Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

27 серпня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2500 гривень щомісячно до закінчення навчання або досягнення сином 23-річного віку, а також стягнути з відповідача половину вартості понесених нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з лікуванням та навчанням в розмірі 13593 гривні. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON] . На підставі рішення Рожнятівського районного суду від 06 серпня 2008 року з відповідача стягувались аліменти на утримання сина в розмірі 350 гривень. Пізніше, за рішеннями суду, розмір аліментів збільшувався і до повноліття сина відповідач сплачував на його утримання аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. На даний час їх з відповідачем син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчання на факультеті прикладної математики та інформатики Львівського національного університету ім. Івана Франка. Син навчається на денній формі навчання, термін навчання: з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року. Під час навчання син проживає у гуртожитку, що належить навчальному закладу, за проживання в якому протягом піврічного навчального семестру сплачує 5200 гривень. 25 травня 2019 року син досяг повноліття і виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів на його утримання припинилося. Крім того, їх син з червня 2015 року страждає вторинною нефропатією (гіпертезивною), правобічним нефроптозом 1 ступеня, мікронефролітіазом, нейроциркуляторною дистонією за гіпертензивним типом із різко та стійко вираженими вегетативними змінами. Також у нього виявлений ангіоспазм сітківки обох очей. На даний час це захворювання ускладнилось стабільною первинною артеріальною гіпертензією з ураженням нирок (ізольована протеінурія), очей (ангіоспазм сітківки обох очей), аномалією розвитку (кількості) ниркових судин (додаткові судини зліва), вульгарні бородавки, абсцес першого пальця лівої стопи. Вказане захворювання потребує періодичного (один раз на 6 місяців) стаціонарного (платного) лікування в медичних закладах , щомісячної здачі аналізів сечі та корові, проведення УЗД, постійних консультації лікарів, які є платними. Для покращення стану здоров`я за рекомендацією лікарів вона придбала йому річний абонемент на плавання в басейні м. Львів за 6163 гривні. Крім ліків, які сину [PERSON] виписують лікарі, на час його стаціонарного перебування в медичних закладах, йому необхідно постійно вживати сублінгвальний спрей «Тимофіївка» «Оралтек», ціна за одиницю якого становить 250 Євро, що в еквіваленті на гривню по курсу НБУ становить 6938 гривень 70 копійок. Таких спреїв протягом року було придбано 2 банки та затрачено на них 14240 гривень 18 копійок. Витрати на придбання інших ліків, а також за отримання медичної допомоги становлять 1605 гривень 61 копійка. Таким чином, загальна сума додаткових витрат на дитину складає 27186 гривень 01 копійка. Окрім аліментних платежів будь-якої іншої матеріальної допомоги відповідач сину не надавав. Вона змушена самостійно виховувати, навчати та лікувати сина. Її середньомісячного заробітку недостатньо для належного забезпечення і покриття необхідних потреб, пов`язаних з його лікуванням та навчанням. Вона була змушена отримувати кредитні кошти, щоб оплатити навчання, проживання та лікування сина. У зв`язку з такими обставинами, виникає потреба стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання та половину додаткових витрат на дитину. Відповідно до декларацій поданих відповідачем та його дружиною [PERSON] , враховуючи дохід відповідача від зайняття підприємницькою діяльністю, та інші види його доходів, останній спроможний сплачувати аліменти, а також сплатити половину додаткових витрат на дитину. Відповідач направив суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. На даний час, незважаючи на те, що син повнолітній, він продовжує добровільно сплачувати аліменти на його утримання у розмірі по 2500 гривень на місяць. Він на даний час має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2012 та 2015 року народження. Крім того, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною і також перебуває на його утриманні. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є безпідставним і не підлягають до задоволення, оскільки відсутній спір про право. Позовні вимоги щодо стягнення понесених додаткових витрат на дитину також не підлягають до задоволення, оскільки вказані позивачкою витрати враховуються судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, а норма статті 185 СК України в даному випадку не застосовуються. Сторони у судове засідання не прибули. Позивачка направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Копією свідоцтв про народження та про зміну імені (а.с.7,8) та копією рішення Рожнятівського районного суду від 15 листопада 2018 року (а.с.31-34) підтверджено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Копією довідки № 612/3 від 28 травня 2019 року (а.с.10) підтверджено, що син сторін [PERSON] навчається на факультеті прикладної математики та інформатики Львівського національного університету ім. Івана Франка, на денній формі навчання, термін навчання: з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року. Роздруківкою профілю адвоката з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.30) та копією декларації - кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.20-29) підтверджено, що відповідач займається індивідуальною адвокатською діяльністю. Копіями квитанцій (а.с.50) підтверджено, що за червень, липень серпень та вересень 2019 року відповідач на рахунок сина [PERSON] переводив кошти на загальну суму 10000 гривень. За змістом ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримування дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] - [INFO] року досяг повноліття, однак продовжує навчання. З урахуванням вищенаведеного, а також виходячи з розміру добровільно сплачуваних відповідачем коштів на рахунок сина, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання підлягає до задоволення. Добровільна сплата коштів синові в розмірі 2500 гривень щомісячно, про що вказує відповідач, як на підставу заперечення позовних вимог, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки добровільне внесення відповідачем коштів на рахунок сина не є сплатою аліментів, які носять зобов`язальний характер та стягуються на користь позивачки. Що стосується вимог про стягнення з відповідача додаткових витрт, то такі підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 861/19 (а.с.13) підтверджується, що син сторін хворіє з червня 2015 року. Копіями фактур рахунків від 20 грудня 2018 року та 17 травня 2019 року (а.с.16, 17) та копією роздруківки з сайту НБУ із зазначенням офіційного курсу гривні до іноземної валюти (а.с.19) підтверджено, що у зв`язку з хворобою сина позивачка 20 грудня 2018 року та 17 травня 2019 року придбала для дитини сублінгвальний спрей «Тимофіївка» «Оралтек» в кількості 2 штуки, ціна за один 250 Євро, що становить 6938 гривень 70 копійок. Копіями квитанцій (а.с.14-15) підтверджено, що на придбання ліків позивачка витратила 1605 гривень 61 копійку та на консультацію лікаря понесла витрати в розмірі 280 гривень. Частинами першою - третьою ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 185 СК України визначено один із видів виконання такого обов`язку, зокрема участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною першою ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. За таких обставин, з урахуванням того, що з відповідача за рішенням суду до повноліття дитини стягуювалися аліменти на утримання сина, суд приходить до висновку, що позивачка дійсно понесла додаткові витрати на лікування дитини, половину з яких за законом слід стягнути з відповідача. Копією квитанції (а.с.18) та копією товарного чеку (а.с.39) підтверджено, що позивачка придбала для сина [PERSON] річний абонемент на плавання у басейні за 6163 гривні та оплатила йому проживання у гуртожитку в розмірі 5200 гривень. Дані витрати здійсненні після досягнення сином сторін повноліття, тому не є додатковими витратами на дитину в розмінні статті 185 СК України. Такі витрти повинні оплачуватися за рахунок аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути половину фактично понесених позивачкою додаткових витрат на дитину пов`язаних з хворобою, розмір яких становить: (6938 гривень 70 копійок -вартість за одиницю препарату «Тимофіївка» ) х 2 + 1605 гривень 61 копійка - вартість ліків + 280 гривень - вартість консультації лікаря) : 2 = 7881 гривень 50 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати (а.с.35-39) на правову допомогу в розмірі 1000 гривень, що підлягають до стягнення з відповідача на її користь.

Outcome: partial