overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

28 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його утримання аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до його смерті. В обґрунтування позову позивач посилаються на те, що він має сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає окремо, дружина померла, [INFO] . Догляд здійснюють соціальні працівники, крім того він страждає на обмеження рухової активності, тяжко хворіє, хвороба вимагає значних матеріальних затрат на ліки, стороннього догляду, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідач працює, має можливість сплачувати аліменти та надавати матеріальну допомогу. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є пенсіонером за віком.(а.с.4). Із свідоцтв про народження серії [NUMBER] вбачається, що він є батьком [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . (а.с.10). Згідно виписки-епікриз №870 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого хірургічного відділення вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні. (а.с.12). Відповідно до ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. На підставі викладеного, суд визнає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, тому їх належить задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі ст. 202 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

28 травня 2019 року позивач звернувся з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначив, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON] , який навчається в Харківському державному політехнічному коледжі, який потребує матеріальної допомоги, а відповідач в свою чергу має можливість надавати цю допомогу, самоухиляється від неї, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на навчання дитини. Позивач до суду не з`явився. Відповідач копію позову отримав, позов визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , (код [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , працездатний є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який навчається у Харківському державному політехнічному коледжі, денна форма навчання, закінчення навчання до 30 червня 2020 року. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.ст. 182,184 СК України та враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, отримувача аліментів, суд вважає можливим стя гнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову тобто з 28 травня 2019 року до закінчення навчання тобто до 30 червня 2020 року, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 430ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

28 травня 2019 року позивач звернулася до суду до відповідача позовну заяву про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 16 травня 2014 року, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . З березня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

28 травня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбі з 06.12.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні, так як спільне життя з відповідачем у них не склалося. Вказуючи на те, що батько дитини не виконує своїх батьківських обов`язків з утримання дитини і не дбає про її належний рівень життя, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. З письмової заяви відповідача вбачається, що заявлені до нього позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини він визнає повністю. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06.12.2013 року. В шлюбі у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження дитини (а.с.2,3). Дитина мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов`язку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Частиною другою цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України №2037-У111 від 17.05.2017року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08.07.2017року, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повнолітнього віку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.133 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 768,40 грн, так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

28 травня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 17.08.2016 року Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №585. В обґрунтування позову зазначено, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено з червня 2018 року. При цьому сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 17 червня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та задоволення позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також надала суду заяву, за змістом якої вона визнає позов та просить розірвати шлюб. Розгляд просить провести за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 17 серпня 2016 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №585, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №520, [INFO] у вказаному шлюбі народився [PERSON] . Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачкою, сім`я остаточно розпалась, сторони з червня 2018 року фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання дитини з матір`ю, чи щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

28 травня 2020 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглядати у його відсутність. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, 29 квітня 2016 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 25 жовтня 2015 року, актовий запис №1627. Від шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

28 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрованого 03 травня 2019 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 454. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі у подружжя дітей немає, проте сімейне життя між сторонами не склалось, з січня 2020 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе Відповідач відмовляється розривати шлюб у органах РАЦС. Ухвалою суду від 29 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач, який повідомлявся про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

28 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , зареєстрованого 06.12.2012 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2151. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте сімейне життя між сторонами не склалось, тривалий час (з січня 2015 року) проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе. Ухвалою суду від 29 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач, який повідомлявся про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

28 травня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що 11 лютого 2006 року, вона [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 191. Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .Стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.06.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. При поданні позову до суду позивача подала письмову заява про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, проти заочоного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Сду ухвалив розглядати справу у заочному порядку. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 11.02.2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 191. Наведене стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а. с. 8-9). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, то суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. В зв`язку з фактичною відсутністю спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, суд вважає, що останніх слід і надалі залишити проживати з позивачем. На підставі наведеного та ст.ст. 104, 110, 112,160,161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

28 травня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій просить розірвати зареєстрований між ними шлюб, посилаючись на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують і шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. 09 червня 2020 року вказаний позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. Сторони до судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 липня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 382. Шлюбні стосунки сторони припинили, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved