Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

27.03.2020р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що [PERSON] , будучи матір`ю малолітньої доньки [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] , своїх батьківських обов`язків не виконує, здоров`ям та розвитком дітей не цікавиться, їхні потреби в харчуванні, одязі, медичному лікуванні не забезпечує, матеріально не утримує, та взагалі будь-якої участі в їхньому житті не приймає. Тривалий час відповідач знаходиться на заробітках в Києві та не проживає зі своїми дітьми, здебільшого спілкується з ними по телефону і лише інколи на декілька днів приїздить додому, що негативно впливає на розвиток дітей, їхні соціальні навички та освоєння навчальних програм. Фактичне виховання та утримання здійснює [PERSON] , який є рідним батьком [PERSON] та вітчимом [PERSON] . [PERSON] батько хлопця [PERSON] з народження сина з сім`єю не проживає, мешкає у Хмельницькій області та жодної участі у житті [PERSON] не приймав і приймати наміру не має, про що свідчать його особисті заяви. Дані обставини, на думку позивача, свідчать про явне умисне ухилення від виконання відповідачами своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому Орган опіки та піклування Голопристанської РДА просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина та доньки, а [PERSON] відносно сина згідно положень п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їхньому задоволенні з підстав, вказаних в позові. Зазначила, що позбавлення відповідачів батьківських прав відповідатиме інтересам дітей, оскільки на теперішній час [PERSON] фактично проживає без батьків та позбавлений можливості мати інших законних представників (осіб, які будуть замінювати батьків), що не дозволяє йому реалізовувати свої права в повній мірі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили, відзиви не подавали. Третя особа в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача в судовому засіданні не заперечувала. Заслухавши пояснення [PERSON] , допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 19 грудня 2005 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №134 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Також, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] приходиться матір`ю малолітній [PERSON] , [INFO] . Батьком дівчинки є [PERSON] . Згідно ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина 4 ст. 155 СК України). Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. З долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається наступне. Актом обстеження щодо проживання [PERSON] в с. Суворовка, Голопристанського району, Херсонської області підтверджується, що відповідач проживала у будинку бабусі свого співмешканця [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Більше чотирьох років тому жінка поїхала на заробітки до м. Київ, залишивши неповнолітніх дітей на співмешканця. За роки відсутності навідувалася до дітей дуже рідко (на декілька днів). На теперішній час місце перебування [PERSON] не відомо ні дітям, ні співмешканцю. На зв`язок вона ні з ким не виходить. Згідно характеристики, наданої Чорноморською сільською радою на [PERSON] вбачається, що остання дійсно тривалий час на території с. Суворовка не проживає, однак інколи все ж приїздить додому. При цьому, її візити є нетривалими і під час її перебування домашніми справами вона не займається, за дітьми догляду не здійснює. З цього приводу класні керівники неодноразово намагалися поспілкуватися з жінкою та вплинути на неї з метою покращення її ставлення до виховання дітей. Спочатку [PERSON] ішла на контакт, але згодом перестала відповідати на дзвінки та почала повністю ігнорувати педагогів та дирекцію школи. Неодноразово з нею також проводилися бесіди соціальними працівниками сільської ради в яких ставилось на меті переконати жінку повернутися додому до дітей. Весною 2018 року [PERSON] попереджалася сільським головою про те, що внаслідок неналежного виховання своїх дітей її буде позбавлено батьківських прав. Після цього, відповідач дала обіцянку, що припинить поїздки та дбатиме про дітей. Проте, вже наступного дня, забравши ноутбук сина, поїхала в невідомому напрямку. Восени 2019 відповідач приїхала з метою виготовлення для себе паспорту та пообіцяла також зробити паспорт і сину. Не виконавши своєї обіцянки знову зникла. До теперішнього часу неповнолітній [PERSON] залишається без необхідного документа, що підтверджував би його особу. Вцілому [PERSON] зарекомендувала себе спокійною та врівноваженою, але байдужою, безвідповідальною та брехливою особою. 27.01.2020 р. Чорноморська сільська рада звернулася до начальника служби у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації з клопотанням, в якому просила розглянути на комісії з захисту прав дитини райдержадміністрації питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , оскільки батьки не приймають участі у навчанні, вихованні та утриманні своїх дітей. За результатом розгляду даного клопотання комісією було прийнято рішення звернутися до суду з даним позовом. Про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків також свідчать характеристики на дітей, надані навчальними закладами. Так, згідно характеристики на [PERSON] , дівчинка зарекомендувала себе як старанна та уважна учениця, але навчальна діяльність на низькому рівні. [PERSON] зазнає труднощів при оволодінні програмовим матеріалом, виявляє недостатньо сформовані основні навчальні вміння та навички, потребує організуючої допомоги вчителя. Дівчинка проживає з батьком та старшим братом. Мати життям доньки не опікується, участі в її вихованні не приймає, успіхами в навчанні не цікавиться та на дзвінки класного керівника не відповідає. Дитина постійно сумує за мамою та вірить її обіцянкам, яких [PERSON] не дотримується. Батько хоч і приділяє увагу вихованню дитини і прагне створити належні житлово-побутові умови, але матеріальний стан, в якому перебуває сім`я не дозволяє цього зробити. Через це, [PERSON] не забезпечена шкільними обідами та необхідними зошитами, канцлерським приладдям на уроках, не завжди відвідує школу в охайному та чистому вигляді. Контроль за поведінкою та навчанням з боку батька бажає бути кращим, з боку матері взагалі відсутній. Відповідно змісту характеристики на [PERSON] встановлено, що на теперішній час хлопець навчається в Олешківському професійному ліцеї. Навчальні досягнення низького рівня, оскільки [PERSON] навчається не в повну міру своїх можливостей, учбовий матеріали запам`ятовувати не намагається, жодного інтересу до будь-яких предметів не проявляє. Навчається погано та потребує постійного контролю, часто пропускає заняття без поважних причин. [PERSON] зростає в родині, де батьки зовсім не приділяють увагу вихованню сина. Дитина покинута напризволяще. Спілкування з матір`ю хлопця відбувалося декілька разів по телефону. Під час розмов, [PERSON] обіцяла вплинути на сина та повернути його до навчання, але позитивних результатів досягнуто не було, оскільки мати постійно відсутня та не в змозі виховувати сина, як слід. З батьком [PERSON] контакт взагалі не налагоджений, так як він не проживає з робиною та не відповідає на дзвінки. Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила, що працює в Чорноморській сільській раді та виконує обов`язки інспектора по роботі з населенням. Їй відомо, що [PERSON] зареєстрована на території ОТГ в с. Суворовка, однак вказану особу, як і [PERSON] , свідок не знає та ніколи їх не бачила. Як уповноважена особа, вона тричі відвідувала сім`ю [PERSON] , з яким проживають його донька [PERSON] та пасинок [PERSON] , робила акти обстеження. Останнього разу обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї здійснювалося комісією 15.06.2020р. та було встановлено, що мати дітей з сім`єю тривалий час не проживає. За словами [PERSON] , [PERSON] знаходиться в м. Одесі та приїздить дуже рідко. На момент обстеження встановлено, що донька за своїми речами не доглядає, порядком в будинку не займається, про що свідчать брудні ковдри на ліжках та відсутність постільної білизни. На зауваження батька з даного приводу [PERSON] не реагує. У висновку від 26.03.2020р. №01-31/131, орган опіки та піклування, аналізуючи ті ж самі письмові докази, що й суд, вказав, що [PERSON] своїми діями навмисно, тривалий час, свідомо, без будь-яких поважних причин ухиляється від покладених на неї материнських обов`язків, щодо забезпечення дітей харчуванням, медичним доглядом, придбанням необхідного одягу. Не приймає належної участі у вихованні сина та формуванні в нього загальноприйнятих норм моралі та поведінки, тим самим залишає своїх дітей без материнської любові та уваги, що негативно впливає як на фізичний так і морально-психологічний стан дітей. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Такого ж висновку дійшла і Новоушинська районна державна адміністрація Хмельницької області, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Зокрема у висновку вказано, що [PERSON] , надаючи особисті пояснення 05.09.2019р. зазначив, що участі у вихованні, утриманні, навчанні, лікування дитини не приймає з моменту розлучення з дружиною, оскільки не вважає себе біологічним батьком [PERSON] . [PERSON] тривалий час постійно проживає на території с. Цівківці, Новоушицького району, Хмельницької області. Жодного разу [PERSON] на території населеного пункту проживання свого батька не з`являвся. 02.10.2019р. на засіданні комісії з захисту прав дитини, відповідач виявив бажання щодо позбавлення його батьківських прав. Крім цього, згідно заяв від 03.09.2019р., які були посвідчені приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу Кохан О.В., [PERSON] , повністю розуміючи значення своїх дій та правові наслідки, без будь-якого на те примушування та впливу тяжких обставин, фізичного і морального насильства чи погроз, даною заявою дав свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Жодних претензій матеріального та не матеріального характеру, а також аліментних платежів щодо сина та щодо наведеного вище не має та в майбутньому не матиме. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі N 753/2025/19 вказано, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише у разі наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Проаналізувавши надані докази та оцінивши отримані в судовому засіданні відомості, суд приходить до висновку, що поведінка відповідачів тривалий час не змінюється, останні не бажають самостійно виховувати своїх дітей та покращувати своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. Таким чином, аналіз вказаних обставин, на переконання суду свідчить про те, що позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] буде відповідати інтересам дітей. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved