Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

28 серпня 2015 року начальник квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення, зазначивши третьою особою Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області\~ (а. с. 2-3). В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська перебуває будівля гуртожитку Гвардійське по [ADDRESS] . В ході перевірки законності заселення та проживання в гуртожитку Гвардійський було виявлено, що в кімнаті № 712 мешкає [PERSON] , який не має жодного відношення до Збройних сил України, проте зареєстрований за вказаною адресою та мешкає у зазначеній кімнаті на підставі ордеру № 76 від 27 серпня 2009 року, якого згідно з обліком ордерів КЕВ м.Дніпропетровська не існує. У зв`язку з зазначеним\~ позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] , знявши його з реєстраційного обліку; виселити відповідача з зазначеного житлового приміщення; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а. с. 31), через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на бажання звернутись за допомогою адвоката (а. с. 32). Проте суд, врахувавши, що відповідачу з 05 листопада 2014 року відомо про наявність в суді даного спору та вимог позивача до нього (а. с. 25), а також те, що минуле судове засідання було відкладено на більш ніж півтора місяці саме за клопотанням відповідача, приходить до висновку щодо неповажності причин неявки [PERSON] у судове засідання, з огляду на що, відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення.\~ Третя особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у судове засідання свого представника для участі в розгляді даної справи не направила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним надіслала на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи без участі свого представника та ухвалити рішення згідно з вимогами чинного законодавства України (а. с. 20) Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська перебуває гуртожиток Гвардійський, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12 на звороті-13).\~ Також судом було встановлено, що [PERSON] на підставі ордеру № 76 від 27 серпня 2009 року\~ зареєстрований та мешкає в кімнаті [ADDRESS] . Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 4 на звороті, 5, 6, 7, 9-11). З довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 2114 від 31 липня 2014 року вбачається, що згідно книги ордерів на отримання жилих приміщень ордера № 76 від 27 серпня 2009 року виданого [PERSON] не існує (а. с. 8).\~\~\~ Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані Цивільним кодексом України та Житловим кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з положенням ст.. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників,\~ службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до п. 5.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року на підставі рішення про надання жилого приміщення КЕВ (КЕЧ) району видає військовослужбовцю (працівнику) спеціальний ордер на жилу площу в гуртожитку (додаток 26) (далі - Спеціальний ордер), який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. У разі якщо гуртожиток перебуває у віданні (на балансі) навчального закладу, Спеціальний ордер видається керівником цього навчального закладу. Пунктом 5.1 зазначеної Інструкції передбачено, що гуртожитки призначені для тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та офіцерського складу під час навчання у військових навчальних закладах МО України або проходження ними військової служби. У гуртожитках можуть розміщуватися працівники ЗС України на період роботи за умови відсутності в них місця проживання. Також у гуртожитках можуть розміщуватися інші особи, які прибули у військову частину на визначений строк для виконання службових завдань. Пунктом 5.10 Інструкції підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, приймаючи до уваги, що спірна житлова кімната була надана відповідачу на підставі неіснуючого ордеру, що було встановлено в ході судового розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. (а. с. 15). \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved