Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

26 січня 2015 року позивач [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок і земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та чотирьох земельних ділянок. Житловий будинок будинку [ADDRESS] належав [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 15.01.1991 року та рішення виконкому Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №19 від 21.06.2006 року про визнання права власності на вищезазначений житловий будинок. Земельна ділянка площею 0,25 га, що розташована по [ADDRESS] належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ковалівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 03 грудня 2009 року. Земельна ділянка площею 0,0467 га, що розташована по [ADDRESS] належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ковалівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 03 грудня 2009 року. Земельна ділянка площею 5,1527 га, що розташована в межах території Ковалівської сільською радою Миколаївського району Миколаївської області належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 04 липня 2011 року. Земельна ділянка площею 5,76 га, що розташована в межах території Ковалівської сільською радою Миколаївського району Миколаївської області належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 05 серпня 2009 року. Він вчасно звернувся до приватного нотаріуса Лактіонової С.А. з заявою про прийняття спадщини, після смерті матері, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючих документів. Посилаючись на зазначені вище обставини позивач просив задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. З копії договору купівлі-продажу від 15 січня 1991 року вбачається, що [PERSON] уклала з радгоспом імені 23 з`їзду КПРС договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний договір посвідчено Ковалівською сільською радою народних депутатів Миколаївського району Миколаївської області 15 січня 1991 року та зареєстровано в реєстрі за №16. Відповідно до довідки радгоспу імені 23 з`їзду КПРС №216 від 15.05.1989 року [PERSON] сплатила радгоспу імені 23 з`їзду КПРС вартість житлового будинку, відповідно до договору-купівлі-продажу в розмірі 2850 рублів. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №19 від 21 червня 2006 року за [PERSON] оформлено право власності на цілий житловий будинок та господарсько-побутові споруди, розташований в [ADDRESS]. Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 18.04.2014 року [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована з 23.12.1998 року по день смерті 15.03.2014 року за адресою: [ADDRESS]. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] відкрилася спадщина. З копії спадкової справи №53/2014, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO] вбачається, що [PERSON] 19 серпня 2014 року звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіонової С.А. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON]. Також в даній заяві позивачем зазначено про наявність інших спадкоємців, а саме - сина померлої [PERSON]. Відповідно до постанови від 05 грудня 2014 року вбачається, що Лактіоновою С.А. приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщини за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] у зв`язку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також із копії спадкової справи вбачається, що відповідача [PERSON] нотаріусом було повідомлено про його право на спадкування за законом та було запропоновано в строк до 15 вересня 2014 року подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини або про відмову від спадщини. Однак відповідач з відповідною заявою до нотаріальної контори в строки, визначені законом, про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не звертався. Відповідно до рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2014 року встановлено факт того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON]. Відповідно до ст. 4 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Згідно ст. 128 ЦК УРСР, в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Судом встановлено, що померла [PERSON] відкрито володіла та користувалася спірним житловим будинком. Ані продавець, ані представник органу місцевого самоврядування претензій щодо володіння та користування спірним житловим будинком до покупця на протязі майже 24 років не заявляли і не заявляють на даний час. Крім того, сумнівів щодо дієздатності покупця [PERSON], або правоздатності юридичної особи і повноваження її представника при укладенні спірного договору ніхто не висловлював. Вирішити питання щодо належної реєстрації вказаного договору купівлі - продажу неможливо у зв`язку зі визнання банкрутом продавця - АТ ім. Тельмана , правонаступником Радгоспу імені Тельмана та смертю покупця - [PERSON] Отже, в судовому засіданні встановлено, що при укладенні зазначеного договору сторони домовились щодо усіх істотних умов та відбулося повне виконання договору. За таких обставин відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) договір укладений між радгоспом імені 23 з`їзду КПРС та [PERSON] є дійсним. Щодо визнання права власності позивачки на житловий будинок та земельні ділянки, в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного. Житловий будинок будинку [ADDRESS] належав [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 15.01.19912 року та рішення виконкому Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №19 від 21.06.2006 року про визнання права власності на вищезазначений житловий будинок. Земельна ділянка площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ковалівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 03 грудня 2009 року. Земельна ділянка площею 0,0467 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Ковалівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 03 грудня 2009 року. Земельна ділянка площею 5,1527 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Ковалівської сільською радою Миколаївського району Миколаївської області належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 04 липня 2011 року. Земельна ділянка площею 5,76 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Ковалівської сільською радою Миколаївського району Миколаївської області належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 05 серпня 2009 року. Згідно вимог ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є позивач [PERSON]. Згідно статті 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог статті 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути також і визнання права. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. .

Outcome: approved