Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

27.01.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] , і просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її навчання, впродовж навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подання позову до суду до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення позивачем 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що батьком [PERSON] , 2002 року народження, є відповідач по справі - [PERSON] . На теперішній час позивач вказує, що вона вже повнолітня, проживає за адресою: [ADDRESS] та знаходиться забезпеченні матері [PERSON] . Починаючи з 2019 року позивач навчається на денному відділенні Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання, оскільки відповідач працює та має постійний дохід, тому позивач вважає, що аліменти повинні виплачуватися з доходу відповідача у розмірі 1/4 частини, місце роботи якого: АВ ЦЗ ГУНП Харківської області: посада: поліцейський-водій. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.02.2020 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Сторони в судове засідання 20.03.2020 року не з`явилися, до початку судового засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, відповідач позов про стягнення аліментів визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №126 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 15.01.2002 року. Її Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копії довідки майстра приватного сектору ділянки №4 Новобаварського району м. Харкова від 17.01.2020 року, виданої [PERSON] , 1983 року народження, остання мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] мати, [PERSON] донька (а.с.2). Відповідно до копії довідки про доходи від 18.12.2019 року, [PERSON] працює у ТОВ «Олімп» та займає посаду Фахівець з митного оформлення вантажів, загальна сума її доходу за період з червня 2019 року по листопад 2019 року без урахування аліментів складає 33\~511,01 грн. (а.с.3). Згідно з копією довідки Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця від 16.12.2019 року [PERSON] є студенткою 1 курсу першого рівня вищої освіти освітнього ступеня «Бакалавр», фінансового факультету, денна форма навчання, Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця. Форма навчання: за рахунок коштів фізичної особи. Строк навчання в учбовому закладі до 30.06.2023 року (а.с. 4). Відповідно до\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає\~за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба\~у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно\~зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~ 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч. 1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, враховуючи надані позивачем докази, а також беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, беручи до уваги відсутність заперечень з відповідача з посиланням на відповідні докази стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним та достатнім стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання як дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання позивача [PERSON] , але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Окрім того, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті,\~суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved