Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

28 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в Миргородський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В своїй заяві позивач вказував, що 24 липня 2014 року він надав відповідачу у позику гроші в сумі 10000 грн., на підтвердження чого відповідач видав йому розписку, датовану 24 липня 2014 року. Згідно цієї розписки відповідач зобов'язувався повернути йому всю суму позики до 24 вересня 2014 року, але відповідач повернув тільки 23 квітня 2015 року частину боргу в сумі 5000 грн., а суму боргу 5000 грн. до цього часу безпідставно не повернув, в звязку з чим позивач вимушений звертатися до суду. Посилаючись на ст.ст. 625, 1046, 1049, 1050 Цивільного кодексу України позивач просив стягнути з відповідача 5000,00 грн. основного боргу, 2750,00 грн. за утриманні позики, 4868,48 грн. інфляційних нарахувань та 243,60 грн. судових витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.13). Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1047 ЦК України, якщо сума позики не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 24 липня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 10000 гривень зі сплатою за користування позикою 250 грн. у місяць, підтвердженням укладення якого та його умов є розписка відповідача (а.с. 6). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно умов договору позики відповідач повинен був повернути борг в сумі 10000 гривень до 24 вересня 2014 року. У відповідності з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч.2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Оскільки борговий документ розписка від 24.07.2014 р., знаходиться у позивача, що підтверджується її оглядом у судовому засіданні, суд вважає, що твердження позивача про те що відповідач не повністю повернув позику відповідає дійсності. Оскільки позика на момент винесення рішення не повернута і доказів сплати процентів за користування позикою відповідачем не надано, згідно ст.1048 ЦК України з нього, в межах заявлених позовних вимог, підлягають стягненню проценти за 11 місяців, що складає суму 250?11=2750,00 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, наданого позивачем (а.с.4, 5), який суд визнає таким, що відповідає законодавству та фактичним обставинам справи, сума нарахувань з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року становить 4868,48 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, в сумі 243,60 грн. (а.с. 1), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved