Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

27.06.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, відповідно до якої просить вирішити питання щодо стягнення понесених нею витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи № 583/3444/20. Вимоги вмотивовані тим, що 27.05.2021 під час судового засідання її представником подано усну заяву про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано докази понесених позивачкою витрат на правову допомогу. З дотриманням 5-денного строку позивачка надала суду докази понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, які просила стягнути з відповідача на свою користь. 01.06.2021 [PERSON] подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. З вимогою позивачки про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн за 10 годин витраченого її представником часу не погодився, оскільки враховуючи складність даної справи та обсяг наданої правової допомоги, співмірність заявленої суми на відшкодування до самих позовних вимог, вважав, що обґрунтованою сумою, що підлягає відшкодуванню за надання правової допомоги, буде 300 грн. Так, на його переконання, вивчення документів та надання правової інформації не є правовою допомогою, сама позовна заява не містить ніякої особливої чи об`ємної інформації, є досить простою і може складатися не більше 20 хвилин для кваліфікованого адвоката, складання відзиву, який є досить простим і також не потребує значного обсягу часу. Щодо витрат за учать адвоката у судових засіданнях, то, за підрахунками відповідача, загальна тривалість судових засідань склала 1 годину 17 хвилин, а не вказаний у заяві час. Також не потребує тривалого часу ознайомлення її адвоката з матеріалами справи, оскільки матеріали справи не значні за обсягом, крім того це не є правовою допомогою, а отже і не підлягають відшкодуванню. Відповідач звернув увагу суду на те, що позовні вимоги задоволені частково, а тому витрати на правову допомогу повинні відшкодовуватися також пропорційно задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене, відповідач просив зменшити розмір витрат на правову допомогу до 300 грн. [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши заяву, заслухавши думку заявниці, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2021 у справі №583/3444/20, провадження № 2/583/59/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Ухвалено стягувати із [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 23.09.2020 (а.с. 104). Встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Так, позивачкою [PERSON] на підтвердження понесення витрат, у порядку та у строки, визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України, до суду подано договір про надання правової допомоги від 23.12.2020, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 23.12.2020, укладені між адвокатським бюро «Олександра Титаренка» в особі керівника Титаренка О.М. та [PERSON] , відповідно до якого замовник оплачує послуги виконавця по суду першої інстанції із розрахунку 500,00 грн за годину роботи виконавця; акт виконаних (наданих послуг) від 27.05.2021, згідно якого на підставі договору про надання правової допомоги від 23.12.2020 [PERSON] адвокатом Титаренком О.М. надано послуги, загальна вартість яких склала 5000,00 грн, зокрема, за вивчення документів, надання правової інформації; складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років, складення відзиву на зустрічну заяву, участь адвоката у судових засіданнях: 13.01.2020, 06.05.2021, 11.05.2021 та 27.05.2021; ознайомлення з матеріалами справи 06.05.2021; квитанцію від 27.05.2021 на суму 5000,00 грн (а.с. 55). Згідно вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. В ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Згідно вимог до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.06.2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного Цивільного суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial