Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

28.09.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна. Вимоги позивача уточнені заявою від 11.03.2016 року. В своїх остаточних позовних вимогах позивач просить суд встановити юридичний факт проживання однією сім'єю без державної реєстрації з відповідачем [PERSON] в період з 1.01.2004 року по жовтень 2012 року, визнати об'єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: житловий будинок літ. «А-1» за № 18 (вісімнадцять) з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], житловою площею- 66, 3 кв. м., загальною площею - 103, 50 кв. м. та надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві кан. ями літ. «Е, Ж» колонка лі. «К», огорожа № 1 - загальною вартістю 1 383 500 (один мільйон триста вісімдесят три тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок; 5-ти кімнатна (п'ятикімнатна) квартира за № 14 загальною площею 97, 3 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] - загальною вартістю 1 159 626 (один мільйон сто п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 00 копійок; автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] - загальною вартістю 240 344 (двісті сорок тисяч триста сорок чотири) гривень 00 копійок. Також позивач просить суд поділити в натурі спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] наступним чином: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачем, [PERSON], РНОКШ[NUMBER], право особистої приватної власності на наступне майно: 5-ти кімнатна (п'ятикімнатна) квартира за № 14 загальною площею 97, 3 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] - загальною вартістю 1 159 626 (один мільйон сто п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 00 копійок ; автомобіль марки MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] - загальною вартістю 240 344 ( двісті сорок тисяч триста сорок чотири) гривень 00 копійок.; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за відповідачкою, [PERSON], РНОКПП [NUMBER], право особистої приватної власності на: житловий будинок літ. «А-1» за № 18 (вісімнадцять) з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], житловою площею- 66, 3 кв. м., загальною площею - 103, 50 кв. м. та надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві кан. Ями літ. «Е, Ж» колонка лі. «К», огорожа № 1 - загальною вартістю 1 383 500 (один мільйон триста вісімдесят три тисячі п'ятсот) гривень 00 копійок. Різницю загальної вартості майна подружжя, що складає 16 740 (шістнадцять тисяч чотириста сімдесят) гривень 00 копійок сплатити на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, пояснивши суду, що сторони проживали разом у не зареєстрованому шлюбі з 2002 року по жовтень 2012 року. Попередній шлюб позивач розірвав у 2005 році, після чого сторонами за спільні кошти, при цьому в основному за кошти позивача було придбано спірне майно. Сторони постійно проживали разом однією сім'єю, виховували спільну дитину і наприкінці 2012 року припинили шлюбні відносини. На теперішній час позивач вважає, що спірне майно є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу, при якому сторонам передається у власність майно, яким вони фактично користуються однакової вартості, тому представник позивача просила суд позов задовольнити. Відповідач в судові засідання жодного разу не з'явилась без поважних причин, тому суд розглянув справу за її відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заявила про невизнання позову з тих мотивів, що сторони лише підтримували дружні стосунки, позивач постійно проживав за межами України, мав свою сім'ю у зареєстрованому шлюбі, тому просила суд відмовити в задоволенні позову. За таких обставин суд відклав розгляд справи, витребував за клопотанням представника відповідача нові докази та розпочав розгляд справи по суті з початку, але в судове засідання після відкладення розгляду справи представник відповідача та відповідач не з'явились, причин неявки суду не повідомили, тому судом ухвалено про заочний розгляд справи. Перевіривши обставини справи та дослідивши надані суду докази, допитавши свідків судом встановлено наступне. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що свідки тривалий час підтримують дружні стосунки із сторонами, багато часу провели разом і підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] розпочали мешкати разом в період з 2002 року. Спочатку разом проживали за адресою по [ADDRESS], де на теперішній час зареєстрована відповідач. Зазначена квартира належить на праві власності позивачу. Пізніше, сторони переїхали мешкати на [ADDRESS], поки в квартирі № 85, що належить батькам позивача, [PERSON], робився ремонт, мешкали в сусідній орендованій квартирі № 86. Після закінчення ремонту переїхали у власну квартиру, де і народилася спільна дитина. В 2005 році сторони придбали будинок в смт. Пісочин, будинок знаходився в стані, непридатному для проживання та фактично підлягав повній реконструкції. Після проведеної реконструкції будинку та проведення суттєвих поліпшень родина у складі позивача - [PERSON], відповідача - [PERSON], їх спільної дитини - сина [PERSON], доньки та батька відповідача [PERSON] переїхала до будинку в смт Пісочин для постійного проживання. Свідки також пояснили, що [PERSON] за час проживання однією сім'єю майже не працювала, джерелом прибутку їхньої родини були статки позивача [PERSON], який повністю утримував відповідача, забезпечив їй навчання на контрактній основі з метою здобуття вищої освіти. Свідки також зазначили, що незважаючи на короткостроковий виїзд до Німеччини, починаючи з 2002 року позивач постійно мешкав на території України однією сім'єю із [PERSON] за цей час він лише декілька разів виїздив до Німеччини, при цьому тривалість кожної поїздки складала не більше 2 тижнів. Поїздки до Німеччини насамперед були обумовлені тим, що в Німеччині мешкали батьки позивача - [PERSON] Наданою копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції встановлено, що 29 червня 2005 року складено актовий запис № 2109 про народження [PERSON], [INFO]. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON]. Із тексту рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2005 року в справі № 2-1417/2005 судом встановлено, що позивач в період з 17.09.1994 року по 25 квітня 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з якою в період шлюбу виїхали на постійне місце проживання до Німеччини, але сімейні стосунки у 2002 році припинені. Ініціатором розірвання шлюбу була дружина позивача, яка зазначила, що приводом для розірвання шлюбу є той факт, що [PERSON] проживає з іншою жінкою з 2002 року, з якою виховує доньку останньої. В цій справі сторонами поділено майно, в тому числі і квартира, в якій зараз зареєстрована відповідач [PERSON] Наданими суду копіями судових повісток в іншій справі підтверджено, що [PERSON] отримувала судові повістки, направлені їй на адресу реєстрації в квартирі, що належить позивачу і розташована за адресою [ADDRESS]. Отже відповідач користувалась і майном, що придбано позивачем у шлюбі з іншою жінкою. Із наданих суду копій фотографій вбачається, що на знімках висвітлені різні періоди сумісного життя сторін, членів їх сім'ї, на деяких знімках зображені і свідки. Також знімки висвітлюють і суттєві поліпшення будинку, в якому проживали сторони. Копією довіреності від 3 березня 2006 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчою Г.М. реєстровий № 1431 копією довіреності від 10 серпня 2010 року, посвідченої тим самим нотаріусом підтверджено, що від імені відповідача [PERSON] при купівлі нерухомого майна та автомобілю діяв позивач [PERSON] За час спільного проживання, починаючи з 14 червня 2005 року сторони придбали нерухоме і рухоме майно, зареєстроване на ім'я відповідача - [PERSON], а саме придбано: житловий будинок [ADDRESS], літ. «А-1», житловою площею 66,3 кв. м., загальною площею 103,50 кв.м, надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж» колонка літ. «К», огорожа № 1 загальною вартістю 1383500 гривень, квартиру за розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 97,3 кв.м., загальною вартістю 1159626 гривень 00 копійок, автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] загальною вартістю 240344 гривень. Ці обставини підтверджені наданими копіями правовстановлюючих документів. Вартість майна визначена висновками спеціаліста-оцінювача. Наявність у позивача в цей період грошових коштів підтверджена довідками банку, з яких вбачається, що на рахунках позивача в цей період тільки у безготівковій формі перебувало майже сімнадцять тисяч доларів США. Оцінюючи у сукупності надані суду докази, суд вважає доведеним, що сторони дійсно проживали разом однією сім'єю з 2002 року до 2012 року, вели спільне господарство, спільно користувалися придбаним за час сумісного проживання рухомим та нерухомим майном, виховували дітей, в тому числі і спільних. Зі сторонами також проживали і члени сім'ї відповідача. Відповідно до вимог ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Із зазначеної норми закону вбачається, що наявність зареєстрованого шлюбу не є обов'язковою ознакою створення сім'ї. Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. При цьому слід враховувати, що відповідно до змісту п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України встановленню підлягають лише факти, що мають юридичне значення. В даному випадку встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу необхідно для визнання права спільної сумісної власності на спірне майно. Статтею 74 СК України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Оскільки судом встановлено, що до 25 квітня 2005 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, то проживання однією сім'єю з відповідачем до цього часу не має ніякого юридичного значення, а тому суд не має права встановити факт проживання однією сім'єю осіб без реєстрації шлюбу, якщо один з них перебував в зареєстрованому шлюбі. Таким чином, суд вважає необхідним в цій частині лише частково задовольнити вимоги позивача в встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період лише з 26 квітня 2005 року по жовтень 2012 року, а в задоволенні іншої частини таких вимог відмовити. Щодо визнання права спільної сумісної власності на спірне майно та його поділ, суд вважає необхідним такі вимоги задовольнити виходячи із наступного. Право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS], літ. «А-1», житловою площею 66,3 кв. м., загальною площею 103,50 кв.м, надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж» колонка літ. «К», огорожа № 1 загальною вартістю 1383500 гривень, квартиру за розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 97,3 кв.м., загальною вартістю 1159626 гривень 00 копійок, автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] загальною вартістю 240344 гривень виникає у сторін на підставі встановленого судом факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 26 квітня 2005 року по жовтень 2012 року та вимог ст. 74 СК України, оскільки таке майно набуте ними за час спільного проживання, і інше не встановлено письмовим договором між ними. В даному випадку суд встановив, що позивач мав значні грошові кошти за час проживання з відповідачем однією сім'єю. Хоча спірне майно оформлено на ім'я відповідача, але позивач приймав участь у придбанні такого майна, про що свідчать видані довіреності, а також це майно сумісно використовувалось сторонами на свою користь. Такі обставини доказують той факт, що спірне майно придбано сторонами не тільки за час сумісного проживання, але і за спільні кошти і в результаті сумісної праці, тому визнання спірного майна спільною сумісною власністю сторін в даному випадку не суперечить правовій позиції що викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13 На підставі положень ст. 74 СК України сторони набувають права поділу такого майна, виходячи з принципу рівності їх часток, що визначено положеннями ст. ст. 70, 71 СК України. Той факт, що позивач користується квартирою та автомобілем, а відповідач проживає у будинку в смт. Пісочин не спростований у судовому засіданні. Сукупна вартість квартири та автомобілю майже дорівнює вартості будинку в смт. Пісочин з незначною в даному випадку різницею в 16740 гривень, що не перевищує 1,5 % від вартості майна, що позивач пропонує виділити позивачу, тому така різниця вартості майна, що підлягає компенсації визнається судом такою, що не має суттєвого значення при поділі спільного сумісного майна в натурі із дотриманням принципу збереження цілісності майна, що підлягає поділу та можливості його використання за цільовим призначенням. Таким чином, суд вважає необхідним визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], літ. «А-1», житловою площею 66,3 кв. м., загальною площею 103,50 кв.м, надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж» колонка літ. «К», огорожа № 1 загальною вартістю 1383500 гривень, квартиру за розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 97,3 кв.м., загальною вартістю 1159626 гривень 00 копійок, автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] загальною вартістю 240344 гривень, та поділити таке майно в натурі між сторонами, визнавши за позивачем право власності на квартиру, що за розташована за адресою: [ADDRESS] загальною площею 97,3 кв.м., загальною вартістю 1159626 гривень 00 копійок та автомобіль MITSUBISHI PAJERO SPORT, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] загальною вартістю 240344 гривень, та визнавши за відповідачем право власності на житловий будинок [ADDRESS], літ. «А-1», житловою площею 66,3 кв. м., загальною площею 103,50 кв.м, надвірні будівлі: дві вбиральні літ. «Д, М», дві каналізаційні ями літ. «Е, Ж» колонка літ. «К», огорожа № 1 загальною вартістю 1383500 гривень, стягнувши з позивача на користь відповідача різницю вартості спірного майна в сумі 16740 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати в сумі 7440 гривень суд стягує з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: partial