Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

27.03.2020 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позовній заяві позивач вказує, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті останнього відкрилась спадщина за законом. Через відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно позивач не має можливості оформити спадкові права у нотаріуса. Представник позивача просить суд визнати за позивачем , право власності в порядку спадкування за законом на: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку було посвідчено державним актом ІІ-КВ № 074174; - земельну ділянку площею 0,083 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку було посвідчено державним актом ІІ-КВ № 074174; - земельну ділянку площею 3,27 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, право власності на яку було посвідчено державним актом серії Р1 № 234953, з кадастровим номером [NUMBER] :04:002:0017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 31.03.2020 року судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 29.04.2020 року. В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися. На адресу суду надійшла заява, якою представник позивача просить суд розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити ( а.с. ). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про місце та час його проведення. Своєю письмовою заявою просить суд розгляд справи провести без участі її участі. Позовні вимоги визнає повністю ( а.с. ). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем у справі. Виходячи з наведеного, суд, вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами проведення підготовчого судового засідання. Суд , ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції позивача та його представника, відповідача , які викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с. 7). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, за законом, до складу якої входить: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; -земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку було посвідчено державним актом ІІ-КВ № 074174; - земельна ділянка площею 0,083 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] , право власності на яку було посвідчено державним актом ІІ-КВ № 074174; - земельна ділянка площею 3,27 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, право власності на яку було посвідчено державним актом серії Р1 № 234953, з кадастровим номером 3221683200:04:002:0017. Позивач є сином померлого [PERSON] , тому претендує на спадкове майно , як спадкоємець першої черги , що не суперечить ст. 1261 ЦК України ( а.с. 11). Відповідач є дружиною спадкодавця та спадкоємцем першої черги в силу ст.. 1261 ЦК України ( а.с. 15). Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак нотаріусом було відмовлено у оформленні прийняття спадщини, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно ( а.с.34). Право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за спадкодавцем стверджено довідкою Косівської сільської ради № 54 від 12.03.2020 року , яка вказує , що будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно записів по господарської книги № 1 , № 73 належить [PERSON] ( а.с.16.). Належність спадкових земельних ділянок за спадкодавцем : площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,083 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по [ADDRESS] , було посвідчено державним актом ІІ-КВ № 074174; площею 3,27 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області, державним актом серії Р1 № 234953, з кадастровим номером 3221683200:04:002:0017 на що вказує відповідь Міжрайонного управління у Володарському та Тетіївському районах ГУ Держгеокадастру у Київській області № 370/169-20 від 27.03.2020 року ( а.с.26). Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У першу чергу право на спадкування відповідно до ст.1261 ЦК України мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення за ст.1225 ЦК України. Ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має право на спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємець першої черги ( ст. 1261 ЦК України). Відповідач [PERSON] , як дружина спадкодавця також є спадкоємцем першої черги, однак вона на спадщину не претендує та в силі ст. 1274 ЦК України не заперечує проти її прийняття позивачем. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі. Визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved