Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

28.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 16.06.2012 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сімї неможливо. Крім того, в позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 25% з усіх видів доходу на утримання неповнолітньої дитини доньки Ніколь, [INFO], від утримання якої [PERSON] ухиляється, і зобовязати його нести 50% всіх додаткових витрат на розвиток дитини. Також в позові [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки Ніколь, посилаючись на те, що [PERSON] не виконує належним чином своїх батьківських обовязків з виховання та матеріального забезпечення дитини. 20.07.2017 року позивачкою змінено позовні вимоги. Згідно нової редакції позовної заяви, позивачка просить розірвати шлюб з позивачем, стягнути з нього аліменти на утриманні неповнолітньої дитини, а також розділити майнові та немайнові відносини щодо виховання дитини. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.07.2017 року визнано мирову угоду, що укладено між сторонами з приводу позовної вимоги розподіл майнових та немайнових відносин щодо виховання дитини, та провадження у справі в цій частині закрито. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заслухавши позивачку та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16.06.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-СГ № 180692. Сторони мають неповнолітню диниту доньку Ніколь, [INFO]. В свідоцтві про народження І-СГ № 416803 сторони зазначені батьками дитини. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, клопотання про надання строку на примирення не заявив, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує, що згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Таким чином, утримувати дитину повинні і мати і батько дитини. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України, за якими при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи всі передбачені статтею 182 СК України обставини, беручи до уваги, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачкою, відповідач не заявляв та не доводив про наявність у нього тяжких хвороб, перебування у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб. Тому суд вважає, що запропонований позивачкою розмір аліментів буде обєктивним та достатнім для матеріального забезпечення дитини. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Тобто, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved