Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

27.10.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно після матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] року її мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй, згідно свідоцтва [NUMBER] на право власності на житло від 26.03.1996 року, 1/3 частину квартири [ADDRESS] та на гараж [NUMBER] в будинку [ADDRESS]. Заповіту немає. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця - позивач [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, яка спадщину не прийняла, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, на теперішній час на спадщину не претендує. Позивач [PERSON] спадщину прийняла фактично, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем. У встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO] року, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки не виділені частки співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], а також [PERSON], померлою [INFO] року, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на її ім'я 12.04.2007 року Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром №2-1075 на гараж [NUMBER] в будинку [ADDRESS] після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, не пройшло державну реєстрацію. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить встановити, що частка [PERSON], померлої [INFO] року, [PERSON] та [PERSON], в праві приватної спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] становить у кожного з них по 1/3 частини, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] у зв'язку з прийняттям спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO] року, як за спадкоємцем першої черги за законом, встановити факт прийняття [PERSON], померлою [INFO] року спадщини на гараж [NUMBER] в будинку [ADDRESS] після чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, як спадкоємцем за заповітом, встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини[PERSON] з матір'ю [PERSON], померлою [INFO] року, та визнати за [PERSON] право власності на гараж [NUMBER] в будинку [ADDRESS] у зв'язку з прийняттям спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO] року, як за спадкоємцем першої черги за законом. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку, він не заявив про відмову від неї Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, на підставі ст.ст.1222, 1223, 1261, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved