Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

27 грудня 2013 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки (а. с. 3-8), який в ході судового розгляду даної цивільної справи був уточнений (а. с. 125-130). У позовній заяві, з урахуванням уточнень, та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 23 листопада 2004 року між КС «Взаємний кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 231104-к, за умовами якого позивач надав [PERSON] поновлювальну кредитну лінію з правом користування грошовими коштами по частинам з лімітом кредитування у сумі 100 000,00 грн. зі сплатою 36% річних за користування кредитом та строком повернення - не пізніше 23 листопада 2007 року. Додатковою угодою № 2 до вказаного договору ліміт кредитування був збільшений до 200 000,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року між ним та позивачем був укладений договір іпотеки № 231104-3, за умовами якого в іпотеку КС «Взаємний кредит» [PERSON] передав належну йому квартиру [ADDRESS]. Також в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором 19 лютого 2006 року між позивачем та [PERSON], [PERSON], прізвище якої в подальшому було змінено на «[PERSON]», був укладений договір поруки № 191206-П, за умовами якого останні зобов'язались перед кредитором відповідати як солідарні боржники за виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов вказаного договору, укладеного між ним та позивачем, станом на 17 грудня 2013 року у нього утворилась заборгованість перед КС «Взаємний кредит», загальний розмір якої становить 1 449 810,72 грн. За таких обставин позивач просив суд поновити строк позовної давності; стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості за відповідним кредитним договором; в рахунок повернення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], та складається з: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4,5,7,8 - житлові кімнати, 6 - кладова, 9 - кухня, І - лоджія, загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 48,3 кв.м; визначити спосіб реалізації предмету іпотеки за оціночною вартістю на підставі оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»; а також покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 3 441,00 грн. (а. с. 125-129). 19 травня 2014 року до спільного розгляду з даним позовом була прийнята зустрічна позовна заява [PERSON] до кредитної спілки «Взаємний кредит», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим, в обґрунтування якої представник позивача за зустрічним позовом посилався на те, що за виконавчим написом № 1817 від 11 липня 2008 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], було звернено стягнення на квартиру [ADDRESS], яку постановою заступника начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ було передано КС «Взаємний кредит» в рахунок погашення боргу, а 30 липня 2009 року було видано свідоцтво на придбання вказаної квартири, 22 грудня 2009 року КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради зареєструвало право власності на дану квартиру за КС «Взаємний кредит». На підставі викладених обставин [PERSON] вважає договір іпотеки припиненим (а. с. 132-136). 31 липня 2014 року до спільного розгляду були прийняті зустрічні позовні заяви [PERSON] до кредитної спілки «Взаємний кредит», треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, визнання зобов'язання припиненим, та [PERSON] до кредитної спілки «Взаємний кредит», треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, визнання зобов'язання припиненим. У їх обґрунтування представник позивачів за зустрічними позовами посилався на те, що договір поруки, укладений між [PERSON], [PERSON] та КС «Взаємний кредит» 19 лютого 2006 року за № 191206-П в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року є припиненим на даний час, оскільки строк виконання основного зобов'язання визначений сторонами в договорі № 231104-к від 23 листопада 2004 року - 23 листопада 2007 року, тобто 24 листопада 2010 року закінчився строк, на протязі якого КС «Взаємний кредит» мало можливість звернутись до поручителів з вимогами щодо виконання основного зобов'язання (168-171, 177-180). Представник КС «Взаємний кредит» у судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовів просив суд відмовити. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про належне повідомлення зазначених осіб із датою судового засідання, призначеного на 13 серпня 2014 року, свідчить розписка про ознайомлення з датою та часом судового засідання їх представників, які приймали участь у судовому засіданні від 31 липня 2014 року (а. с. 197), тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що представник позивача за первісним позовом не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачів та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів за правилами постановлення заочного рішення. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Судом встановлено, що 23 листопада 2004 року між КС «Взаємний кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 231104-к, за умовами якого позивач відкрив [PERSON] поновлювальну кредитну лінію з правом користування грошовими коштами по частинам з лімітом кредитування у сумі 100 000,00 грн. зі сплатою 36% річних за користування кредитом та строком повернення - не пізніше 23 листопада 2007 року (а. с. 9). Додатковою угодою № 2 від 26 квітня 2006 року до вказаного договору ліміт кредитування був збільшений до 200 000,00 грн. (а. с. 21). З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти, передбачені укладеними між КС «Взаємний кредит» та [PERSON], останній отримав у повному обсязі (а. с. 10-20, 22-26). Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року між ним та КС «Взаємний кредит» був укладений договір іпотеки № 231104-3, за умовами якого в іпотеку КС «Взаємний кредит» [PERSON] передав належну йому квартиру [ADDRESS], та складається з: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4,5,7,8 - житлові кімнати, 6 - кладова, 9 - кухня, І - лоджія, загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 48,3 кв.м. Даний договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 17 (а. с. 27-28, 29). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року між КС «Взаємний кредит» та [PERSON], [PERSON], прізвище якої в подальшому було змінено на «[PERSON]», був укладений договір поруки № 191206-П, за умовами якого останні зобов'язались перед кредитором відповідати як солідарні боржники за виконання [PERSON] зобов'язань за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року та додаткової угоди до нього (а. с. 183). Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов укладених між ним та КС «Взаємний кредит» договорів утворилась заборгованість, у зв'язку з чим останнім було направлено на адресу [PERSON] вимоги щодо плати виниклої заборгованості, в тексті якої також було повідомлення, що у разі ігнорування такої вимоги кредитна спілка змушена бути звернути стягнення на предмет іпотеки за відповідним договором іпотеки (а. с. 30, 31). Також судом було встановлено, що за виконавчим написом № 1817 від 11 липня 2008 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], було звернено стягнення на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а. с. 32), яку постановою заступника начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ було передано КС «Взаємний кредит» в рахунок погашення боргу [PERSON] (а. с. 33), а 30 липня 2009 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано КС «Взаємний кредит» свідоцтво про придбання вказаної квартири (а. с. 34), 22 грудня 2009 року КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради зареєструвало право власності на дану квартиру за КС «Взаємний кредит» (а. с. 35). Проте, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2013 року виконавчий напис нотаріуса, яким було звернено стягнення на користь КС «Взаємний кредит» належної [PERSON] квартири [ADDRESS], що є предметом укладеного між цими сторонами договору іпотеки, був визнаний таким, що не підлягає виконанню (а. с. 39-40). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2013 року було визнано недійсним свідоцтво про придбання майна: квартири [ADDRESS], видане 30.07.2009 року Кредитній спілці «Взаємний кредит» державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М., яке зареєстровано в реєстрі за №3-2287; скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що зареєстровано за Кредитною спілкою «Взаємний кредит», ЄДРПОУ 25927330, адреса: 49000. Дніпропетровська обл., місто Дніпропетровськ, Жовтневий район, Проспект Карла Маркса, буд.41-г; визнано право власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] за [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а. с. 41-42). Дане судове рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 року, що підтверджується поясненнями наданими представником КС «Взаємний кредит» у судовому засіданні, а також вбачається з відомостей електронної системи документообігу у загальному місцевому суді «Д-3». З розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року, наданим представником КС «Взаємний кредит» вбачається, що станом на 18 грудня 2013 року заборгованість [PERSON] за цим договором становить 1 449 810,72 грн. та складається з 200 000,00 грн. - суми кредиту; 461 602,72 грн. - відсотків за користування кредитом, 788 208,00 грн. - суми штрафів (а. с. 43-44). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», умовами укладених між сторонами договорів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В пункті 37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 грудня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що невиконання вимог частини 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення ч.3 ст. 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Згідно з положеннями ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним. Частиною 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 4.1. договору поруки № 191206-П цей договір поруки діє з моменту його підписання сторонами та до повного виконання боржником та поручителями зобов'язань, що випливають з договору кредитної лінії № 231104-к до додаткового угоди до нього. З урахуванням викладеного, та приймаючи до уваги, що КС «Взаємний кредит» розпочало процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки - належну [PERSON] квартиру, в межах строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за відповідним кредитним договором, а саме: у 2008 році, та обґрунтовано вважало себе таким, що набуло право власності на дану квартиру на підставі необхідних для цього документів (а. с. 32-35), проте державна реєстрація такого права була скасована у судовому порядку у 2013 році, суд приходить до висновку щодо поважності причин пропуску КС «Взаємний кредит» строку позовної давності за даним спором та вважає за необхідне його поновити. Оцінюючи всі фактичні обставини справи та наявні у матеріалах справи докази, вирішуючи позовні вимоги кредитної спілки «Взаємний кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, суд приходить до висновку щодо можливості часткового задоволення даних позовних вимог, а саме: вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року у сумі 1 449 810 (один мільйон чотириста сорок дев'ять тисяч вісімсот десять) грн. 72 коп., яка складається з 200 000,00 грн. суми кредиту, 461 602,72 грн. - відсотків за користування кредитом, 788 208,00 грн. - суми штрафів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], та складається з: 1 - коридор, 2 - туалет, 3 - ванна, 4,5,7,8 - житлові кімнати, 6 - кладова, 9 - кухня, І - лоджія, загальною площею 77,4 кв.м, житловою площею 48,3 кв.м., а також визначити спосіб реалізації предмету іпотеки за оціночною вартістю на підставі оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». У задоволенні решти вимог КС «Взаємний кредит» суд вважає за необхідне відмовити, оскільки у разі їх задоволення можливо подвійне стягнення суми заборгованості за договором кредитної лінії № 231104-к від 23 листопада 2004 року. У задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити як у необґрунтованих та безпідставних. Роблячи такий висновок суд критично оцінює посилання представника [PERSON] на факт задоволення вимог кредитора за договором кредитної лінії № 231104-к - КС «Взаємний кредит», у 2008 році шляхом звернення стягнення на належну [PERSON] квартиру, що підлягало державній реєстрації, оскільки така реєстрація права власності на квартиру - предмет іпотеки, була скасована відповідним судовим рішенням, яке вступило в законну силу, та яким, в тому числі, право власності на квартиру [ADDRESS] було визнано за [PERSON]. Таким чином сторони договору кредитної лінії та договору іпотеки були повернуті у попередній стан. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON], суд виходив з того, що в ході судового розгляду не знайшли підтвердження посилання позивачів за зустрічними позовами на ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки п. 4.1 договору поруки № 191206-П визначено, що цей договір діє до повного виконання боржником та поручителями зобов'язань, що випливають з договору кредитної лінії № 231104-к до додаткової угоди до нього. А оскільки заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена, виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 231104-к скасований, як і державна реєстрація за КС «Взаємний кредит» права власності на предмет іпотеки, таким чином не відбулось виконання боржником та поручителями зобов'язань за вказаним кредитним договором. Оскільки позовні вимоги первісного позивача задоволені частково, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів за первісним позовом судові витрати по сплаті судового збору на користь КС «Взаємний кредит», а саме: по 1 147,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial