Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

29.05.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісяця з 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем проживали у цивільному шлюбі з 2000 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Батьком доньки в свідоцтві про народження записаний відповідач. Дитина знаходиться на її утриманні та вихованні, часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування та розвиток. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але має можливість, є працездатним, в житті дитини, її вихованні та розвитку участі ні якої не бере, де офіційно працює позивачці не відомо оскільки він скриває цей факт, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має, добровільно сплачувати аліменти не бажає. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 гривень щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, на своїх позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в суд не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу ДМС України в Житомирській області від 06.06.2015року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). За адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України, по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували та не перебувають, мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками в свідоцтві якої записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.4). Відповідачем дані обставини шляхом надання відповідних заперечень не оспорюються. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову, зокрема, щодо розміру аліментів, які він в змозі виплачувати на утримання дитини, суду не надав. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік і матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоров, є працездатним, не має аліментних зобов'язань перед іншими особами. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», у 2015 році розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років становив 1032 грн., від 6 до 18 років - 1286 грн. Заявляючи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач має доходи, які дозволяють йому виплачувати названу суму, позивач не надала, хоча відповідно до вимог ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України доведення зазначених обставин являється її процесуальним обов'язком. Враховуючи ж відсутність даних, що у відповідача наявна постійна робота, враховуючи відсутність на його утриманні інших дітей та інших осіб, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на утримання доньки, а також враховуючи, що обидва батька повинні нести витрати на утримання своєї дитини, суд вважає за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, починаючи з 2012 року є безпідставною та необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial