Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

29.01.2015 р. прокурор Міжгірського району в інтересах відділу охорони здоров'я Міжгірської РДА звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, вмотивувавши вимоги наступним. 09.10.2014 року [PERSON] заподіяв потерпілому [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.2 КК України. Потерпілий [PERSON] від даного злочину перебував на стаціонарному лікуванні в Міжгірській районній лікарні з 09 жовтня 2014 року по 17 жовтня 2014 року. Вартість перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у медичному закладі склала 1784,32 грн.. Тому просить стягнути з [PERSON] витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 1784,32 грн.. Прокурор Савка В.Ю. при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги визнали повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно вироку Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.12.2014 року [PERSON] визнано винним та засуджено у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України. Як вбачається з вироку суду, [PERSON] визнав вину у вчиненні ним вищезазначеного кримінального правопорушення. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] в період з 09.10.2014 р. по 17.10.2014 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Міжгірській районній лікарні. Згідно розрахунку сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА на лікування [PERSON] було витрачено по 1784,32 грн.. Відповідача [PERSON] було визнано винним та засуджено по кримінальній справі, витрати, зазначені у позові, відповідачем не відшкодовані, та при винесенні вироку по кримінальній справі з відповідача не стягувалися. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 р. за № 11 роз'яснено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. З матеріалів справи вбачається, що між злочинними діями відповідача та лікуванням потерпілого [PERSON] є причинний зв'язок, а тому з врахуванням вищенаведеного витрати на стаціонарне лікування потерпілого мають бути відшкодовані відповідачем повністю. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то такий слід стягнути з відповідача в дохід держави. Отже, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved