Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

29.03.2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з матірю, зобовязати відповідача повернути дітей позивачу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] 22.02.2017 р. відповідач забрав дітей до себе та не повертає, перешкоджає у спілкуванні з ними. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Посилались на те, що відповідач забрав дітей та перешкоджає спілкуванню з ними, налаштовує проти матері, вчиняє протиправні дії, що негативно впливає на психічний розвиток дітей. Відповідач працю є за змінним графіком, що виключає постійне перебування з дітьми протягом значних проміжків часу. За відсутності його вдома, дітей доглядають батьки відповідача (дід та баба дітей). Разом з тим, позивач забезпечує належні умови проживання дітей, підстави для їх розлучення з матірю відсутні. Відповідач в судове засідання прибув, проти позову заперечував. Посилався на конфліктні відносини з позивачем та її поведінку, яку він оцінює як аморальну. Вважає, що здатний забезпечити належні умови проживання дітей. Зазначив, що самі діти не бажають повертатись до матері, яка неналежним чином виконувала батьківські обовязки. Представник органу опіки та піклування в судовому засідання проти задоволення позову заперечувала, надала висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком (відповідачем). В судовому засіданні допитана свідок [PERSON], яка повідомила, що вона є вчителем та класним керівником [PERSON], [INFO] Свідку відомо, що кожний з батьків у рівній мірі виявляють турботу про дітей, відвідують школу. Разом з тим, в родині існують напружені стосунки. Один раз у присутності свідка дочка [PERSON] відмовилась спілкуватись з матірю, коли та прийшла до неї у школу. Розлучення батьків негативно вплинуло на ставлення дочки до навчання та її поведінку в школі. В судовому засіданні суд вислухав обох дітей, які висловили своє бажання залишитись проживати разом з батьком. [PERSON], [INFO], своє небажання проживати з матірю пояснила негативним ставленням до неї. Зі слів батька їй відомо про випадки подружньої зради матері, що дитина сприймає вкрай негативно. Обєктивних прикладів неналежного виконання матірю батьківських обовязків навести не змогла. [PERSON], [INFO], через малолітній вік не здатна до продуктивного контакту. Виразила лише заперечення проти проживання з матірю та прихильність до батька. Будь-які мотиви протилежного ставлення до батьків пояснити не змогла. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/2843/16-ц від 08.02.2017 р. шлюб між сторонами було розірвано. Місце проживання дітей не визначалось. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП № 275758 від 14.03.2017 р., батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі. (а.с. 9) Позивач і відповідач також є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 10). У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. В судовому засіданні діти пояснили, що бажають залишитись з батьком. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської районної державної адміністрації № 02-25/1529 від 04.09.2017 р., визнано за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком [PERSON] Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей не має переваги перед іншими доказами та оцінюється судом у взаємозвязку з іншими доказами у справі. Наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком є недостатньо мотивованим, оскільки не містить інформацію про обставини, які перешкоджають проживанню дітей разом з матірю. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/468/17 від 17.02.2017 р. кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON], за ч. 1 ст. 125 КК України закрито, у звязку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення. За клопотанням позивача судом досліджено обвинувальний акту кримінальному провадженні №12016060090001847 стосовно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що знаходиться в архівних матеріалах кримінального провадження № 285/468/17. З тексту зазначеного обвинувального акту вбачається, що 02.11.2016 року [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив напад на [PERSON] та завдав їй удар. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження, що встановлено висновком експерта. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зверталась до Новоград-Волинського відділу поліції зі скаргами на дії [PERSON], з повідомлень Новоград-Волинського ВП встановлено, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП., 27.05.2017 р. було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне застереження щодо протиправної поведінки. З пояснень позивача, які також підтверджуються поясненнями [PERSON], судом встановлено, що мав місце випадок умисного заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень самому собі (поранення руки ножем). З вищевикладеного, вбачається, що [PERSON] схильний до вчинення насильства в сімї, що може негативно впливати на психічний стан дітей. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача від 03.01.2017 р., встановлено, що остання проживає в будинку в с. Кикова, стан будинку задовільний, є місце для відпочинку дітей. Судом встановлено, [PERSON] працює продавцем в магазині в с. Кикова, Новоград-Волинський район. Згідно характеристики з Киківської сільської ради від 21.03.2017 р. [PERSON] характеризується позитивно, скарг від жителів не надходило. Згідно характеристики з Киківської сільської ради від 09.11.2016 р. [PERSON] характеризується позитивно, скарг від жителів не надходило, але отримано скарги від [PERSON] про вчинення відносно неї насильства. З пояснень відповідача встановлено, що він працює у ТОВ «Новоград-Волинський каменедробильний завод» на території м. Новограда-Волинського та має змінний графік роботи, за яким перебуває на робочому місці цілодобово з наступним відпочинком. У звязку з цим, тривалий час він відсутній за місцем проживання. Такий графік роботи виключає належний контроль батька за дітьми. Разом з тим, позивач має звичайний графік роботи в денний час, працює в магазині на території села, що дозволяє забезпечити догляд дітей. Відповідно до ч. 1,2 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. За принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ При вирішенні даної справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 14.12.2016 року по справі №6-2445цс16 щодо неможливості розлучення дитини з матірю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини.\~\~\~\~\~\~\~ Суду не надано доказів наявності виняткових обставин у розумінні ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матірю. Відповідно до п. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. В судовому засіданні діти виявили прихильність до батька. Разом з тим, у спілкуванні в судовому засіданні вони проявили приховану емоційну деформацію через висловлювання обєктивно немотивованих негативних почуттів відносно матері. Поведінка дітей свідчить про психологічний вплив на них з боку батька з метою цілеспрямованого формування неприязного ставлення до матері. Такий вплив є деструктивним, оскільки створює неприйнятні умови розвитку кожної дитини. Враховуючі вік та стать дітей, постійне піклування матері є необхідною умовою їх гармонійного розвитку. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог призведе до захисту прав та інтересів неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Разом з тим, суд зазначає, що визначення місця постійного проживання дітей з матірю не є підставою для обмеження їх у спілкуванні з батьком. Таке спілкування може відбуватись, зокрема, у формі тимчасового проживання дітей з батьком, якщо сторони досягнуть згоди з цього питання самі, або за посередництва органа опіки та піклування. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача суд стягує відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved