Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

27 травня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні із дитиною, посилаючись на те, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, місце проживання дитини було визначено із матір'ю. У зв'язку із виникненням непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 10 червня 2013 року №369, яким було визначено порядок спілкування позивача із дочкою, першої і третьої суботи та неділі кожного місяця на території батька або нейтральній території або інші дні за домовленістю сторін, та в літній період для оздоровлення дитини. Однак відповідач ігнорує зазначене рішення, чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, налаштовує дитину проти батька. Неодноразово мали місце випадки, коли позивач за згодою [PERSON] брав дитину до себе, через декілька годин відповідача та її батьки зверталися до органів внутрішніх справ. З огляду на викладене, [PERSON] просить зобов'язати відповідача не чинити перешкод йому у спілкуванні та вихованні дочки, визначити йому способи участі у вихованні один раз на тиждень з 18 год. п'ятниці до 13 год. неділі за місцем проживання чи перебування позивача; проведення осінніх, зимових весняних шкільних канікул дитини із батьком; спільний відпочинок в літній період з 10 червня по 20 липня, необмежене спілкування по телефону особисто, засобами поштового, електронного та іншого зв'язку, з право в день побачення забирати дитину з дому чи школи особисто, зобов'язати відповідача за два дні до зустрічей надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, перебування дитини. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги викладені у заяві підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечила, щодо участі батька у вихованні дитини в той спосіб, що був визначений органом опіки виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, зазначила, що перешкод у спілкування позивача із дитиною не чинила. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради подав до суду висновок, в якому вважають за доцільне визначити порядок спілкування позивача з дитиною кожної першої та третьої суботи і неділі кожного місяця на території батька або на нейтральній території, чи інші дні за домовленістю сторін, оздоровлення дитини батьком в літній період. Крім цього просив справу розглянути справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської області від 10 червня 2013 року №369 було визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON] та встановлено наступний порядок спілкування [PERSON] з дочкою першу та третю суботу і неділю кожного місяця на території батька або нейтральній території або інші дні за домовленістю, а також в літній період на оздоровлення. На час розгляду справи малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю по [ADDRESS], а позивач у зв'язку із проходження служби у Збройних Силах України проживає в [ADDRESS], що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 1 липня 2014 року та 21 липня 2014 року відповідно. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні обставин того, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні [PERSON] у спілкуванні із дитиною не доведено. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що двічі позивач був разом із ним на рибалці, один раз без дитини, залишивши її із батьками, пізніше [PERSON] подзвонили по телефону, і він повідомив, що його нібито звинувачують у викраденні дитини. В інший раз вони з [PERSON] поїхали на рибалку разом із дітьми і бачив, як [PERSON] спілкувався із дочкою. Останнім часом він дитини за місцем проживання батьків позивача не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, зазначив, що обставини чинення перешкод спілкуванню позивача із дочкою йому відомі тільки із слів останніх, в цьому році позивач на вихідні в м. Старокостянтинів приїжджав близько трьох разів, у зв'язку із подіями на Україні, з дитиною бачився в січні 2014 року, після чого [PERSON] звернулася до органів внутрішніх справ, під час зимових канікул дитини не було, і позивач з нею не бачився, зустрічалися в березні 2014 року і травні 2014 року. Крім цього судом враховується і та обставина, що на день винесення рішення дочка перебувала у позивача за місцем проживання його батьків з дозволу відповідачки. [PERSON] своє звернення до Старокостянтинівського РВ УМВС пояснювала тим, що дитина перебувала на лікуванні на денному стаціонарі в лікарні, позивач 9 січня 2014 року (четвер) повідомив її по телефону про те, що забирає дитину та поверне в суботу, факт перебування на лікуванні дитини підтверджується медичною довідкою від 20 січня 2014 року №4. В силу ч.ч.1,2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із ним, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов'язком. [PERSON] проживає окремо від малолітньої [PERSON], внаслідок чого користується правом на її виховання в обмеженому вигляді, тому суд вважає, що визначений органом опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради спосіб і порядок участі у вихованні [PERSON] із дочкою кожної першої та третьої суботи і неділі місця на території батька, або нейтральній території, чи інші дні за домовленістю батьків, щороку в літній період для оздоровлення дитини, має здійснювати позитивний виховний вплив на неї, сприяти її різносторонньому розвитку, повинен бути регулярним. В задоволенні решти вимог слід відмовити, оскільки з роздруківки телефонних дзвінків вбачається, що позивач регулярно спілкується із дитиною в телефонному режимі, за домовленістю між собою сторони можуть визначати час зустрічей із дитиною і в період канікул та в інші дні, з урахуванням її інтересів та інтересів батьків. Судові витрати по справі слід розподілити відповідно до ст.88 ЦПК України наступним чином, оскільки з трьох позовних вимог задоволена тільки одна, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витратив сумі 81 грн. 20 коп. = 243 грн. 60 коп./3.

Outcome: partial