Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

27 квітня 2017 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Маріупольської міської ради про визнання права власності, третя особа «ОСББ «Ліга». В обґрунтування заявлених вимог посилались на те, що [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу «Орджонікідзевський-153», якій за ордером № 001423 від 29 квітня 1989 року була надана квартира [ADDRESS]. Пайові внески за зазначену квартиру були сплачені в повному обсязі, що підтверджується довідкою. Вважають, що вони набули право власності на дану квартиру. На даний час вони не мають можливості зареєструвати право власності на вказану квартиру за відсутності правовстановлюючих документів на неї, у зв'язку з чим вимушені звертатись до суду. Просили суд визнати за ними право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] (загальною площею 45,3 кв.м, житловою площею 27,4 кв. м), в рівних частках. Позивачі до судового засідання не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не зявився по невідомій суду причині повторно, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не зявився по невідомій суду причині повторно, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. ч. 1, 4\~ст. 182 ЦК України\~(в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4\~ст. 334 ЦК України\~(в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За\~ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення\~ст.328 Цивільного кодексу України\~(в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 128 Цивільного кодексу України\~(в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями\~ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу\~Цивільного кодексу України\~в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у\~ст. 384 ЦК України\~(в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»\~вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі\~ст. 15 Закону України «Про власність»\~член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. З ордеру на житлове приміщення № 001423 від 29 квітня 19891 року вбачається, що [PERSON] та членам її родини: доньці [PERSON], чоловіку [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Жданівської ради від 26 квітня 1989 року № 17, було надано право на вселення в квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з довідки від 21 січня 2017 року за підписом голови ОСББ «Ліга», [PERSON] була членом ЖБК «Орджонікідзевський-153» до 18 червня 2007 року, яка в свою чергу повністю сплатила вартість квартири [ADDRESS] в сумі 6427 рублів шляхом внесення першого внеску в сумі 1955 рублів, а також сплати залишку у розмірі 4472 рублів. Кінцевий розрахунок відбувся в 1992 році. Житловий будинок був введений в експлуатацію в 1996 році як ЖБК «Орджонікідзевський-153» номер та серія проекту 1-464-Д-85. Згідно звіту про оцінку майна від 25 квітня 2017 року оціночна вартість квартири [ADDRESS] становить 120000 грн. На підставі дослідження перелічених письмових доказів, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] правомірно свого часу набула право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], оскільки вказана квартира була надана їй у користування на підставі ордеру, а у подальшому нею, як членом ЖБК «Орджонікідзевський-153», було проведено повну виплату пайових внесків за зазначену кооперативну квартиру. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за позивачами права власності на вказану кооперативну квартиру.

Outcome: approved