Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

28.09.2015 позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 38980,05 грн. за кредитним договором № DNH4KP25140972 від 21.11.2006 року та судові витрати у розмірі 1218 грн. 11.04.2016 позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 40575,89 грн. за кредитним договором № DNH4KP25140972 від 21.11.2006 року та судові витрати у розмірі 1218 грн. 23.06.2016 позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON], в якому просили стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по відсоткам за договором № DNH4KP25140972 від 18.01.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 21.09.2010 р. по 21.09.2015 р. у розмірі 4468,43 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 21.11.2006 р. між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений Договір № DNН4КР25140972 (заява позичальника), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2468.69 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду на те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Отже, при укладанні договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України, який визначає, що договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 627, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, умовами Договору № DNН4КР25140972 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 2468,69 грн., на строк з 21.11.2006 по 21.05.2008 р. включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 17 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 166,40 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією,а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Отже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 629,525,612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ ПРИВАТБАНК відповідно до детального розрахунку станом на 21.09.2015 р. складає 1224,23 грн. Згідно з ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON], мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) № DNН4КР25140972, визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отже, датою 21.05.2008 р. в Договорі (заяві) № DNН4КР25140972 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобовязань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачкою кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) №_DNН4КР25140972 не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давності як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу. Таким чином, враховуючи що сплата відсотків за Договором № DNН4КР25140972 позичальником повинна здійснюватися щомісячно то і позовна давність за вимогами пов'язаними зі стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. За правилами ч.1 ст.259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Виходячи з вищенаведеного, ПАТ КБ ПРИВАТБАНК вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника на користь Банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п. 5.5 Умов, з 21.09.2010 р. по 21.09.2015 р. занаступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір % ставки в день* кількість днів прострочення/100. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 21.09.2010 р. по 21.09.2015 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 1224,23 грн., розмір % ставки в день дорівнює 0,2%, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 1224,23 грн.*0,2 %*1825 днів прострочення/100= 4468,43 грн. Представник позивача направила суду заяву, в якій уточнену позовну заяву просила розглянути без участі представника банку. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за період з 21.09.2010 р. по 21.09.2015 р. у розмірі 4468,43 грн. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі та надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що заборгованість у розмірі 38980,05 грн. виникла на підставі кредитного договору № DNН4КР25140972 від 21.11.2006 р. укладеного між позивачем та відповідачем та складається: 1224,23 грн. - заборгованість за кредитом; 12038,14 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 29350,96 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1832,38 грн. - штраф (процентна складова); усього разом сума складає 44945,71 грн. - 5965,66 грн. (сума яка була задоволена наказом Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2009 р.) = 38980,05 грн. Відповідач вважає, що позивачем пропущено п'ятирічний строк позовної давності до його позовних вимог, а саме: заборгованості за кредитом 1224,23 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12038,14 грн., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 29350,96 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1832,38 грн. Крім того, кредитний договір між позивачем та відповідачем було укладено на строк 18 місяців в період з 21.11.2006 року, кінцевий термін повернення кредиту 21.05.2008 року, а з позовом відповідач звернувся до суду 22.09.2015 року, тобто через 14 років 10 місяців 1 день, що свідчить про пропуск строку позовної давності позивачем. А тому відповідач вважає, що позивачу повинно бути відмовлено у задоволені позову у повному обсязі у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Позивач вказує, що судовим наказом судді Московського районного суду м. Харкова Зінченко від 13.01.2009 р., який набув чинності 15.03.2009 р. з відповідача за кредитним договором № DNН4КР25140972 від 21.11.2006 р., укладеного між позивачем та відповідачем, було стягнуто 5965,83 грн., якщо відраховувати строк позовної давності із дати набрання чинності судового наказу, то в даному випадку пройшов строк у розмірі 6 років 6 місяців 7 днів, тобто пропущений строк у п'ять років позивачем щодо стягнення заборгованості із відповідача за кредитним договором № DNH4КР25140972 від 21.11.2006 р. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) ЗАТ КБ ПриватБанк, яка є частиною кредитного договору № DNН4КР25140972 від 21.11.2006 р., як вказує позивач: Термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий, строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦK України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами по 166,40 грн.) та в строки, визначені договором, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідач взагалі не виконував умови кредитного договору, і визначені кредитним договором щомісячні платежі в обумовленому розмірі не здійснював. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. В даному випадку з 10.12.2006 р. або 15.03.2009 р., коли банк дізнався, що позичальником погашення чергової частини (чергового щомісячного платежу) виконано не було. У подальшому кредит не погашався позичальником, що призвело до зростання заборгованості. Таким чином, аналізуючи норми ст.ст. 261, 530. 631 ПК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (тобто до 21.05.2008 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також, стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки (штрафу, пені), накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. За встановлених обставин заява відповідача та його представника про застосування строку позовної давності до вимог позивача заслуговує на увагу, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки ПАТ «КБ «ПриватБанк», дізнавшись про порушення своїх прав у грудні 2006 році та у березні 2009 року, з урахуванням кінцевого терміну повернення кредиту 21.05.2008 року, пред'явив позов до позичальника 22.09.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності визначеного ЦК України. Крім того, особа не може бути двічі притягнута до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення. Враховуючи те, що вже Московським районним судом на підставі судового наказу від від 13.01.2009 р., який набув чинності 15.03.2009 р., вже було розглянуто та вирішено питання про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № DNН4КР25140972 від 21.11.2006 р. у розмірі 5965,83 грн., а зараз позивач намагається стягнути із відповідача повторно за цим кредитним договором №DNН4КР25140972 від 21.11.2006 р., ще раз заборгованість у розмірі 38980,05 грн. Просив застосувати строк позовної давності у 5 років до позову Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38980,05 грн., що виникла на підставі кредитного договору № DNН4КР25140972 від 21.11.2006 р., укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 38980,05 грн. - відмовити у повному обсязі (а.с. 24-28). Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 21.11.2006 р. між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений Договір № DNН4КР25140972 (заява позичальника), відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2468,69 грн. Відповідачка особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду на те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір (а.с. 5, 6-9). Отже, при укладанні договору сторони керувались положенням ч.1 ст.634 ЦК України, яка визначає, що договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 627, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, умовами Договору № DNН4КР25140972 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 2468,69 грн., на строк з 21.11.2006 по 21.05.2008 р. включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 10 по 17 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 166,40 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією,а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків. Отже, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів, враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 629,525,612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ ПРИВАТБАНК відповідно до детального розрахунку станом на 21.09.2015 р. складає 1224,23 грн. Причини невиконання такого зобовязання правового значення для справи не мають. Згідно з ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони [PERSON], мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) № DNН4КР25140972, визначено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отже, датою 21.05.2008 р. в Договорі (заяві) № DNН4КР25140972 саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання [PERSON] своїх грошових зобовязань за договором та припинення зобовязань в цілому. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачкою кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) №_DNН4КР25140972 не є розірваним чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Таким чином, враховуючи, що сплата відсотків за Договором № DNН4КР25140972 позичальником повинна здійснюватися щомісячно, то і позовна давність за вимогами пов'язаними з стягненням заборгованості по простроченим щомісячним платежам (відсотків за користування кредитом), повинна обчислюватися за період, відповідний терміну загальної позовної давності від дати звернення до суду, якщо термін не збільшено умовами договору. Відповідно до частини першої ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Так, строк прострочення за тілом кредиту за період з 21.09.2010 р. по 21.09.2015 р. становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 1224,23 грн., розмір процентної ставки в день дорівнює 0,2%, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає: 1224,23 грн. х 0,2 % х 1825 днів прострочення/100= 4468,43 грн. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» задовольнити та стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по відсоткам за договором № DNH4KP25140972 від 18.01.2007 р., нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 21.09.2010 р. по 21.09.2015 р. у розмірі 4468 грн. 43 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 22.09.2015 р. (а.с. 15).

Outcome: approved