Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

27.02.2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімального розміру ( на даний час 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 02.03.2020 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 19.03.2020 року позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину та визначити місце проживання дитини з нею. Згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26.06.2020 року , за клопотанням представника позивачки, суд вирішив перейти від спрощеного позовного провадження та в подальшому розглядати справу за правилами загального позовного провадження та провести підготовче судове засідання по справі. У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Позивачка направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити . Відповідач також направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з позивачкою не заперечує. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги , вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі до 31.05.2019 року , від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу вони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства, проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки , хоча працездатний і спроможний утримувати дитину , яка на даний час знаходиться на її утриманні, тому просить позов про стягнення аліментів задовольнити. Крім того, фактично з червня 2019 року, тобто, з того часу, як вони із донькою із Києва переїхали жити до її батьків в с. Велика Слобідка Кам`янець-Подільського району, донька влаштувала своє дитяче життя і свій простір. Вона відвідує Великослобідський заклад дошкільної освіти «Сонечко» в с. Велика Слобідка, в неї свій розклад життя, свої друзі та оточення, вона повністю налаштувала своє життя. Спочатку після розірвання шлюбу відповідач враховував інтереси їх доньки та її уклад життя, приїжджав до неї та зустрічався з нею, проводив з нею вільний час, але на даний час відповідач прикладає всі зусилля, щоб змінити життя доньки, все рідше зустрічається з нею, намагаючись перевезти її до себе та вплинути, таким чином, на її життя та на їх із донькою зв`язок. А у зв`язку з тим, що донька продовжує бути прописана у відповідача в м. Київ, в неї виникли ґрунтовні побоювання щодо умисного зловживання відповідачем своїх прав відносно дитини для того, що впливати на її ставлення до нього та мати можливість використовувати їх із ним доньку для вирішення його труднощів, в тому числі і його небажання приїжджати до доньки з Києва для зустрічі з нею за місцем її фактичного проживання. А ці всі дії тільки призводять до порушення прав їх доньки. Донька проживає з нею у будинку її батьків в [ADDRESS] , де для неї створені всі належні умови для життя та облаштоване окреме місце для заняття іграми, Вона працює, має стабільну заробітну плату та позитивно характеризується по місцю роботи, тому вважає, що в інтересах дітити, дитина має проживати саме з нею, оскільки вона як мати мож належним чином піклуватися та турбуватися про доньку, створює та буде в подальшому створювати всі нормальні умови для проживання, дати дитині тепло, материнську ласку та любов, піклуватися про її фізичний та психологічний стан, про її здоров`я та зовнішній вигляд, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів та визначення місця проживання з нею, про що і просить суд. Відповідач звернувся до суду з відзивом, в якому частково заперечує позовні вимоги позивачки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , позов визнає, проти стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з позивачкою не заперечує. Представник Кам`янець-Подільського РДА в особі органу опіки та піклування О.Шклярук в судове засідання не з`явилась та звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 31.05.2019 року, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] , відповідач по справі, що підтверджується рішенням Дніпровського райсуду від 31.05.2019 року, приєднаним до матеріалів справи, копією свідоцтва про народження дитини, серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу сторони не підтримують подружні відносини і ведення спільного господарства , проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки , хоча має таку можливість, оскільки працездатний і спроможний утримувати дитину. Донька зареєстрована у відповідача у місті Київ, але проживає із матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні , що підтверджується довідкою за № 272/15-11 від 06.03.2020р, виданою виконавчим комітетом Слобідко-Кульчієвецької сільської ради. Позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. Встановлено, що на даний час позивачка та її донька проживають з батьками позивачки у комфортабельному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням , де створені всі умови для проживання , виховання та утримання дитини. Крім того, дитина влаштувала своє дитяче життя і свій простір, тобто вона відвідує наразі Великослобідський заклад дошкільної освіти «Сонечко» в с. Велика Слобідка, що по вул. Л.Українка, 2, в неї свій розклад життя, свої друзі та оточення, вона повністю налаштувала своє життя, що підтверджується довідкою Великослобідського ЗДО «Сонечко» від 10.03.2020 року. Судом встановлено, що на протязі всього часу, з моменту розірвання шлюбу, донька - [PERSON] , постійно проживає з позивачкою , яка має можливість забезпечити їй належні умови проживання , повною мірою займатися вихованням дитини, має можливість забезпечити доньці належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням, та не чинитиме перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною і готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена піклування батька. Позивачка працює в Комунальному підприємстві «Міськтепловоденергія» лаборантом ІІІ-го розряду хіміко-бактеріологічної лабораторії контролю якості, що підтверджується довідкою № 01-10/644 від 06.03.2020 р. та довідкою про доходи від 06.03.2020р., та позитивною характеристикою. Позивачка вважає, що в інтересах доньки вона має проживати саме з нею. Вона, як матір дитини, може належним чином піклуватися та турбуватися про доньку, створює та буде в подальшому створювати всі нормальні їй умови проживання, дати їй тепло, материнську ласку та любов, піклуватися про її фізичний та психологічний стан, про її здоров`я та зовнішній вигляд. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХII (78912) від 27.02.1991 року , та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя , необхідний для фізичного , розумового , духовного , морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тому, аліменти підлягають стягненню згідно ст.ст.180,182,183,191 СК України в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше встановленого законом мінімального розміру (на даний час 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) щомісячно до досягнення нею повноліття, а позов - задоволенню. Згідно з частинами 2, 8, 9, статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим у рахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного ісоціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до 161СК України ,якщо мати та батько, які проживають окремо,не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи вищевикладене та вік дитини, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її матері [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України - якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 27.11.2019 року вбачається , що [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання , звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року , позивачка також звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року , тому у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України суд компенсує судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст.141,160,161, 180-183 СК України, Законом України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved