Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

27.06.2018 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 30179,71 гривень та судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 01.11.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в порядку та на умовах, встановлених договором - заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, із встановленими договором порядком та строками погашення кредиту. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 30179,71 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. За змістом положень ч.1ст.526ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2ст.1050ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Судовим розглядом встановлено, що 01.11.2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В даному випадку при укладенні договору сторони керувались саме ч. 1ст. 634 ЦК України. Згідно п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг); у разі невиконання зобов'язань за договором - на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував належним чином, порушив умови договору, наслідком чого стало виникнення заборгованості. Загальна сума заборгованості станом на 30.04.2018 року становить 30179,71 гривень, з них: 1990,00 гривень заборгованість за кредитом, 25976,39 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 300,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1413,32 гривень штраф (процентна складова). Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості за договором № б/н від 01.11.2014 року(а.с.5),заявою(а.с.6 ),умовами та правилами надання банківських послуг(а.с.7-31),та іншими матеріалами справи. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання боржником грошових зобов'язань за кредитним договором суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, суд приходить висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення зі [PERSON] штрафу, а саме: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1413,32 грн. - штраф (процентна складова), що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, що завдає збитків позивачу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково та стягнути зі [PERSON] суму заборгованості в розмірі 28266, 39 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1990 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 25976,39 грн.; заборгованість за пенею та комісією 300 грн. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1762,00 грн. судового збору (а.с. 1). У зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до ст.141ЦПК України покладає на відповідача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial