Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

27 січня 2016 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова відповідно до вимог ч.1 ст.109 СК України було подано спільну заяву подружжя [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявниками зазначено, що вони перебували у шлюбі з 30 липня 2005 року, у кожного з них це перший шлюб, 18.01.2007 року у них народилась спільна дитина [PERSON]. Фактично з серпня 2015 року між ними припинено шлюбні стосунки, причиною розпаду родини стала різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти на побутовому підґрунті, питання припинення стосунків вони обговорювали вже давно, та прийняли рішення про розірвання шлюбу спільно та виважено. Також зазначено в заяві, що обидва з подружжя мають роботу, своє коло спілкування, питання про місце проживання дитини ними визначено окремим договором, обидва батьки приймають участь у вихованні та утриманні дитини, перешкод у спілкуванні з боку заявників один одному не чиниться, дитина розвинена, відвідує загальноосвітній заклад. Просили шлюб розірвати. Заява підписана обома заявниками. В судовому засіданні заявник [PERSON] подану спільну заяву підтримав, суду пояснив, що питання розірвання шлюбу було прийнято внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків, у них різні погляди на подружнє життя, фактично стосунки припинені з 16 серпня 2015 року. Спору про майно між ними немає, питання утримання сина вони вирішили добровільно, уклавши відповідний нотаріальний договір. Також відсутній спір про місце проживання дитини. Син проживає то з ним, то з матірю, жодних перешкод в цього немає. Також просив розглядати подану спільну заяву за відсутності заявниці [PERSON], надав суду нотаріально посвідчену довіреність про представництво її інтересів, просив врахувати, що заява ними подана спільно, всі питання, які підлягають дослідженню судом викладені в поданих ними заявах та клопотаннях. В судовому засіданні [PERSON] не зявилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена. Суд, вислухавши доводи заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 234 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 30 липня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1371, оригінал свідоцтва про шлюб долучений до матеріалів справи /а.с.21/. Прізвище заявниці [PERSON] до шлюбу Савран. Від шлюбу заявники [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини /а.с.11/. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України\~подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Заявниками [PERSON] та [PERSON] подано відповідну спільну заяву до суду 27.01.2016 року. Окрім того, до даної заяви було додано нотаріально посвідчений договір про утримання дитини від 17.02.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], за умовами якого між заявниками досягнуто згоду щодо місця проживання дитини, розміру та строків виплат на утримання сина. Оригінал договору долучений до справи /а.с.24-25/. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За змістом поданої спільно заяви подружжя встановлено, що фактично стосунки припинені з серпня 2015 року, спільне господарство не ведеться, у кожного з подружжя окреме місце проживання. В судовому засіданні заявник [PERSON] суду пояснив, що таке рішення про розірвання шлюбу ними прийнято виважено, відновлення стосунків не можливо, у них різні погляди на шлюбне життя, внаслідок чого виникали конфліктні ситуації. В поданому клопотанні [PERSON] також зазначено, що спору про майно, щодо аліментів, визначення місця проживання дитини між заявниками немає. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки це не буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя. Заявницею [PERSON] подано заяву, в якій зазначено, що вона бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], що відповідає вимогам ст.113 СК України. /а.с.22/. На підставі викладеного,

Outcome: approved