Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

28 серпня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним вище позовом та зазначила, що 16 червня 2012 року між нею та [PERSON] (далі відповідач) було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №23. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинено, їхнє спільне життя не склалося на ґрунті психологічного несумісництва характерів, відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Їхня сімя розпалася і відновлена бути не може, на примирення позивач не погоджується і бажає розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Крім того, відповідач зволікає щодо утримання свого сина, цим самим не виконує своїх батьківських обовязків. Позивач тимчасово не працює, тому її доходів не вистачає для того, щоб дитина могла повноцінно розвиватися. Відповідач має добрий стан здоровя, працює в ТОВ «Кернел», має постійний дохід. Добровільно сплачувати аліменти відповідач не бажає. З огляду на вказане, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 16 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №23; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо розірвання шлюбу, але в частині стягнення з нього аліментів визнав в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №093289 сторони з 16 червня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с. 6/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КЕ №164575 від 16.11.2012 року в шлюбі у них народилася дитина [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Як вбачається із позовної заяви шлюбні стосунки між сторонами припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказане згідно частини 2 статті 112 СК України є підставою для постановлення рішення про розірвання шлюбу з огляду на вимоги частини 1 статті 24 СК України, де встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому суд, з огляду також на визнання позову відповідачем, вбачає підстави для постановлення рішення про розірвання шлюбу. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В позовній заяві позивач зазначила, що вказаний обовязок відповідач не виконує, малолітній син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 183 СК України відповідна частка від доходу визначається судом. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» 21.12.2016 року № 1801-VIII прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає 1355,00 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи із наявних у справі доказів, з метою забезпечення дитині належного рівня життя, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обовязку його забезпечення з боку обох батьків, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягувати аліменти у розмірі, який просить позивач (1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно вимог ч.2 ст.182 СК України). На підставі частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулася до суду з вимогами 28 серпня 2017 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути 640,00 грн. сплаченого судового збору /а.с. 1/. До того ж, згідно частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача згідно пп. 1.1. частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року із наступними змінами та доповненнями в дохід держави належить стягнути за вимогу немайнового характеру (стягнення аліментів) 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» №928-VIII від 25 грудня 2016 року становить 640 грн. 00 коп. З огляду на вищевикладене, на підставі частини 1 статті 24 СК України,ст.ст.112, 180, ч. 3 ст. 181, 182, 184, ч. 1 ст. 191 СК України,

Outcome: approved