Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

28 травня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 02 червня 2001 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сумісне господарство між ними не ведеться. Питання поділу сумісного майна на теперішній час не ставиться. Місце проживання дітей між ними узгоджено: після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір`ю. Він працює в ДП «Артемсіль», за місцем роботи подав заяву про відрахування з його заробітної плати аліментів на користь відповідача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з його заробітку. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам, оскільки він має намір створити іншу сім`ю. Примирення між ними неможливе. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 17 вересня 2019 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про надання строку для примирення у межах трьох місяців та зупинення провадження відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. 25 листопада 2019 року надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Представник відповідача [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. 26 листопада 2019 року надала суду заяву, в якій зазначила, що враховуючи, що заявою від 25 листопада 2019 року [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] , просить ухвалити відповідне рішення суду у справі. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідно до ст. 206 ЦПК України суд має право ухвалити рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 02 червня 2001 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Соледарської міської ради м. Артемівськ Донецької області, актовий запис № 24. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Судом достовірно з`ясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та за час знаходження справи в провадженні суду примирення між ними не відбулося. Питання поділу сумісного майна на теперішній час не ставиться. Місце проживання дітей між сторонами узгоджено: після розірвання шлюбу діти [PERSON] та [PERSON] будуть проживати з матір`ю [PERSON] . Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до свідоцтва про шлюб, при укладенні шлюбу відповідач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із тим, що відповідачем заявлено клопотання про залишення після розірвання шлюбу прізвища чоловіка, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, « [PERSON] ».

Outcome: approved