Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

28.08.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВАБ» Славкіна М.А. звернулася з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00070275 від 05.09.2011 року в сумі 17 302,99 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2011 року між ПАТ «ВАБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №ВLаЖГА00070275, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 20 000,00 грн., терміном повернення 05.09.2014 рік, зі сплатою 10,00 % річних, щомісячною платою за управління кредитом 1,75 % від суми кредиту. Відповідач порушила зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 19.08.2015 року утворилась заборгованість, яка становить 17 302,99 грн., з яких: прострочена до повернення сума кредиту - 2 715,72 грн., проценти - 195,76 грн., пеня - 14 391,51 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач позов визнала в частині заборгованості по кредиту і процентах, щодо вимог про стягнення пені просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вона є пенсіонером, розмір пенсії становить 1366 грн., а тому сплатити такий розмір пені вона не має можливості. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.09.2011 року ПАТ «ВАБ» (далі - Банк) та [PERSON] (Позичальник) уклали договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00070275 (а. с. 6 - 13), відповідно до умов п. 1 спеціальної частини якого сума кредиту становить 20 000,00 грн., термін повернення - 05.09.2014 року (п. 2), процентна ставка - 10,00 % річних (п. 3), комісія за управління кредитом - 1,75 % від суми кредиту (п. 4), пеня, передбачена п. 4.3 загальної частини договору - 0,50 % (п. 9). Пунктом 1.2 загальної частини договору зазначено, що банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1 Спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору. В силу п. 3.3.2 договору, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до графіку в порядку, передбаченому п. 2.5 загальної частини договору. Не пізніше визначеного п. 2 Спеціальної частини договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Банк свої зобов'язання виконав, надав [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, не погашала заборгованість за договором відповідно до встановленого графіку погашення заборгованості (а. с. 14 - 15), у зв'язку з чим станом на 19.08.2015 року заборгованість за кредитом становить 2 715,72 грн., відсотки - 195,76 грн., плата за пропуск платежів - 14 391,51 грн., загальна сума заборгованості - 17 302,99 грн. (а. с. 4-5 - розрахунок заборгованості). У випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини договору (п. 4.2 договору). У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме, неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договору (0,50 % від суми кредиту) (п. 4.3 договору). Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Надані позивачем докази (договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00070275 від 05.09.2011 року, графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості) підтверджують укладення між ПАТ «ВАБ» та [PERSON] договору та існування у відповідача заборгованості у розмірі 17 302,99 грн. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). В порушення наведених норм законодавства та положень договору, [PERSON] в установлені строки не погашала кредит та проценти, комісію за користування кредитом по договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00070275 від 05.09.2011, тобто, не виконувала зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та ст. ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, внаслідок чого існує заборгованість, загальний розмір якої становить 17 302,99 грн. Суд враховує ту обставину, що відповідач визнала позов у частині заборгованості по кредиту і процентах, що в силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову в цій частині, а тому на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України з відповідача підлягають стягненню: сума кредиту - 2 715,72 грн., відсотки - 195,76 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафу і пені суд керуються наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як зазначено з правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), суд, на відміну від судових рішень, наданих для порівняння, не застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню. В даній справі заявлений розмір неустойки в понад 5 разів перевищує розмір кредитної заборгованості з відсоткам, докази наявності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання відсутні, немає доказів наявності у позивача збитків у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання, відповідач всього по кредиту, відсотках і комісіях сплатила 33 640,52 грн. (згідно розрахунку позивача), що свідчить про добросовісне виконання взятих на себе зобов'язань. Суд враховує також і ту обставину, що боржник є пенсіонером (а. с. 22). Враховуючи наведені обставини справи та правову позицію Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки і стягнути 1 000 грн. пені. На підставі зазначеного, в силу ч. 3 ст. 551, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00070275 від 05.09.2011 року в сумі: 2 715,72 грн. - тіло кредиту, 195,76 грн. - відсотки, 1 000 - пеня.

Outcome: partial