Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

28 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 19 січня 2009 року, право власності на земельну ділянку, загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №003640, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 05 січня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28. А також просила визнати поважними причини пропуску нею строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини 6 місяців. В обґрунтування позову вказувала, що 19 січня 2009 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається зі спірної земельної ділянки. В жовтні 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питання прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно і наявності інших спадкоємців, які спадщину прийняли чоловіка померлої [PERSON] та сина померлої [PERSON], які були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, [PERSON] на час смерті спадкодавця фактично з матірю не проживав, помер 14 лютого 2014 року. Вона вважала, що мати перебувала у шлюбі з [PERSON] та після її смерті він прийняв спадщину. Однак, шлюб спадкодавця з [PERSON] був зареєстрований, коли остання перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] помер 30 жовтня 2016 року та перед своєю смертю він передав документи, з яких вбачається, що він спадщину не прийняв так як не предявив документів, що підтверджують інші відносини зі спадкодавцем, про що свідчить розяснення діючого законодавства виданого Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області. У звязку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, від її представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач Первомайська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином. Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. 19 січня 2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 січня 2009 року, виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.6). Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 18 травня 1994 року серії І-ФП №251441 позивач уклала шлюб з [PERSON] та мала дошлюбне прізвище Мороз (а.с.17). Позивач [PERSON], згідно свідоцтва про народження від 24 грудня 1975 року серії І-ФП №377760, є дочкою померлої [PERSON](а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження від 11 червня 1981 року серії ІІ-ДВ №386877 сином померлої [PERSON] є [PERSON], [INFO] (а.с.10). Згідно свідоцтва про одруження, виданого Первомайською селищною радою Миколаївської області від 07 березня 2002 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 липня 2016 року №00016916307, [PERSON] 07 березня 2002 року уклала шлюб з [PERSON] (а.с.14-15). Разом з цим, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 липня 2016 року №00016916404, [PERSON] 12 жовтня 1973 року одружилась з [PERSON] (а.с.12). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 2 вересня 2016 року №00017057563, інформація щодо актового запису про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], відсутня (а.с.13). Відповідно до положень статті 25 СК України (в редакції від 10 січня 2002 року, яка діяла на момент укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON]Ф.), жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі є недійсним (стаття 39 СК України). Суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] є недійсним та не породжує будь-яких правових наслідків, оскільки на час державної реєстрації цього шлюбу[PERSON] перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі. Такий шлюб не потребує визнання його недійсним в судовому порядку. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв та не оформив, про що свідчить відмова Жовтневої державної нотаріальної контори від 03 січня 2012 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якої [PERSON] не надав нотаріусу документів, що підтверджують інші відносини зі спадкодавцем [PERSON] (а.с.16). 30 жовтня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 листопада 2016 року, виданим виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.19). Враховуючи викладені обставини, спадкоємцями першої черги за законом майна померлої [PERSON], в силу частини 1 статті 1261 ЦК України, є її діти дочка [PERSON] та син [PERSON]. У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно листа та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14 грудня 2017 року №50288874, виданої Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.28-29). Згідно довідки Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 03 червня 2016 року №1479 на день відкриття спадщини, тобто на 19 січня 2009 року разом з спадкодавцем [PERSON]за однією адресою були зареєстровані - чоловік [PERSON] та син [PERSON](а.с.9). У відповідності до абзацу 2 пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, що діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON],\~\~доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем\~\~можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи,\~\~що\~\~підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Законодавство не визначає факт реєстрації за місцем проживання спадкоємця разом з спадкодавцем як єдину умову, що підтверджує факт постійного проживання, визначеного частиною 3\~статті 1268 ЦК України.\~ Згідно акту про не проживання від 16 січня 2018 року [PERSON], [INFO] дійсно був зареєстрований з спадкодавцем [PERSON]в с. Засілля Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області по вул. Островського, 22, однак фактично з 2003 року за вказаною адресою не проживав, власних речей в будинку не мав, будинком не користувався, відносин з сімєю не підтримував (а.с.71). Отже, [PERSON] спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] не прийняв. 14 лютого 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть від 13 серпня 2016 року, виданим Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Місцем його смерті зазначене село Череш Сторожинецького району Чернівецької області (а.с.11). Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 27 грудня 2017 року №50435119, виданої Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 лютого 2018 року №50820088, виданої Сторожинецькою державною нотаріальною конторою Чернівецької області, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.35-36, 45-46). Зі змісту позовної заяви та з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] постійно з спадкодавцем не проживала. Згідно частини 1\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті\~1270\~та частина 1 статті\~1273 ЦК України). З постанови державного нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 04 жовтня 2016 року, вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та наявністю інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). З наданих позивачем доказів вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], вона пропустила з поважних причин, оскільки вважала, що спадкодавець перебувала у шлюбі та після її смерті спадщину прийняв [PERSON] Зазначене підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи №25/2017 після смерті [PERSON], померлого 30 жовтня 2016 року, згідно якої, позивач [PERSON], 27 квітня 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] (а.с.59-69). До складу спадщини, у відповідності до\~статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 05 січня 2004 року, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження від 23 червня 2003 року №288-р, [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.20). Оригінал вказаного правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно втрачено, що підтверджується оголошенням в районній газеті «Вісник Жовтневщини» від 2 грудня 2017 року № 48 (9341) (а.с.44). Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Вітовському районі Миколаївської області від 30 листопада 2017 року № 978/109-17, згідно перевірки «Книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі», земельна ділянка загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, належить [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28 (а.с.43). Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбачених статтею 16 ЦК України. Вимога про визнання поважними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини 6 місяців задоволенню не підлягає з огляду на таке. На підставі\~статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на приписи зазначеної норми закону, додатковий строк визначається з метою подальшого подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини. У відповідності до норм\~ЦК України,\~Закону України «Про нотаріат»\~в Україні правом оформлення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування на підставі заяви спадкоємця про прийняття спадщини наділені органи нотаріату. Суд захищає право спадкоємця на спадкове майно, у спосіб визначений законом, при наявності спору про право та обґрунтованої відмови у вчиненні нотаріальної дії. Отже, у разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та наявності спору про право і обґрунтованої відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину (не з причин пропуску такого строку), визначення спадкоємцю додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини правового значення не має. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Outcome: partial