Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

27 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 7000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконувала зобов'язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 30 червня 2014 року в сумі 8360,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Єлісєєва А.В. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов на підставах, викладених у позовні заяві, додатково пояснила, що згідно виписку по рахунку [PERSON] постійно користувалася кредитною карткою, але внески на погашення заборгованості вносила нерегулярно, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, додатково пояснила, що вона дійсно отримала кредитну картку та користувалася нею, але письмового договору з ПАТ КБ «Приватбанк» вона не укладала, а лише підписала заяву про бажання оформити на своє ім'я кредит. Також відповідач пояснила, що першочергово кредитний ліміт на карточці був визначений в сумі 5000 грн., а не 7000 грн. і проценти вона мала сплачувати в сумі 24%, а не 36%, як зазначено в позовній заяві. Відповідач вважає суму заборгованості завищеною, на підставі чого просила суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в ході судового розгляду, 27 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», згідно рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року) та [PERSON] був укладений кредитний договір, шляхом заповнення та підписання [PERSON] заяви про бажання оформити на своє ім'я кредит (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами 27 грудня 2007 дійсно було укладено кредитний договір, тому посилання відповідача [PERSON] на відсутність договору є безпідставними. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 7000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік (3% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. В договорі зазначено, що [PERSON] ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, що були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 11-16). Доводи відповідача [PERSON] щодо встановлення кредитного ліміту в сумі 5000 грн., спростовуються даними, що містяться у виписці по картковому рахунку. Так, 27 грудня 2007 року дійсно був встановлений кредитний ліміт в сумі 5000 грн., але того ж дня 27 грудня 2007 року кредитний ліміт було збільшено до 7000 грн., а 16 вересня 2008 року кредитний ліміт був встановлений у вказаній сумі. Крім того, суд звертає увагу, що зміна кредитного ліміту в цілому не вплинула на розмір заборгованості [PERSON] перед банком. До того ж, при зміні кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту; встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-9). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку із вище зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30 червня 2014 року має заборгованість в сумі 8360,39 грн., що складається з наступного: 5242.40 грн. - заборгованість за кредитом; 1833.40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 648.38 грн. - заборгованість з пені та комісії за користуванням кредитом; 250.00 грн. - штраф (фіксована частина); 386.21 грн. - штраф (процентна складова). Посилання відповідача [PERSON] на неправильний розмір відсоткової ставки, спростовуються даними заяви про укладення договору, де зазначено, що процентна ставка встановлюється в розмірі 3 % на місяць (36 % на рік) та розрахунком заборгованості в якому вказана відсоткова ставка в розмірі 36 %. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором від 27 грудня 2007 року на суму 8360,39 грн, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved