Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

27 квітня 2020 року представник позивача - адвокат Підопригора Р.Б. звернувся до суду з позовом до Ленковецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що проживала у спірному будинку. Разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належний їй жилий будинок [ADDRESS] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, проте не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер, його спадщину прийняв позивач. Проте видати позивачу свідоцтво про право на спадщину неможливо в зв`язку з тим, що відсутні документи, що б посвідчували право власності на це спадкове майно, оскільки правоустановчі документи на будинок були втрачені. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно в судовому порядку. Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 11.06.2020 року представник позивача Підопригора Р.Б. подав до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що домогосподарство по [ADDRESS] має статус колгоспного двору. Крім того, [PERSON] з 1990 року фактично не проживала разом з іншими учасниками колгоспного двору, а отже втратила право на його долю в праві спільної сумісної власності. Ухвалою від 11 червня 2020 року [PERSON] залучено до участі у справі як відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Ленковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заперечень проти позову немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов визнала. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням виконкому Шепетівської районної ради народних депутатів № 7 від 18.01.1990 року «Про оформлення прав власності на житлові будинки Мокіївської сільської ради Шепетівського району» вирішено оформити право власності та видати свідоцтво [PERSON] на будинок [ADDRESS] , що належить до колгоспного двору. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Мокіївською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області 23.09.1994 року. Згідно довідки Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 802 від 26.09.2019 року разом з [PERSON] по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області 14.01.2019 року. Згідно довідки Ленковецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 803 від 26.09.2019 року разом з [PERSON] по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки КП «Шепетівське районне бюро технічної інвентаризації» № 336 від 30.07.2019 року житловий будинок належав [PERSON] на підставі рішення виконкому Шепетівської райради народних депутатів № 7 від 18.01.1990 року, але свідоцтво про право власності не оформлялося і не реєструвалося. Листом Шепетівської районної державної нотаріальної контори № 9/01-16 від 16.01.2020 року позивачу відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину після [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Згідно із ч.2 ст.123 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Статтею 125 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчання в учбовому закладі або хворобою. Згідно ч.1 ст.563 ЦК УРСР в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, в разі смерті члену колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається. Відповідно роз`яснень, що викладені у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Таким чином, спадкування майна колгоспного двору має місце після смерті останнього члена колгоспного двору. Будівництво житлового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З матеріалів справи слідує, що спірний будинок побудований на законних підставах і не є самочинним будівництвом, а відтак право власності на нього виникло у членів відповідного колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] вибула з членів колгоспного двору та втратила право власності на його майно, суд вважає, що після смерті [PERSON] право власності на майно колгоспного двору перейшло до інших членів колгоспного двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а після смерті [PERSON] - до [PERSON] та [PERSON] в порядку переходу права власності на майно колгоспного двору після смерті члена колгоспного двору. Суд не приймає заяву про визнання позову відповідачем [PERSON] та відмову від свого права на частку у праві власності на спірне майно, оскільки така заява є суперечливою з огляду на те, що визнання нею позову, в якому йдеться про відсутність у неї права на частку у праві власності на спірне майно не узгоджується із заявою про відмову від такого права, підпис заявниці у ній не засвідчений, відповідачка була відсутня в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд був позбавлений можливості роз`яснити їй наслідки відповідної процесуальної дії. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку, що право власності на спірний будинок належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності та підлягає захисту в зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на нього. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 12, 13, 76-81, 206, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

Outcome: partial