Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

27 червня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», після зміни назви акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 березня 2009 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі ЗАТ КБ «Приватбанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало відповідачеві кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із відсотковою ставкою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній був зобовязаний щомісячно сплачувати платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач не виконував своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків, його заборгованість станом на 30 квітня 2018 року становить 109600 грн. 65 коп. Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення позову. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 березня 2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із анкети-заяви позичальника разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку (а. с. 8). Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання\~умов договору,\~позивач надав\~[PERSON]\~кредит у\~розмірі 500\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку в обмін на його зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Крім того, при порушенні строків будь-яких із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (п. 2.1.1.7.6 Умов). Також відповідно до тарифів, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право нараховувати пеню. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6. Умов, за користування кредитом банк нараховує процент в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13. Із заяви, підписаної [PERSON] вбачається, що він ознайомлений та погоджується з Умовами надання вказаного кредиту. Відповідач не виконував своїх зобовязань зі своєчасної сплати банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за його користування. Його заборгованість за зазначеним вище договором станом на 30 квітня 2018 року складає 109600 грн. 65 коп., з яких: 6960 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 93011 грн. 73 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3933 грн. 65 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 5195 грн. 27 коп. штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором від 02 березня 2009 року наданим позивачем (а. с. 5-7). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530, 612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а тому вимоги про стягнення з нього заборгованості по кредиту у розмірі 6960 грн. 00 коп., є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає що банк збільшив розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства. З розрахунку позивача вбачається, що розмір ставки для нарахування процентів збільшено з 01 вересня 2014 року до 34,80% річних, з 01 квітня 2015 року до 43,20% річних. Відповідно до частини першої статті 1056-1\~ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду України № 6-1374цс17 від 11 жовтня 2017 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази погодження з відповідачем збільшення процентної ставки. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з [PERSON] слід стягнути проценти на прострочену заборгованість виходячи з 30,00% річних, на суму заборгованості за кредитом 6960 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2018 року, тобто за 1337 днів, що складає 7754 грн. 60 коп. (6960 грн. 00 коп. х 30,00% : 360 х 1337). Крім того, підлягають стягненню проценти, нараховані до 01 вересня 2014 року згідно розрахунку у розмірі 186 грн. 29 коп., а всього 7940 грн. 89 коп. Також позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені та комісії у розмірі 3933 грн. 65 коп., яка задоволенню не підлягає з наступних підстав. Пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія це грошова винагорода за надання банківських послуг, однак позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та не обґрунтована зазначена сума. Крім цього, як вбачається з копії розрахунку заборгованості, [PERSON] за порушення строків виконання грошових зобовязань нараховано і пеню,\~і штрафи, що протирічить статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення є неправомірним. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 16145 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом 6960 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 7940 грн. 89 коп., штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 745 грн. 04 коп. (процентна складова у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитом 6960 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками 7940 грн. 89 коп.). Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1762 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 259 грн. 57 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial