Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

28.10.2019 року представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Зі слів бабусі [PERSON] , відповідач веде аморальний спосіб життя, б`є дитину. Рішенням комісії з питань захисту прав дитину, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Також просили стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частин всіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримував. [PERSON] , яка є третьою особою в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала. В підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, Відзиву на позовну заяву не надійшло. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримував. В подальшому в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в їх відсутність. В судове засідання відповідач не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнала. Третя особа в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, в подальшому в судове засідання не з`явилася. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Відомості про дитину записані згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Як вбачається з позовної заяви, до Органу опіки та піклування Фастівської міської ради Київської області звернулася бабуся дитини [PERSON] та просила надати висновок щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина. Зі слів бабусі, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, б`є дитину. Відповідно до характеристики Фастівського НВК «Ліцей інформаційних технологій - Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №9» на [PERSON] , протягом навчання в 5-7 класі мама [PERSON] батьківські збори не відвідувала, класний керівник спілкувався з мамою в телефонному режимі. Згідно характеристики, наданою КСОН мікрорайону Фастів-ІІ0 від 01.10.2019 року, вих.№35-19, мати дитини [PERSON] ним не піклується і не допомагає. Судом прийнято до уваги Висновок № 06-23/4204 від 12.08.2019 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, де визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки відповідач повністю самоусунулася від виховання дитини, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, обставини справи підтверджуються певними засобами доказування та з урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно, з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча повинна та має таку можливість, бо є людиною працездатного віку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі, вказаному позивачем. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1921,00 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved