Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

26 травня 2021 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тарасенко О.В., у якій позивач просить: 1) визнати дійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області 24.10.2017, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 87; 2) визнати право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] , за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що після смерті її матері [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з ј частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець залишила заповіт від 24.10.2017, згідно якого спадкоємцем всього майна, де б і з чого воно не складалось, є [PERSON] . Вона у визначений законом строк звернулась до Балаклійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, окрім неї до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась ще й сестра [PERSON] та брат [PERSON] , як спадкоємці за законом. Постановою державного нотаріуса від 29.01.2021 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [PERSON] з тих підстав, що заповіт не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятий нотаріусом для вчинення нотаріальної дії. Тому вважає, що на даний час існує спір щодо спадкового майна у зв`язку з порушенням її права на спадкування за заповітом. Ухвалою від 02.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 13.07.2021 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Новікової А.І. до суду подано відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову та вказала, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки не оспорює право позивача на оформлення спадщини і не перешкоджає у її праві жодним чином. Вказала, що позивач обрала невірний спосіб захисту свого порушеного права. Так, у позовній заяві вказано, що 29.01.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом постановою державного нотаріуса, проте не зрозуміло, чому позивач у такому випадку не оспорює дії нотаріуса. Крім того вказано, що позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрита спадкова справа. Посилаючись на ч. 1 ст. 16 ЦК України, вважає, що позивачу необхідно оскаржувати постанову нотаруса, а не намагатись визнати право власності на майно в обхід визначеного законом порядку. Крім того, вказала, що [PERSON] не оспорює право позивача на оформлення нею спадщини і не вчинила жодних дій, які б свідчили про зворотнє. Сам заповіт вона не оспорює. Вважає, що спір фактично є лише між позивачем та нотаріусом, який відмовляється видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Вказала, що позивач просить суд визнати заповіт дійсним, проте не зазначає чому заповіт не чинний, на данний час немає жодного рішення, яким заповіт визнано недійсним (а.с. 48-50). 30.08.2021 від представника позивача - адвоката Тарасенко О.В. до суду надійшла уточнена позовна заява в частині її мотивування (а.с. 80-83). Ухвалою від 30.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивач - адвокат тарасенко О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Новікова А.І. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв або клопотань від нього не надходило. Представник третьої особи Донецької селищної ради Харківської області до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, проти позову не заперечував. Представник третьої особи Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило. Суд, дослідивши докази по справі, беручи до уваги відзив, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 12, 13). 24.10.2017 [PERSON] залишила заповіт, посвідчений в приміщенні Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області секретарем виконавчого комітету Андріївської селищної ради Сафоновою В.В., яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, доньці [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Постановою державного нотаріуса Балаклійської державної нотаріальної контори від 29.01.2021 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заповіт [PERSON] не відповідає вимогам законодавства та не може бути прийнятий до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» та частини 1 глави 8 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 (а.с.23). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населенихпунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частинами 1 та 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Статтею 219 ЦК України передбачено можливість визнання одностороннього нікчемного правочину дійсним у разі недодержання вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі, проте дана норма права є загальною, та в силу природньої відсутності особи - спадкодавця, воля якого підлягає перевірці, не може бути застосована, отже вона не поширює свою дію на спірні правовідносини сторін, які врегульовано спеціальними нормами глави 85 ЦК України, та які не передбачають можливості визнання судом дійсним заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Аналогічні роз`яснення містяться у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до змісту якого, не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що заповіт [PERSON] складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed