Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

27 листопада 2015 року позивач звернуся до суду з позовом до відповідачки, в якому зазначив, що згідно договору дарування від 29 липня 1991 року він є власником будинку № 40 по вулиці Леніна в с. Надежда Саратського району Одеської області. 18 грудня 1998 року він уклав шлюб з відповідачкою, яка поселилась у вищезазначеному будинку, а також зареєструвалась за вказаною адресою. 25 вересня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано та відповідачка вибула на інше місце проживання до [INFO]. Оскільки відповідачка зареєстрована у належному позивачу будинку, то він змушений оплачувати комунальні послуги також і за відповідачку. Посилаючись на ці обставини, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. Позивач у суді позов підтримав та просив його задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачці [PERSON] судові повістки надсилалися за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку: с. Надежда, вулиця Леніна, 40, Саратського району Одеської області (а.с.30), а також за адресою її місця проживання, але повертались з відміткою, що вона за вказаними адресами не проживає (а.с.33, 36, 58). Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідачка була повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення у пресі (а.с.61). Згідно частини 4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з чим, за письмовою згодою позивача, згідно до ст.224-225 ЦПК України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Представник третьої особи, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки (а.с.57). Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. З паспорту позивача серії КК № 434218, виданого Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області 08 лютого 2000 року встановлено, що 18 грудня 1998 року позивач одружився з [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД № 127194 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25 вересня 2014 року, актовий запис № 22, після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище [PERSON] (а.с.8). Суд не може погодитись з твердженнями позивача, що житловий будинок № 40 по вул. Леніна в с. Надежда, Саратського району Одеської області, був подарований йому в 1991 році, до шлюбу з відповідачкою. Так, з договору, посвідченого секретарем виконавчого комітету Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області 29 липня 1991 року за реєстровим № 71, вбачається, що [PERSON] купив за 4880 карбованців у [PERSON] житловий будинок, розташований в с.Надежда Саратського району Одеської області. Таким чином, в договорі не зазначена назва вулиці та номер придбаного будинку (а. с.12-13). З витягу з погосподарської книги № 02401 Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області та довідки Надеждинської сільської ради № 1067 від 16 листопада 2015 року вбачається, що головою домогосподарства по вулиці Леніна, № 40, в с. Надежда Саратського району Одеської областіє [PERSON]. [PERSON] теж зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 9-11, а.с.15). Довідку № 1068 від 16 листопада 2015 року Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області суд не може прийняти до уваги в якості належного доказу відсутності відповідачки за місцем реєстрації по вул. Леніна, 40, в с. Надежда Саратського району Одеської області, оскільки в довідці мова йде про [PERSON]. Однак, прізвище, імя та по батькові відповідачки - [PERSON] (а.с.16). Таким чином, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили: належність йому на праві власності житлового будинку по вул. Леніна, 40, в с. Надежда Саратського району Одеської області; факт придбання зазначеного будинку до шлюбу з відповідачкою, а також факт відсутності відповідачки [PERSON] у спірному будинку понад 1 рік. За таких обставин відсутні передбачені ч.2 ст.405 ЦК України підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed