Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

27.09.2018 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу спадкодавця. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.12.2013 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.07.2016 року. Позивач вважає, що спадкоємець [PERSON] мав право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з [INFO]. по 17.01.2017 р., посилаючись на те, що в даному випадку, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто відповідач, прийняв спадщину. Позивач зазначає про те, що на виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України ним 11.01.2018 року була направлена претензія кредитора до Великоновосілківської державної нотаріальної контори. 02.05.2018 року позивачем було отримано відповідь з Великоновосілківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». На думку позивача, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач вказує і на те, що 15.06.2018 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якого було предявлено вимоги, але ніяких дій не було виконано. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 25.12.2013 року становить 15335,17 грн., позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Ухвалою від 17.10.2018 р. провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 12.11.2018 р. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Судова повістка, направлена за адресою його місця реєстрації повернулась до суду з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до п. 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи викладене, суд вважає відповідача належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи та вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до укладеного договору № б/н від 25.12.2013 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 9, 10-33). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.07.2016 року (а.с. 37). Судом встановлено, що 11.01.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з запитом до Великоновосілківської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, в якій також про сив надати інформацію щодо заведення спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с. 41). Згідно листа від 26.02.2018 року Великоновосілківська державна нотаріальна контора повідомила, що на підставі їх претензії до спадкоємців [PERSON] було заведено спадкову справу. Будь-які особи із заявами про прийняття спадщини чи відмови від неї до нотаріальної контори не звертались (а.с. 42). Разом з тим, судом встановлено, що син боржника [PERSON] - відповідач [PERSON] на момент смерті батька і по теперішній час зареєстрований і проживав постійно зі спадкодавцем, що підтверджується копією паспортів [PERSON] та [PERSON], а також довідкою Костянтинопільської сільської ради від 05.10.2018 р. (а.с. 34-36,66). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а згідно приписів ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з листа Великоновосілківської державної нотаріальної контори від 26.02.2018 року після смерті [PERSON] спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини у нотаріальну контору не звертались. Таким чином, відповідач прийняв спадщину після померлого батька, а тому повинен відповідати за його кредитними зобов'язаннями. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 25.12.2013 р. вбачається, що станом на день смерті боржника заборгованість за кредитом складала 1564,05 грн., заборгованість по процентам - 12289,72 грн. Оскільки спадкоємці не несуть зобов'язання погасити відсотки, нараховані після смерті позичальника - спадкодавця, їх нарахування за період з 18.07.2016 р. є неправомірним. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Тобто, законодавець ставить в залежність обов'язок спадкоємців боржника щодо сплати боргу за померлого від розміру одержаного ними у спадщину майна після померлого. Належних доказів отримання відповідачем після смерті будь-якого рухомого чи нерухомого майна позивач суду не надав. Таким чином, матеріали справи не містять у собі відомостей про майно, одержане відповідачем у спадщину після смерті [PERSON], в межах вартості якого вони зобов'язані задовольнити вимоги кредитора - АТ КБ «Приват Банк». Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не доведено наявність спадкового майна після смерті [PERSON], в межах вартості якого повинен нести зобов'язання відповідач, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed