Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

27.08.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] недієздатною особою та призначення її опікуном над ним. В заяві посилається на те, що її син є інвалідом з дитинства довічно. По стану здоров`я він потребує постійного стороннього догляду і в побуті, і в самообслуговуванні. Через захворювання він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вважає, що вона, як мати, може виконувати обов`язки опікуна над своїм сином [PERSON] в разі визнання його недієздатним. Ухвалою судді від 31.08.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.11.2020 у справі призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження. Ухвалою суду від 21.12.2020 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 24.12.2020 залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Департамент соціальної політики Івано-Франківської міської ради. В судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримав, пославшись на обставини, викладені у заяві, просив заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Представник Департаменту соціальної політики Івано-Франківської міської ради подав заяву про розгляд заяви без його участі. Враховуючи наведені обставини, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.223ЦПК, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників заінтересованих осіб. У відповідності до вимог абз. 2 ч. 1ст. 299 ЦПК України, з врахування думки учасників справи та висновку судово-психіатричного експерта за № 255/2020 від 10.12.2020, розгляд заяви проводиться у відсутності особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною. Заслухавши пояснення представника заявниці, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підставна та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимогст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з вимогами ч. 3ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.06.1999 (а.с 4). Встановлено, що [PERSON] є інвалідом І Б групи з дитинства, що стверджується копією довідки до акту огляду МСЕК від 09.06.2017 серія АВ №0731935 (а.с. 15). Згідно висновку №255/2020 судово-психіатричного експерта, виданого КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» від 10.12.2020 [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом важка розумова відсталість, що згідно МКХ-10, F72. Зазначене захворювання позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, оскільки [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним захворюванням та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребуючи опіки, враховуючи вищевказаний висновок експертизи, останнього слід визнати недієздатним. Відповідно до вимог ч. 6ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, а згідно ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. За таких обставин, враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає [PERSON] , тривалість цього захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання його недієздатним - два роки. Згідно з вимогами ст.41,60 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч. 1ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку, і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно з вимогами ч. 4ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Стаття 62 ЦК України визначає, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Як встановлено, згідно з поданням Департаменту соціальної політики Івано-Франківської міської ради від 18.02.2021 №10-д [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна над своїм сином [PERSON] , [INFO] , у разі визнання його недієздатним. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та необхідність встановлення над ним опіки. Відповідно до ч. 2ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved