Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

28 вересня 2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі відповідач), зареєстрованого 11 травня 2017 року Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (актовий запис № 23), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, відсутні взаєморозуміння, любов та повага один до одного, втрачені всі фізичні та духовні звязки між подружжям, через що в сімї постійно виникають сварки, свідками яких є діти, що негативно впливає на їхній психічний стан. Подружжя припинило спільне проживання з січня 2018 року. Між позивачем і відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, не ведеться спільне господарство. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Бережанська». Намагання позивача зберегти сімю ні до чого не призвели та не дали позитивного результату. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дітей. Шлюб розривають не вперше. Підстав для примирення позивач не вбачає. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 09 годину 00 хвилин 06 грудня 2018 року. Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду о 08 годині 00 хвилин 27 грудня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв або клопотань суду не надала. Відповідач в судове засідання також не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 182227 (а.с. 6), 11 травня 2017 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 23), зареєстрований Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 08 січня 2004 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №139712 від 14 січня 2004 року (а.с. 7). 10 червня 2007 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №062788 від 20 червня 2007 року (а.с. 8). 25 грудня 2015 року у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №298705 від 12 січня 2016 року (а.с. 9). Виходячи з позиції учасників справи, судом встановлено те, що спільне життя між ними не склалося, між ними відсутня взаємна повага та підтримка, як і намір зберегти сімю. Між позивачем і відповідачем припинені шлюбні стосунки, з січня 2018 року проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не створюють єдину сімю. Намагання позивача зберегти сімю ні до чого не призвели та не дали позитивного результату. Подальше спільне життя і збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дітей. Шлюб розривають не вперше. Підстав для примирення позивач не вбачає. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21\~Сімейного кодексу\~України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111\~Сімейного кодексу\~України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved