Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

27.05.2014 р. [PERSON] пред'явив до суду позов до ДП «Придніпровська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.05.2014 р. по день поновлення на роботі та моральної шкоди в розмірі 3000 грн., понесених витрат на правову допомогу, обґрунтовуючи вимоги тим, що він з 01.12.1995 р. працював машиністом залізничної будівельної машини в П'ятихатській дистанції колії ДП «Придніпровська залізниця». Наказом № 91/ос від 19.05.2014 р. був звільнений з роботи по ст. 40 п. 7 КЗпПУ за появу на роботі в нетверезому стані, що заперечує, оскільки 08.05.2014 р. протягом робочого дня не вживав спиртні напої. О 14.10 год. до нього на робоче місце прийшли працівники міліції, запропонували пройти в П'ятихатський РВ ГУМС України для з'ясування питань по заяві керівництва підприємства. Звідти поїхали в П'ятихатську ЦРЛ для обстеження на стан сп'яніння. Після обстеження йому усно повідомили, що у нього присутні ознаки алкогольного сп'яніння. На підприємство потрапив по закінченню робочого дня о 16.05 год. з метою забрати речі. Від роботи в цей день його ніхто не відсторонював. З 12 по 16 травня 2014 р. виходив на роботу, працював і ніхто претензій не пред'являв. Лише 19.05.2014 р. був присутній на короткій нараді працівників підприємства і членів профкому, які прийняли рішення про надання згоди на його звільнення з роботи. Цього ж дня йому вручено трудову книжку, а пізніше і копію наказу про припинення трудових відносин. Вважає звільнення незаконним, оскільки акта про появу на роботі в нетверезому стані в його присутності ніхто не складав, а при вирішенні профкомом питання про надання згоди на звільнення офіційних документів, які б підтверджували стан сп'яніння, не було. Йому спричинена моральна шкода, адже порушення трудових прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідача Терехов А.В. і Череп’яний А.В. кожен окремо позов не визнали і пояснили, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи машиністом у відокремленому структурному підрозділі «Пятихатська дистанція колії» ДП «Придніпровська залізниця». 08.05.2014 р. о 07.45 год. перед початком роботи він пройшов медичний огляд і був допущений до роботи. Майстер [PERSON] близько 13.00 год. подав заступнику начальника з кадрів [PERSON] доповідну записку про те, що [PERSON] знаходиться на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння, оскільки відчув запах алкоголю з порожнини рота. Після виклику працівників міліції з метою організації проведення медичного обстеження на стан сп'яніння за № 378 керівником підприємства видано наказ про відсторонення [PERSON] від роботи. З наказом [PERSON] ознайомитися відмовився, про що складено акт. Згідно протоколу медичного огляду № 33 [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп'яніння, тому ним порушено трудове законодавство і [PERSON] правомірно звільнений за ст. 40 п. 7 КЗпПУ. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Придніпровська залізниця», працюючи з 01.12.1995 р. машиністом залізничної будівельної машини 6 розряду в його відокремленому структурному підрозділі «П'ятихатська дистанція колії» (а.с. 5, 21). Наказом начальника П'ятихатської дистанції колії від 19.05.2014 р. № 91/ОС [PERSON] звільнений з роботи за появу на роботі в нетверезому стані на підставі ст. 40 п. 7 КЗпП України (а.с. 5, 6, 93). Відповідно до ст. 40 п. 7 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: …7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Згідно ст. 43 цього Кодексу розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 7 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації. Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 149 цього Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно ст. 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявились порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40 КЗпПУ, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147,147-1,148,149 КЗпПУ правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений законом для цього строк. Посилання позивача [PERSON] на те, що звільнення проведено з порушенням вимог КЗпП України є безпідставними і спростовуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], які підтверджують, що позивачем неодноразово порушувались правила внутрішнього трудового розпорядку та іншими доказами, які є в справі. Так, допитаний свідок [PERSON] пояснив, що він працює майстром з експлуатації та ремонту машин та механізмів в П'ятихатській дистанції колії. 08.05.2014 р. близько 13.00 год. він підійшов до підлеглого машиніста [PERSON] на його робоче місце і той попрохав надати людей для встановлення двигуна в машину ПМГ. Підійшовши ближче відчув різкий запах алкоголю з порожнини рота [PERSON]. Надавши допомогу десь о 13.40 год. він пішов до відділу кадрів, де повідомив керівника [PERSON] про це і подав доповідну записку. Нею був викликаний наряд міліції, які б документально порушення оформили. Зразу ж повідомив про вказане головному механіку [PERSON], а повернувшись з ним з майстерні працівники міліції спілкувалися з [PERSON]. Йому відомо, що був складений акт про відсторонення від роботи [PERSON] з 14.00 год., про що він вніс запис у відповідний журнал. В його ж присутності проводилося обстеження [PERSON] на стан сп'яніння в лікарні, де прилад «Алкотест» показав позитивний результат, відбиралася кров. При обстеженні [PERSON] вів себе неадекватно, розмахував руками. Зазначає, що [PERSON] схильний до вживання спиртних напоїв, в нетверезому стані з'являвся і раніше на робочому місці неодноразово, але уникав відповідальності. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює головним механіком на підприємстві. Зранку 08.05.2014 р. провів планерку, [PERSON] отримав роботу по ремонту машини ПМГ. О 13.45 год. до нього в майстерню прийшов [PERSON] і повідомив, що [PERSON] перебуває в стані сп'яніння. Разом пішли до нього на робоче місце, провів бесіду і упевнився, що дійсно від [PERSON] чутно запах алкоголю з рота, була нестійка хода, відмовлявся від будь-яких пояснень. Він подав рапорт начальнику ПЧ-11 про відсторонення [PERSON] від роботи. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона працює інспектором відділу кадрів на підприємстві. У відділ прийшов після 13.00 год. [PERSON] і повідомив, що [PERSON] на робочому місці знову в нетверезому стані. Оскільки аналогічні випадки відбувалися з [PERSON] неодноразово і знаючи його поведінку, бо він завжди відмовлявся від пояснень, не підписує ніякі документи, вона склала акт про відсторонення його від роботи та про відмову від підпису. На подвір'ї стояв [PERSON] і вона разом з машиністом [PERSON], інструктором [PERSON] та сторожем [PERSON] підійшли до нього, показала акт, пояснила про що в ньому йдеться, але він відмовився від підпису. В цей час заступник керівника підприємства з кадрів [PERSON] надала наказ про відсторонення [PERSON] від роботи, який він також не підписав і по прибуттю працівників міліції попрямував з ними до лікарні. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює машиністом-інструктором в ПЧ-11. Приблизно о 13.40 год. 08.05.2014 р. у професійних справах прийшов до [PERSON], який ремонтував машину ПМГ, чув від нього різкий запах алкоголю. За його участі складено акт про те, що [PERSON] знаходився на робочому місці в нетверезому стані та про відсторонення його від роботи з 14.00 год.. Від підпису в акті [PERSON] відмовився [PERSON], допитаний як свідок, пояснив суду, що він, як і [PERSON], працює на підприємстві машиністом. 08.05.2014 р. до обідньої перерви разом ремонтували дрезину. Вже з обіду [PERSON] з'явився напідпитку, від нього було чутно запах спиртного. До них обох прийшов майстер [PERSON], допомагав з ним [PERSON] біля машини і пішов. Пізніше прийшла інспектор [PERSON] і працівники міліції. Було складено акт, яким зафіксовано перебування [PERSON] на робочому місці в нетверезому стані та відсторонено від роботи, який він засвідчив своїм підписом. [PERSON] від підпису відмовився, все заперечував. Після 14.00 год. більше [PERSON] не бачив, бо він пішов з працівниками міліції. Свідок [PERSON] пояснив, що він працює сторожем в ПЧ-11. [PERSON] 08.05.2014 р. виходив за територію підприємства десь о 12.00 год. і о 12.30 год. повернувся, знову виходив та повертався. З ним близько не спілкувався, тому не може стверджувати, що той був в нетверезому стані. Приблизно о 15.00 год. [PERSON] залишив підприємство з працівниками міліції. Допитані свідки [PERSON] і [PERSON] суду дали аналогічні пояснення, з яких слідує, що вони працюють на підприємстві техніками, 08.05.2014 р. протягом дня знаходилися в робочому кабінеті, куди прийшла [PERSON] і запросила засвідчити, що [PERSON] відмовляється підписувати документи. [PERSON] додала, що дійсно [PERSON] після обідньої перерви був на території ПЧ-11 в нетверезому стані, від нього йшов різкий запах алкоголю, жестикулював руками, що притаманно йому, коли знаходиться в стані сп'яніння, адже з ним працює більше 30 років на одному підприємстві, є майже друзями. На прохання [PERSON] ознайомитися з актом [PERSON] відмовився, не підписав його, грубо висловився на адресу [PERSON], тому був складений акт. Добре відомо, що [PERSON] схильний до вживання спиртних напоїв, у тому числі на роботі. Вона особисто з ним неодноразово спілкувалася, умовляла не пити, одуматися. Близько 10 разів він кодувався від алкогольної залежності, та все дарма, є невиправним. [PERSON], заступник начальника П'ятихатської дистанції колії з кадрів, допитана як свідок пояснила, що 08.05.2014 р. після 12.00 год. до неї прийшов [PERSON] і повідомив, що [PERSON] прийшов з обідньої перерви, знаходиться біля машини ПМГ в нетверезому стані. Перепитала чому зробив такий висновок, на що він повідомив, що від нього разить запах спиртного. Одразу викликала наряд міліції, оскільки такі проблеми з [PERSON] виникали більше 10 разів, мали намір документально все оформити, але він завжди втікав з території ПЧ-11 різними способами, навіть через огорожу, тому в цьому є системність. По приїзду працівників міліції вона виготовила направлення на медичне обстеження [PERSON], але вони його не взяли, пояснили, що це входить в їх компетенцію. Того дня робочий день тривав до 15.45 год., а перебування [PERSON] в нетверезому стані було зафіксовано до 14.00 год.. Вона підготувала наказ про відсторонення [PERSON] від роботи, підписаний керівником, оскільки це було б порушенням техніки безпеки. Їй доповіли, що в лікарні встановлено діагноз: алкогольне сп'яніння. Протокол медичного огляду їй було надано відразу. В ньому вказано, що показники алкоголю склали 1,63-1,64%. 16.05.2014 р. підприємство одержало довідку П'ятихатської ЦРЛ № 989/14, з якої стало відомо, що за даними хіміко-токсилогічного аналізу від 08.05.2014 р. № 5388 вміст алкоголю в крові [PERSON] складав 0,88 % і що він перебував в стані алкогольного сп'яніння. До профспілки було направлено прохання про надання згоди на звільнення [PERSON] з роботи і 19.05.2014 р. за участю [PERSON], керівництва підприємства, колективу механічної майстерні було проведено спільне засідання профспілкового комітету і адміністрації. Надавалося слово в поясненнях [PERSON], але він відмовився від пояснень. Розглянувши звернення профспілка дала згоду і наказом від 19.05.2014 р. [PERSON] звільнено за ст. 40 п. 7 КЗпПУ, видано трудову книжку. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює на посаді голови первинної профспілкової організації дистанції колії. В травні 2014 р. перебувала у черговій відпустці, але їй доповіли, що за появу [PERSON] на робочому місці в нетверезому стані адміністрація підприємства просить профспілку дати згоду на його звільнення. 19.05.2014 р. вона була присутня на засіданні без права голосу. [PERSON] від будь-яких пояснень відмовився, не дивлячись на вмовляння пояснити свою поведінку. Члени профспілки, працівники колії засудили поведінку [PERSON], дали негативну оцінку такому стану речей і за підсумками голосування одноголосно дали згоду на його звільнення з роботи. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що він працює на підприємстві мостовим майстром і є заступником голови профспілки. Був інформований, що 08.05.2014 р. до [PERSON] викликали міліцію, однак особисто того дня [PERSON] не бачив. 16.05.2014 р. до профкому адміністрацією підприємства було надано подання про розірвання трудового договору з [PERSON] і на 19.05.2014 р. було призначено розширене засідання профспілки, адміністрації і трудового колективу, запрошений та був присутній [PERSON]. Підтвердив пояснення [PERSON] і те, що профком задовольнив подання адміністрації, маючи на це всі підстави. З протоколу № 33 від 08.05.2014 р. медичного огляду для встановлення факту вживання наркотичної речовини та стану сп'яніння слідує, що о 15.05 год. 08.05.2014 р. [PERSON] оглянутий черговим лікарем П'ятихатської ЦРЛ [PERSON]. В протоколі вказано, що [PERSON] роздратований, збуджений, агресивний, хода хитка. Наявність алкоголю досліджувалась за допомогою приладу «Alcotest 6510» і показники алкоголю у видихуваному повітрі склали 1,63 % та о 15.25 год. - 1,64 %, тому зроблено висновок, що [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 63, 73-74). Крім того, в матеріалах справи наявна довідка головного лікаря П'ятихатської ЦРЛ від 16.05.2014 р. № 989/14, з якої слідує, що за даними хіміко-токсикологічного аналізу від 08.05.2014 р. № 5388 КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» вміст алкоголю в крові [PERSON] складає 0,88 %, що в сукупності даних методів обстежень дозволило лікарю П'ятихатської ЦРЛ встановити заключний діагноз: алкогольне сп'яніння (а.с. 76, 77). З виписки з протоколу спільного засідання профспілкового комітету і адміністрації П'ятихатської дистанції колії № 5 від 19.05.2014 р. слідує, що профком підприємства розглянув повторне звернення адміністрації № 1090 від 16.05.2014 р. про надання згоди на звільнення машиніста машини ПМГ [PERSON]. На засідання запрошені і були присутні члени профкому, керівники підприємства, колектив механічної майстерні, [PERSON], якому «…було надано слово, але він навіть не намагався дати пояснення.» Розглянувши подання адміністрації профком дав згоду на звільнення [PERSON] за ст. 40 п. 7 КЗпПУ (а.с. 91-92). Таким чином, судом встановлено, що позивачем фактично було допущено порушення трудової дисципліни - поява на роботі в нетверезому стані, в зв'язку з чим, у відповідності до ч. 1 ст. 46 КЗпП України він був відсторонений від роботи 08.05.2014 р. (а.с. 78-79). З урахуванням зазначених вище обставин, встановлених судом та положень закону, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого проступку, зокрема той факт, що позивачем було грубо порушено правила внутрішнього трудового розпорядку та трудову дисципліну, що виявилось у виході на роботу в нетверезому стані, при тому, що відокремлений структурний підрозділ «П'ятихатська дистанція колії» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» є великим промисловим підприємством з підвищеним ризиком небезпеки, оскільки згідно Положення (а.с. 83-87) забезпечує справний стан усіх елементів залізничної колії, які забезпечують безперебійний та безпечний рух поїздів, та перебування працівника на робочому місці в нетверезому стані ставить під загрозу життя та здоров'я як самого працівника так і інших працівників, людей, які користуються послугами залізничного транспорту, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо поновлення позивача на роботі. При цьому суд вважає, що звільнення проведене відповідачем з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачені строки. Так, у відповідності до ст.149 КЗпП України у позивача відбирались пояснення з приводу допущених порушень, дисциплінарне стягнення накладене в межах місячного строку, встановленого ст.148 КЗпП України. Оскільки суд встановив, що звільнення [PERSON] відбулося без порушень трудового законодавства, тому відсутні підстави вирішувати спір в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і про відшкодування моральної шкоди, адже відповідно до положень ст. 236 ч. 1 КЗпП України виплата середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки проводиться у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно ж до ст. 2371 ч. 1 цього Кодексу відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, що не встановлено судом, позивачем не було подано жодних доказів щодо спричинення йому моральної шкоди відповідачем. На підставі ст.ст. 24, 40 ч. 1 п. 7, 147,149, 235, 2371 КЗпП України,

Outcome: dismissed