Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

27 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що з 07.10.2011 року перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Шлюбно - сімейні відносини між ними припинились 15.01.2014 року, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина зареєстрована з відповідачем у м.Миколаєві, але фактично проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач працює, але добровільно матеріальної допомоги на її утримання та їх спільного сина не надає. У зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, та аліменти на її утримання у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення [PERSON] трьох років та витрати на правову допомогу в сумі 350 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, у позові просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не погоджувався зі стягненням аліментів на утримання позивачки. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про шлюб, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 07 жовтня 2011 року, убачається, що відповідач є чоловіком позивачки (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про його народження видана повторно міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 22 лютого 2012 року, про що в книзі реєстрації народжень 05.10.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 3176 (а.с.7). Позивач та відповідач припинили сімейні відносини, з 15 січня 2014 року проживають окремо, їх малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою, за місцем її реєстрації по [ADDRESS], окремо від відповідача та знаходиться на її утриманні (а.с.8-9). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За ч. 2 ст. 80 СК України при визначені розміру аліментів одному з подружжя визначається з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, а також із врахуванням обставин передбачених ст.182 СК України. З позовної заяви убачається, та не оспорюється відповідачем у заяві, що відповідач є працездатним та має постійне місце роботи. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітнього сина та його неспроможність надавати матеріальну допомогу позивачці відповідач не надав. За таких обставин суд доходить висновку про наявність передбачених ст.ст. 84,180 СК України підстав для покладення обов'язку на відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх малолітнього сина та надавати матеріальну допомогу позивачці до досягнення дитиною трирічного віку. Однак при визначені розміру аліментів на утримання дружини суд приймає до уваги наявність у відповідача аліментних зобов'язань, щодо малолітнього сина та вважає за доцільне визначити розмір аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини заробітку доходу відповідача щомісяця і до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК, ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтвердженні витрати пов'язанні з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи. Оскільки під час розгляду справи у позивача не було представника, то відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню 350 грн. на правову допомогу.

Outcome: partial