Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

28 квітня 2021 року, позивач - КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовною заявою про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.09.2014 року по 28.02.2021 року в сумі 42 290 гривень 57 копійок та, крім того, судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідачі свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконують, у зв`язку з чим унеможливлює своєчасні розрахунки Концерном «МТМ» за спожитий природний газ, що в свою чергу ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 42 290 гривень 57 копійок. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Панцакова С.Ю. надійшла заява про застосування строків позовної заяви. 18 жовтня 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Панцакова С.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважають позовну заяву необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо позовних вимог до відповідача 2 - [PERSON] вважають, що такі вимоги є безпідставними оскільки відповідно до статті 162 Житлового кодексу України та статті 322 Цивільного кодексу України саме власник житла повинен сплачувати комунальні послуги. Разом з тим, позивачем разом з позовною заявою подано копію відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких одноосібним власником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є відповідач 1 - [PERSON] . Щодо позовних вимог до відповідача 1 - [PERSON] то вважають, що заявлена сума позовних вимог є необґрунтованою, оскільки частково виходить за межі строків позовної давності та розрахунок заборгованості не відповідає дійсності. Так у період липень - грудень 2019 року було фактично відсутнє гаряче водопостачання та централізоване опалення, у зв`язку із чим відповідач-1 неодноразово зверталась до позивача та його бенефіціара - Виконавчий комітет Запорізької міської ради. Проте вказані обставини не відображенні в розрахунку долученому до позовної заяви позивачем. Крім того, а ні текст позовної заяви, а ні додані до позовної заяви докази не містять жодного підтвердження факту надання послуг з гарячого водопостачання та централізованого опалення взагалі. Крім того, позивачем нараховувались послуги з гарячого водопостачання відповідно до встановлених норм споживання, а саме 0,14 метри кубічних на одну особу на одну добу. При цьому відповідно до розрахунку суми боргу позовних вимог по нарахуванню та оплатам за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 7 осіб. Разом з цим відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води зазначено 4 особи, що дає підстави для обґрунтованого сумніву щодо правильності нарахування за спожиті послуги. Крім того, позивачем взагалі не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу щодо кількості зареєстрованих осіб, на яких нараховувалась послуга з централізованого постачання гарячої води. Таким чином, вважають, що позивачем не доведено, як наявність заборгованості з оплати житлово - комунальних послуг взагалі так і розміру такої заборгованості, у зв`язку із чим в задоволенні позову вважаємо за необхідне відмовити. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності , доводи наведенні в обґрунтування позовних вимог підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. на уточнених позовних вимогах наполягала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Панцаков С.Ю., в судове засідання не з`явились, але у відзиві на позовну заяву п.2 прохальної частини зазначено, що просять суд провести судове засідання без участі відповідачів та їх представника та підтримують доводи наведенні в обґрунтування відзиву та просять відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, відзив відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформаційної з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 247877001 від 12 березня 2021 року, кВ. [ADDRESS] належить на приватній власності [PERSON] ./а.с.8/ Відповідно до відповіді на запит начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Комунарському району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-47/3/1601 від 30 квітня 2021 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13 березня 2020 року по теперішній час. /а.с.16/ Договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачами, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача [PERSON] слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. В судовому засіданні було встановлено, що згідно Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». 3гідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 який введено в дію з 01.05.2019, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила № 630), плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а уразі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Згідно з п.18 Правил № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п. 20, 21 Правил № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно з п.29 Правил № 630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Згідно з п.30 Правил № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення. Розрахунок за послуги з централізованого опалення між споживачем [PERSON] і Концерном «Міські теплові мережі» обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно з розрахунком суми позову та довідкою Філії Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2021 року мається заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 42 290 гривень 57 копійок. Водночас, суд враховує заяву представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, з таких підстав. Також, представником відповідача [PERSON] була надана заява про застосування позовної давності, оскільки вважає, що Концерн «Міські теплові мережі» просить стягнути заборгованість, яка перевищує суму за три роки. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Відповідно до ст. 267 ч.ч. 3, 4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Оскільки, між сторонами договору про надання послуг заключено не було, суд виходить з загальних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги, яка виникла за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2021 року, у розмірі 42 290 гривень 57 копійок. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з 28 квітня 2018 року заявлені в період трьохрічного строку позовної давності. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2021 року відповідачами перед позивачем виникла заборгованість за надані послуги у розмірі 42 290 гривень 57 гривень. За вказаний період, відповідачами було за наданні житлово-комунальні послуги сплачено останній раз червні 2016 року. Отже, враховуючи, що доказів переривання строків позовної давності суду надано не було, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 28 квітня 2018 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині підлягають залишенню без задоволення. Щодо стягнення заборгованості з 28 квітня 2018 року по 28 лютого 2021 року, то судом встановлено, що за даний період позивачем надано відповідачам послуги на суму 28 880 гривень 78 копійок. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі свої зобов`язання з оплати послуг за централізованого опалення та гарячого водопостачання виконували неналежним чином, внаслідок чого у них виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2021 року включно у розмірі 25 068 гривень 67 копійок. Щодо посилань відповідача на неналежну якість наданих послуг. Суд виходить з того, що послуги у зазначений період відповідачам надавалися та споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачами належних доказів не надано, з даного питання до позивача не звертались, факт отримання вказаних послуг відповідачами не оспорений у судовому порядку, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі здійснювали оплату нерегулярно та не в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , враховуючи, що відповідач зареєстрований з 13 березня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , то з нього підлягає солідарному стягненню сума заборгованості в період з березня 2020 року по 28 лютого 2021 року. Що відповідно до розрахунку заборгованості складає 5 333 гривень 46 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справі від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру позовних вимог, тобто у рівних частинах. Судові витрати по справі становлять 2 270 гривень - судовий збір, який було сплачено позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду. Однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 28 880 гривень 78 копійок гривень, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір по 775 гривень 10 копійок з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial