Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

29.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області та просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови про арешт майна, а саме нежитлової будівлі ангару, загальною площею 1920 кв.м, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Красноокнянський район, с. Топали та електронні торги з продажу даної нежитлової будівлі, які були проведені 20.01.2016 року - недійсними. 29.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області та просила визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області щодо винесення постанови про арешт майна, а саме нежитлової будівлі свинарника, загальною площею 700 кв.м, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Красноокнянський район, с. Топали та електронні торги з продажу даної нежитлової будівлі, які були проведені 20.01.2016 року - недійсними. Ухвалою суду від 20.04.2016 року дані справи обєднані в одне провадження. У ході розгляду справи за клопотанням представника позивачів до участі у справі було залучено у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог переможця електронних торгів ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АРГО». Крім того, у ході розгляду справи представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] уточнив позовні вимоги, зменшивши їх розмір, та просив визнати недійсними електронні торги з продажу нежитлової будівлі ангару, загальною площею 1920 кв.м, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Красноокнянський район, с. Топали та нежитлової будівлі свинарника, загальною площею 700 кв.м, яке знаходиться за адресою: Одеська область, Красноокнянський район, с. Топали, які були проведені 20.01.2016 року та оформлені протоколами № 140792, № 140791. При цьому обґрунтував свою заяву тим, що оскільки у ході розгляду справи було встановлено що арешт на майно СВК «Кірова» був накладений відповідачем 05.12.2011 року на підставі ухвали Красноокнянського районного суду Одеської області про забезпечення позову від 01.12.2011 року по цивільній справі № 2/1517/189/2011, тобто відповідач накладав арешт не з власної ініціативи та до вступу в законну силу рішення Красноокнянського районного суду Одеської області по цивільній справі № 506/65/13-ц від 29.04.2013 року, а тому у позивачів немає жодних підстав вважати дії державного виконавця під час накладення арешту на спірне майно незаконними. Позивач [PERSON] обґрунтував свої вимоги тим, що 29.04.2013 року Красноокнянським районним судом Одеської області було прийнято рішення по цивільній справі № 506/65/13-ц, у якому серед іншого, було визнано право власності на спірній ангар за позивачем [PERSON], однак при зверненні до державного реєстратора за отриманням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, йому було відмовлено у звязку з тим, що на спірне майно був накладений арешт постановою державного виконавця Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. У подальшому позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з вимогою про скасування вищезазначеної постанови про арешт майна. Разом з тим, спірна нежитлова будівля ангару, площею 1920 кв.м була реалізована 20.01.2016 року на електронних торгах. У звязку з даними обставинами та посилаючись на ст. ст. 317, 321, 215, ч.1 ст. 203 ЦК України просив визнати електронні торги недійсними. Позивач [PERSON] обґрунтувала свої вимоги тим, що 29.04.2013 року Красноокнянським районним судом Одеської області було прийнято рішення по цивільній справі № 506/65/13-ц, у якому серед іншого, було визнано право власності на спірній свинарник за позивачем, однак при зверненні до державного реєстратора за отриманням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, їй було відмовлено у звязку з тим, що на спірне майно був накладений арешт постановою державного виконавця Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. У подальшому позивач [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про скасування вищезазначеної постанови про арешт майна. Разом з тим, спірна нежитлова будівля свинарнику, площею 700 кв.м була реалізована 20.01.2016 року на електронних торгах. У звязку з даними обставинами та посилаючись на ст. ст. 317, 321, 215, ч.1 ст. 203 ЦК України просила визнати електронні торги недійсними. Позивачі [PERSON] та [PERSON], повідомлені належним чином, до суду не зявилися. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, додатково пояснивши, що будь-яких письмових доказів, які підтверджують факт звернення позивачів, як до реєстраційної служби з приводу реєстрації рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 29.04.2013 року так і до відповідача щодо скасування постанови про арешт спірного майна немає. Представник відповідача у судовому засіданні поклав вирішення позову щодо визнання недійними електронних торгів на розсуд суду, разом з тим пояснив, що спірне майно належало сільськогосподарському виробничому кооперативу ім. Кірова і постанова про накладення арешту на майно боржника даного підприємства була прийнята 05.12.2011 року на підставі ухвали про забезпечення позову від 01.12.2011 року по цивільній справі № 2/1517/189/2011. Крім того, пояснив, що у Відділі ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з СВК «Кірова» боргів на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму 1200000 грн. за рішеннями судів різних інстанцій. Представник відповідача також зазначив, що на момент проведення електронних торгів ніхто ніяких прав на спірне майно не заявляв і позивачі з приводу зняття арешту до Відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області також не зверталися. Представник відповідача також просив звернути увагу, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Представник третьої особи - ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АРГО» у судовому зсіданні позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим, зазначивши, що 20.01.2016 року ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АРГО» брало участь у електронних торгах спірного майна, стало переможцем, сплатило кошти за вищевказаний ангар та свинарник, а тому вважає, що на даний час ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АРГО» є повноправним власником спірного майна. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у Відділі ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з СВК «Кірова» боргів на користь фізичних та юридичних осіб на загальну суму 1200000 грн. [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 05.12.2011 року постановою ВДВС Красноокнянського РУЮ накладено арешт на все нерухоме майно боржника СВК «Кірова» та оголошена заборона на його відчуження (а.с.33). 06.07.2015 року заступником начальника відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеської області складено акт опису та арешту майна, серед якого також наявне спірне приміщення ангару та свинарника і передане на відповідальне зберігання [PERSON] (а.с.48). Як пояснив представник відповідача спірне майно було передано на зберігання саме [PERSON], оскільки він є стягувачем суми боргу з СВК «Кірова» згідно виконавчого листа від 26.09.2011 року у справі № 2/1517/147/2011. 10 липня 2015 року заступником начальника відділу ДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеської області винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та призначено [PERSON] експертом (а.с.50). [PERSON] висновку від 21 серпня 2015 року ринкова вартість нежитлової будівлі ангару склала 34\~940 грн. та будівлі свинарнику 7\~280 грн. (а.с.51-53). 02.09.2015 року учасникам виконавчого провадження був надісланий звіт про незалежну оцінку та розяснено право його оскарження (а.с.54). 01.10.2015 року подана заявка про реалізацію арештованого майна (а.с.55). 20.01.2016 року відбулися електронні торги з продажу спірного майна. [PERSON] протоколу № 140792 проведення електронних торгів з продажу нежитлової будівлі ангару, загальною площею 1920 кв.м переможцем торгів став учасник № 5 - ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АГРО», запропонувавши найвищу ціну 41\~164,03 грн. (а.с.64). [PERSON] протоколу № 140791 проведення електронних торгів з продажу нежитлової будівлі свинарнику, загальною площею 700 кв.м переможцем торгів став учасник № 6 - ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АГРО», запропонувавши найвищу ціну 10\~503,67 грн. (а.с.63). Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що переможець торгів ПП «ЗЕЛЕНА ЕНЕРГІЯ-АГРО» сплатив зазначені суми у повному обсязі. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших\~\~органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Статтею 62 вказаного Закону встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом,\~\~та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється\~\~шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. [PERSON] положень ст.59 Закону майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення або зменшення цінності внаслідок користування. Порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна регулюється Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5 (далі - Порядок), який набрав чинності з 18.01.2016. Під час проведення підготовчих дій з метою проведення спірних електронних торгів був чинний Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затверджений наказом Мін'юсту України від 16 квітня 2014 року № 656/5 згідно з розпорядженням КМУ від 01 квітня 2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів». Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. [PERSON] ст.260-360 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Верховний Суд України 13.02.2013, розглянувши справу № 6-174цс12, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними, зробив правовий висновок про те, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Аналогічна позиція висловлена у постанові ВСУ від 25.11.2015р. у справі № 6-1749цс15. Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника, визначений у статті 16 ЦК України. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених порядком, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів, правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення результатів електронних торгів. Представник позивача у якості підстави для визнання недійсними електронних торгів зазначав лише наявність рішення Красноокнянським районним судом Одеської області від 29.04.2013 року по цивільній справі № 506/65/13-ц, за яким було визнано право власності на спірне майно за позивачами. Дане рішення набрало законної сили 04.06.2013 року. [PERSON] з нормами чинного законодавства, зокрема положеннями статей 182, 334 ЦК, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого обєкта нерухомості є державна реєстрація прав на нього. Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-ІV) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2). Відповідно до ч. 2 ст. 3 даного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Разом з тим, як було встановлено судом, на момент проведення електронних торгів 20.01.2016 року, позивачами речові права на нерухоме майно за рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 29.04.2013 року по цивільній справі № 506/65/13-ц, у встановленому Законом № 1952-ІV порядку не зареєстровані. Крім того, стороною позивача не надано будь-яких доказів звернення до державного реєстратора та факту відмови у проведенні реєстрації, оскарження дій, тощо. [PERSON] того, доказів звернення до сторони відповідача з приводу повідомлення про права на дане майно та/або скасування постанови про арешт спірного нерухомого майна також не надано. Будь-яких інших підстав для визнання електронних торгів від 20.01.2016 року недійсними стороною позивача не зазначено. Таким чином, стороною позивача не доведено у чому саме полягало порушення їхніх прав та законних інтересів зі сторони відповідача у ході проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна. Разом з тим, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних (електронних) торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-323цс16. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги твердження представника позивачів, що спірне майно взагалі не належало СВК «Кірова, так як цей факт спростовується рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 29.04.2013 року, у якому зазначено, що СВК «Кірова» є правонаступником КСП «Кірова» і майно, що входить до складу майнових паїв (у тому числі спірний ангар та свинарник) перебуває на балансі СВК «Кірова». Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» субєктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, які вони одержують при виході з підприємства. Крім того відповідно до ч.3, 4 ст. 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Як вбачається з наданого представником позивача рішення суду від 29.04.2013 року звернення [PERSON] та [PERSON] з позовом про визнання права власності на спірне майно був саме факт перебування їх (позивачів) у складі даного підприємства та у звязку з неотриманням належних їм паї при виході з нього. Разом з тим, як було зазначено раніше, позивачами не дотримано процедури державної реєстрації речових прав на спірне майно, а тому на момент проведення електронних торгів власником спірного майна фактично залишалося СВК «Кірова». Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм дає змогу для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. [PERSON] до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позовів відмовлено, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed