Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

29.04.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючі обставини. 28.12.2012року о 12 год. 10 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на 148 км + 250 м біля с. Баштанівка Татарбунарського району Одеської області, здійснюючи обгін транспортного засобу в умовах недостатньої видимості, не переконавшись, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті зіткнення, автомобіль, яким керував позивач, отримав механічні ушкодження. Відповідач [PERSON] згідно постанови Болградського районного суду Одеської області від 11.01.2013 року визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала чинності. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0689094 від 08.01.2012 року. Цим полісом встановлена франшиза в розмірі 510 грн. Про дану дорожньо-транспортну пригоду, яка є страховим випадком, було своєчасно повідомлено страхову компанію ПАТ НАСК «Оранта», повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування, поданими 30.01.2013 року. Згідно звіту № 804/01113 від 17.01.2013 року про незалежну оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу марки KIA PREGIO державний номер [NUMBER], 2000 року випуску, вчиненого ФОП [PERSON] за договором з позивачем, сума матеріального збитку внаслідок ДТП на вказану дату складає 11 248 грн. 80 коп. Згідно вимог ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач страхова компанія НАСК «Оранта» протягом 15 днів, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, мала прийняти рішення про здійснення позивачу страхового відшкодування та виплатити це відшкодування або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. При цьому, протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення, страхова компанія НАСК «Оранта» була зобовязана направити йому письмове повідомлення про прийняте рішення. Однак, будь-яких рішень відповідачем страховою компанією позивачу надано не було, страхове відшкодування не виплачене, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду з вказаним позовом та просить стягнути на його користь з вказаного відповідача, крім страхового відшкодування (майнової шкоди), неустойку (пеню) відповідно до п.36.5 ст.36 вищезазначеного Закону, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, розмір якої згідно наведеного розрахунку за період з 01.05.2013 року по 27.04.2015 року становить 4058,47 грн. Крім того, вважає, що на його користь з відповідачів повинна бути стягнута моральна шкода у розмірі 10000 грн., з яких: 5000 грн. з [PERSON] та 5000 грн. з НАСК «Оранта», стверджуючи, що моральна шкода виразилась в моральних стражданнях та переживаннях від наслідків ДТП, а саме пошкодження переданого йому у володіння транспортного засобу та неможливості його експлуатації, що, в свою чергу, викликало певні незручності у сімейно-побутових відносинах. Також просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь витрати за проведення незалежної оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП в сумі 650 грн. Відповідач [PERSON] надав до суду письмові заперечення проти позову, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. В запереченнях послався на те, що він є учасником бойових дій, а у відповідності до п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №196-IV, учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Кодексом. В підтвердження долучив копію посвідчення учасника бойових дій, довідку про залучення до проведення антитерористичної операції, довідку про присвоєння статусу учасника бойових дій та ін. Крім того, вважає, що позивач жодним чином не довів спричинення йому моральної шкоди, не надав суду доказів цього, не вмотивував розмір шкоди, а лише обґрунтував свої вимоги виключно словами. Тому просив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього моральної шкоди, витрат за проведення звіту та судових витрат відмовити. Представник відповідача НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з'явився, але направив до суду письмові заперечення (а.с.59-62 та 83-86), із яких слідує, що 28.12.2012 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Після звернення позивача до страхової компанії, відповідач визнав ДТП від 28.12.2012 року страховим випадком та визначив суму страхового відшкодування в розмірі 10 738 грн. 80 коп., виходячи з наступного. 11.01.2013 року аварійним комісаром НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки KIA PREGIO державний номер [NUMBER] та складено протокол(акт) огляду. Відповідно до висновку дослідження №АА 7652 СР 17/04/5 від 17.04.2013 року, вартість матеріального збитку, що завданий власнику транспортного засобу марки KIA PREGIO державний номер [NUMBER] складає 11 982 грн. 09 коп. Дослідження було підготовлено на замовлення НАСК «ОРАНТА» в ТОВ «Гарант-Ассістанс», що має сертифікат субєкта оціночної діяльності. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 04.06.2013 року, сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи (сума яка не відшкодовується страховиком згідно п.п.12.1 ст.12 Закону №1961-15) склала 10 738 грн. 80 коп. Щодо відшкодування пені, то згідно ст.36.5 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Останнім днем для виплати страхового відшкодування було 01.05.2013 року. З урахуванням спеціальної позовної давності в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки(пені), відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, відповідач вирахував суму відшкодування пені, а саме: кількість днів прострочення складає 365 днів, починаючи з 01.05.2013 по 01.05.2014 року. Тож, загальна сума пені, згідно подвійної облікової ставки НБУ, яка неодноразово змінювалась протягом року (відповідно до таблиці розрахунку (а.