Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

27 жовтня 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся у суд із указаним позовом, який обґрунтував тим, що 14 травня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк (надалі - АКІБ) «Укрсиббанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство (надалі - ПАТ) «Укрсиббанк», та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 185500 доларів США під 12,5% річних на строк до 14 травня 2029 року. На виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач передав банку в іпотеку за договором від 14 травня 2008 року належне йому нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 193,3 кв.м., житловою 98,9 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,0809 га, що знаходяться на [ADDRESS] 08 грудня 2011 року АТ «Укрсиббанк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14 жовтня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 3676059 грн. 75 коп. З таких підстав позивач ПАТ «Дельта Банк» просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 3676059 грн. 75 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки (указані житловий будинок та земельну ділянку), шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» та визнання за ним права власності на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, представника не направив, подав письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку про відмову у позові з наступних підстав. Встановлено, що 14 травня 2008 року АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого стало ПАТ «Укрсиббанк», та відповідач [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 185500 доларів США під 12,5% річних на строк до 14 травня 2029 року. Передбачалося погашення заборгованості шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 2090,00 доларів США 14 числа кожного календарного місяця строку кредитування. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором сторони за вказаним договором кредиту 14 травня 2008 року уклали договір іпотеки, за умовами якого відповідач [PERSON] передав АКІБ «Укрсиббанк» в іпотеку належне йому нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 193,3 кв.м., житловою 98,9 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,0809 га, що знаходяться на [ADDRESS] Додатковими угодами №1 і №2 від 30 січня 2009 року та 24 квітня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту АКІБ «Укрсиббанк» і [PERSON] обумовили зміну кінцевого терміну кредиту до 14 травня 2038 року, перенесення строків сплати прострочених платежів, зміну розміру і строків сплати ануїтентних платежів - 1975,00 доларів США 28 числа кожного календарного місяця строку кредитування. З наданих позивачем довідок убачається, що відповідач [PERSON] не виконав узяті на себе зобов'язання за договором кредиту та додатковими угодами до нього, внаслідок чого станом на 14 жовтня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 3676059,75 грн.: 3615194,24 грн. заборгованість за додатковою угодою, з яких 2389079,88 грн. тіло кредиту, 1226114,36 грн. відсотки; та 60865,51 грн. заборгованість за відсотками за кредитним договором. 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Позивач вважає, що на підставі вказаного договору до нього перейшло як право вимоги виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитом, так і право звернення стягнення на належне боржнику майно за договором іпотеки від 14 травня 2008 року. Частиною 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Із наданої суду виписки з указаного договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами, зокрема п.п. 2.1.(а) та 2.3.(а) убачається, що ПАТ «Укрсиббанк» продало, а ПАТ «Дельта Банк» придбало лише право вимоги за кредитами. Право на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає внаслідок укладання договору іпотеки, а не кредитного договору. Жодного доказу відступлення прав за укладеними в забезпечення цих кредитних договорів іпотечними договорами суду не надано. Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Тобто, відступлення права за іпотечним договором є окремим правочином, відмінним від відступлення права за основним зобов'язанням, має бути нотаріально посвідченим. При цьому, хоча відступлення прав за іпотечним договором й свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням, дане правило не діє у зворотному порядку, відтак відступлення права вимоги за кредитними договорами не означає переходу права за договором іпотеки. Усупереч положенням ст. ст. 10, 60 ЦПК (надалі - Цивільного процесуального кодексу) України, які встановлюють обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач ПАТ «Дельта Банк» не довів ту обставину, що до нього перейшло право вимоги на звернення стягнення на передане в іпотеку за договором від 14 травня 2008 року майно [PERSON] Тому, позовні вимоги до задоволення не підлягають. За умови наявності у позивача права вимоги за вищевказаним договором іпотеки, позов також не може бути задоволено із наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідачем надано суду копію рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2010 року, з якого вбачається, що суд задовольнив позов АКІБ «Укрсиббанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - в рахунок погашення заборгованості за тим же кредитним договором від 14 травня 2008 року, укладеним АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] про надання споживчого кредиту, звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14 травня 2008 року - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 193,3 кв.м., житловою 98,9 кв.м., та земельну ділянку, площею 0,0809 га, що знаходяться на [ADDRESS] та належать на праві приватної власності [PERSON] В силу положень ст. 61 ЦПК України встановлені рішенням суду обставини не доказуються. Тобто, право на звернення на предмет іпотеки було реалізоване АКІБ «Укрсиббанк». Як слідує з повідомлень відповідача, рішення набрало законної сили і перебуває на виконані. Доказів протилежного позивачем не надано. За умовами п. 5.2.1 договору іпотеки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на день укладення договору) без укладення такого договору іпотекодержатель не може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Між АКІБ «Укрсиббанк» або позивачем і відповідачем відповідний договір про задоволення вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки не укладався, що визнано у судовому засіданні представником позивача. Судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 24, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed