Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

27 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба (далі - ХНУПС ім. І. Кожедуба) про стягнення коштів, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 2 250,00 грн., внесені нею на виконання умов договору про надання освітніх послуг, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначила, що 12 жовтня 2020 року між нею та ХНУПС ім. І. Кожедуба укладено договір про надання освітніх послуг № 350/176/113-5/174, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався за рахунок коштів [PERSON] надати освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти України та забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства (далі - договір). 04 грудня 2020 року [PERSON] подано на ім`я відповідача заяву про повернення коштів, сплачених нею за навчання, в розмірі 2 250,00 грн. 09 грудня 2020 року [PERSON] подано заяву про розірвання договору з підстав ненадання в належному обсязі освітньої послуги та незадовільної якості освіти. Ненадання в належному обсязі освітньої послуги та незадовільну якість освіти [PERSON] обґрунтовує переведенням з заочної на дистанційну форму навчання у зв`язку з введенням карантинних обмежень без попередження та проти її волі, без внесення змін або доповнень до укладеного між сторонами договору. [PERSON] через примусове переведення на дистанційну форму навчання була позбавлена можливості користуватися матерально-технічною базою Університету, не мала доступу до комп`ютерних класів. Відповідачем подану [PERSON] заяву про розірвання договору за власним бажання задоволено, наказом ТОВ начальника Університету від 16 грудня 2020 року № 292 [PERSON] відраховано з контингенту студентів. У поверненні грошових коштів в розмірі 2 250,00 грн., сплачених останньою за навчання, відмовлено з підстав надання освітніх послуг за період навчання у повному обсязі із врахуванням карантинних обмежень. Відповідачем подано відзив на позов, в якому посилався на постанову КМУ № 641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», на підставі якої були введені карантинні обмеження, які зумовили перехід на дистанційну форму навчання, відповідно до листа Міністерства освіти та науки України від 12 жовтня 2020 року № 1/9-575. Перехід на дистанційну форму навчання не вплинув на обсяг та якість наданої [PERSON] освітньої послуги. Всі навчальні матеріали з дисциплін освітньої програми, згідно розкладу занять, у повному обсязі були розміщені на відповідному веб-сайті, доступ до системи дистанційного навчання позивачу було надано та надіслано відповідні посилання на лекції у «Viber», що свідчить про обізнаність [PERSON] про введення дистанційного навчання та надання їй відповідачем всіх необхідних навчальних матеріалів для проходження навчання. Повернення грошових коштів, сплачених позивачем за навчання є неможливим, оскільки вони не були внесені як попередня оплата за надання освітньої послуги. [PERSON] на виконання умов договору було сплачено 2 250,00 грн. з розрахунку 1 125,00 грн. за один місяць навчання. Освітні послуги, за які [PERSON] здійснено оплату, були надані у повному обсязі (за період з 12 жовтня 2020 року (дата зарахування) по 16 грудня 2020 року (дата відрахування)). Послуги надавались з урахуванням карантинних обмежень, попередня оплата [PERSON] за освітні послуги не здійснювалась, у зв`язку з чим підстави для застосування п. 2.1.7. договору відсутні. Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що викладені у відзиві на позов не спростовують порушення відповідачем умов договору щодо заочної форми надання освітніх послуг. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 12 жовтня 2020 року між [PERSON] та ХНУПС ім. І. Кожедуба укладено договір № 350/176/113-5/174 про надання освітніх послуг, предметом якого є взаємовідносини сторін з організації навчання студента з оплатою даних послуг на користь Університета. Відповідно до п. 1.2. та розділу 2 договору університет зобов`язаний за рахунок коштів замовника здійснити його навчання за заочною формою навчання, надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти України, право користування навчально-матеріальною базою університету, забезпечити дотримання прав учасників навчального процесу відповідно до законодавства, інформувати замовника про правила та вимоги щодо організації надання освітньої послуги, її якості та змісту, про права і обов`язки сторін під час надання та отримання таких послуг. З п. 3.2., 3.3, 3.4. укладеного між сторонами договору вбачається, що вартість навчання за 2020-2021 навчальний рік становить 9 000,00 грн. Замовник може вносити плату за навчання одноразово за весь термін навчання (або щорічно, або щосеместрово, або щомісячно). Про щомісячну плату за навчання замовник повинен письмово повідомити керівництво університету. Замовник вносить на рахунок університету грошові кошти у якості оплати за перший курс навчання або перший семестр навчання до його початку шляхом передоплати. 07 жовтня 2020 року [PERSON] подано заяву про сплату за навчання частинами за 2020-2021 навчальні роки за графіком: перший семестр - до 10 жовтня 2020 року 1125,00 грн., до 10 листопада 2020 року - 1125,00 грн. тощо (а.с. 53). [PERSON] на виконання умов договору сплачено грошові кошти в розмірі 2250,00 грн. (із розрахунку 1125,00 грн. за один місяць навчання). Зважаючи на дату зарахування [PERSON] до навчального закладу (12 жовтня 2020 року) та дату відрахування з навчального закладу (16 грудня 2020 року) попередня оплата за освітні послуги позивачем не здійснювалась. Відповідно до п. 2.2. договору [PERSON] зобов`язана своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором, виконувати вимоги законодавства, статуту університету з організації наданих освітніх послуг, наказів і розпоряджень начальника університету та декана факультету, повністю та своєчасно опанувати навчальний план, виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку університету, у разі дострокового розірвання договору подати начальнику університету обґрунтовану заяву. Відповідност. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту» передбачено, що освітня послуга - це комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій субєкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання. За договором про надання послуг, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник, згідно з вимогами ч. 1 ст. 903 ЦК України, зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, що кореспондується з умовами укладеного між сторонами договору, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. З досліджених матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та ХНУПС ім. І. Кожедуба погодили всі істотні умови договору про надання освітніх послуг. [PERSON] погодилася з умовами оплати та порядком розрахунку за освітні послуги, підставами припинення цього договору відповідно до викладених у ньому умов, а також з відповідальністю, яка наступає у разі не виконання взятих на себе зобов`язань. Згідно ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про освіту» особа має право здобувати освіту в різних формах або поєднуючи їх. Основними формами здобуття освіти є:інституційна (очна (денна, вечірня), заочна, дистанційна, мережева); індивідуальна (екстернатна, сімейна (домашня), педагогічний патронаж, на робочому місці (на виробництві); дуальна. Заочна форма здобуття освіти - це спосіб організації навчання здобувачів освіти шляхом поєднання очної форми освіти під час короткочасних сесій і самостійного оволодіння освітньою програмою у проміжку між ними. Наказом начальника університету від 09 жовтня 2020 року № 1400 [PERSON] була зарахована до ХНУПС ім. І. Кожедуба. Відповідно до листа Міністерства освіти та науки України № 1/9-573 від 12 жовтня 2020 року, наказів директора Інституту цивільної авіації ХНУПС № 29 від 16 жовтня 2020 року та № 33 від 13 жовтня 2020 року було запроваджено дистанційну форму навчання з причини введення карантинних обмежень. З 09 листопада 2020 року по 23 листопада 2020 року ХНУПС ім. І. Кожедуба студентам викладалися дисципліни згідно розкладу занять лекційно-екзаменаційної сесії. Доступ до системи дистанційного навчання ХНУПС ім. І. Кожедуба було надано з 19 жовтня 2020 року. Навчальні заняття були організовані за допомогою сервісу «Google Meet», «Zoom» та проводилися згідно встановленого розкладу занять. Посилання на відеотрансляції були розміщені в системі дистанційного навчання ХНУПС ім. І. Кожедуба в чаті відповідної дисципліни. Роздруківку переліку матеріалів з навчальних дисциплін, до яких було надано доступ, також надано [PERSON] . Крім того, ХНУПС ім. І. Кожедуба були організовані консультації щодо виконання конкретних завдань та проходження конкретних заходів з дисциплін. 16 листопада 2020 року [PERSON] отримала оцінку «незадовільно 40FX» з диференційованого заліку «Основи мікроелектроніки», 18 листопада 2020 року складено екзамен з дисципліни «Філософія» з оцінкою «задовільно 55D». Атестацію з вищевказаних дисциплін [PERSON] склала безпосередньо в університеті за власною ініціативою, не зважаючи на карантинні обмеження. З інших навчальних дисциплін [PERSON] атестацію не проходила. 11 листопада 2020 року завідуючим кафедри 904 ХНУПС ім. І. Кожедуба складено доповідну записку щодо неодноразового порушення правил внутрішнього розпорядку інституту під час дистанційного навчання, а саме: відмови контактувати у «Viber-групах», створених з метою інформування студентів, некоректного висловлювання із використанням ненормативної лексики у бесідах та листуванні з куратором, підвищенням голосу на викладачів кафедри під час телефонних дзвінків. 04 грудня 2020 року [PERSON] подано на ім`я відповідача заяву про розірвання зазначеного вище договору про надання освітніх послуг. Наказом начальника Університету № 292 від 16 грудня 2020 року [PERSON] відраховано з контингенту студентів університету за власним бажанням у зв`язку з наданням заяви стосовно розірвання договору. Також [PERSON] на ім`я відповідача було направлено вимогу про повернення загальної суми внесених нею коштів за навчання в розмірі 2 250,00 грн. з підстави дострокового розірвання договору. З адресованого на ім`я [PERSON] листа вбачається, що ХНУПС ім. І. Кожедуба відмовлено у поверненні останній грошових коштів в порядку передбаченому п. 2.1.7. договору, яким визначено повернення частини грошових коштів, що були внесені замовником в якості попередньої плата за надання освітніх послуг, з тих підстав, що за період навчання освітня послуга була надана у повному обсязі з урахуванням карантинних обмежень, а попередньої плати за освітню послугу у повному обсязі до університету не надходило. З встановлених судом та викладених вище обставин вбачається, що відповідач надавав позивачу в період карантинних обмежень освітні послуги шляхом проведення дистанційного навчання, розміщення в системі дистанційного навчання «Moodle» навчальних матеріалів з дисциплін освітньої програми, які були доступні цілодобово студентам, зареєстрованим в системі, посилання на лекційні заняття тощо. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо належного виконання відповідачем покладених на нього п. 2 договору про надання освітніх послуг обов`язків, а саме надання [PERSON] освітніх послуг на рівне державних стандартів, права користуватися навчально-матеріальною базою університету, забезпечення дотримання прав учасників навчального процесу. Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджують доводи позивача щодо ненадання відповідачем освітніх послуг, суду не надано. Відповідно дост. 63 ЗУ «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. Доводи позивача щодо невиконання відповідачем обов`язків з надання освітньої послуги у зв`язку з переведенням з заочної форми навчання на дистанційну є неспроможними та не свідчать про порушення відповідачем покладених на нього договором зобов`язань. Відповідач на виконання передбачених договором зобов`язань, з урахуванням введених карантинних обмежень, які були запроваджені на території всій країни та в усіх сферах життя, у зв`язку з практичною необхідністю забезпечення безпечних епідеміологічних умов надання освітніх послуг здобувачам освіти, було належним чином, у повному обсязі та у формі, що не суперечить нормам діючого законодавства України, виконано обов`язки щодо надання освітньої послуги на рівні державних стандартів вищої освіти України. Відповідно до пп. 2.1.7. п. 2.1. договору у разі дострокового припинення дії договору у зв`язку з ненаданням замовнику освітньої послуги університет зобов`язаний повернути частину коштів, що були внесені замовником як попередня плата за надання освітньої послуги. Повернення коштів здійснюється у випадку, коли платні послуги не надані замовнику з поважних підстав, про що замовник повинен повідомити безпосередньо з початку настання таких обставин (хвороба та інші підстави, що відповідно до законодавства вважаються поважними) протягом 10 днів. Будь-яких поважних причин, що є правовою підставою для повернення відповідачем на користь позивача у порядку, встановленому пп. 2.1.7 п. 2.1. договору, грошових коштів в розмірі 2 250,00 грн., сплачених в якості оплати за перші два місяці навчання першого симестру, судом не встановлено. Пункт 3.1. договору регламентує саме порядок розрахунків за надання освітньої послуги. Зважаючи на те, що відповідачем було надано освітню послугу у першому семестрі навчання, суд вважає позивні вимоги необгрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивач не надав суду належних і допустимих доказів. Відповідачем надані належні і допустимі докази на підтвердження своїх заперечень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Зважаючи на відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Outcome: dismissed