Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

28.09.2015 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу борг у розмірі 17246,32 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1218 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 05.09.2014 р. між АТ СК АХА Страхування та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 226072Га/14х, відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 23.01.2015р. сталася ДТП за участю транспортних засобів Hyndai , д/н [NUMBER], який належить [PERSON] та «Daewoo», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] У результаті ДТП , пошкоджено застрахований у позивача транспортний засіб Hyndai , д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, в результаті його пошкодження склала 17246,32 грн. Згідно з умовами договору та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 17246,32 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу, повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що між АТ СК АХА Страхування та [PERSON] 05.09.2014 р. укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 226072Га/14х, згідно з яким позивач зобовязався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором (а.с. 13-18). Предметом страхування за договором є майнові інтереси, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортом, у тому числі і автомобілем [NUMBER], 2013 року випуску. 23.01.2015 р., о 21 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [PERSON], державний номер [NUMBER] по Бєлгородському шосе в м. Харкові та на перехресті з вилицею Деревянка не врахувавши погодні умови не зміг зупинитися та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави (а.с. 27). Відповідно до рахунків ПАТ «завод ім.. Фрунзе» № ЗиФ-0258722 від 27.01.2015 р. та ЗиФ-0263881 від 25.03.015 р., вартість відновлюваного ремонту автомобіля [NUMBER] склала 17246,24 грн. (а.с. 33, 38). Як вбачається із розрахунку страхового відшкодування від 31.03.2015 р., страхове відшкодування складає 17246,32 грн. (а.с. 39), яке 20.02.2015 р. та 02.04.2015 р. сплачено вигодонабувачу (а.с. 36, 42). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову. Відповідно до ст. 8 ЗУ Про страхування, страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Згідно вимог ст.ст. 990, 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору і страхового акту. На підставі ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідної частці залежно від обставин, що мають істотне значення. На підставі ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, які підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідачі на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved