Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

27.07.2017р. ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування (а.с.№3-5). В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві посилався не те, що 04.07.2014р. на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz», держномер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], відповідальність якого застрахована у позивача та автомобіля «Mitsubishi», держномер [NUMBER], під керуванням відповідача, який є власником цього автомобіля. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у СТзДВ «Гарантія» на підставі полісу № АС 5466539. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2014р. винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія [PERSON] У зв'язку з настанням страхового випадку, ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 74 659грн. 94коп. ПАТ «СТ «Гарантія», в свою чергу, здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в межах ліміту полісу у розмірі 50 000 грн. Невідшкодована частина збитку становить 24 659грн. 94коп., яку позивач й просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами, які понесені під час подачі позову. Представник позивача - Дорошенко О.С., який діє на підставі довіреності від 14.12.2017р. (а.с.№65) в судове засідання 12.03.2018р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є поштове повідомлення ( а.с. № 60). 06.03.2018р. до суду на електронну пошту надійшла заява представника про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги представник підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.№64). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.12.2017р. і повторно на 12.03.2018р. не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом 31.10.2017р. (а.с.№52). Згідно відміток на конвертах, документи і судові повістки не вручені відповідачу і повернуті з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№59,62-63). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) і без фіксування процесу технічними засобами. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2014р. о 15год. 30хв. на 422 км + 900м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], який керував автомобілем «Mercedes-Benz», держномер [NUMBER] і водія [PERSON], який керував автомобілем «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності (а.с. № 15,16). Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2014р. по справі № 201/9974/2014, винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія [PERSON] (а.с.№16). Станом на день розгляду справи, згідно інформації, що міститься в обліково-статистичній картці на справу в системі документообігу суду «Д-3», в апеляційному порядку постанова від 01.08.2014р. не переглядалася. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у СТзДВ «Гарантія» на підставі полісу № АС 5466539 (а.с.№17). На підставі заяви потерпілої сторони ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 74 659грн. 94коп. відповідно до суми відновлювального ремонту автомобіля (а.с. №29-38). СТзДВ «Гарантія» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування в межах ліміту полісу у розмірі 50 000 грн., дана обставина зазначена безпосередньо позивачем в позовній заяві (а.с.№4). Відповідно до ч. 2 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно п. 1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до наданих позивачем доказів, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] становила 74 659грн.94коп. (а.с.№38). Як вбачається з листа № 1346ТАС/АГ від 18.12.2015р. і позовної заяви, ПрАТ «СГ «ТАС» отримало 50 000грн. від СТзДВ «Гарантія» в рахунок покриття суми збитків на підставі договору страхування з [PERSON] Загальна сума непокритих страховкою збитків складає 24 659грн.94коп., про що було повідомлено [PERSON] і запропоновано йому сплатити цю заборгованість( а.с.№ 39). З огляду на те, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2014р. встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 04.07.2014р.сталася з вини відповідача [PERSON], а також приймаючи до уваги, що ПрАТ «СГ«ТАС» сплатило потерпілій стороні вартість відновлювального ремонту автомобіля, то до позивача відповідно до положень ст. 993ЦК України перейшло право вимоги до [PERSON] в межах суми, яка не була покрита страховкою, що виплатила позивачу СТз ДВ «Гарантія», а саме, в розмірі 24 659грн.94коп. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СГ«ТАС» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 24 659грн.94коп., задовольнивши в повному обсязі вимоги позивача. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то сплачена при подачі позову сума судового збору в розмірі 1600грн. (а.с.№2) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved