Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

28.03.2016 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 04.10.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області між нею та [PERSON] (далі - відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 69. Від даного шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало несумісність характерів, різні погляди на життя, різне відношення до сімї та подружніх обов'язків. Шлюбні відносини між ними припинені; спільного господарства не ведуть. Сім'я розпалася остаточно, надавати строк для примирення необхідності немає. Просить шлюб розірвати; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала телефонограму з клопотанням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду телеграму (електронне повідомлення № 5 від 19.04.2016 р.) про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 04.10.2011 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб; актовий запис № 69; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через несумісність характерів, різні погляди на життя, різне відношення до сімї та подружніх обов'язків. Шлюбні відносини між подружжям припинені; спільного господарства не ведуть; на примирення не згодні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved