Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля «Lexus RX 350», 2012 року випуску, VIN JTJBK11A302455698, укладений 30 квітня 2015 року [PERSON]. В позовній заяві зазначено, що позивач з 22 листопада 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] В період спільного проживання сторонами було придбано вищезазначений автомобіль, який був зареєстрований на відповідача. 30 квітня 2015 року відповідачем, без згоди позивача та без її відома було знято з обліку автомобіль і відчужено невідомій особі. При цьому, згоди позивача на відчуження автомобіля, передбаченої частиною 1 статті 65 СК України, відповідач не отримував у жодній формі, отже договір купівлі-продажу автомобіля від 30 квітня 2015 року є недійсним. З підстав зазначених вище, позивач звернулась до суду із даним позовом. В ході судового розгляду, ухвалою суду від 13 січня 2016 року судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], оскільки, автомобіль за договором від 30 квітня 2015 року було відчужено на користь останньої. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити. Третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], а також її представники [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявились, хоча повідомлялись судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. 23 березня 2016 року на адресу суду, за допомогою факсимільного звязку, надійшло клопотання представника третьої особи [PERSON] про відкладення розгляду справи, у звязку із наданням додаткових доказів. Однак, судом було відхилено зазначене клопотання, оскільки у третьої особи та її представників було достатньо часу для підготовки до судового засідання, зокрема, збирання відповідних доказів, підготовки клопотань, надання доказів, з урахуванням того, що про обставини справи стороні третьої особи вже було відомо з 08 лютого 2016 року, представники якої приймали участь у розгляді справи, безпосередньо у судовому засіданні, а заявляючи зазначене клопотання, судом це розцінюється як зловживання своїм процесуальним правом, що зумовлює затягування строків розгляду справи. З цих же підстав, судом було відхилено клопотання третьої особи [PERSON] про залучення її по даній цивільній справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки, питання, яке порушено останньою, було вирішено ухвалою суду від 13 січня 2016 року, копія якої разом із копією позовної заяви була надіслана на її адресу. За наведених вище обставин, судом не було встановлено підстав для відкладення розгляду справи, встановлених статтею 169 ЦПК України. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що з 22 листопада 2005 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с. 3). В період спільного проживання сторонами було придбано автомобіль Lexus RX 350, 2012 року випуску, VIN JTJBK11A302455698, і в силу положень статті 60 СК України зазначений автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Дана обставина визнана сторонами під час розгляду справи, а тому доказуванню не підлягає. Судом також встановлено, що 30 квітня 2015 року відповідач [PERSON] відчужив вказаний вище автомобіль без згоди іншого подружжя дружини [PERSON] Так, згідно відповіді Територіального сервісного центру 0541 регіонального сервісного центру МВС України у Вінницькій області, автомобіль марки «Lexus RX 350», 2012 року випуску, VIN JTJBK11A302455698, 30 квітня 2015 року був знятий з обліку для реалізації власником [PERSON] (а.с. 47-50) та цією ж датою (30 квітня 2015 року) зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки-рахунок серії ААЕ № 023356 від 30 квітня 2015 року (а.с. 90). Відповідно до згаданої довідки рахунок, автомобіль марки «Lexus RX 350», 2012 року випуску, VIN JTJBK11A302455698 продано [PERSON] за 149\~900 грн. Звертаючись до суду позивач вказувала, що вона не була обізнана про наміри відповідача [PERSON] відчужити спірний автомобіль та не давала згоди на таке відчуження. За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України, правочин має вчинятись у формі встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі. Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї. З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки «Lexus RX 350», 2012 року випуску, VIN JTJBK11A302455698, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки-рахунку, серії ААЕ № 023356 від 30 квітня 2015 року, немає. Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Частиною 4 статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України). Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя ? частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби. Вказане узгоджується із роз'ясненнями, викладеними в пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] розпорядився спірним автомобілем на свій розсуд проти волі дружини [PERSON] і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, а тому вона має право на компенсацію в розмірі ? частини вартості відчуженого не в інтересах сімї автомобіля. При цьому суд зазначає, що наразі, в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, предметом поділу якого є, зокрема, спірний автомобіль (справа № 127/1690/15-ц). З огляду на вищевикладене, з урахуванням встановлених судом обставин справа, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог, щодо предмета спору [PERSON] про визнання договору недійсним. У звязку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати, відповідно до статті 88 ЦПК України, слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed