Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

27 квітня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 28 349,96 доларів США шляхом зобов'язання перерахування повної суми депозиту в валюті вкладу за вказаними в заяві реквізитами або шляхом повернення готівкою через касу банку в валюті вкладу в повному обсязі; стягнути з відповідача 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07 квітня 2015 року між сторонами був укладений договір за яким позивач вніс на депозитний рахунок, шляхом перерахування за допомогою інтернет-банкінгу коштів в розмірі 25 741,00 доларів США. Як зазначає позивач, він таким чином погодився з Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Позивач звертався до Банку надати екземпляр договору, але станом на день звернення до суду з позовом, копію договору надано не було. Проте, як вбачається з інших документів, строк дії депозитного договору до 12.04.2015 року. Позивач в позовній заяві зазначає, що 31.03.2015 року він звернувся до відповідача із заявою в якій просив не продовжувати дію договору та повернути суму вкладу в розмірі 25 741,00 доларів США та нараховані відсотки в повному обсязі. Крім того, 14.04.2015 року позивач просив повернути вклад, звернувшись з відповідною заявою. Проте, Банк не виконав свої зобов'язання, кошти депозитного вкладу не повернув. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, уточнила, що кошти позивач бажає отримати шляхом повернення готівкою через касу банку у валюті вкладу в повному обсязі. Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, пояснення чи заперечення на позовні вимоги не направив. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Пунктом 3.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, що затверджене Постановою правління НБУ від 3 грудня 2003 року N 516 передбачено, що грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути внесені готівкою, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку і повертаються банками готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. Банки можуть відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) перераховувати фізичним особам нараховані проценти за вкладами (депозитами) на їх поточний рахунок, для поповнення вкладу (депозиту) або видавати готівкою. Крім того, п.3.3 Положення передбачає, що Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. В судовому засіданні представник позивача не зміг надати суду копію депозитного договору, обґрунтовуючи тим, що в день укладення Договору позивач не підписував його, і відповідно копію договору суду надати не може. Проте як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, зокрема з довідки №46 від 08.04.2015 року, у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я [PERSON] згідно депозитного договору №300131/35521/370-14 від 07.04.2014 року відкрито депозитний рахунок у доларах США [NUMBER] по якому залишок коштів на 08.04.2015 року становить 25 741,00 доларів США. Отже, відповідач визнає той факт, що між сторонами був укладений депозитний договір. Згідно виписки по особовому рахунку [NUMBER], 07.04.2014 року по системі «Інтернет-банк» [PERSON] перерахував кошти в сумі 25 741,00 долар США на депозитний рахунок [NUMBER] згідно з Договором банківського вкладу Класік 370 днів в доларах США, сплата відсотків в кінці строку дії договору №300131/35521/370-14 від 07.04.2014 року. 31 березня 2015 року [PERSON] звертався до Банку із заявою в якій просив у зв'язку із закінченням строку дії вкладу не пролонговувати депозитний договір №300131/35521/370-14 від 07.04.2014 року, повернути суму вкладу у розмірі 25 741,00 доларів США та нараховані відсотки в повному обсязі 14.04.2015 року. 14 квітня 2015 року позивач звернувся до Банку із заявою в якій просив повернути в цей день банківський вклад в сумі 25 741,00 долар США в зв'язку із закінченням строку дії вкладу. З виписки по особовому рахунку вбачається, що станом на 17.04.2015 року на рахунку позивача на вимогу обліковується сума 25 741,00 долар США. Станом на 02.06.2015 року на рахунку позивача на вимогу обліковується сума 28 349,96 доларів США, що підтверджується відповідною випискою. Отже, так як з діючих норм законодавства вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимогу позивача та не повернув суму вкладу, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 28 349,96 доларів США (згідно заявлених вимог та виписки по особовому рахунку). Стаття 84 ЦПК України визначає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» у статті 1 визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник позивача надала суду копію Договору про надання правової допомоги від 07.04.2015 року, який укладено між [PERSON] та адвокатом, фізичною-особою підприємцем [PERSON]. Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордеру №10 від 08.04.2015 року, позивач сплатив за договором 2 750,00 грн. Крім того, позивачем надано на підтвердження сплати 2 250,00 грн. витрат на правову допомогу, інформацію по платежу із відповідної банківської комп'ютерної системи. Проте суд не може взяти до уваги як належний доказ дану роздруківку, так як вона не завірена належним чином, та відсутні необхідні реквізити. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з розрахунку витрат на правову допомогу, [PERSON] надавала правову допомогу позивачу у судовому засіданні (04.06.2015 року), але не надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (їх не було) та не знайомилась з матеріалами справи в суді. Крім того, представника позивача протокольною ухвалою суду від 04.06.2015 року було допущено до участі у справі на підставі ч.2 ст.56 ЦПК України. А тому за одну годину участі в судовому засіданні можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 487,20 грн., виходячи із місячної мінімальної заробітної плати в розмірі 1 218,00 грн., згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати - судовий збір, а на користь позивача - витрати на правову допомогу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial