overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

27 вересня 2010 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку - пай у розмірі 6,3 умовних кадастрових гектарів, що перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка Первомайського району Посилаючись на те, що вчасно не звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав через свою недостатню правову обізнаність, тому просила суд визначити додатковий строк у три місяця для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали і проти його задоволення не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка також включає в себе право на земельну частку (пай) площею 6,3 умовних кадастрових гектарів в складі КСП ім. Шевченка (с. Синюхин Брід Первомайський район Миколаївської області), що підтверджується копією сертифікату серії [NUMBER]. Спадкоємцями після смерті [PERSON] окрім позивачки є його дружина - [PERSON] та його інша дочка - [PERSON], які є відповідачами у даній справі. Згідно зі ст. 1270 ІДК України позивачка як спадкоємиця за законом повинна була в шестимісячний строк звернутися для прийняття спадщини, але пропустила даний строк. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В ході судового розгляду справи було встановлено, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, позивачкою було пропущено через її правову необізнаність та незнання всього порядку належного оформлення спадщини. За такого суд вважає, що строк було пропущено з поважних причин, і є можливим визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

27 вересня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кридитного ліміту на картковий рахунок. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 05 грудня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15281,26 грн., тіло кредиту 4804,85 грн, нараховано процентів за користування кредитом 4088,39 грн, нараховано пені 5184,15 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 703,87 грн., всього загальна сума забогованості склала 15281,26 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 вересня 2011 року в розмірі 9000,00 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON]. у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 27 вересня 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит в сумі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кридитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 05 грудня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15281,26 грн., тіло кредиту 4804,85 грн, нараховано процентів за користування кредитом 4088,39 грн, нараховано пені 5184,15 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 703,87 грн., всього загальна сума забогованості склала 15281,26 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

27 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконкому Слов'янської міської Ради про визнання недійсним розпорядження Слов'янського міського голови про приватизацію квартири. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

27 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 13 грудня 1985 року в Губиниській селищній раді Новомосковського району Дніпропетровської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 52. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 2003 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із непорозуміннями, сварками, зловживанням чоловіком спиртними напоями, вона та чоловік тривалий час проживають кожний своїм життям, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 1985 року в Губиниській селищній раді Новомосковського району Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 52, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Судом встановлено, що сторони не мають від шлюбу неповнолітніх дітей. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з 2003 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

27 вересня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 40500 грн., які зобов'язався повернути до 2 жовтня 2013 року. Посилаючись на те, що відповідач борг у визначений строк не повернув, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] цієї суми з урахуванням індексу інфляції, що в загальному становить 76545 грн., а також 3% річних у розмірі 3639 грн. 18 коп. В судове засідання сторони не з'явились, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з наданої позивачем розписки, 27 вересня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 40500 грн., які зобов'язався повернути до 2 жовтня 2017 року. Відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Частиною 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 2 цієї статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач не надіслав заперечення щодо позову, в тому числі і щодо розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції і 3% річних, позов належить задоволити в повному обсязі і стягнути з нього на користь позивача 40500 грн. боргу за договором позики, 36045 грн. компенсації індексу інфляції та 3659 грн. 18 коп. - 3% річних від простроченої суми. На підставі наведеного і ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

27 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народилась малолітня донька [PERSON], [INFO] Позивач посилаючись на те, що він з відповідачкою спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору та спору про виховання дитини між сторонами не має. Позивач направив заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка до суду направила заяву з якої видно, що вона з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з серпня 2016 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дитини не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім′я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з відповідачкою, а тому суд вважає необхідним залишити малолітню дитину на виховання відповідачці [PERSON] Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

27 вересня 2014 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] і в позовній заяві вказала, що з червня 1986 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в 1992 році на спільні кошти ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу укладав відповідач. Подружнє життя з відповідачем не склалось, позивачка подала до суду позов про розірвання шлюбу. Оскільки відповідач постійно погрожує виселенням її з квартири, просить визнати за нею право власності на ? частину квартири. В судовому засіданні позивачка та її адвокат свої вимоги підтримують. Відповідач 28 жовтня 2016 року згідно з поштовим повідомленням за місцем реєстрації його проживання повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, але в суд не прибув, заяви по відкладення розгляду справи не направив. Суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки та її адвоката, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони з червня 1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. 28 січня 1992 року відповідач придбав квартиру [ADDRESS]. Вказані обставини встановлені на підставі пояснень позивачки та її адвоката та досліджених в суді доказів, достовірність яких сторони не оспорюють - паспорта позивачки, свідоцтва про укладення шлюбу, договору купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України, положення якої регулювали стосунки між позивачкою та відповідачем на час придбання ними квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, подружжя користується рівними правами на майно. Відповідно до ст.28 цього Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки квартиру сторони придбали в шлюбі, мають право на рівні частки у спільному сумісному майні, тому позивачка набула право власності на половину цього майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

27 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 5, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 111179 від 27.09.2014 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дочку: [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище, набуте у шлюбі [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить суд розглядати справу у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. Також суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

27 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Бистрицькій сільській раді Бердичівського району Житомирської області за актовим записом №6. Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя у сторін не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Стосунки між ними зіпсовані, наявні великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, що унеможливлює спільне проживання. Відповідач покинув сім'ю та вони проживають окремо, тому позивачка враховуючи нетривалість шлюбу не змінила прізвище у паспорті, так як після розірвання шлюбу бажає залишити попереднє прізвище. В даний час спору з приводу спільнонажитого майна між ними немає, а тому, позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 27 вересня 2014 року та зареєстрований Бистрицькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 27 вересня 2014 року зроблено запис №6. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище ([PERSON]) та стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, питання про поділ майна між сторонами вирішено в добровільному порядку. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч. 1 ст. 88 цього ж кодексу визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

27 вересня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Дружби, 55. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.09.2015р. о 08 год. 57 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 27.09.2015р. о 08 год. 57 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «[PERSON] клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Шевченко лікарні КЗ „ДСШМД ДОС. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий приблизно орієнтований в місті, не знає поточної дати. Настрій нестійкий. Іспитує зримі обмани сприйняття. Память знижена на поточні і минулі події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved