Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

28 грудня 2018 року [PERSON] звернулася в до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 15.01.1972 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Рішенням Радивилівського районного суду від 25.10.2017 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу вона відновила своє дошлюбне прізвище [PERSON] . За час перебування у шлюбі, у 1983 році вони спільно побудували житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0781 га, яка належить [PERSON] , відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку, виданий 24.12.2010 року. Позивач просить поділити майно подружжя та визнати за нею право особистої власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ земельної ділянки. Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та доказів. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою від 04 березня 2021 року справа прийнята до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року закрито підготовче провадженні та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник адвокат Бондарчук В.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача та її представника, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Наведене узгоджується також і з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивач, звернувшись до суду просить здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS] . Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; а згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обгрунтування позовних вимог, позивач вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 15.01.1972 року. Шлюб між ними розірвано рішенням Радивилівського районного суду від 25 жовтня 2017 року. Вказане підтверджується копією рішення Радивилівського районного суду від 25.10.2017 року справа №568/477/16-ц. (а.с.8) На підтвердження того, що за час шлюбу сторонами побудовано житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , позивач надала суду копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта право власності на об`єкти нерухомого майна за [PERSON] не зареєстровані. (а.с.15) Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0781 га, яка розташована по [ADDRESS] . (а.с.14) При вирішення спору, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес і іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому, важливою складовою є саме наявність порушеного права, свободи чи інтересу. Порушення прав, свобод чи інтересів не повинно бути абстрактними, має містити обґрунтування негативного впливу внаслідок такого порушення на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси сторони позивача, а не свідчити лише про незгоду сторони позивача з певними діями які не призвели до порушення прав, оскільки це не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу. Важливим також є і обрання належного способу захисту такого порушеного права. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що вказане спірне майно було придбано та набуто сторонами під час спільного проживання. Право власності на вказане майно - житловий будинок не зареєстроване. Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2010 року [PERSON] , згідно з рішенням Радивилівської міської ради №416 від 03.03.2009 року є власником земельної ділянки площею 0,0781 га, яка розташована в [ADDRESS] для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Враховуючи встановлене в судовому засіданні, що земельна ділянка отримана відповідачем відповідно до рішення Радивилівської міської ради, тому підстави для визнання земельної ділянки спільним майном подружжя та її поділу відсутні. Щодо поділу житлового будинку варто зауважити, що він не зареєстрований у встановленому діючим законодавством порядку, на нього не виникло право власності, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання будинку спільним майном подружжя та його поділу. Розподіл судових витрат слід провести, згідно до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed