Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

28 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача. Вказувала, що з відповідачем вона знаходилася в фактичних шлюбних відносинах з грудня 2012 року по січень 2015 року, від яких має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, починаючи з 28.07.2015 року та судовий збір на користь держави в розмірі 243,60 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального права , зокрема вказує на неможливість надавати допомогу на утримання дружини, оскільки є інвалідом дитинства та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 979 грн. Сторони не з*явилися до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до телефонограми. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення суду в частині розміру аліментів підлягає зміні за таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання позивачки та з урахування його матеріального стану, те, що він не є інвалідом визначив розмір аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитини трирічного віку. Проте з таким висновком суду в повному обсязі погодитися не можна , оскільки його зроблено у зв*язку з неповним з*ясуванням судом обставин, що мають значення для справи , що відповідно до ч. 1 п.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2012 року по січень 2015 року, від яких у них є неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16 січня 2015 року. Дитина проживає спільно з позивачкою окремо від відповідача, що підтверджується довідкою Новотроїцької сільської ради від 21.07.2015 року. Позивачка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Апеляційним судом встановлено, що відповідач є інвалідом з дитинства 3 групи та відповідно до довідки МСЕК(а.с.24) може виконувати роботу без навантаження на ліву руку, і розмір його пенсії станом на серпень 2015 року складає 979 грн. З урахуванням вказаних обставин, матеріального стану сторін та можливості відповідача сплачувати аліменти , апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення в частині розміру аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини до досягнення дитиною трирічного віку. В решті рішення залишити без змін.

Outcome: partial