Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

28.03.2013 року до суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій посилаючись на спричинення йому внаслідок неправомірних дій органів дізнання, прокуратури та суду, моральної шкоди, просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 100.000,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.07.2013 року до суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій посилаючись на спричинення йому внаслідок неправомірних дій органів дізнання, прокуратури та суду, матеріальної шкоди, просить суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 10770,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час розслідування та судового розгляду кримінальної справи № 985020 відносно позивача, ним були понесені витрати на оплату правової допомоги в зазначеному розмірі. В зв'язку з тим, що відносно нього закрито кримінальне провадження, у нього виникло право на відшкодування таких витрат. Ухвалою Гагарінського районного суду м. Севастополя від 14.08.2013 року, обидві справи об'єднані в одне провадження. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Представники відповідачів Головного управління державного казначейства в м. Севастополі та Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання не надали. Прокурор позов визнав частково у частині відшкодування моральної шкоді у мінімальному розмірі, що визначений у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», зазначаючи, що не надано доказів, які б підтвердили моральну шкоду в іншій частині, не надано доказів, які б підтвердили наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями досудового слідства, прокуратури та суду та серцево-судинними захворюваннями позивача. В частині стягнення матеріальної шкоди заперечив, так як законодавством не передбачається відшкодування матеріальної шкоди у формі витрат на захисника. Щодо розміру витрат не заперечував. Заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Так судом встановлено, що 01.05.2008 р. прокуратурою Гагарінського району м. Севастополя порушена кримінальна справа № 985020 по факту привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем службовими особами СТ «Гранат» по признакам злочину, що передбачений ч. 3 ст. 191 КК України. 13.02.2009 р. правопорушення було перекваліфіковано зі ст. 191 ч. 3 на ст. 191 ч. 2 КК України. 20.02.2009 р. порушена кримінальна справа у відношенні позивача. Кримінальна справа об'єднана з кримінальною справою № 985020. 20.02.2009 г. у відношенні [PERSON] обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. 08.08.2011 р . вироком Гагарінського районного суду м. Севастополя [PERSON] був визнаний винним у здійсненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Йому було призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 1 рік. Відповідно до ст 75 КК України [PERSON] звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати керівні посади підлягає самостійному виконанню . Запобіжний захід - підписка про невиїзд залишений без зміни . 21.08.2012 р. ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя скасовано вирок Гагарінського районного суду м. Севастополя та кримінальну справу направлено до прокуратури Гагарінського району м. Севастополя для проведення додаткового розслідування. Постановою в.о. прокурора Гагарінського району м. Севастополя Лісунова С.В. від 09.09.2012 р. кримінальну справу, порушену стосовно [PERSON] 20.02.2009 р. прокуратурою Гагарінського району м. Севастополя за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України закрито на підставі п. 2 ч.1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Таке рішення прийнято в.о. прокурора внаслідок відсутності доказів витрат [PERSON] 4194,50 гривень, що належали СТ «Гранат», а також внаслідок відсутності доказів, які б підтвердили об'єктивну сторону злочину. Водночас порушено кримінальну справу відносно невстановлених осіб за ч. 1 ст. 190 КК України щодо заволодіння грошовими коштами СТ «Гранат». Зазначені обставини підтверджуються набутими матеріалами справи, оглянутими матеріалами справи № 985020 та не заперечуються учасниками процесу. Матеріали кримінальної справи містять постанову слідчого СВ Гагарінського РВ УМВС України в м. Севастополі Сапожнікова І.В. від 19.11.2012 року, якою встановлена відсутність нестачі в СТ «Гранат» та відсутність заподіяної шкоди товариству. З цих підстав слідчим повторно закрито провадження за ст.. 191 ч.2 КК України відносно [PERSON] Зазначена постанова не скасована. Згідно витягів з єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.06.2013 року, 21.11.2013 року, від 13.01.2014 року, в провадженні Гагарінського РВ МВС України в м. Севастополі перебуває кримінальна справа № 12013140050004315 відносно [PERSON] за ст. 190 ч.1 КК України. Зазначений запис внесений до реєстру на підставі повідомлення або іншого джерела від 20.02.2009 року. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не пред'явлено. Враховуючи, що в матеріалах кримінальної справи № 985020 не міститься повідомлення про злочин за ч. 1 ст. 190 КК України від 20.02.2009 року, справа за ч. 2 ст. 191 КК України відносно [PERSON] закрита, навіть двічі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, суд приходить до висновку про те, що кримінальне провадження за записом в ЄРДР 12013140050004315 відносно [PERSON] за ст. 190 ч.1 КК України не пов'язана з кримінальною справою № 985020, незважаючи на те, що в цій справі знаходяться матеріали провадження №12013140050004315. Відповідно до ст . 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів , які здійснюють оперативно -розшукову діяльність , органів досудового розслідування , прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода , завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про скоєння кримінального правопорушення, незаконного ув'язнення та утримання під вартою , незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку , виїмки , незаконного накладення арешту на майно , незаконного відсторонення від роботи та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У цьому випадку заподіяна шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів , які здійснюють оперативно -розшукову діяльність , досудове розслідування , прокуратури і суду. Згідно п.2 ч.1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди виникає у разі закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно зі ст.ст. 3, 4 закону громадянину відшкодовується моральна шкода . Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 3 Закону громадянину відшкодовуються суми, сплачені у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги. За таких обставин, доводи прокурора, щодо неможливості віднесення витрат на послуги захисника в кримінальному провадженні є безпідставними, так як ці витрати підлягають стягненню відповідно до викладених положень Закону. Отже, оскільки кримінальне провадження відносно позивача було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Матеріальна шкода, що складається з витрат позивача на правову допомогу підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Факт надання [PERSON] правової допомоги під час кримінального провадження підтверджується угодою про надання правової допомоги між [PERSON] та адвокатською конторою «ЮКО», квитанціями про сплату такої допомоги та матеріалами кримінальної справи, яка досліджена судом та із якої вбачається, що адвокат [PERSON] та [PERSON] приймали участь у слідчих діях, судових засіданнях, та складали процесуальні документи. Згідно наданих позивачем квитанцій про сплату правової допомоги ним у зв'язку з порушенням відносно нього кримінальної справи була сплачена юридична допомога у сумі 10770 грн. Ця сума не заперечується прокурором та підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок державного бюджету. Суд вважає, що заслуговують на увагу доводи позивача, що незаконні дії прокуратури і суду завдали йому моральної шкоди, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, призвели до погіршення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань. Проте, суд вважає, що позивачем не доведено, що розмір причиненої йому маральної шкоди складає 100000 грн. Згідно зі ст. 13 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Абзацом 2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік» мінімальна заробітна плата на час ухвалення рішення складає 1218,00 грн. [PERSON] перебував під слідством та судом 42 місяця. Тобто, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві складає (1218,00*42) 51156 грн. При визначенні глибини моральних страждань позивача суд не враховує доводи позивача про те, що кримінальне провадження відносно нього негативно вплинуло на стан його здоров'я, бо позивач не надав суду переконливих доказів того, що саме внаслідок кримінального провадження погіршився стан його здоров'я. Враховуючи положення ст.. 23 ЦК України, з урахуванням тривалого строку перебування [PERSON] під слідством та судом, з необхідністю постійної участі у судових засіданнях та слідчих діях, обмеження права пересування [PERSON] у зв'язку з обранням запобіжного заходу, враховуючи ступінь вини органів досудового слідства, прокуратури та суду, які не забезпечили своєчасні, всебічні та неупереджені розслідування, контроль за розслідуванням та судовий розгляд, суд приходить до висновку про можливість відшкодування моральної шкоди позивача в грошовому виразі в розмірі 60000,00 гривень. Зазначений розмір на думку суду в повній мірі загладить душевні страждання позивача, пов'язані з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та обмеження прав під час досудового розслідування та судового розгляду. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на державу. На підставі викладеного,

Outcome: partial