overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 31.01.2012 року в сумі 33070 грн 25 коп., а також понесених судових витрат у сумі 1600 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 31.01.2012 року сторони уклали договір кредиту (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн, зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а. с. 6-32). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2017 року становить 33070 грн 25 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 1936 грн 97 коп., заборгованість по сплаті відсотків 25505 грн 79 коп., комісія 3576 грн 53 коп., штраф 2050 грн 96 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 5), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послався на те, що шлюб з відповідачем був укладений 28.08.1993 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] повнолітня. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння. Близько року проживають окремо, почуття любові та поваги між ними втрачено, сімя існує лише формально. Зазначає, що він проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сімю. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18.05.2017 року сторонам надавався строк для примирення у 2 місяці. Сторони у судове засідання не зявилися. Позивач в судове засідання не зявився, його представник подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталася. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами у справі зареєстрований 28.08.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 284648. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] на даний час повнолітня. Сімейне життя в сторін не склалось. Близько року вони проживають окремо, почуття любові та поваги між ними втрачено. Позивач має намір створити сімї з іншою жінкою. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 17800,72 грн. за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.11.2014 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.11.2014 року відповідач отримала кредит в розмірі 10466,96 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджуються підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості в звязку з чим на 08.12.2016 року має заборгованість у сумі 17800,72 грн., яка складається: 9100,08 грн. заборгованість за кредитом, 2069,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4004 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 2627,20 грн. Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином, заперечень та відповідних доказів по суті позову не надала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України суд знаходить, що копіями заяви, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 24.11.2014 року, Умов та правил надання банківських послуг підтверджено отримання відповідачем кредиту у позивача, а розрахунком заборгованості підтверджено розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в силу ст. ст. 526, 589, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.03.2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Старозагорівською сільською радою, актовий запис №2. Від шлюбу в них є двоє неповнолітніх синів. Подружнє життя з відповідачем не склалося в зв'язку з тим, що у них різні характери та погляди на сімейне життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті цього ображає позивача, застосовує фізичну силу. Спільного домашнього господарства вони не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08.03.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Старозагорівською сільською радою, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки. Позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підставний і його необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини (а.с. 17). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.12.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 22 (а.с. 5). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 6, 7). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, відповідно до Закону України № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, який набрав чинності 15 жовтня 2005 року, не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач не хворіє на хронічні захворювання, працездатний, працює, має постійний заробіток, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №117. Від шлюбу мають двох синів: Ігоря, [INFO], та [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалося, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, через що виникають постійні сварки. Позивач вважає, що сімя розпалася, шлюбні стосунки припинено і відновлювати їх вона не бажає, шлюб зберегти неможливо, тому і звернулася в суд з даним позовом, яким просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав. Встановлено, що між сторонами стосунки не склалися, вони не знаходять взаєморозуміння, відновлювати стосунків не бажають. Таким чином, судом встановлено, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Суд дійшов висновку про недоцільність збереження шлюбу, оскільки позивачка наполягає на його розірванні, а тому це не сприятиме збереженню сімї. З викладеного вбачається, що між сторонами виникли сімейні правовідносини в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст. 105 п.3, 110 п.1, 112, 114 п.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] до досягнення нею відповідного віку. Позивач до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. З письмової згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатний, має нерегулярний дохід, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 700 грн. щомісяця. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.02.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач проживає окремо від сімї, при цьому не надає матеріальної допомоги на її особисте утримання, якої вона потребує в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; відповідач не зявився з причин, які визнано судом неповажними. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. У період з вересня 2014 року по січень 2017 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, при цьому мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Натепер сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. В звязку з ухиленням відповідача від надання позивачеві матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.02.2017 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач стверджує, що відповідач не надає матеріальної допомоги, якої вона потребує в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання. Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її особисте утримання є такою, що ґрунтується на законі. Водночас, з урахуванням відомостей до доходи сторін, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу). Крім того, в силу положень статті 191 Кодексу, аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Тому, враховуючи ту обставину, що позивач звернулася до суду з цим позовом 28.02.2017 року, аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цієї дати, а не з 22.02.2017 року, як вимагає позивач. За таких обставин, предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

28.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дочок: Марії, [INFO], і Софії, [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків по утриманню своїх дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач визнав позов частково. Він пояснив, що офіційно не працевлаштований і отримує нерегулярний заробіток, який не перевищує 4000 грн на місяць, а тому не має фінансової можливості сплачувати позивачеві аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 грн щомісячно. Водночас відповідач погодився на аліменти в розмірі 1000 грн на кожну дитину. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Сторони перебували в шлюбі і мають двох спільних неповнолітніх дочок: Марію, [INFO], і Софію, [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з позивачем і знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання своїх дітей позивачеві не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі Кодекс) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу положень статті 181 Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 184 Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки відповідач має нерегулярний заробіток, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі є такими, що ґрунтуються на законі. Суд констатує, що батьки мають рівний обовязок по утриманню своїх дітей, в звязку з чим вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1000 грн на кожну дитину щомісячно, що з урахуванням витрат позивача дозволить забезпечити належний розвиток дітей. Вимога позивача про встановлення мінімального розміру аліментів на рівні 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не ґрунтується на законі, а тому предявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

28.02.2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.04.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем.Подружжя має неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO]. Діти перебувають повністю на її утриманні, відповідач як батько дітей вже тривалий час не цікавиться їх станом здоровя, не дбає про їх матеріальне забезпечення. Тому вимушена ставити питання про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.04.2010 року (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON], батьком записаний [PERSON] (а.с.5-6) Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні. Стаття 180 СК України передбачає що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 1 ст. 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частині від усіх видів заробітку слід задовольнити, враховуючи те, що відповідач несе відповідальність по утриманню дітей та за станом здоровя і матеріального забезпечення може виконувати свої зобовязання. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 640,00 грн. у доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved