Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

26 серпня 2021 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Суханової Я.С. звернулася до суду з вказаною заявою та посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , її мати, [INFO] померла у м.Міусинськ міста Красний Луч Луганської області. Цей населений пункт перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації смерті [PERSON] . Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що її мати [PERSON] померла [INFO] . Представник заявника [PERSON] подала заяву, в якій просила суд розглядати заяву за відсутності заявника та його представника, заяву підтримують в повному обсязі. Представник Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання та надіслав заяву від 27.08.2021 № 4097/21.4-46, в якій він не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути цивільну справу без його присутності. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України. [PERSON] , [INFO] , була матір`ю заявниці [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] від 27 жовтня 1959 року (а.с.8), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28 квітня 1979 року (а.с.9), відповідно до якого заявниця змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже, [PERSON] є донькою [PERSON] та має право звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON] на окупованій території України. Зі змісту лікарського свідоцтва про смерть № 37 від 15.06.2021 (а.с.13), свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.06.2021 (а.с.14) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] померла у м.Міусинськ міста Красний Луч Луганської області. Населений пункт м.Міусинськ міста Хрустальний (колишня назва Красний Луч) Луганської області перебуває на окупованій території, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності, а також сприяння заявниці у здійсненні нею спадкових та соціальних прав належить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] померла у м.Міусинськ міста Хрустальний Луганської області.

Outcome: approved