с.61), складає 4 118 грн. 37 коп. Щодо відшкодування моральної шкоди, то страховик відшкодовує моральну шкоду лише коли фізична особа зазнала ушкодження здоровя під час ДТП. Однак, позивач не надав відповідних довідок, які б підтверджували, що його здоровю було нанесено шкоду, тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди вважає безпідставними та незаконними. В запереченнях щодо відшкодування витрат на проведення додаткової експертизи, відповідач послався на ст. ст.34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Враховуючи, що аварійним комісаром НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу протягом строку, що передбачений законом, а саме 11.01.2013 року, вважає, що правові підстави для стягнення з НАСК «ОРАНТА» витрат на проведення додаткової експертизи відсутні. Тому, НАСК «ОРАНТА» готова сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 10738,80 грн. та пеню у розмірі 4565,78 грн., решту позовних вимог просить залишити без задоволення (а.с.83-86). Дослідивши матеріали справи, з урахуванням заперечень відповідачів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами у справі, що 28.12.2012 року о 12 год. 10 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] на 148 км + 250 м біля с. Баштанівка Татарбунарського району Одеської області, здійснюючи обгін транспортного засобу в умовах недостатньої видимості, не переконавшись, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснив зіткнення з автомобілем марки KIA PREGIO, державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті зіткнення, автомобіль, яким керував позивач, отримав механічні ушкодження. Згідно звіту про незалежну оцінку № 804/01113 від 17.01.2013 року (а.с.15-19), сума матеріальної шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу марки KIA PREGIO державний номер [NUMBER], 2000 року випуску складає 11 248 грн. 80 коп. Вказаний звіт про незалежну оцінку виготовлений на підставі договору про проведення незалежної оцінки транспортного засобу від 11.01.2013 року, предметом якого є автомобіль [NUMBER]. (а.с.24-25), який позивач уклав із ФОП [PERSON] На підставі акту прийому-передачі робіт по незалежній оцінці від 17.01.2013 року (а.с.26), [PERSON] був виданий рахунок за проведення незалежної оцінки транспортного засобу, який сплачений за квитанцією №1780034 від 15.01.2013 року в розмірі 650 грн. (а.с.27). Постановою Болградського районного суду Одеської області від 11.01.2013 року, відповідача [PERSON] було визнано винним за ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.(а.с.14). Вказана постанова набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВВ/0689094 від 08.01.2012 року (а.с.13), предметом якого є страхування автомобіля ВАЗ-21150, державний реєстраційний номер [NUMBER]. За даним полісом сума франшизи становить 510 грн. 00 коп. Копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.01.2013 року (а.с.11) підтверджується, що потерпілий [PERSON] повідомив НАСК «ОРАНТА» про ДТП, яке відбулося 28.12.2012 року на 148 км + 250 м а/д М-15 Одеса-Рені, зазначивши транспортний засіб (марку, модель, номерний знак), який зазнав пошкодження в ДТП. Вказаної ж дати потерпілим була подана заява до НАСК «ОРАНТА» про визначення суми страхового відшкодування відповідно до договору страхування та виплати її(а.с.12). Також судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля [NUMBER] (а.с.23), власником даного автомобіля є [PERSON], яка на підставі довіреності №3546 від 29.06.2010 року (а.с.20), надала право діяти самостійно, в тому числі страхувати, отримувати страхові відшкодування в страхових компаніях, керувати та розпоряджатися вказаним транспортним засобом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Із копії протоколу (акту) огляду транспортного засобу №1748 від 11.01.2013 року (а.с.63-64) вбачається, що транспортний засіб KIA PREGIO державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] отримав певні механічні пошкодження, які детально зазначені в переліку. Відповідно до висновку дослідження №АА 7652 СР 17.04/5 від 17.04.2013 року, підготовленого на замовлення НАСК «ОРАНТА» в ТОВ «Гарант-Ассістанс», що має сертифікат субєкта оціночної діяльності №12231/11 від 22.07.2011 року, що діяв до 22.07.2014 року, та ремонтної калькуляції до нього, вартість матеріального збитку, завданий власнику транспортного засобу марки KIA PREGIO державний номер [NUMBER] складає 11 982 грн. 09 коп. (а.с.65-76). З розрахунку страхового відшкодування від 04.06.2013 року (а.с.76) слідує, що сума страхового відшкодування з врахуванням зносу деталей, що замінюються, становить 11248,80 грн., а з урахуванням франшизи (-510грн.) -10 738 грн. 80 коп. З страхового акту №ОЦВ-13-1748/1, складеного начальником сектору [PERSON] від 04.06.2013 року (а.с.77) видно, що одержувачем суми страхового відшкодування в розмірі 10738 грн. 80 коп. значиться [PERSON] - власник транспортного засобу. Однак доказів сплати страхового відшкодування власнику транспортного засобу, відповідачем НАСК «ОРАНТА» суду не надано, більш того, в останніх запереченнях від 29.07.2015 року, вказаний відповідач визнав, що готовий сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 10738,80 грн. та пеню у розмірі 4565,78 грн., решту вимог залишити без задоволення. При вирішенні вказаного спору, суд керувався слідуючими нормами закону. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. За змістом ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом п.32.1 ст.32 Закону, страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. За змістом п.36.5 ст.36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28.12.2012 року за участю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], є страховим випадком, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0689094 від 08.01.2012року. Тому, відповідно до ст.ст.979-999 ЦК України та Законів України «Про страхування», «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова компанія має відшкодувати потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді позивачу [PERSON] фактично заподіяну матеріальну шкоду у межах страхової суми, встановленої Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за виключенням суми франшизи, визначеної зазначеним полісом у сумі 510 грн. Враховуючи, що звітом дослідження №АА 7652 СР 17.04/5 від 17.04.2013 року, підготовленого на замовлення НАСК «ОРАНТА» в ТОВ «Гарант-Ассістанс», та ремонтною калькуляцією до нього, вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на замінні деталі та вузли, автомобіля марки KIA PREGIO, державний номер [NUMBER] визначена в розмірі 11248,80 грн., а сума франшизи за страховим полісом встановлена 510грн., тому на користь [PERSON] з відповідача НАСК «ОРАНТА» підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 10 738 грн. 80 коп. Крім того, оскільки позивачем [PERSON] було подано НАСК «ОРАНТА» письмову заяву про виплату страхового відшкодування 30.01.2013 року, тому згідно ст.36 Закону, страхова компанія мала виплатити позивачу страхове відшкодування не пізніше 01 травня 2013 року. Та оскільки виплата не була проведена, то починаючи з вказаної дати, відповідно до п.36.5 ст.36 Закону, страхова компанія зобовязана виплатити позивачу пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, а саме: за період з 01.05.2013 року по 09.06.2013 року пеня складає: 10738,80 грн. х (2 х 7,5%) : 365 х 40 = 176,52 грн., де 10738,80 грн. сума страхового відшкодування; 15% - розмір подвійної облікової ставки НБУ в період з 01.05.2013 року по 09.06.2013 р.; 365 - кількість днів у році; 40 кількість днів з 01.05.2013 року по 09.06.2013р. аналогічно за період з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року пеня складає: 10738,80 грн. х (2 х 7%) : 365 х 64 = 263,61 грн.; за період з 13.08.2013 року по 14.04.2014 року пеня складає: 10738,80 грн. х (2 х 6,5%) : 365 х 141 = 539,29 грн.; за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року пеня складає: 10738.80 грн. х (2 х 9,5%) : 365 х 93 = 519,87 грн.; за період з 17.07.2014 по 12.11.2014 року пеня складає: 10738.80 грн. х (2 х 12.5%) : 365 х 137 = 1007,68 грн.; за період з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року пеня складає: 10738.80 грн. х (2 х 14%) : 365 х 85 = 700,22 грн.; за період з 06.02.2015 року по 27.04.2015 року пеня складає: 10738.80 грн. х (2 х 14,5%) : 365 х 81 = 691,10 грн. Загальна сума пені складає 176,52 + 263,61 + 539,29 + 519,87 + 1007,68 + 700,22 +691,10 = 3898,29 грн. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» задоволенню не підлягають, оскільки статтею 26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування страховою компанією моральної шкоди потерпілому виключно внаслідок ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди. Цим законом не передбачено відшкодування моральної шкоди потерпілому внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування, а доказів ушкодження здоровя внаслідок згаданої ДПП, відповідач суду не надав. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, виникає спір. Також, на думку суду, не підлягають відшкодуванню вимоги позивача щодо відшкодування витрат за проведення експертизи в сумі 650 грн., які він сплатив ФОП [PERSON] за звіт №804/0113 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, оскільки аварійним комісаром НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу протягом строку, що передбачений законом, а саме 11.01.2013 року, складено протокол (акт) огляду та на замовлення відповідача виготовлено висновок дослідження №АА7652СР-17.04/5 від 17.04.2013 року щодо вартості матеріального збитку, спричиненого транспортному засобу позивача внаслідок страхового випадку. Тому, правові підстави для стягнення витрат на проведення додаткової експертизи як з відповідача НАСК «ОРАНТА», так із відповідача [PERSON], відсутні. В той же час, суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON], позивачу [PERSON] заподіяна моральна шкода, яка полягає у його душевних стражданнях у звязку з суттєвим пошкодженням майна, яким він володів на законних підставах, внаслідок чого деякий час не міг користуватися автомобілем, що викликало певні незручності в сімейно-побутових відносинах, в нього змінився звичний перебіг його життя та інше. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 5000 гривень, на думку суду, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 500 гривень. При цьому, суд не може взяти до уваги доводи відповідача [PERSON], викладені в його запереченнях щодо того, що він є учасником бойових дій, а у відповідності до п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №196-IV, учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Кодексом. Вказані обставини не можуть бути прийняті судом до уваги як підстава для звільнення його від цивільно-правової відповідальності за вказаних обставин, оскільки ДТП сталася ще 28.12.2012 року, а статус учасника бойових дій відповідач [PERSON] отримав 25 квітня 2015 року, що підтверджується копією наданого ним посвідчення серії АА №449268(а.с.43) на підставі інших довідок про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.45,46,49). Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: з відповідача НАСК «ОРАНТА» в сумі 224,10 грн., з відповідача [PERSON] в сумі 19,50 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial