Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

29.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором побутового підряду та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що у серпні 2012 року між [PERSON] та [PERSON] в усній формі укладено договір побутового підряду, за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання провести облицювання плиткою балкону в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], а [PERSON] зобов'язалася здійснити оплату виконаної роботи в сумі 220 доларів США з розрахунку по 10 доларів США за 1 кв.м. Після завершення роботи 16.08.2012 року [PERSON] зустрівся із сином [PERSON] та віддав йому ключі від квартири. При цьому жодних претензій до якості роботи [PERSON] висловлено не було. Проте, до теперішнього часу [PERSON] не оплатила роботу [PERSON], тому він просить стягнути з [PERSON] борг за договором в розмірі 4840 грн., а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн. 04.09.2015 року від позивача надійшла заява, в якій він просить стягнути з відповідачки витрати зі сплати судового збору, а також транспортні витрати на проїзд з місця проживання до суду. 25.11.2015 року від позивача надійшла заява, в якій він просить стягнути з відповідачки борг за договором в розмірі 4840 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 244 грн., а також транспортні витрати на проїзд з місця проживання до суду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві обставинам. При цьому позивач відмовився в стягнення з відповідачки на його користь транспортних витрат на проїзд з місця проживання до суду. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено наявність договору між сторонами, а також наявність заборгованості відповідачки перед позивачем. Тому відповідачка та її представник просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши позивача, відповідачку, її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою в серпні 2012 року усно було укладено договір побутового підряду, умови якого відповідачка не виконала та не оплатила виконану позивачем роботу з облицювання стін плиткою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 1 ст. 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Тобто, в якості підрядника за договором побутового підряду, може виступати лише особа, яка здійснює підприємницьку діяльність. Позивач в судовому засіданні повідомив, що як фізична особа - підприємець в передбаченому законом порядку він не зареєстрований та підприємницьку діяльність не здійснює. За загальними правилами про договір підряду, що передбачені в ст. 837 ЦК України, немає обмежень щодо суб'єктів договору. Так, за правилами ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Глава 61 ЦК України не містить вимог щодо форми договору підряду. В той же час, аналізуючи зміст ст.ст. 843, 846 ЦК України щодо ціни роботи та строків її виконання, можна зробити висновок про доцільність укладання договору підряду саме в письмій формі. Крім того, за загальними положеннями щодо форми правочину, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення (ч. 1 ст. 206 ЦК України), або правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, письмового договору сторони між собою не укладали. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, факт наявності між сторонами договірних відносин та наявності заборгованості за цими відносинами має бути доведений. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення з відповідачкою договору підряду. Так, допитаний в судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка [PERSON] пояснив, що в 2012 році приходив з позивачем в квартиру відповідачки, де оглядав результати роботи позивача з облицювання стін плиткою, а також був присутній під час передачі позивачем ключів від квартири сину відповідачки. При цьому, свідок зазначив, що про те, що позивач на замовлення відповідачки здійснював в цій квартирі роботи з облицювання стін плиткою, знає лише зі слів позивача. Суд враховує, що свідок не знайомий з відповідачкою, не брав участь під час будь-яких розмов позивача з відповідачкою та не був присутній в квартирі під час проведення робіт з облицювання стін плиткою. В судовому засіданні свідок пояснив, що про наявність домовленості між сторонами свідку відомо лише зі слів позивача, а про суть домовленостей, йому взагалі нічого невідомо. Про те, що ця квартира належить відповідачці, що позивач здійснював в цій квартирі роботу з облицювання стін плиткою, а також про те, що позивач віддавав ключи від квартири саме сину відповідачки, свідку також повідомив позивач. Допитавши свідка, суд дійшов висновку, що показання цього свідка не є належним доказом наявності між сторонами договірних відносин з приводу договору підряду, оскільки не доводять наявності будь-яких домовленостей між сторонами щодо договору підряду. Надані позивачем в якості доказу фотознімки також не доводять, що між сторонами існували правовідносини з приводу договору підряду, а також не доводять того, що відповідачкою не виконано свої зобов'язання за договором. Іншіх доказів на підтвердження своїх мивог позивач не надав та не заявив клопотання про витребування доказів, якщо у нього є труднощі в їх отриманні. Отже, доводи позивача про наявність між сторонами правовідносин з приводу договору підряду, а також про наявність будь-якої заборгованості відповідачки перед позивачем, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. За таких обставин, враховуючи недоведеність позовних вимог, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed