариству оператором системи розподілу, нараховано за період з 31.12.2018 по 31.01.2019 у сумі 636,57грн. Як встановлено судом, між сторонами виник спір з приводу безпідставного, на думку позивача, визначення відповідачем обсягу спожитої позивачем електроенергії у січні 2019 року не за фактичними показаннями приладу обліку станом на 01 число місяця, а розрахунковим шляхом. У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017, Постачальник універсальних послуг, яким є ПрАТ «Харківенергозбут» згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.10.2018 № 1268, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією. Таким чином, правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається АТ «Харківобленерго», яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Відповідно до статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Частиною 1 статті 63 Закону встановлено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону). Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Також згідно з п. 8 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 (далі - Постанова), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Порядок розрахунків за договором про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг визначаються відповідно до комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком №3 до договору. Останнім встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Таким чином, відповідно до комерційної пропозиції, яка є невід`ємним додатком № 3 до договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті відповідача, визначення фактичного обсягу електричної енергії може здійснюватися як за показами засобів обліку, так і розрахунковим шляхом. Отже, визначення відповідачем фактичного обсягу спожитої позивачем у січні 2019 року електроенергії розрахунковим шляхом відповідає приписам чинного законодавства та вимогам договору про постачання електричної енергії, який є публічним договором. Оскільки спір стосується саме порядку визначення обсягу спожитої електроенергії - за фактичними показаннями приладу обліку або розрахунковим шляхом, і судом встановлено правомірність визначення обсягу спожитої електроенергії розрахунковим шляхом, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Доводи позивача щодо передбачення у Договорі від 24.06.2014 про користування електричною енергією визначення обсягу спожитої електроенергії за фактичними приладами обліку, а не розрахунковим шляхом, судом до уваги не беруться, оскільки не відповідають вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства та приписам чинного на той час публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Слід зазначити, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.06.2019 у справі № 635/3215/19, яке набрало законної сили після перегляду в суді апеляційної інстанції, позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (відповідач), про зобов`язання ПрАТ «Харківенергозбут» в порядку відновлення порушеного права споживача оформити платіжний документ за надану позивачу у березні 2019 року послугу з електропостачання за фактичними показаннями приладу обліку по стану на перше число кожного календарного місяця, а саме: з 01.03.2019 року по 01.04. 2019 року, з підстав недоведеності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення АК «Харківобленерго» неправомірних та незаконних дій відносно нього. Таким чином, в разі порушення прав [PERSON] , останній не позбавлений можливості звернутися до суду у визначеному законом порядку. На підставі дослідженої у судовому засіданні сукупності доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та залишає за рахунок держави.

Outcome: dismissed